prot · G109107 · 1977-12-31 00:00:00 — En del av dem är f ö. litellustiga; i kan man läsa att statsrådet delar meningen att ettstorvarv måste läggas ner men att han inte har tagit ställning. Hur man kan fåde två tingen att stämma överens må vara statsrådets sak, men nog låter detlitet egendomligt. Diskussionenrör både den tid som vi nu är mitt inne i - alltså perioden fram lill nästaställningstagande - och den proposition som kommer och som avser atlhålla varven under armarna till dess atl vi lar ställning. Självfallet är deldagens bekymmer, fram lill det nya beslutet, som är avgörande. Därför är delväldigt oroande atl höra atl verkställande direktören Omdet statliga stödet ull varvsindustrin Omdet statliga stödet till vaiysin-dustrin för Svenska Varv menar attproposiiionen - som han tydligen har tagit del av - inte täcker vad man behöverför att hålla verksamheten flytande tills fattar ett nytt beslut omstrukturen på Svenska Varv. Det beslut vi fattade sä sent som 1977 har alltsåinte giltighet längre. Hur skall man dä kunna begära all de som är verksammaute på föltet skall känna någol nämnvärt förtroende för staten och dessagerande i den här frågan? Detvore bra om statsrådet kunde ta tillföllet i akt och bidraga till att lugna denoro som råder bland varvsarbetarna, bland deras anhöriga och blandkommunalmännen i berörda kommuner genom att förklara, att 1977 årsriksdagsbeslut - beslul hade fattats också lidigare, men det kompletterades ochfick ytterligare inslag det året - skall gälla lills pä nytt beslutarom varvens framlid. Beslutet kommer än vad som beräknats.Nog skulle man kunna ge sig lill tåls med litet oklara uttalanden och i siälleige besked om alt vad har sagt senast skall gälla fram lill dess nyttbeslut fattas. Det besked som är knutet till förhandlingarna med den norska regeringenär en mycket viktig pusselbit i det sammanhanget. I detla anförandeinstämde (). De uttalanden jag gjort, , har varit knutna till detbokslut som Svenska Varv har framlagt. Utan all la ställning till frågan hurman skall gå fram i denna bransch är det ändå ofrånkomligt alt vi måste sägahur vi upplever den aktuella situationen utifrån det framlagda bokslutet. Jagbeklagar om delta pä något sätt har kommit att uppfattas sä, att vi inomindustridepartementet har gått händelserna i förväg. Så är inte fallet. Närdet gäller hela frågan om varven och framtiden för varven, som Per Bergmanvidgar interpellationen att röra sig om, vill jag betona att marknadsförutsättningarnastyr utvecklingen. Den internationella marknadsutvecklingen har varil rättdyster och orsakat pinsamma överraskningar för svensk varvsindustri, liksom förannan varvsindustri. Det är därför som perspektivet snabbt förändras. Det är avden orsaken vi är tvungna att än planerat göra en ny översyn avvarvsnäringen. Varvsindustrins behov av kapitaltillskott, stöd ochlånegarantier är ju exeplionellt stort jämfört med industrin i övrigt. Marknadsförutsättningarnahar alltså orsakat den här förskjutningen i handläggningen av ärenden som rörvarven. Vi måste la hänsyn till dessa marknadsförutsättningarom vi inte villbygga upp en varvsindustri och låta den leva och utvecklas helt oberoende avförutsättningarna att kunna avyttra sina produkter. Av budgetmässiga skäl ellerav kostnadsskäl kan vi inte tillåta oss att göra det. Vi måste gä in i ettförlopp med en snabbare strukturanpassning på varvssidan än vad viursprungligen föreställde oss. Detlaär beklagligt, men det är ofrånkomligt. Jag kan lova att vi inte skall sparanågon möda för att försöka klara de ganska besvärande arbetsmarknads- ochsysselsättningspolitiska konsekvenser som kommer alt följa i deras spår. Sedanvilljag ytterligare komplettera milt svar i den fråga interpellationenegentligen gällde, dvs. relationerna med de norska beställarna. Eftersomföreträdare för den norska regeringen bedömde att det svenska beslällarslödetslod i strid med OECD-reglerna värdet ganska självklart an vi från svensk sidainte kunde driva frågan vidare. Förutsättningen för all ett beställarstöd avden här karaktären vidgas till alt gälla ett annat land - det må vara elt landsom står oss mycket nära, inte minst från den här synpunkten -är atl detlandets ansvariga myndigheter är beredda att acceptera den tolkning avOECD-reglerna som vi hargjori. Det var inte berett att göra. Och dekonsekvenser som detta har lett till är en omförhandling av de aktuellavarvskonirakten. Det förhandlingsarbetet pågår, och det kan jag inte närmarekommentera . Omdet statliga stödet till vatvsin-dustrin PERBERGMAN (s): Jag har inte strävat efter atl vidga debatten till att gälla helavarvsfrågan - jag har mig veteriigt inte gjort något inlägg som haft denkaraktären. Som bakgrund till de aktuella händelserna och diskussionerna om vadsom skall gälla tecknade jag den oro som finns inom varvsindustrin. Jaghar inte heller protesterat mot atl statsrådet än beräknat gerriksdagen möjlighet att ta ställning till varvsindustrins framtida struktur.Det kan finnas skäl för det. Jag har inte ifrågasatt det. Däremotär jag ledsen över att jag inte får vela om statsrådet har för avsikt att pånågot sätt informera - utöver den information han lämnat nu - omOECD-reglerna, som det talas om i interpellationssvaret. Dessa godtogs, såvittjag kan begripa, under föregående år. Först i början av detta är blev detaktuellt alt se över OECD-reglerna. Men jag skall inte föra den debatten,eftersom jag är på det klara med att den frågan kan innehålla känsliga moment,och jag vill inte på något sätt skapa svårigheter i det föllet. Menjag tycker att det vore anständigt om i någon form fick ett besked.Regeringen kan exempelvis vända sig till näringsutskottet med en sådaninformation. Utskottet kan ju slänga dörrarna om sig. Del finns ju utskott somär vana vid arbete bakom stängda dörrar, exempelvis utrikesut-skottet.Riksdagen bör i någon form få vet vad det var som gjorde att feladenär alla partier enhälligt fattade detta beslul. Jag tycker att detta inte voreför mycket begärt. Jag är mycket ledsen för alt statsrådet inte kan gevarvsarbetarna i det här landet den trygghet som skulle följa av ett meddelandeatt det beslut som fattade sä sent som 1977 och som skulle gälla till1979 nu åtminstone kommeratl gälla . Statsrådet kan inte svaraja på frågan huruvida de grunder som dä lades fast skall gälla, och det gör migbesviken. Per önskemål om närmare information till ,enkanneriigen till näringsutskoltet, är en rimlig begäran. Ometableringen av privatpraktiserande läkare mina medarbetare ärsjälvfallet beredda att inför utskottet redovisa skälen i den här frågan, isynnerhet som man nu inom en eller annan vecka kan räkna med att frågan om denorska beställningarna är avgjord. PERBERGMAN (s): Jag ber att få tacka för detta svar. Överläggningenvar härmed slutad. § 4 Om etableringen avprivatpraktiserande läkare Statsrådet erhöll ordet för attbesvara {c) anmälda fråga, 1977/78:363, och anförde: har frågat om jag delar denuppfattningen alt man genom politiska beslut skall förhindraetablering av privatpraktiserande läkare. Ipropositionen 1977/78:23 om vissa sjukförsäkrings- och avigftsfrägor anmäldesbl. a. frågan om vidgade möjligheter till individuell taxebindning för vissaprivatpraktiserande läkare. Föredraganden,statsrådet , anförde efter samråd med mig att en möjlighet tillsärskild högre laxenivå borde finnas för att underiäna etablering av nyaprivatpraktiker i första hand på orter med brist på läkare. I propositionenframhölls angelägenheten av att denna etablering samordnas med de offentligasjukvårdshuvudmännens läkarresurser. skulle fä medgesärskild taxenivå för nyetablerad privatpraktik som är gemensam för minst tvåläkare, om tillstyrkt det efter hörande av berördsjukvårdshuvudman. Enligt propositionen skulle lillstyrka enansökan endast i de fall berörd sjukvårdshuvudman lämnat sin samtycke tilletableringen. Vidare anfördes att det borde finnas möjlighet till någon form avförhandsprövning och preliminärt yttrande i fråga om nyetablering avprivatpraktiker pä viss ort. (SfU 1977/78:12) tillstyrkte propositionen i denna del. Detta blev ocksåriksdagens beslut (rskr 1977/78:83). Regeringen har i enlighet härmed utfärdatförordning (1977:1189) om ändring i läkar-värdstaxan (1974:699). därefter hemställt hos att fåförhandsbesked om etablering av mindre läkargrupper inom sammanlagt 14 kommunerhar i skrivelse till berörda sjukvårdshuvudmän anhållit omyttrande om lämpligheten - mol bakgrund av nuvarande och planerade resurserinom sjukvårdsområdet -av att privatpraktiserande läkare etablerar sig pä de ortersom föreslagits av eller på andra orter. avseratt därefter behandla de individuella ansökningar som kan komma in. Deåtgärder som jag har redogjort för har tillkommit för alt ge privatläkarebättre ekonomiska möjligheter att etablera sig på sådana orter utanför storstadsregionerna somhar brist på läkare. är det nödvnädigl med hänsyn till denfortfarande rådande läkarbristen och den pågående utbyggnaden av denoffentliga sjukvården att en samplanering sker vid etablering av privatpraktik.Jag vill framhålla alt de särskilda etableringsregler som det här är fråga omendast omfattar 30 läkare vardera . Om en läkare iövrigl önskar etablera sig på en viss ort är han givetvis oförhindrad atl göradet, men han är då skyldig atl tillämpa de vanliga ersättningsreglerna frånsjukförsäkringen. Inte heller finns det något hinder mot ersättningseta-bleringvid gruppmottagning med rätt lill högre taxa. Någon begränsning avmöjligheterna för läkare att etablera sig som privatpraktiker har sålunda inteskett. Ometableringen av privatpraktiserande läkare ERIKGLIMNÉR (c): Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. I ingressen lill dennaharjag angivit bakgrunden till alt jag ställde frågan. 1 klartexl innebär delatt den socialdemokratiska majoriteten i sjukvårdsstyrelsen i Östergötlandsläns landsting mol den borgerliga minoriteten har beslutat att motsätta sig atlprivatläkare får etablera sig i länets två största orter. Delta ställningstagandehar väckt indignation och protester från allmänheten, från privatläkare ochsjukvårdspersonal i sjukvårdsinrättningar. 1 etttele-fonväktarprogram i lokalradion har det ansvariga landstingsrådet fållmottaga en storm av protester. Vid del landstingsmöte som hölls i förra veckanvar denna fråga ett debattämne med stark kritik från oppositionens sida. Somskäl för att hindra privatläkare att etablera sig anger man omtanken ommänniskorna, och man gör det under den stolta devisen att samhället skall svaraför sjukvärden. Detta gör man som man konstaterar att köerna hosläkarna tenderar att öka i stället för att minska. tror jag för min del attde privatpraktiserande läkarna endasi kommer att ha marginell betydelse i dettasammanhang, men jag är av den uppfattningen all man bör tillvarata derasinsatser och atl man inte bör motarbeta deras etablering. Jag tycker att det svar statsrådet här har lämnatär uttömmande. Det är enligt min mening värdefullt att det ansvariga statsrådetgivit den här redogörelsen, och jag ber att få lacka för svaret. Jag vill med ytlerligare ell par ord komplettera det svar jag hargivit. Vi harju under senare är varil med om en uttunning avprivatprakti-kerkåren, framför allt utanför storstadsområdena, och enförskjutning bland de kvarvarande praktikerna mot åldrar nära eller över dennormala pensionsåldern. Den här utvecklingen är i många avseenden att beklaga.Olika undersökningarvisaratlpatienterna värdesätteratt ha möjligheleralt besökaen privatpraktiker. Valfriheten har också ett värde i sig. Regeringens åtgärdatl ge möjlighet lill en särskild laxenivå för ett begränsat antal nyelableradeläkare vid gruppmoiiagningar får ses som en stimulans åt läkare att etablerasig som privatpraktiker. Avsikten är alt etableringen skall ske på sådana orter Ombelåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar utanförstorsladsområdenasom harbrist på läkare. Men med hänsyn till bl. a. den pågående utbyggnaden avden offentliga sjukvården är det motiverat alt en samordning sker medsjukvårdshuvudmännens nuvarande och planerade resurser. Därigenom skapasförutsättningar för att syftet med stimulansåtgärden - att få lill stånd enjämnare fördelning av läkarresurserna över landet - kan tillgodoses. Självfalletär jag inte främmande för alt politisk inställning till offentlig sjukvård ochprivatläkarvård kan påverka sjukvårdshuvudmännens ställningstagande. Å andrasidan tror jag inte att den risken skall övervärderas. Om det råder brist påläkare på en viss ort och privatpraktiker vill etablera sig där med tillämpningav en särskild taxa, bör man kunna vänta sig att ansvariga politiker oavsettideologisk inställning inte motsätter sig att befolkningen får möjlighet lätt tillgänglig sjukvård. Däremot kan jag naturligtvis inte yttra mig i detenskilda fallet. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Om belåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsförening- SlalsrådelBIRGIT erhöll ordel för all i ell sammanhang besvara dels Kail-EiikStrömbergs (fp) anmälda inlerpellaiion, 1977/78:140, lillbosiadsminislern, dels .Söderströms (m) anmälda fråga, 1977/78:346,lill bosiadsminislern, och anförde: har frågat bostadsministern om hon anser att detbara är befintliga bostadskooperativa företag som skall åtnjuta förmånen av99-procenlig belåning och om hon har för avsikt att förhindra alt kommunersärbehandlar bostadsrättsföreningar genom atl endast utse kommunalarepresentanter i vissa bostadsrättsföreningar. har frågatbosiadsminislern om hon anser det rimligt att kommuner genom att vägra utserepresentanter skall kunna förhindra att en bostadsrättsförening får lån upptill 99 96 av pantvärdet. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall besvara bådeinterpellationen och frågan. Jag besvarar dem i ett sammanhang. Bakgrundenlill de ställda frågorna är uppgifter om att kommunstyrelsen i skallha föreslagit kommunfullmäktige att ej utse representant i tvåbostadsrättsföreningar som ej tillhör de rikskooperativa organisationerna HSBoch . Denuvarande reglerna i bostadsfinansieringsförordningen innebär att enskildabyggherrar av hyreslägenheter får län till 92 96 av pantvärdet,bosiadsrällsföreningar med representation till 99 96 av pant-värdetoch allmännyttiga byggherrar till 100 96 av pantvardet. Kravenför 99-procentig belåning har medvetet utformats sä, atl de gäller även andrabostadsrättsföreningar än de rikskooperativa. Dessa krav är att föreningenarbetar utan enskilt vinstsyfte, alt i föreningens styrelse från föreningensbildande mer än halva antalet ledamöter representerar bostads- kooperativriksorganisation eller är fristående från byggintressent samt att detförekommer insyn. Frågorsom berör kravet på insyn i de föreningar som får denna högre belåningbehandlas i den till avlämnade propositionen (1977/78:93) omriktlinjer för ansvarsfördelning inom bostadsförsörjningen m. m. 1samband med redovisning av några förslag till förändringar i gällande författninghar jag i propositionen framhållil att del är angeläget all kommunerna på etttillfredsställande sätt informerar om hur bostadsrättsföreningar bildas och, ilinje med bostadsförsöoningslagens syfte, skyndsamt utser representanter ibostadsrättsföreningar. Molbakgrund av detta och del faktum att lidigare har ställt sig bakomden nuvarande utformningen av reglerna i bostadsfinansieringsförordningen, sominnebär atl 99-procentig belåning på intet sätt förbehålls rikskooperativabostadsrättsföreningar, är mitt svar på första fråga nej. Vadbeträffar fråga är mitt svar att kommunen vid sittställningstagande inte har alt pröva andra frågor än om föreningen driververksamhei som är förenlig med de av statsmakterna angivna motiven fördelutökade statliga stödet samt om de ekonomiska förhållandena inom föreningen ärsådana att stöd bör komma i fråga. Däremot är del enligt min mening självfalletinte acceptabelt att enskilda kommuner använder kravet på representationför alt driva igenom krav som saknar stöd i de av statsmakterna beslutadegrunderna för långivningen. Det är t. ex. uppenbart att ett sådant förfarandesom anger i sin andra fråga -och som innebär att kommunensärbehandlar vissa bostadsrättsföreningar i konkurrensbegränsande syfte - inteär förenligt med gällande grunder för långivningen. Enligt min mening följerdet som jag nu har sagt med önskvärd tydlighet av den utformning somföreskrifterna redan nu har, men konkurrensbegränsande kommunala beslut kansjälvfallet aktualisera ändringar i bostadsfinansieringsförordningen. Ombelåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar Jag vill först tacka statsrådet för svaret, elt svar som frånmin synpunkt är helt entydigt och fullt klariäggande. Det är jag tacksam för. som finns har fyllt en viktig funktion för vårbostadsförsörjning. 1 framtiden kommer de troligen atl få en ännu störrebetydelse. Bostadsrätten som boendeform kommer säkeriigen att öka. Det finnsinbyggda i bostadsrätten viktiga element som medinflylande och ekonomisktansvarstagande, element som är väl värda att ta vara på. Motdenna bakgrund anser jag del angeläget att vi slår vakt om den möjlighet somfinns alt även bilda bostadsrättsföreningar som önskar stå fria från denorganisatoriska bindningen till en riksorganisation. Huren sådan bostadsrättsförening skall organiseras och verka måsle, inom de ramar.som finns, vara de boendes ensak. Måndagenden 3 april 1978- Om belåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar ningen följs bör inte enkommun kunna hindra att en bostadsrättsförening bildas. Jag beratt än en gäng få lacka statsrådet för svaret. KURTSÖDERSTRÖM (m): Jag kan helt instämma i anförande när han tackadestatsrådet för svaret. Jag tycker svaret klart visaratt den politiskamajoriteten i handlat fel och inte enligt de motiv som finns för altfå lån enligt 26 S i bosiadsfinansieringsförordningen. Isvaret står bl. a. följande: "Kraven för 99-procentig belåning harmedvelei" -jag slryker under ordel medvetet - "utformats så att degäller även andra bostadsrättsföreningar än de rikskooperativa." Vidareslår "atl 99-procentig belåning på intet sätt förbehålls rikskooperativabostadsrättsföreningar". Avgörande är att de arbetar utan enskiltvinstintresse och atl styrelsens sammansättning sker enligt bestämmelserna i 26ij. Nuär del inte bara atl den socialdemokratiska majoriteten i handlatfelaktigt som gjort oss på borgeriigt håll upprörda, utan även det sätt påvilket man försökt atl försvåra de borgerliga partiernas möjligheter atl agera.Det finns 85 mandat i kommunfullmäktige. Av dessa har socialdemokraterna 42och vpk 3 samt de borgeriiga partierna 40. Dessutom har socialdemokraternainfört majoritetsstyre och lagt beslag på samtliga fem kommunalrådsposter,liksom samtliga ordförande- och vice ordförandeposter i kommunens nämnder ochstyrelser. Trotsdenna stabila socialdemokratiska majoritet biföll fastighetsnämnden vidsammanträde en anhållan från två privata bostadsföretag attkommunen skulle utse styrelseledamot och revisor enligt 26 ij. är tillika kommunalråd, och samtliga s-ledamöter är även kommunfullmäktigeledamöter.Facknämnden är positiv, vilket bör noteras i sammanhanget. Kommunstyrelsen har fyra sammanträden under januari och februari1978 utan alt ta upp ärendet till avgörande. Men när fullmäktiges ledamölerkallas till sammanträde så finns ärendet upptaget påföredragningslistan, men utan några handlingar. Men som fullmäktigesammanträder kallas kommunstyrelsen till extra sammanträde en halv timmetidigare. Enda ärende är att utse styrelseledamot och revisor, vilket bordevara en formsak eftersom fastighetsnämnden var enig då frågan behandlades där.Enda oklarhet skulle vara vilka personer som skulle utses. Sedanfår vi dä veta att socialdemokraterna tagit ett politiskt beslut att avslåframställningen. Delta kom som något av en chock. Det gavs ingen möjlighet tillinformation före kommunfullmäktigesammanlrädel, där det låg en stencil medbeslutet utdelat i bänkarna. Kommunstyrelsens ordförande går upp som förstetalare och meddelar att socialdemokraterna "tagit ett polilisklbeslut". Detta föranledde en både lång och hård debatt, innan det helaresulterade i att ett av mig framställt bordläggningsyrkande vann. 1 detta läge beslöt jagmig för att väcka en enkel fråga i för att om möjligt få svar före nästakommunfullmäktigesammanträde, som ägde rum . Fårjag där inpassa att i svaret sägs i tredje stycket att kommunstyrelsen iNorrköping skall ha föreslagit att kommunala representanter ej skulle utses.Det kan numera verifieras. Beslutet togs alltså torsdagen den 30 mars 1978.1och med att inte jag lyckades få detta svar tidigare, fick vi argumentera medde medel vi hade lill förfogande. Med 45 röster mol 40 beslöt majoriteten attinte ulse några representanter. Detta föranledde reservationer från samtligatre borgeriiga partier. Detvar synd atljag inte hade tillgång till dagens svar , eftersom det ärså entydigt positivt, som jag ser det. Nuär det möjligl - eftersom jag bor i vill jag säga ganska troligt -att utgången ändå hade blivit densamma. Socialdemokraternas prestige tillåterknappast atl de ändrar sin inställning oavsett hur starka sakskäl som kanåberopas. Men del hade varit intressant att höra deras reaktion pä regeringensinställning. Trotsatl regeringen tycks vara positiv till alt gällande föreskrifter skall tillåtaprivata bostadsföretag att bilda bostadsrättsföreningar, så finns del dock enfråga olöst. Hur blir del för de bägge företag som nekats avkommunfullmäktige i ? Har de någon chans atl få beslutet omprövat?Förmodligen kan beslutet överklagas i vederbörlig ordning, vilket troligenskulle innebära atl det i sista hand går till regeringen för avgörande. Del skullevara välgörande om statsrådet kunde ge något besked om att så skulle ske om vikom sä långt. Den här redovisade inställningen från regeringen skulle väl tydapå att ett överklagande skulle vinna bifall. 1 så fall skulle kommunfullmäktigei få ta ställning till ett nytt beslut i helt motsatt riktning motvad vi har . Ensak till bör framhållas i detta sammanhang. Det gäller inte ett enstakakommunalt fall. Det trodde jag först, men del har visat sig att frågan harriksintresse. Även på andra håll i landet har man varit mycket intresserad avhur det skulle gå i . Vi kan alltså förvänta oss att dettaställningstagande har en viss principiell betydelse. Jag ber än en gång atl fålacka för svaret. Ombelåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar Jag begär ordet därför alt debatten handlar om elt beslut som fattatsav kommunfullmäktige i . Idet aktuella fallet hade kommunfullmäktiges majoritet goda skal försittställningstagande. Del är knappast så att bildandet av en privat bostadsrättsföreningmed representation i styrelsen och därmed belåning skulle hainneburit lägre boendekostnader än om lägenheterna upplåliis med hyresräit.Upplåielseavialet förutsatte f ö. hyresrätt. Väljerman i det här fallet hyresrätt, sätts hyrorna på grundval avbruksvärdesprincipen. Det blir alltså hyresnivån i Stiftelsen i kommunens centrala delar som blir normgivande förboendekostnaderna i det s. k. Tuppenområdet, där och Skånska Ombelåningen av fastigheter tillhöriga bostadsrättsföreningar Cement vill bilda privatabostadsrättsföreningar. Nuvill privata byggintressenter, som äger den mark de skall bygga pä och inte harverkat i anbudskonkurrens, inte upplåta lägenheter med hyresrätt. Det är inteomtanke om hyresgästerna som ligger bakom denna inställning. Genom att bildabostadsrättsföreningar kan de privata bostadsföretagen sälja fastigheter tillbostadsrättsföreningar och ta ut sina kostnader och därigenom undvikaspekulationsförluster. Att det finns spekulationsintressen med i bilden är välkänt. Norrköpingskommun har tusentals människor i bostadskön, delvis till följd av regeringenFälldins misslyckade bostadspolitik. De som står i kö för bostad efterfrågar iförsta hand lägenheter med hyresrätt. Kommunenhar ett lagstadgat ansvar för mark- och bostadsplaner. Det måste då vara enkommunal uppgift att bestämma var och hur man skall bygga.