prot · G10971 · 1977-12-31 00:00:00 — Samhället måste i stället disponera resurserna påett sådant sätt atl man - i synnerhet i ell kärvt ekonomiskt läge - i förstahand satsar på atl garantera tryggheten för de sämst ställda grupperna. Detjag nu sagt om standardlrygghelssyslemets nackdelar ur jämlikhels-synpunktinnebär inte att jag menar alt vi skall slopa ATP, sjukpenning och andraförmåner som bygger på denna princip. Däremot anser jag alt man för framtidenbör inrikta sig mera på jämställdhet och på solidaritet med eftersatta grupperän på att ytteriigare gynna den som redan har en hygglig situation. Detförslahandsmål som måste sättas upp för det ekonomiska reformarbetet skallvara all fl lill slånd ett enkelt och rättvist socialt trygghetssystem, däralla garanteras en ekonomisk grundtrygghet på en skälig nivå. Socialulredningensförslag om införande av ett socialförsäkringstillägg bygger i viss mån påtanken om en ekonomisk gmndtrygghet. Man kan kanske se del förslaget som ellsteg i den riktning som vi bör följa. Men det är ett litet steg, som inte pånågot avgörande sätt bidrar till förenklingar i den snårskog av bidrag ochregler som vårt nuvarande ekonomiska trygghetssystem efter hand har kommit atlutvecklas till. 1dag regleras vissa ekonomiska stödformer i lagen om allmän försäkring.Därutöver finns ett flertal andra lagar som reglerar rätten lill stöd i olikasituationer. Det är också olika instanser som prövar huruvida räll lillekonomiskl stöd föreligger och som svarar för utbetalningen. Som ett förstasteg mol elt bättre socialt trygghetssystem borde alla regler som finns ilagen om allmän försäkring och ett fiertal andra lagar kanske sammanföras i enenda lag. Iarbetet på elt nytt socialt trygghetssystem bör man beakta följande synpunkter. Grundläggandeäratt samhället i olika situationer där man av olika skäl inte kan klara sinförsörjning garanterar alla en ekonomisk grundtrygghet. Delekonomiska trygghetssystemet skall vara så enkelt och överskådligt atl denenskilda individen kan överblicka del. Systemetskall vara rättvist. Stödet bör därför så långt det är möjligt vara likformigt,dvs. utgå efter samma princip oberoende av vilket skäl som föranlettstödbehovet. Detär angeläget atl varie vuxen behandlas som en ekonomiskl självständig individ.Därigenom bidrar man lill all skapa en större självständighet och elt ökatoberoende hos alla. undanröjs många av de orättvisor som sammanhängermed alt flera av dagens stödformer ger olika utfall beroende på vilketcivilstånd eller vilka sammanboendeformer man har. Utgående förmåner måste varalika för män och kvinnor. Systemetskall alltså ge en grundtrygghet men vara så konstme-rat, alt delstimulerar människorna atl genom egna insalser klara sin försörjning. Eftersomdella också har elt nära samband med skailesystemels utformning, måste mansamordna skaltesyslemel med det sociala trygghels-systemet. Delta bör vara såutformat all det bidrar till en Jämnare fördelning I det sammanhanget är det inte bara fråga om en utjämningmellan individer med olika inkomsi, ulan det är också nödvändigt att åstadkommaen utjämning mellan barnfamiljer och icke-bamfamiljer i samma inkomstläge. Iallt socialt arbete måste samhällets stöd till den enskilde syfta till att göraden enskilde i stånd all ta hand om sig själv, alt ta ansvar för sin egensituation. Man måste lägga en grund att stå på och att gå vidare ifrån. Manmåste stimulera självförtroendet och la vara på de positiva resurser som finnshos alla människor. En hög generell grundtrygghet bör rimligen leda lill altfiera människor kan klara sin egen situation ulan individuell hjälp. Delta lederi sin lur till en minskning av individuellt behovsprövade, personalkrävandeåtgärder. I slutskedet bör detta leda fram till att större resurser, såvälpersonella som ekonomiska, kan frigöras för atl ge adekvat hjälp åt demänniskor som trots en högre generell grundtrygghet ändå behöver samhälletshjälp. Naturiiglviskan vi inle i ett kort perspektiv åstadkomma en väsentligt ändradresursfördelning på del sociala området. Men mot bakgrund av den utveckling vihaft behöver vi diskutera en långsiktig målsättning på detsocialpolitiska områdel, syftande till en så effektiv användning av resursernasom möjligt. Inom ser vi del som angeläget all ålgärder förgrundtrygghet mera än prioriteras i arbetet med framtida socialareformer. Torsdagenden 2 febmari 1978 () kortgenmäle: Det är med en viss tvekan som jag ger mig in i polemik med ErikLarsson, min gode vän från socialutskottet, där vi har ell gott samarbete ochErik är en progressiv natur. Men sade någonting om all jagskulle ha skräckdrömmar, och då måste jag svara aiijag inte har någraskräckdrömmar, men del finns naturiiglvis människor som har det på gmnd av denborgerliga politik som förs. Jagvill också fråga : Värdet någonting i min skildring som intestämde? Också beskrev Ju barnfamiljernas situation sombekymmersam. Jag talade om bostadssvårighelerna för ungdomen, och jag talade omungdomsarbetslösheten. Jag behöver bara ta dessa exempel för att ställa frågan:Vad var det i mitt anförande som tyckte så illa om att han villbeteckna det som skräckdrömmar? ERIKLARSSON (c) kort genmäle: Vad som föranledde mig alt tro all haft skräckdrömmarvar den helt annoriunda debatt han för här i kammaren i jämförelse med den hanför i utskottet. Där har vi, som hell rikligt påpekade, mycketofta varil överens, och vi har med utgångspunkt i fakta försökt bedöma frågorpå ett bra sätt. Menockså en annan sak föranledde mig atl tala om dessa skräckdrömmar, och del varatl sade att allt som är snett i samhälletJ?eror på denborgeriiga regeringen -jag fick ell bestämt intryck av att delta är hansinställning. Viär alla överens om all vi i samhället har behov av att fl nya reformer på olikaområden. Många människor sitter i kläm i dagens samhälle, och många människorsatt i kläm också på den lid parti hade regeringsansvaret. Vihar många eftersatta grupper, och vi måste fortsätta med sociala reformer. Molden bakgmnden tyckerjag att del vore önskvärt att vi skalade bort överdrifternai den socialpolitiska debatten och försökte mötas på en faktanivå och diskuteraoss fram lill vad del är som förenar våra olika ståndpunkter och hur vi skallkunna kompromissa oss samman till del gemensammas bästa. Det är, GöranKarisson, en sådan linje jag lycker alt vi skulle försöka hålla oss lill litetmer i den här debatten. () kortgenmäle: Det är klart att man kan önska den situationen. Men är hans parti i samröre i regeringen med moderata samlingspartiet, som har enannan syn i många frågor än vad vi har. Och den synen präglar den borgeriigaregeringen i mycket hög grad. partivänner i regeringen tycksinte kunna stå emot de krafter som leds av exempelvis Gösla . Självfalletär det skillnad på den debatt vi för i utskottet och den vi för här. Iutskottet tvingas vi ta ställning i konkreta frågor. har vi en allmänpolitiskdebatt, . Och ärdet naturiigt att man utvecklar sig på ett annatsätt än man gör i en liten församling. Jagvill inte ha någon annan debatt än den i utskottet, men flr ändåfinna sig i att den borgeriiga regeringen kritiseras. Jag har inle gjortanspråk på alt mena att den skulle ha åstadkommit all nöd och allt elände somkan finnas fören del människor i vårt land. Men jag säger alt borgeriigpolitik, såsom den bedrivs , tyvärr är en fara för många människor - tycka på sitt sätt - och att det är min absoluta uppfattning att den ärmisslyckad. ERIKLARSSON (c) kort genmäle: Det lönar väl inte mycket atl och diskuterar vårauppfattningarom den nu sittande regeringen. Jag förstår atl vi på den punktenhar väldigt svårt att komma överens. Jagdelar inte heller uppfattning om synen på den regeringspolitiksom förs. Jag tror alt myckel gott kommer fram av den politiken, om vi flrtillfälle att fortsätta och fl de resurser ulan vilka inget politiskt parti idet här landet kan göra några bestående insatser på det sociala området. Jaghoppas på att vi skall kunna föra en seriös deball om hur vi skallanvända de knappa resurser som slår oss till buds på ett riktigt sätt i denframtida socialpolitiken. INGALANTZ (vpk): Vad menas egentligen med begreppet familjepolitik? Egentligen finnsdet ingen familjepolilik. Vad det gäller är en stor och allmän socialfördelningsfråga i samhället som inte bara berör hushåll med bam. Och genom atlutgå ifrån atl människor lever i familj slås automatiskt en massa människor ulifrån någon form av gemenskap. Vadär en familj för något? Är det när två i något slags förening bor ihop -mor ochbam eller man och kvinna? Är det också en familj när två män bor ihop? Om manär ensamstående - ja, då är man inte familj. Då är man definitivt utanför. Ochden "riktiga" familjen består av man och hustm och helst två barn,och familjebegreppet förknippas av många med harmoni och trygghet. 1den borgeriiga ideologin värnar man om familjen på alla vis. Fördel förstafömtsätts att de flesta lever i familj, och för det andra är samhället planeratför ett traditionellt familjemönster. Ta som exempel våra bostadsområden! Varesig det gäller ett småhusområde eller ett flerfamiljshusområde så ärlägenheterna byggda för familjer och för isolering, dvs. man utestänger sigsjälv och andra från en naturlig gemenskap. Varie lägenhet har ofta en komplettutmstning med kyl, frys, TV, radio, stereo och en massa andra kommersiellaprylar. Jag skulle vilja påstå att allt har ett dolt syfte att isoleramänniskor från varandra. Att efter en lång dags arbete fort stänga dörren, lagamaten, och i ensamhet, vare sig man lever i familj eller är ensamstående,sjunka ner framför TV-n och sedan gå i säng för alt orka med nästa dagslikadana rytm - det är faktiskt så de flesta människor lever. Omnågon nu tror att jag är ute efter alt slå sönder familjen ellerfamiljebegreppet så är det fel. Men jag menar att familjebegreppet måste brytasupp. Det måste finnas möjlighet att fl känna gemenskap i andra former. Vadligger det för livskvalitet i alt ha t. ex. en TV i varie lägenhet eller en fylldfrys när barn lämnas utan tillsyn, gamla människor lämnas att dö iensamhet och kön till all komma in på allergikeravdelningen på ett stortsjukhus är lång? Vad ligger del för livskvalitet i atl köpa alla deglittrande prylar som reklamen lockar oss att tro atl vi behöver? En hänsynslöskommersialism bygger upp ett behov, så atl man tror att man måste ha en visspryl och så all den som inte har råd alt skaffa den ofta helt onödiga prylenautomatiskt blir utanför. Det är ett mönster som många av oss känner igen. Delhär är en annan sorts utslagning än den vi i andra sammanhang ofta talar om,men den hänger samman med den sociala och ekonomiska utslagning som allt oftaredrabbar människor i vårt samhälle. Människor utlämnas, tvingas köpa och tvingasbo i bostadsformer som inle fungerar. Tänk, om man i stället byggde helt andrabostadsområden, med mindre lägenheter och mindre utrustning och om mansaluförde färre prylar, men bättre prylar, och i stället hade gemensamma kök,vardagsrum, bastur, hobbyrum - Ja vad vi själva vill - och sedan kombineradedetta med en sex limmars arbetsdag, med en bra och väl utbyggd barnomsorg, medkollektivtrafik och med en ideologi där människor har tid att bry sig omvarandra, där Torsdagenden 2 febmari 1978 stressenoch jakten efter "egna" prylar är borta! Då, heu talman, skulle manhinna att både leva och känna trygghet och gemenskap! Med ett annat sätt attleva skulle människorna också må bättre och alla skulle tjäna på det, bådeekonomiskt och socialt. Och det skulle förstås också bli samhällsekonomisktlönsamt, som det heter. Det sätt vi nu lever på innebär alt vi rusar vidare ini en energislösande plastålder med konstlad gemenskap och glädje och utan tidvare sig för oss själva eller för andra, och resultatet blir isolering ochutslagning. Jag skall nu övergå till att tala om kvinnors villkor och kamp, som juär en stor del i familjepolitiken. Detär på i huvudsak fyra olika områden som kvinnokampen måste föras: det är påarbetsmarknadens, utbildningens, bostadens och barnomsorgens områden. Kvinnomahar en alldeles egen arbetsmarknad, som har vissa mycket negativakarakteristika. För det första är antalet yrkesområden snävt. Heltidsarbetandekvinnor arbetar i ett 20-tal yrken, som i de flesta fall är en direklförlängning av hemarbetet. Deltidsarbetande kvinnor återfinns i bara femyrkesområden. För det andra arbetar kvinnor av olika skäl deltid i hög grad.Uppemot hälften av de förvärvsarbetande kvinnorna har deltidstjänster. Meddeltid följer - det vet vi - ofta mindre stimulerande arbetsuppgifter, sämrelön och också sämre sociala förmåner. Fortfarandebetraktas mannen som huvudförsönaren i den traditionella familjen med kvinnansom en arbetskraftsreserv, med en lön som man ser som ett komplement tillmannens. Alltfler kvinnor inser att den enda vägen till ekonomisk och social frigörelse är attförvärvsarbeta, och därför böriar också allt fler kvinnor att arbeta utanförhemmet. Varförarbetar så många kvinnor på deltid? Orsakema till det är förstås många. Delsaknas jobb, kvinnor blir oftare arbetslösa än män, var sjätte ung kvinna är arbetslös, och då är deltidsarbetet ofta den enda utvägen. Det saknas ocksåbra kommunikationer, vilket gör alt kvinnor ofta har de längsta restiderna. Detsaknas vidare daghem och fritidshem. Det saknas kollekti-vitet i hemarbetet.Kvinnor är med andra ord mer eller mindre förhindrade atl arbeta heltid. Fortfarandedubbelarbetar de flesta kvinnor. För sedan gjordes en undersökning påAstra i vilken visade att matlagning, disk, inköp, städning ochsådant som hör till hemarbetet tog inle . De tretimmama stod kvinnorna för. Man gjorde också uträkningen att kvinnor, om deskulle ha lika total arbetstid som männen, inte skulle hinna jobba mer än 25timmar . Det finns andra undersökningar som säger att förvärsarbetandekvinnor tvingas använda 42 limmar för hemarbetet - alltså mer än mananvänder för ett normalt heltidsarbete. Del är inte att undra på då att deflesta kvinnor inte orkar engagera sig fackligt och politiskt. Kravetpå sex timmars arbetsdag växer sig allt starkare. Det blir nödvändigt att fl enförkortad arbetsdag, både med tanke på jämställdheten och med tankepå alt fler totalt behöver arbete med den stora arbetslöshet vi har . Kvinnormåste få slippa diskrimineringen på arbetsmarknaden med deltidstjänstgöring föratl klara av ett hemarbete som alla i familjen borde dela på. Kvinnokön gerlägre lön. Del hänger samman med all kvinnor arbetar dellid, men det är ocksåså att kvinnors traditionella arbeten inom t. ex. vårdyrkena värderas lägre. Renlformellt har kvinnorsamma möjlighet lill utbildning som män. Men i praktikenfungerar del helt annoriunda. Kvinnor väljer kortare utbildning, avbryteroftare utbildningen än män. När kvinnor väljer yrken så är valet starktkönsbundet. Kvinnor måste bl. a. genom sludierådgivning stimuleras ochuppmuntras att välja utbildningar som leder till andra yrken. Både påutbildningens och på arbetsmarknadens område måste kvinnor kämpa mot en mereller mindre öppen diskriminering. Närdet gäller bostaden och dess utformning och belägenhet verkar det som omstalsplanerare, arkitekter och politiker försökt atl sabotera kvinnans önskanall förvärvsarbeta. I planeringen av lägenheter och bostäder borde man utgåfrån att försöka utforma dem efter de krav människor ställer. Bostaden ochbostadsområdena borde fungera för dem som bor där. Men så är det inte.Bostadspolitiken har inte följt med i samhällsutvecklingen. Hurbostadspolitiken skall utformas är en vital Jämlikhetsfråga och därmed också enkvinnofråga. Eftersom fyra av fem föräldrar numera arbetar borta vore detnaturiigt atl samhällsplaneringen utgick från sådana fakta i bostadsbyggandet,i utformningen av kollektivtrafiken och samhällsservicen -jag tänker på såvälden sociala som den kulturella och den kommersiella servicen - och på så sättunderlättade för bam och vuxna all klara av dryga arbetsdagar. Men det ärprecis tvärtom. I stället för alt satsa på kollekliva boendeformer med gemensammathållning och barnomsorg, och i stället för atl salsa på kollektivtrafik somfungerar, så gör man tvärtom. Man satsar av bostadsproduktionen på småhus,som försvårar för människor och främst för kvinnor alt förvärvsarbeta, därföratl samhällsservicen blir dålig. Och i stället för all salsa på kollektivtrafikbygger man högbroar och flerfiliga motorvägar, som man drar inbusslinjer och på så sätt aktivt stimulerar lill privatbilism. Jagtalade i börian om hur viktigt det är all bryta människors isolering ibostadsområdena och satsa på andra samlevnadsformer mellan människor och mellanolika generationer. Men hur bostadspolitiken utformas har en speciell betydelseför kvinnorna, eftersom det är de som än och under en överskådligframlid står för markservicen, för hemarbetet i familjerna. Delsista områdel som griper in i kvinnokampen är utbyggnaden av barnomsorgen.Daghem och fritidshem skall självfallet byggas för barnens skull, menutbyggnaden av barnomsorgen är ofta en gmndfömlsätlning för all kvinnorna skallkunna komma ut i förvärvslivet. Minst hälften av alla förskolebarn harförvärvsarbetande mödrar. efter barns födelse är 60 96 avmödrarna ute i förvärvslivet. fattade beslutet attförsöka vädja lill kommunema all bygga 100 000 kommunistema protesterade mot den lågautbyggnadstakten, eftersom redan då 450 000 förskolebarn behövde plats pådaghem. visar det sig att inte ens dessa 100 000 platser kommer lill stånd.Det borde vara dags för politiker att inse att det inte räcker med vädjandenoch hopp om god vilja närdet gäller att trygga barnens omsorg. För det förstabehövs det en lagstiftning som tvingar kommunerna att bygga bort bristen, såatt alla bam flr plats. För del andra måste kommunerna fl pengar av staten tillatt bygga och driva daghem och fritidshem. Borgerligapolitiker gör inget för att underiätta kvinnornas utträde på arbetsmarknaden.Till kvinnoma vill man i stället ge nålpengar -jag tror del är . om dagen- som dessutom skall beskattas. Jag sade tidigare att kvinnokön ger lägre lön,men den borgeriiga lönen till hemarbetande kvinnor slår alla rekord i fråga omlåghet. Regeringen säger sig värna om sysselsättningen och om jämställdhetenmellan män och kvinnor. Men rätlen till arbete garanterar man inle genom enslapp låtgåpolitik eller genom en gåvopolitik åt företagen i tron atl de s. k.fria marknadskrafterna skall åstadkomma arbetstillfällen. För att garantera ensysselsättning krävs en planmässig utbyggnad av industri, kommunikationer, socialoch kulturell service, utbildning och mycket annat. Kvinnansfulla rätt till ekonomiskt oberoende kan inte förverkligas så länge honförvägras rätten till arbete. Kampen för likställdhet mellan kvinnor och mänmåste gälla rätten till kortare arbetsdag för alla. Regeringen vill attarbetstidsförkortningen skall bli möjlig bara för högavlönade småbarnsföräldrarsom har råd att avstå en fjärdedel av sin lön för atl vara hemma med barnen.Det kan man kalla jämställdhelspolitik av borgeriig modell. Vadsom i stället behövs för att förverkliga en jämställdhet mellan män och kvinnorär för det första en utbyggd barnomsorg så alt alla barn flr plats, för detandra en verkligt jämlik möjlighet till utbildning, för det tredje engaranterad sysselsättning för alla med en förkortad arbetsdag för allamänniskor lill , och för det fjärde en annan bostadspolitik somtillgodoser de förändrade livsformer som de flesta familjer lever i . MAJ (): Vi har i vårt samhälle många ungdomar som har svåra problem. De kännersig isolerade, rotlösa och otrygga och blir lätt offer för narkotika- ochälkoholmissbmk. Vilken är då orsaken, och vad kan vi göra för atl förebygga? Orsakenkan till en del vara den centralisering som har ägt mm i samhället.När del satsas på atl de sociala aspekterna skall fl ökat utrymme isamhällsplaneringen är det därför enligt min mening ett steg i rätt riktning. Hurskall vi förebygga? Vi måste ge alla de unga elt arbele. Alla partier har sommålsättning att alla som vill ha ett arbete också skall fl det. I centernspartiprogram heter det: "Arbete är grunden för försörjning och trygghet.Samhället skall garantera att principen om trygghet för individen till arbeteoch inkomsi kan förverkligas. Arbetsmarknadspolitiken skall vara inriktad påatt ge människorna möjlighet till fritt vald och meningsfull sysselsättning.Det är angeläget att tillvaralaga möjligheterna till växling mellan utbildningoch yrkesliv." Hurdanär då situationen ? hade vi 77 000 arbetslösa. Detär en mycket hög siffra, även om den är lägre än siffran för december åretinnan. Arbetslösheten fördelade sig på 36 000 kvinnor och 41 000 män. Men, ochdel är verkligen bekymmersamt, av de arbetslösa var 27 000 ungdomarmellan 16 och . Vi vet att ungdomsarbetslösheten oroar inte bara i vårtland. Vid det nordiska statsministermötet uppnåddes enighet om attdet i de nordiska länderna skall föras en politik som kan säkrasysselsättningen både . Åtgärder för att tillförsäkraungdomen arbetstillfällen skall studeras gemensamt, säger statsministrama. Äveninom har man uppmärksammat dessa problem och man har beslutat att ta nyatag mot ungdomsarbetslösheten. Varoch en förstår mycket väl hur svårt det kan vara för en ung människa som villha men inte kan fl ett arbete. Del kan vara en ungdom som är färdig med sinutbildning eller en som är skollrölt och söker jobb men inte kan fl något. Attinte tjäna egna pengar, att vara beroende av föräldrar eller socialvård kan geen känsla av osäkerhet och maktlöshet, ja, den unge kan helt enkelt känna sigutanför i samhället. Det här är mycket fariigt. Del kan skapa isolering ochpassivitet. Och det är oerhört angeläget atl någonting sker snabbt somförändrar situationen för ungdomen i vårt land. Detär viktigt atl sysselsättningen för de arbetslösa ungdomarna upplevs som ettproblem, ja, som hela samhällets angelägenhet. Det behövs intim samverkanmellan främst arbetsförmedlingen, skolmyndighetema, de sociala nämnderna ochrepresentanter för arbetslivet. Vadhar då hänt som är ägnat att förbättra situationen? Regeringen har verkligenvidtagit kraftfulla åtgärder. Omkring 20 800 ungdomar deltog idecember 1977 i arbetsmarknadsutbildning. Det var en ökning med ca 6 500jämfört med samma månad 1976. Idecember 1977 deltog ca 23 500 ungdomar i olika slags beredskapsarbeten.Det var ca 7 150 fler än 1976. Riksdagenantog ell arbetsmarknadspoliliskt åtgärdsprogram för höstenoch /78. Åtgärdsprogrammet omfattar en rad insatser för sammanlagtca , av vilka de flesta sätts in fram till den 1juli 1978. En stor del av dessa samlade insalser avser åtgärder som syftar lillatt motverka arbetslösheten bland ungdomar. 1budgetpropositionen 1977/78 sägs alt del nu inle är möjligl atl la ställningtill behovet av fortsatta åtgärder av detla slag efter menatt regeringen kommer att pröva denna fråga i särskild ordning om utvecklingengördel motiverat. De flesta av de åtgärder som ingår i åtgärdsprogrammel förvintern 1977/78 är av sådan art all de faller inom området för regeringensbeslutanderätt. Ibudgetpropositionen föreslås dock vissa insatser som direkt avses komma bl. a.den arbetslösa ungdomen lill del. Torsdagenden 2 febmari 1978 föreslås således fortsättaäven under nästa budgetår med särskilt intensiva insatser för atl hjälpaarbetslös ungdom. Ett nytt system för bidrag till kommunala beredskapsarbeten,vilket främjar en inriktning på dagsverksbilliga arbeten, föreslås. Dettabidrar till att fl fram arbeten som är lämpliga för ungdomar. Ibudgetpropositionen sägs också atl ansträngningarna att förverkliga målet altalla ungdomar skall garanteras arbete, praktik och utbildning fortsätter.Ytteriigare åtgärder i detta syfte kommer atl övervägas, bl. a. på grundval avsysselsäitningsutredningens avlämnade förslag. Dethar nu kommit besked om att regeringen beslutat tillsätta en ungdomsdelegationsom på olika sätt skall verka för att alla ungdomar garanteras arbete, praktikeller utbildning. Även det beskedet visar hur aktivt regeringen arbetar för atlsöka lösa de här frågorna.