prot · G10985 · 1977-12-31 00:00:00 — Med det menas atl den medhjälpande maken skall ha en marknadsmässigersättning för det arbete som vederbörande utför. på detta sätt skapa ett anställningsförhållande, där den ene maken varanställd av den andre. I och för sig kan del ligga något i detla om del bara ären av makarna som driver förelaget. Menmajoriteten fullföljde aldrig den tanken. Ersättningen till den medhjälpandemaken blev ingen lön heller. Den marknadsmässiga ersättningen blev bara etttak. Sedan återgick man till den gängse principen att det var makarnasgemensamma inkomst som helt godtyckligt fick fördelas mellan makarna inom ramenför den marknadsmässiga ersättningen till medhjälpande make. Detär alltså fullt möjligt atl i ett företag fördela inkomsterna lika mellandensomgörettspringpojksjobbochdensom utför ett kvalificerat specialjobb. Ja,det går också bra att ge medhjälparen hela företagsvinsten och låtaförelagsledaren bli utan, om detta skulle vara förmånligare från skatte- ochsocialförsäkringssynpunkt. Hur ofta detta förekommer vet jag inte, men jagvänder mig ändå mot etl regelsystem som tillåter sådana här transaktioner. Hurstort missbruk därutöver som kan förekomma vet jag heller inte. Närtredjedelsregeln avskaffades försvann med den, som jag förut sade, också denenda effektiva kontrollmöjligheten. Ingen taxeringsnämnd kan bestrida uppgifter omarbetsinsatser i makens företag, och kravet på minst 400 timmars insatser föratl få tillföra medhjälpande make inkomster är som var och en förstår ett slagi luften. Låt mig i det sammanhanget erkänna atl del socialdemokratiska kravetpå 600 timmars arbetsinsatser i stället för 400 timmars i sin bräcklighet inteskiljer sig så värst mycket från det förslag som den borgerliga majoritetengjorl till sitt. Det är fråga om nyansskillnader. Det socialdemokratiska kravetär dock någol lätlare all kontrollera. Närvi tidigare diskuterat de här frågorna, har jag från diverse håll blivitbeskylld för all anklaga en gmpp av skallskyldiga, i detla fallegenförelagarna, för att vara mindre trovärdiga än andra grupper. Jag påstårfortfarande atl jag aldrig har sagt så. Jag tror inte att skaltemoralen ärsämre bland familjeföretagare än bland alla andra skattskyldiga. Men medan vipå andra områden på allt sätt försöker vidga kontrollen med allskönsuppgiftslämnande gör vi på detla område ungefär tvärtom. Ifråga om ersättning till barn som arbetar i föräldrars rörelse är det mindresom skiljer oss ål. Vi är överens om att barn som är inte skallkunna tillföras inkomst från föråldras rörelse. 1 dessa fall är bådemajoriteten och minoriteten beredda att diskriminera barn . De kaninte få tillföras inkomst. Även om ungdomar på studieloven kan göra en arbetsinsats,får de ändå inte tillföras inkomst. Detta tycker vi är rimligt, eftersom maninte kan göra någon kontroll. Viär också överens om att äldre barn skall kunna tillföras inkomst av föräldrarsrörelse. Vad som där skiljer oss åt är atl vi reservanter tycker atl den somskall tillföras inkomst från föräldrars rörelse bör ha någon samlad tid attutföra det arbetet på. En heltidsstuderande har så mycket atl göra atthan knappast kan ulföra en varaktig arbetsinsats i föräldrarnas rörelse. Majoritetentycker att ungdomarna kan göra när som helst. Man kan avlöna en timmenär del passar. Den arbetsinsatsen går naturiigtvis inte på någol sätt altkontrollera. Majoritetenjämför med all ungdomar som arbetar ål andra har denna möjlighet. Denjämförelsen hallar betänkligt. Ingen arbetsgivare tar emot ungdomar sombara kan jobba någon timme när det passar dem själva. Det måste i alla fallvara fråga om någon samlad tid. Närdetgäller ungdomar mellan har vi krävt alt ungdomarna skall ha eninkomst som uppgår lill skaltepliktigl belopp. Tillsist tas upp den bilförmån som förelagsledare och honom närslående beskattasför, om företaget har en bil som får användas obegränsat. Majoriteten menar attden bilförmånen i praktiken skall beskattas som om företagsledaren varit envanlig anställd. Etl sådant synsätt tycker vi är fel. Något tvåpartsförhållandeföreligger nämligen inte i det här fallet. Företagaren är både chef ochanställd på en gång. Det torde vara hur lätt som helst för förelagsledaren altgöra troligt all han kört en kort sträcka även om motsatsen varit fallet.Schablonen I för privat bmk för företagsledaren och honom närståendetycker vi snarare är en generös gräns än en oskälig gräns. Sammanfattningsvis skullejag vilja säga atl på de här aktuella områdena har del genomförtsskattelättnader, som skaltehöjningar och åtstramningar blivitgenomförda för andra grupper i samhället. Jag ifrågasätter för min del om delfanns något behov av att ge de här lättnaderna i tider då del statligaunderskottet ständigt ökar och man ständigt måste vidta åtgärder för alltillföra samhället pengar. STIGJOSEFSON (c): I anslutning till dagens finanspolitiska debatt behandlas ocksåskatieulskioiets betänkanden nr 24 och 25.1 reservationen 1 vid betänkandet nr25 tar de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet upp vissa ekonomiskafrågor. Reservanterna framhåller att betydande folkgrupper får göra stora ochbetungande uppoffringar och atl bördorna bör fördelas rättvist. Jag delar denuppfattningen, och jag anser att det ärjust den linjen som regeringen harföljt. Därom vittnar bl. a. de stora satsningar som gjorts för att bibehållasysselsättningen. Atldärmed stämpla småförelagarna som en grupp som skulle ha befunnit sig i enalllför gynnad ställning anser jag orimligt. Tvärtom har den nuvaranderegeringen försökt alt i någon mån skapa likvärdiga förhållanden för dennagrupp i jämförelse med andra befolkningsgmpper. Även om småföretagen har klaratkonjunktursvackornas problem bättre än storföretagen gjorl så är det intenågot bevis för en gynnad ställning. Småförelagen har visat en mycket störreförmåga lill anpassning till den nya situalio-nen. Inteminsl av denna anledning finns del starka skäl för att åstadkomma med andralikvärdiga beskattnings- och konsolideringsmöjligheter för de mindre företagenoch deras ägare. När beslöt genomföra möjligheten tillsärbeskatlning för makar som båda arbeiar i ett gemensamt företag var det ettsteg som togs för att åstadkomma rättvisa åt denna gmpp. Närman talar om rättvisa och bärande av bördor finns det anledning erinra omdels att det dröjde nära innan socialdemokraterna gav vika förrättvisekravet på särbeskatlning åt alla förvärvsarbetande, dels att det i denförsta propositionen i denna fråga, undertecknad av , stod altinkomstbortfallet för samhället genom reformen kunde beräknas till ca 100 milj.kr. Det innebär att denna relativt lilla grupp hade fått betala 500 miljonerför mycket i skatt innan del första steget togs till en likvärdig beskattning. Redanfrån början fanns det olika uppfattningar om var den nedre gränsen föruppdelning skulle gå - vid 600 eller . Jag förstår inte och haraldrig kunnat förstå att det skulle föreligga större kontrollproblem om mansätter gränsen vid 400 i stället , och jag noterar medtillfredsställelse att skatteutskottets ordförande ullalatall det var inte så stor skillnad ur kontrollsynpunkt vilken gräns man härvalde. Vadsedan beträffar tredjedelsregeln är jag mer än förvånad över det resonemang somsocialdemokraterna för om den. För vissa makar som utför in Rik-idnvpn'; nrotoknll 1977/78:8-85 fullt likvärdigarbetsinsats framstår tredjedelsregeln som helt orimlig. I vissa fall kanföretagsledaren av förelagsekonomiska skäl-investeringar och annat - redovisaen mycket låg inkomst, och då skulle den medhjälpande makens arbetsinkomstreduceras till ett mycket lågt belopp. Jag är som sagt förvånad översocialdemokraternas inställning på den punkten. Menännu mer förvånad är jag över det resonemang som förs i reservationen om nu kan göra en helt godtycklig uppdelning. Gmndprin-cipen i lagstiftningenär och har varit att som grund för uppdelningen skall liggaarbetsinsatsen, och att ersättningen skall vara högst marknadsmässig lön. Omman följer den principen kan man inte, som gjorde gällande,tillämpa bestämmelserna så att man delar lika. I speciella fall kan man väl geden medhjälpande maken nästan hela inkomsten, men det är ingen generellmöjlighet, som man fick intryck av att det var när man lyssnade på ErikWärnberg. Det är ju ändå klart fastslaget att den utförda arbetsinsatsen ochden marknadsmässiga lönen skall vara den övre gränsen. Om företaget hargivit mycket låg avkastning är det väl inte mer än rimligt att också denmedhjälpande maken får ta konsekvenserna och alltså inte får ut marknadsmässiglön. Vi kan inte göra en fördelning som ur alla synpunkter är tillfredsställandeoch som från såväl fördelnings- som kontrollsynpunkt är perfekt, men vi harfunnit all man bör slälla kravet på rättvisa ganska högt, och då är denbestämmelse som gäller det bästa vi kan åstadkomma. Därför anser vi atl denbör få beslå. Beträffandeersättningen åt heltidsstuderande ungdom erkänner motionärerna själva all de ivissa fall genom sitt förslag behandlar dessa ungdomar orättvist. Som skälhärför framhåller man kontrollsvårigheterna och att inget tvåpartsförhållandeförekommer. Jag anser emellertid inte alt vi bör slälla strängare krav påkontrollmöjligheterna i detla fall än vi gör på många andra områden. När detgäller rätten till avdrag för resa från och lill arbetet har vi ingettvåpartsförhållande, och det har heller ingen krävt. Kontrollsvårigheter finnspå många områden, men som jag sade skall vi inte ställa kraven högre här än vigör annars. Och även om sade att han inte hyste någon misstro motfamiljeföretagarna kan jag inte utläsa annat än alt man här litar mindre på demän på andra skattskyldiga. Vi har väl alla ett lika stort intresse av altförhindra skatteflykl, men för den skull skall vi inte skapa etl direktorättvist skattesystem. Enannan fråga som också berörs i skatteutskottets betänkande nr 25 är beräkningenav värdet av förmånen alt för privat bmk kunna utnyttja arbetsgivaren tillhörigbil, när fråga är om förelagsledare i fåmansföretag. Enligt reservationen 2skall denna förmån uppskattas till ett värde som motsvarar en körslräcka för privat bruk. Enligt av antagnaanvisningar står det beträffande 42 § kommunalskaltelagen bl. a.: "Bilenskall anses ha körts minsl 1 i privat bruk , om icke denskallskyldige kan göra sannolikt atl den privata körsträckan har varitmindre." Delta är en hård skrivning, men det är för alt förhindramissbruk. I den socialdemokratiska reservationen krävs en ändring ilagstiftningen, som innebär all en förelagsledare som kan bevisa alt han inte har använt bilen förpersonligt bruk ändå skall beskattas som om han använt den för 1 000 milsprivat körning. Från beskatiningssynpunkl rör det sig här värdemässigt om . Socialdemokraternas krav på denna punkt strider, enligt minmening, klart mot den grundsyn som i övrigt präglar vårt skattesystem. Attkräva en beskattning, trots att man kan styrka all bilen inte använts iifrågavarande omfattning för privat bruk är väl ändå att gå för långl, särskiltsom gällande lag klart anger atl den skatiskyldige skall göra sannolikt att denprivata körsträckan har varit mindre än 1 , om värdet av bilförmån skallkunna las upp till etl lägre belopp än del som motsvarar I 000 mils användning. Likställighetinför lagen bör gälla också på skattelagstiftningens område. Att heltnonchalera deklarantens bevisföring kan jag aldrig acceptera, och jag kännerinte riktigt igen skatteutskottets värderade ordförande, när han argumenterarför denna reservation. Dethar också behandlats andra motioner, framför allt i skatteutskottets betänkandenr 24. Där har bl. a. den tidigare nämnda vpk-motionen behandlats. I dennamotion krävs att arbetsgivaravgiften för kommunerna skall tas bort.Avstyrkandet har motiverats med att förslagets förverkligande skulle kunna ledalill en snedvridning när verksamhet bedrivs i konkurrens med enskildnäringsverksamhet. Man har ju också beslutat att sänka arbetsgivaravgiften lill2 'A),och i samband med det beslutet uttalades att detta var elt led i enslutlig avveckling av avgiften. Dessutom kan väl och jag, trotsolika uppfattning på många punkter, vara överens om aa den utredning som vibåda deltagit i lagt fram ett förslag som innebär en väsentlig utbyggnad avskatteuljämningssyslemel. Ävenbeträffande de andra motionsförslagen har utskottet ställt sig negativt. Somjag sade har utskottet uttalat alt arbetsgivaravgiften skall avvecklashelt. Beträffandeschablonbeloppet för egenföretagare är skillnaden i avgiftsbelastning enligtgällande regler och enligt reservanternas förslag endast . Iprincipfrågan råder det enighet mellan majoriteten och reservanterna om alt detskall finnas ett avgiftsfritt belopp. Del är endast beträffande beloppetsstoriek som vi har olika uppfattningar, och dessa kan vi nog inte rubba på.Därför skall jag inte heller forlsälia att diskutera den här saken. Vi har jutidigare haft frågan uppe i vid åtskilliga tillföllen. Med hänvisning till det sagda och till den avveckling avarbetsgivaravgiften som förmodligen förestår yrkar jag på samtliga punkterbifall lill skalteutskoiteis hemställan i beiänkandena nr 24 och 25. () kortgenmäle: började med att säga alt egenföretagaren tidigare intehar kunnat dela upp inkomsterna mellan makarna och att detla under enfemårsperiod kostal egenförelagarna 500 milj. kr. Man fick lält intrycket altherr Josefson menar all del nu gäller att fö kompensation för de här 500 milj.kr. I konsekvensens namn skulle jag då vilja be atl föreslå att bolagsdelägarna lämnartillbaka de 500 miljoner de tidigare förmodligen fåll i form av oberättigadeskattelättnader. Dessa två saker jämkades nämligen ihop till en enhet, när vi1976 fattade beslut i denna fråga. Jagförstår fortfarande inte att kan bestrida alt del rör sig om engodtycklig uppdelning. Det är faktiskt fråga om en godtycklig uppdelning. Varoch en som driver ett företag får dela inkomsterna mellan makarna upp till ennivå,som innebäratiden medhjälpande maken fåren marknadsmässig ersättning. Mankan då ha t. ex. . var i inkomst, dvs. En så stor inkomst redovisar inte vårt lands småföretagare, ulanpraktiskt laget överallt går del i fortsättningen att dela inkomsten milt itu,om man vill göra det-och det vore ju underiigt om man inte ville det, när detär lagligt att göra del. Hurkan man då ha så små inkomster, undrar kanske . Jo, det är lackvare det företagsskaltesyslem vi har i vårt land där man får skriva nermaskiner, inventarier och lager, så att man inte behöver redovisa deras fullavärde. Man kan på detta sätt gömma undan jättelika skatteskulder fram till dendag när man avvecklar förelaget. Det betyder atl man inte behöver ta fram denverkliga inkomsten utan sparar den till sämre tider eller till den dag då manavvecklar företaget. Därför behöver man inte ta ut full ersättning utan del gårmyckel bra att dela inkomsten mitt itu mellan två makar. Jagförstår inte varför fortsätter att bestrida detla. Del är ju denordning som genomfördes . HerrJosefson fortsalle med all säga att jag litar mindre på småföretagare än påandra. Jag har sagt att så inte alls är förhållandet. Jag hävdar med stor bestämdhetalt alla skattskyldiga är lika goda. Men på andra områden försöker vi skapakontrollmöjligheter, medan vi här i stället försöker upphäva sådana. Också jagvill ha en rättvis beskattning, men vari ligger egentligen rättvisan idetförhållande som jag talat om, nämligen alt det är möjligt att dela inkomstenmitt itu mellan makarna, helt efter eget gottfinnande, även om den ena av demgör en insats som är värd åtskilligt mycket mer? Imilt förra anförande framställde jag inte något yrkande, hert talman, men jag all få göra . Jag hemställer om bifall till de reservationer som ärfogade vid de betänkanden av skalleutskoltet som vi nu behandlar. (vpk) kortgenmäle: sätt atl trösta kommunerna med att också de fårlättnader, om arbetsgivaravgiften avvecklas över hela linjen, tyckerjagpåminner om det gamla lalesätlei all när del regnar på prästen, så droppar detpå klockaren. Del är ju inie för alt underlätta för kommunerna som man minskararbetsgivaravgiften över hela linjen. Sedannoterarjag alt vi fortfarande vel precis lika litet som förutom närdet enligtskatteutskottet kan föreligga snedvriden konkurrens mellan landsting ochkommuner å ena sidan och enskild näringsverksamhet å den andra. Kommuners ochlandstings verksamhet är ju så avskild från det som brukar betecknas somenskild näringsverksamhet atl sådant konkurrensförhållande knappast kanföreligga. Jagtycker att det är lika bra. , atl ni erkänner att ni här har yxatlill ett argument för avslag på motionen utan att ha täckning för det. Detta ärett utslag av den effekt som sidbytet i kanslihuset har fött, nämligen att ninu vill glömma bort den ändrade kostnadsfördelning mellan stat och kommun somni tidigare så ivrigt förespråkat från de borgerliga partierna. Låtmig, herr talman, erinra om att i den borgerliga reservation som ledde framlill den första kommunalekonomiska utredningen - dvs. den som föregick den somJosefson och jag fram till har arbetat i - beskrevs situationen så här: "Utbyggnadenav den kommunala verksamheten har lett till stora ekonomiska påfrestningar förkommunerna. Då expansionen i hög grad sammanhänger med att staten genom direktabeslut ålagt kommunerna nya uppgifter, är det enligt utskottets uppfattningnödvändigt att kostnadsfördelningen mellan stat och kommun särskiltuppmärksammas." Manbetonade värdet av att den offentliga verksamheten utbygges genom lokala ochregionala kommunala organ och tillade: "Enförutsättning måste emellertid vara alt staten i rimlig grad medverkar vidfinansieringen. Den snabba kostnadsövervältringen från stat lill kommun som ägt rum under lång tidhar haft både olyckliga verkningar förden kommunala självstyrelsenoch negativa konsekvenser i skaltepoliliskl hänseende." Nivill nu glömma de skrivningarna bakom vilka stod inte mindre än två nuvarandestatsråd, herrar och . är det tydligenförenligt med den kommunala självstyrelsen att ålägga kommunerna begränsningarav olika slag och inte medverka till lättnader. Man är på vissa håll t. o. m.beredd att införa ett skattetak. () kortgenmäle: antyder atl jag, när jag nämnde de 500 miljonerna, pånågot sätt ville ge sken av atl de var en kompensation , men detär ingalunda så. Attjag sade delta berodde framförallt på inledningen ireservationen från de socialdemokratiska ledamöterna, där man talarom attbördorna inte fördelas rättvist. Talar man om rättvisa kan man ha i åtanke hurförhållandena var . Fortfarandekan jag inte förstå resonemang om atl del är en fullständigtgodtycklig uppdelning. Så är det inte! Jag har respekt för vad vi har beslutatoch för vad som står i lagen, nämligen att det ärlimantalet som är avgörande.Hur man komma fram till alt det är en totalt godtycklig uppdelning kan jag inteförstå. Del är som jag sagt timmarna och den arbeismarknadsmässiga lönen somligger till grund för uppdelningen. Detmå vara riktigt atl det i vissa fall är möjligt att komma fram till en likauppdelning, men att uppdelningen är totalt godtycklig är del enligi minuppfaltning felaktigt atl säga. Vidarevill jag till säga att så gynnsamt är det inte att varaföretagare atl man bara kan göra avskrivningar och åter avskrivningar. Inteminst har gett besked om att svenska företag, och framför allt de mindre företagen, intebefinner sig i den gynnsamma situationen. De mindre företagens möjligheter tillavskrivningar har varit ytterst begränsade. Visserligen har deras möjligheterförbättrats något , men det är endast storföretagen somhaft verkliga möjligheter till konsolidering genom avskrivningar ochavsättningar till invesleringskonto. NärErik säger atl man inom andra områden vidgar kontrollen, så minskarman den ju här för denna gmpp. Jag kan aldrig tänka mig att sälla värdet av kontrollen så högt, alt han skulle se det som enmålsättning alt gå tillbaka till systemet . Gör man jämförelsen måstevi även se på utgångsläget. Det är en väsentlig skillnad mellan dem som haftsärbeskatlning och den grupp som haft sambeskattningen kvar till1976. () kortgenmäle: Det är ganska konstigt att inte vill förstå det här meden godtycklig uppdelning. Det är ju så i lagstiftningen all man inom gränsen förmarknadsmässig ersättning åt medhjälparen äger rätt atl fördela inkomsten hurman vill. Vi måste vara överens om att det är så. Ärdet då så att någon arbeiar på med som jag sade etl springpojks-jobbmedan den andra maken är förelagsledare och kanske gör etl kvalificerat arbete,så kan man ändå, om inkomsterna för det här gemensamma företaget är så små somStig Josefson vidhåller, ge den medhjälpande maken en ersättning som kanske äråtskilligt mycket större än vad företagsledaren själv kan ta ut i företaget.Ändå har förelagsledaren förmodligen salt in rätt mycket pengar som han bordefå avkastning på. Inom den här gränsen kan man då godtyckligt göra hur manvill. Jagvill inte gå tillbaka till del som gällde . Jag har varit med omatt utarbeta förslaget som antogs , men jag anser atl deniredjedelsregel som då infördes och som det rådde rätt stor enighet om värdeteffektivaste kontrollmedlel. Men det var inte bara ett konlrollmedel, ulan detvar också ett allvariigt försök att schablonmässigt skilja på vad denföretagsledande maken och den medhjälpande maken gjorde. Det var ungefär enmarknadsmässig fördelning av inkomsterna. Låtmig sedan la upp en sak som jag inte hann med i mitt förra inlägg och somgäller företagsledarens bilförmåner. Man måste skilja på alt kunna bevisa ochgöra troligt, som sade. Företagsledaren behöver nämligen intebevisa; han behöver bara göra troligt. Det är enligt milt sätt atl se enväsentlig skillnad. Om en eller annan företagsledare inte använder bilen ensträcka på 1 , har han ändå en möjlighet att helt enkelt ta ut bilen urförelagels räkenskaper och använda den som privatbil och sedan debileraföretagel alla koslnader för användningen av bilen i företagels tjänst. Det harman lika stor rätt alt göra, och del kan man mycket väl göra, men jag tror attdet bara är ett fåtal som drabbas. () kortgenmäle: Det talas i anvisningarna till 42 § kommunallagen om angöra sannolikt.Jag anser atl man här har drivit deklarantens skyldighet alt göra sannolikt såhårt att risken för missbruk inte är stor. måste vi ju också tänka pårespekten för deklarantens uppgifter och kravet på rättvis beskattning. Beträffanderesonemanget om den godtyckliga utdelningen utgår från allmedhjälparen alllid har gjorl full arbetstid. Då är naturiigtvis utsikternastörre atl medhjälparen kan komma upp i en lika stor inkomst somföretagsledaren, eller kanske större inkomst. Men gäller aU löneninte får översliga den marknadsmässiga lönen, vilket innebär att han inte kanfå störte ersättning än om han hade arbetat hos en annan arbetsgivare. Vidarehar denna lagstiftning tillkommit för atl den som gör en deltidsin-sals i detgemensamma företaget också skall ha möjlighet alt beskattas för sinarbetsinkomst. I de fallen, , går det inte alt göra en sådangodtycklig uppdelning. Andrevice talmannen anmälde all anhållit att till protokollet fåantecknat alt han inte ägde rätt till ytterligare replik. Egentligen skulle del räcka med atl hänvisa lill förta åretsfinansdebait vad gäller skalteutskoiteis betänkanden nr 24 och 25, eftersom delgäller samma saker nu som då. Jagkan till att börja med instämma i vad har sagt och även i detyrkande som han har ställt. Sedanvill jag ta upp en aspekt på 30 000-kronorsavdraget, som jag har för mig all viinte har berört. Viär ju överens om atl en egen föret aga res rörelseinkomsl lill en viss delbeslår av kapitalavkastning-det varju därför som det vid Hagauppgörelsernabeslöts all man skulle införa 18 000-kronorsavdraget. Men har detvarit en hög inflation med åtföljande kosinadsfördyringar, vilka kraftigturholkat de belopp som tidigare beslut gällde. År1976 beslöt den nya borgeriiga regeringen atl höja beloppet till ,vilket i praktiken innebär maximalt . i total lättnad. Det har omvittnatsfrån talarstolen alt så är fallet. Men har del införts åtskilliga nyapålagor av annan art på företagsamheten.