prot · G10939 · 1977-12-31 00:00:00 — Är detosant som påstås, att det är företagarna-arbetsköparna som har försenat dem? Ärdet ett osant påstående i fackförbundspressen? Vadjag här har frågat om, och vad arbetsmarknadsministern vill glida undan utanatt svara på, är den omvända bevisföringen. Om man vill vidta åtgärder mot ettämne som finns ute på arbetsplatserna, om man vill ta bort de risker som finnsvid hanteringen av det ämnet, måste man då inte känna till vad det finns förrisker med ämnet? Och finns det något effektivare sätt än att ålägga importöreroch producenter att vetenskapligt bevisa att ämnet är ofarligt, att det intehar några risker med sig för människorna på arbetsplatserna? Det är ju det endasättet. Eller kan arbetsmarknadsministern tala om hur man skall göra i stället?Skall man, som sker , gå ut på arbetsplatserna med ämnet och se hurarbetarna reagerar för det, och först därefter vidta åtgärder? Det måste juvara en helt förkastlig linje! Omåtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsmedel Överiäggningen var härmedslutad. § 14 Om ökat antalarkivarbetsplatser Fredagen den 2 december1977 Arbetsmarknadsministern erhöll ordetför att besvara () anmälda interpellation,1977/78:19, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att åter ta upp fråganom en utökning av antalet arkivarbetsanställda. Arkivarbetethar kommit att få en dubbel funktion, dels som tillfälligt arbeteför arbetslösa, dels som skyddat arbete för personer med arbetshandikapp. I dagär ca 15 000 personer sysselsatta i arkivarbete; det är också det antal somregeringen angivit som riktpunkt för verksamheten. Arkivarbetethar många fördelar. Framför allt kan arbetshandikappade få ett individuelltanpassat arbete i normal arbetsmiljö. har, bl. a. från fackligt håll,arkivarbetet kritiserats. Kritiken har då främst gällt anställningsformen. Motdenna bakgrund och med hänsyn till de förbättrade bidragsvillkoren för denhalvskyddade sysselsättningen har sysselsättningsutredningen fått regeringensuppdrag att också behandla frågan om arkivarbetets framtida utformning ochinriktning. Utredningen beräknas komma att behandla frågan i ett delbetänkandeunder . I detta betänkande väntas också förslag om en rad andraåtgärder för att förbättra de arbetshandikappades möjligheter till arbete. AMShar i sin anslagsframställning för /78 framhållit behovet av attantalet arkivarbetsplatser utökas. Önskemålet om ökade resurser tillarkivarbete får inom ramen för budgetarbetet vägas mot andra angelägna ändamål.Jag kan därför inte för dagen ta ställning till om ökade resurser kan avdelasför detta speciella ändamål. Jag vill också erinra om att verksamheten vid des. k. kontorsarbetscentralerna, som f n. är en form av arkivarbete, berörs iden proposition om skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering somregeringen förelagt . Frågan aktualiserades av att arbetsförmedlingen i blevföranledd att säga nej, när SSU i hemställde om att få använda s. k.arkivarbetskraft vid arbetet på distriktsexpeditionen. Anledningentill att länsarbetsnämnden nödgades säga nej var att länets kvot förarkivarbetare var fylld - ja, i viss mån överfylld. Nämnden hemställde då omatt få överskrida kvoten ytterligare. Ävenstyrelsens kvot var fylld. Orsakentill detta nej ligger i grunden hos som avslagiten begäran av AMS att få utöka antalet i arkivarbete sysselsatta från 15 000till 16 500. uppmanade i stället AMS att se tillatt antalet arkivarbetare skars ned till kvoten. Denna uppmaning har AMSvidarebefordrat till länsarbetsnämnderna, vilket givit dessa ännu störreproblem. Vidlågkonjunkturer är det alltid de arbetshandikappade som drabbas hårdast avsvårigheter att få arbete. Inte minst den lågkonjunktur vi nu upplever visarhur hårt utslagningen drabbar dessa medborgare. Trots att länsarbetsnämnden harett flertal möjligheter att underiätta anställning - halvskyddat arbete,arbetsbiträde, företagsutbildning, beredskapsarbete m. m. - står stora skarorarbetshandikappade utan meningsfull sysselsättning. Medde anställningsstopp som råder vid de flesta industrierna är det i detnärmaste ogöriigt för arbetshandikappade att få anställning. Att industriernainte klarar sysselsättningsproblemen belyses ganska väl av att i det närmastehälften av alla industrianställda arbetare i mitt hemlän, , före åretsslut har fått utbildning för att motverka permittering. Jagär medveten om att en utökning av antalet arkivarbetsplatser inte löser vårastora sysselsättningsproblem, men en försiktig utökning i stället för enneddragning kan ändå lösa problemen för några särskilt utsatta människor. Omvi nu utestänger ytterligare ett antal äldre och handikappade från möjlighetenatt genom arkivarbete få sysselsättning är alternativet arbetslöshet eller ien del fall sjukskrivning. Det senare alternativet, sjukskrivning, är förstatistiken det fördelaktigaste. För individen är det däremot inte detfördelaktigaste alternativet. Ettannat alternativ som också praktiseras är förtidspension. Förtidspension är engod social förmån i många fall, men att använda förtidspension som alternativtill arbete kan inte godtas. Meningsfyllt arbete är det klart bästarehabiliterande hjälpmedlet för handikappade. Därför måste vi göra allt vad vikan för att ge så många som möjligt tillgång till sådant arbete. Jag hoppas,Per , att vi är överens på den punkten. De nu ganska väl utbyggda arbetsvårdsavdelningarna på länsarbetsnämnderna genomför bra planerade programmed utredningar, arbetsträning och lämplighetsprövningar för att inlemma elleråterinlem-ma arbetshandikappade i arbetslivet. Man har tidigare kunnat glädjasig åt goda resultat. En stor procent av fallen har tidigare kunnat erhållameningsfulla sysselsättningar genom dessa åtgärder. Nuär förhållandena annoriunda. Efter det att arbetsanpassningsprogrammetgenomförts får de flesta återgå till sysslolöshet, vilket är djupt olyckligt.Ofta gör det människorna apatiska. Svaretpå min interpellation kan synas något hoppfullt, men tittar man närmare påproblemet, får man en känsla av att det mer är ett undanglidande än ett svar. Närarbetsmarknadsstyrelsen begärde en utökning av antaletanställda i arkivarbete fick man nej av regeringen, och motiveringen varsäkerligen penningbrist. En förutsättning för att regeringen nu ibudgetpropositionen eller i en proposition längre fram skall plussapå den här kvoten borde då vara att det skall finnas mer pengar tillgängliga.Tillåt mig tvivla! Det går naturligtvis att låna även här, men kanskeockså lånemarknaden börjar sina. Ändåhoppas jag att budgetpropositionen kommer att ge utrymme för en relativtkraftig utökning av denna del av arbetsmarknadspolitiken. Behoven ärotvivelaktigt mycket stora. Jagkan ge exempel från mitt eget lilla hemlän, , som omfattar något mindreän 2 96 av , stod 59 personer i kö för att erhållaarkivarbete, 23 institutioner eller organisationer sökte samtidigtarkivarbetsplatser. Ingenting kan göras, vare sig för människorna eller förorganisationerna. Därtill kommer att 54 personer stod i kö för att bliplacerade på skyddade verkstäder i länet och 89 stod i kö för att få genomgåarbetsträning/arbetsprövning. , endast , vet vi att dessasiffror redan är för låga, Allade här människorna är på något sätt arbetshandikappade och väntar på en lösningav sina problem. Arbetsförmedlingarnas tjänstemän plågas under trycket avvälberättigade önskemål, och det hopp man skulle vilja ge de sökande kan maninte ge. Hoppetstår nu till Per , Kan arbetsmarknadsministern inte ge ett litet löftehär ? Även en strimma av hopp är en hjälp att leva litet mindre olyckligen tid framåt. De siffror jag nämnde om antalet köande till olikaarbetsplatser bör kanske femtiodubblas för att vi skall få situationen i helalandet redovisad. Kön skulle alltså vara omkring 1 000 personer. 1 000människor med stora problem som väntar besked om hur de kan tänka sigframtiden. Sedanvill jag beröra en detalj i den här frågan som möjligen kan lösa en liten delav problemen. Det är inte så att AMS får inrätta 15 000 arkivarbetsplatser,utan rätten gäller 15 000 i arkivarbete sysselsatta. I denna kvot inräknas dådeltidsanställda, bl. a. halvtid och tredjedelstid. Likaledes inräknas alla somär sjukskrivna, både långtidssjuka och korttidssjuka. Jag har inte tagit framnågon statistik på det här området, men jag är övertygad om att skulle AMS fåräkna om halvtidsplatserna till hela platser och skulle man få ersättalångtidssjuka med andra arbetshandikappade skulle det kunna betyda etttillskott på 1 000 platser. Det är alltså inte riktigt sant när man i svaretsäger att 15 000 personer är sysselsatta på arkivarbetsplatser. Kan vi avarbetsmarknadsministern förvänta oss insatser för en lösning i enlighet med dehär principerna? Jag vill ställa någraföljdfrågor: Villarbetsmarknadsministern litet mer konkret tala om regeringens planer? Kanvi vänta oss en utökning eller en neddragning av antalet i arkivarbetesysselsatta? Kanvi förvänta oss att ger tillstånd att ifortsättningen räkna exempelvis två halvtidssysselsatta som en arkivarbetsplatsoch även ger AMS tillstånd att fyllnadsbesätta långtidssjukasplatser? Vi har, liksom den tidigare regeringen, angett 15 000 anställda iarkivarbete som en riktpunkt för . Sedan har AMS i sintur kvoterat antalet på de olika länsarbetsnämnderna. kvot äralltså en fråga mellan AMS och länsarbetsnämnden. Jag anser det inte rimligtatt jag här skulle ge AMS några pekpinnar om hur man skall fördela den gällandekvoten. Däremothar alldeles rätt i att den samlade kvoten direkt påverkar hurmånga sådana här arbetstillfällen som kan fördelas inom de olikalänsarbetsnämnderna. På flera av de punkter tog upp delar jaghans grundläggande värderingar. Bakom det säger liggernödvändigheten att vi arbetar allt vad vi kan för den fulla sysselsättningen påden öppna marknaden, genom arbetsmarknadspolitiken, genom industripolitiskasatsningar och även genom olika typer av skyddat arbete. Jag kan naturiigtvisinte ta upp frågor som ingår i budgetarbetet, vilket jag antar att inte hellerRalf kräver, men det är klart att den här frågan behandlas i detpågående arbetet med nästa budget. Kontorsarbetscentralernaär inte oviktiga. En del av de anställda i arkivarbete berörs av de förslagtill ny organisation för det skyddade arbetet som har förelagts . Detgäller ungefär I 600 personer som arbetar vid kontorsarbetscentraler. De ingårsom en del i arkivarbetsverksam-heten, och den drivs i arbetsmarknadsverketsregi med länsarbetsnämnderna som huvudmän. Vidkontorsarbetscentralerna utfördes tidigare mer traditionella arkivarbetsuppgifter,men efter hand har man övergått till mer produktionsinriktat arbete.Kontorsarbetscentralerna kan därför betraktas som en form av statligaverkstäder för skyddat arbete inom kontors- och kontorsservicesektorn. De kan jämförasmed motsvarande kommunala verkstäder. Ipropositionen om skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering föreslås ensamordning av kontorsarbetscentraler, verkstäder för skyddat arbete,industriella beredskapsarbeten och hemarbete, i form av regionala stiftelsermed landstingskommuner och staten som stiftelsebildare. Frågan behandlas justnu i och skall tas upp till beslut i kammaren . Isjälva arkivarbetet finns det 15 000 platser. Inom olika myndigheter,institutioner och organisationer utför den personalen viktiga arbetsuppgifteroch gör insatser som värderas högt. Närmare 14 000, alltså huvuddelen, ärsysselsatta i s. k. statligt arkivarbete, som anordnas vid statligamyndigheter, statsunderstödda institutioner och ideella organisationer.Universitet och högskolor är ett område där det alltid funnits många iarkivarbete. Värdefulla in.satser görs inom idrotts- och ungdomsorganisationer,studieorganisationer och bildningsförbund, handikapporganisationer och andra.Ett mindre antal är sysselsatta i landsting och kommuner. För kommunaltarkivarbete utgår statsbidrag , vilket inneburit att det kommitatt få allt mindre betydelse sedan statsbidraget till halvskyddadsysselsättning förbättrades. Sedan1973 sluter TCO-S särskilda avtal med staten om lön och andra anställningsförmånerför dem som sysselsätts i arkivarbete. Även inom LOhar börjat engagera sig i arkivarbetsfrågan. Den kritik som bl. a. frånfackligt håll har riktats mot arkivarbetet har främst gällt självaanställningsformen. Man har pekat på skillnaden i fråga om lön, semester, m. m.jämfört med övriga statstjänstemän. Man har även framhållit att väldigt fåerhåller en ordinarie anställning eller övergår från arkivarbete till annatarbete på den öppna marknaden. Det är bl. a. mot den bakgrunden vi skall se denpågående översynen av arkivarbetet, där alltså sysselsättningsutredningenarbetar med frågan om arkivarbetets framtid. Menjag håller helt med om att arkivarbetet för många, för att intesäga de flesta som berörs av det, har kommit att bli en permanent form avskyddat arbete som de mycket uppskattar. Arkivarbetet har för de människornablivit ett alternativ till arbete på den reguljära arbetsmiarknaden. Vidverkstäder för skyddat arbete, industriella beredskapsarbeten ochkontorsarbetscentraler erbjuds ett produktionsinriktat arbete i industriellform, och de verksamheterna kan inte erbjuda arbetsuppgifter som passar allasökandegrupper. Förutslagna från tjänstesektorn har arkivarbetet framstått som ett bra alternativ.Undersökningar har visat att de anställda själva uppskattar den anställning dehar. De gör viktiga och uppskattade arbetsinsatser, och de upplever sitt arbetesom meningsfullt. Det visar inte minst en alldeles färsk rapport tillsysselsättningsutredningen där en enkätundersökning gjorts bland anställda iarkivarbete. Undersökningen pekar på att arbetet i sig upplevs mer positivt änbland de anställda i halvskyddat och skyddat arbete. Däremot finns en grupp somär otillfredsställd med löner och anställningsvillkor. Därför,, är detta en viktig del av den samlade arbetsmarknadspolitiken.Därför är det angeläget att man gör en översyn -vilket man just nu håller påmed inom sysselsättningsutredningen. Och därför behandlar vi den här fråganinom budgetarbetet. Jag tackar arbetsmarknadsministern för hans ytterligare svar på minafrågor. Jagär glad över att Per är positiv till denna sak, att han ser den som ettproblem och att man håller på att jobba med den. Jag är också nöjd med attfacket tagit upp frågan, och att man företar en översyn. Detär klart att det alltid finns någonting att göra med införda reformer, och detgår naturiigtvis att åstadkomma förbättringar. Även jag anser att enarkivarbetare i vissa fall får stå för länge vid en plats. Kanske skulle mankunna inlemma arkivarbetarna i arbetslivet och låta arbets- givarna betala åtminstoneen del av lönen. Jag håller med om att detta behöver utredas. Jagmenade inte att just kvot av arkivarbetsplatser skulle utökas -jag vet att de här problemen förekommer vid nästan alla länsarbetsnämnder runtom i landet. Att man utökar och förbättrar kontorsarbetscentralerna är ocksåpositivt. De som arbetar där är duktiga och man kan få fina jobb utförda. Allahar de en meningsfull sysselsättning, och det är bra. Men jag är förvånad överatt arbetsmarknadsministern inte vill ge några klarare löften. Bland dem somjobbar på arkivarbetsplatser är många handikappade av olika slag och enovanligt stor procent är sjukskrivna, i vissa fall mycket . Här borde mankunna ändra på förhållandet, så att de som är långtidssjuka inte får uppehålladessa platser utan lämna dern till andra som behöver dem. Detta skulle innebäraen hel del förbättringar i det här fallet. Dennya regeringen har dock satsat ganska mycket på just arbetsmarknadspolitiken,vilket jag tycker är bra. Men varför skall just den här frågan, som ju ändåinte kan gälla de större utgifterna, nästan ställas i strykklass? Nog borde manutan att invänta utredningen i varje fall tillfälligt kunna utöka de härplatserna. Omåtgärder för att trygga sysselsättningen i , m. m. Överiäggningenvar härmed slutad. § 15 Om åtgärderför att trygga sysselsättningen i , m. m. ArbetsmarknadsministernPER erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara () anmälda interpellation, 1977/78:45, och den 13 oktoberanmälda fråga, 1977/78:65, och anförde: har i en interpellation frågat mig vilkaarbetsmarknadspolitiska åtgärder som har vidtagits iBohuslän och vilka åtgärder som planeras för att rädda sysselsättningen där.Svartberg har dessutom frågat mig om regeringen avser att ompröva sitt beslutav att inte medge förhöjt statsbidrag till visstberedskapsarbete i . Jag svarar nu på interpellationen och frågani ett sammanhang. 1977är det som präglas av en djup internationell lågkonjunktur.Regeringens arbetsmarknadspolitik har följt två huvudlinjer. För detförsta måste vi motverka arbetslöshet bland dem som arbetar i industriföretagsom får avsättningssvårigheter. För det andra måste vi hjälpa ungdom och andranytillträdande att få arbete, praktik eller utbildning. Olikadelar av landet har drabbats olika hårt av lågkonjunkturen. Vissa områden ägnassärskild uppmärksamhet. Det gäller bl, a, , som förutom de härkonjunkturmässiga svårigheterna har brot- Omåtgärder för att trygga sysselsättningen i , m. m. täts med de stora problemsom följer av ett ensidigt näringsliv, en ogynnsam befolkningsutveckling ochvikande skattekraft. Jagdelar uppfattning att utvecklingen i ingerbekymmer, både inför det närmaste året och på . Störst är problemeni de fyra glesbygdskommunerna i norr - , , och ,De mera industrialiserade kommunerna, t. ex. och , ägnas ocksåsärskild uppmärksamhet. ,och tillhör det allmänna stödområdet. har 33bohuslänska företag fått lokaliseringsstöd, varav 28 i dessa tre kommuner och 5i resten av landskapet. De här 33 företagen beräknas ha ökat sin sysselsättningmed över 600 personer. Framtill den utgick statsbidrag till industrins lagerhållning. I dendel av som ligger norr om utgick lagerstöd till 10företag. Ibörjan av 1977 var industrins lager så stora att det var nödvändigt att börjaavveckla lagerstödet. Regeringen genomförde då en kraftig höjning av stödettill utbildning av anställda som riskerade permittering. För de första 160timmarnas utbildning höjdes bidraget från 8 till 10 och sedan från 10 till 25kr. 1 har 1 350 personer fått utbildning med detta bidrag.Därutöver får ca I 000 bohuslänningar arbetsmarknadsutbildning vid AMU-centereller i det reguljära utbildningsväsendet. Regeringen har föreslagit att25-kronan föriängs till och att villkoren skallförbättras. 2 600 personer i sysselsätts f n. i beredskapsarbeten.Bl. a. pågår flera vägbyggen i . Antalet sysselsatta iberedskapsarbeten i länet beräknas kunna öka med ca 500, varav en stordel i . har också offentliga beställningar för ca 7,5 milj.kr. tidigarelagts hos bohuslänska industriföretag. Av dessa beställningar är catvå tredjedelar kommunala. Statsbidrag har då utgått . Jagkan försäkra att regeringen också i fortsättningen kommeratt följa utvecklingen i med särskild uppmärksamhet. Seriösa förslag,som kan förbättra sysselsättningsläget där, prövas i positiv anda. Exempelvishar regeringen nu beslutat föreslå att Statsföretag får ett kapitaltillskott på300 milj. kr. för att fullfölja det s. k. oxo-projektet vid Berol-Kemi iStenungsund. Projektet ger sysselsättning för 350 personer i byggnads- ochanläggningsarbeten och . Man beräknar att 120personer kommer att få arbete när fabriken tas i drift. Dessutom hoppas vi attlandets försörjning med en viktig råvara för den kemiska industrin skalltryggas. Måletstår fast: vi måste göra stora ansträngningar för att rädda de företag som harlivskraft och skaffa annan sysselsättning för demsom drabbas av nedskärningar, I sin fråga tar Karl-ErikSvartberg upp ett enskilt ärende som regeringen behandlade den 15september . Det gällde storleken av statsbidraget till ettberedskapsarbete, som avsåg första etappen av ett kommunaltvattenförsörjningsprojekt i , AMS hade beviljat statsbidrag ienlighet med gällande författning, begärde . Regeringenändrade dock inte på AMS beslut. Regeringen behandlar just nu en framställningav AMS om ytterligare åtgärder för att främja byggsysselsättningen . Bl.a. har AMS föreslagit att bidragsandelen vid kommunala beredskapsarbeten skallhöjas i en del fall. Jag kan inte föregripa utgången av denna behandling. Omåtgärder för att trygga sysselsättningen i , m. m. Jag vill tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellationoch på min fråga. Underden första upplevde vi i en ganska betydandeexpansion av sysselsättningen. Vi tyckte att det började ljusna litet grand.Även den regionala fördelningen av sysselsättningen visade en i stort settpositiv bild. Utbyggnaden av petroindustrin i och gav över1 000 nya arbetstillfällen. I norra dämpades nedgången isysselsättningen jämfört med tidigare, även om naturiigtvis varje nedläggning,exempelvis inom fisket och fiskberednings-industrin, slår hårt inom en så svagarbetsmarknad som för att nämna ett exempel. Genomlokaliseringspolitiken kunde en del av de negativa effekterna vägas upp. Påett par år har så den begynnande optimismen förbytts i pessimism. harfrån och norrut föriorat mer än 1 000 jobb under de senaste två åren.Under det närmaste året är mer än 1 000 jobb hotade i sammaarbetsmarknadsregion. Kortefter det att jag lämnat min interpellation publicerade AMS statistiken övervarsel. Den visade att vårt län intog en skrämmande toppplacering med 2 200varsel. 500 skulle gå och 1 200 . I förhållande tillfolkmängden är det t. ex. dubbelt så många varsel som för . Jagangav i interpellationen några siffror. Uppgiften från är kanske denmest anmärkningsvärda. 44 96 av kassamedlemmar var då arbetslösa, ochman förväntar ingen förbättring av situationen utan extraordinära insatser. Närdet gäller några av de företag jag nämnde i interpellationen är hotet avvärjtför . De anställda på i behöver t. ex.inte sluta sina jobb dagen före . De har fått några månaders respit.Pingvin i kom med i det nya statliga tekoföretaget och har alltså fåtten andhämtningspaus. Detta betyder dock inte att hotet för och äravvärjt. Vi får nog fortsätta att slåss, och då hoppas vi på Per stöd. BerolKemi i får det begärda kapitaltillskottet och kan arbeta vidare medoxoprojektet. Det är bra - vi tycker att det är viktigt att vi satsar på sådanaprojekt som har framtidsutsikter. Här är jag alltså 4 protokoll 1977/78:390 Omåtgärder för att trygga sysselsättningen i , m. m. på samma linje som PerAhlmark i sitt svar. Dettaär alltså några ljuspunkter i mörkret. Det vore bra om de fortsatte att lysa,för utvecklingen i inger bekymmer. Jag konstaterar att Per Ahlmarkdelar min uppfattning här. Mitti de långsiktiga strukturförändringarna har vi också brännande aktuellaproblem. Ingen av oss kan ju undgå att känna oro inför industriministernÅslings besök i ; han har ju sagt att han skall föirtydliga signär det gäller sitt tal om att ytterligare ett eller två varv skall läggas ned.Jag föreställer mig att den oron griper tag i alla i samt iUddevalla och . Vihar här i kammaren tidigare med Per diskuterat utvecklingen i Bohuslänunder , och jag har ingen anledning att upprepa vad vidå sade. I viss utsträckning kan man naturiigtvis få ut en del av en sådandiskussion, men jag tror det är bättre att vi koncentrerar oss på . Låt migbara sammanfatta det så här: Man talar om Norrlandsproblem. Vi har problem iBohuslän som är minst lika svåra. Det tror jag inte regeringen har upptäckt . PerAhlmarks paket innehöll inga Bohusprojekt, satte som rubrik överbeslutet om de 75 milj. kr. som sattes in i offentligt byggande i slutet avoktober. Varför kom inte med här? Projekten sattes in i områden medsvår byggarbetslöshet. I var alltså av kassamedlemmararbetslösa. Och där finns projekt. Exempelvis väntar man på besked om ettnödvändigt skolbyggnadsprojekt. Det är högprioriterat av länsskolnämnden ochlikaså av . Kommunen har uppvaktat, och man väntar på besked.Kan det komma ? Regeringenhar från de berörda kommunerna i - det är åtskilliga - matats medangelägna projekt. uppvaktade t. ex. näringsnämndtillsammans med de fyra nordligaste kommunerna: , , ochMunkedal. Jag har förteckningen här; den är överlämnad till regeringen förstudium.