prot · G10988 · 1977-12-31 00:00:00 — Men det finns ingen pariamenlarisk nämnd -vilketutredningen har begärt - som kan vara rådgivande i förväg, innan en exportbeviljas, en nämnd där pariamentarikerna kunde granska vilka ärenden och vilkenlicenslillverkning som kunde vara aktuella. Jag undrar om det inte kan vara påtiden atl överväga atl införa en sådan pariamenlarisk nämnd. Jagskulle kunna tänka mig att en svensk vapenexportlag på flera områden måslekompletteras för alt motsvara de intentioner som 1971 ställde sigbakom. Fördel första borde vi föra in en ålerförsäljarklausul, som inteflnns, så alt svenska vapen inte uppträder där vi inte önskar att de skall finnas.En sådan ålerförsäljarklausul på vapensidan finns t. ex. i den amerikanskalagstiftningen, och min fråga lill handelsministern är om han är beredd altförstärka den svenska vapenexportlagen med en sådan klausul. För det andra trorjag atl del är oerhört viktigt alt man fåren öppen redovisning av vilken typ avvapen som exporteras, vilken typ av vapen som del ges licensiillslånd för ochvilken typ av vapen som man över huvud tagel licenstillverkar utomlands ulanatl behöva ha tillstånd från . En sådan redovisning sker ofta öppet iUSA redan på förhandlingssladiet och inte bara i efterhand vid hearings i denamerikanska kongressen eller senalen. Administratörerna klargör redan påförhandlingssladiet vilka motlagarparler man har och då redovisar man öppetUSA:s inställning lill vapenexporten. Den andra delen, där man vid hearingsinom kongressen kan få fram praktiskt taget alla uppgifter man vill ha i delamerikanska samhället, är inte riktigt överförbar på , då vi inte haröppna ulskoltsförhör. Detkan inte vara till fyllest och tillräckligt effektivt enligt mitt sätt atl seoch också utredningens alt utskollel i efterhand skall kunna granska vissaexportärenden. Utskottet har inte heller möjlighet atl granska denlicenstillverkning som förelagen enligt lagen inte är tvingade atl redovisa föroch som deras kommersiella intressen självfallet inte leder dem till atl ionödan redovisa. Del är näslan så att jag skulle vilja säga atl vi i riksdagenkanske var otillböriigl naiva 1971, när vi fömtskickade att man skulle följalagens intentioner. vel vi atl det i en mängd länder finns Boforsmaleriel ochkanske också annan materiel för vilken vi inte har gett tillstånd till exportoch som via licenstillverkning och via ålerförsäljarklausul kan uppträda iländer där svensk lag förbjuder att den finns. På den punkten behöver densvenska vapenexporllagen kompletteras, så all också tillstånd för licenslillverkningförs in under lagen. Verkligheten har ordentligt korrigerat den bedömning vi iriksdagen gjorde 1971. Denhär frågan har föranlett en rätt hel debatt, där såväl handelsministern somstatsministern har varit ute och deklarerat sina synpunkter. Det kannaturiigtvis vara på sin plats att då fråga vad som låg bakom handelsministernsutfästelse i TV om en karlläggning av detla område med licenstillverkning. svar som jag har fåll från handelsministern säger han klart ifrån atl haninte har funnit några tillräckliga skäl atl göra en annan bedömning än den somhittills gäller men alt han gärna skall följa utvecklingen på det här området.Statsministern har, såvitt jag vel, såväl i TV som i tidningar talat om enöversyn av lagstiftningen. Är regeringen oenig på den punkten? Naturligtvismåste man ändå fråga sig om regeringen står till fullo bakom intentionerna ilagen om förbud mol vapenexport eller om den vill utnyttja förbudslagensofullständighel lill all öka vapenexporten indirekt via en licenstillverkningoch via etl accepterande av en ålerförsäljning. Har handelsministern verkligenambitionen atl följa lagen och beslut om att i princip etl förbud skallgälla för vapenexport? (vpk): Jag lackar handelsministern för svaret på min interpellation. Dehändelser som givit anledning lill den här debatten visar -jag vet inte förvilken gång i ordningen - det orimliga i atl försöka ställa upp generellaregler för sådan verksamhet som vapenexport. Omman följer upp de debatter som förekommit och vad som i övrigt har sagts ochskrivits i detta ämne är del beklämmande händelser manfår ta del av. Redanpå 1950-ialel, när den här debatten först blommade upp ordentligt, dök det uppsvenska vapen i det första - på båda sidor. På1960-talet sålde vi vapen till under Algerielkrigel. Vi sålde vapenlill och lill deras blodiga krig startade. Vi såldevapen till som deras kolonialkrig i ochMogambique och pågick. Handelsministernpå den liden försökle liksom den nuvarande handelsministern visa atl han följtde beslut som faltals och de regler som lagts fast. Det visar att det ärorimligt att försöka ställa upp generella regler och följa dem. Det måste görasbedömningar från fall lill fall, och del måsle också till en skärpning avbedömningarna efter hand som utvecklingen kräver det. Denförordning och de riktlinjer som gäller nu och som tillkom 1971-1972 var justetl försök alt möta den kritik som vuxit sig allt starkare framför allt under1960-talel. Den kritiken tog sikte på det nya som hade inträffat under1960-talet, bl. a. i samband med avkoloniseringen, och också på det ökandeförtryck mot medborgarna som uppträdde på olika håll i väriden. inteatt de bestämmelser som fanns tog tillräcklig hänsyn till köpariändernas inreförhållanden. Man reste krav på att hänsyn skulle tas till hur regimenbehandlade sina medborgare, alltså lill faktorer som demokrati-diktatur,frihet-förtryck,osv. Alla sådana faktorer skulle vävas in i bedömningen, ochman krävde att detta skulle föreskrivas i de nya bestämmelserna. Det var därförvi fick en utredning och elt riksdagsbeslut om regler som innebaren skärpning, som också påpekade. De innebar en skärpninginte bara rent formellt utan även av intentionerna bakom propositionen. Del nyavar framför allt atl man skulle ta större hänsyn lill staternas inreförhållanden. Dennaskärpning har alltså visat sig inte vara tillräcklig. Gång efter annan har delframkommit atl har sålt vapen lill regimer som i allra högsta gradundertrycker mänskliga rättigheter. Det skulle enligt dessa riktlinjer inte fåförekomma. Delhar också upprepade gånger inträffat att svenska vapen sålts till stater somhar inre väpnade oroligheter, något som också direkt strider emot defastställda reglerna. Omvi inte får lill stånd en skärpning av bestämmelserna, en precisering av vadsom är förtryck av mänskliga rättigheter, kommer vi hela liden på nytt allhamna i sådana här situationer. Omvi vid elt visst tillfälle medger export till en stat där regimen uppehållersin auktoritet med våld och motiverar detla med alt det just viddetia tillfälleråder lugn och ordning i staten i fråga, bäddar vi självfallet för ett brottmot våra egna bestämmelser längre fram. Del är självklart. En förtryckarregimsom upprätthåller sin makt på det sättet frammanar förr eller senare enopposition, ett uppror. Och så står vi där med våra exportkontrakt som vi intekan bryta, utpekade som vapenförsäljare. Delta har inträffat så många gångeratt det är nonsens alt påstå all man inte kan fömtse det. Det måsle bli enskärpning av bedömningen av olika stater innan de upptas som kunder, så all viinte gång på gång hamnar i denna fälla. Nuhar vi precis samma fall igen. Handelsministern säger att förhållandena i denämnda staterna då exportlicens beviljades var sådana attexporten stod i överensstämmelse med gällande regler. Hur kan handelsministernpåslå något sådant? Förekom del inte etl undertryckande av mänskligarättigheter i , i och i då dessalicenser beviljades? När i så fall beviljades de? Handelsministern säger ocksåatt reglerna är så precisa som man rimligen kan begära. Del enda jag kan sägaom det är att man i så fall har ett väldigt lågt krav på precision. Jagär inte säker på att vi i skulle ha fattat del beslut somhandelsministern hänvisar lill om vi hade vetat vad vi vel nu - i det fallet ärjag ense med . Det har numera kommit fram fakta som pekar i enriktning som inte kunde förutse. Jagvill i det sammanhanget säga några ord om tillverkning på licens. Del finnsmånga fall belagda som visar att reglerna kringgås - jag behöver inte upprepadem, vi känner till dem. Det är självklart atl det även där måste bli en skärptlagstiftning. En sådan föreslogs . somuttalade sig fanns också företrädare för vapenhandeln, och att de inte vill hasådana inskränkningar är ju självklart. Del har gått 1956,och det kan vara alt ta upp diskussionen igen på ett seriöst sätt.Kontrollen kan inte anses vara tillfredsställande bara för att företagen skallta kontakt med krigsmaterielinspektören och tala om att de nu tänker beviljalicenstillverkning härellerdär. Kontrollen måste bli bättre. Handelsministerntalade om den pariamentariska kontrollen. Den är, åtminstone vad gäller mittparii, ganska summarisk - vi har aldrig haft någon representant i utrikesutskottetoch vår representation i konstilutionsulskotlet är ju någol förbryllande f n. Somjag har sagt i min interpellation anser jag atl reglerna för den svenskavapenexporten har betydande svagheter och att en precisering och omarbetningär nödvändig. Del gäller bedömningen av olika köpariänders inre förhållandennär man skall teckna kontrakt eller bevilja tillverkning på licens, men detgäller också möjligheten att avbryta leveranserna när det inträffar vissahändelser i dessa länder. Det får inte bli någon upprepning av vad som hände underVietnamkriget, där - som var en neutral och fin kund - hade fåttköpa våra granatgevär, och så var vi naturligtvis tvungna att levereraammunition till dem eftersom ammunition tydligen räknas som reservdelar. Detmåsle bli skärpningar på dessa punkter, annars kommer vi ständigt på nytt altråka in i konflikter och bli utpekade som vapenhandlare tillsammans med allaandra vapenexportörer väriden över. Det tror jag inte alt något parti ellersvenska folket över huvud taget är intresserat av. Det interpellationssvar jag gett är mycket omfattande, och det finnsingen anledning för mig att nu upprepa detjag där framfört. Jag anser att dettaär en myckel betydelsefull fråga och att den långtgående och omfattanderedogörelse som mitt svar innehåller täcker mycket av del som de tvåinterpellanterna återkom lill i sina inlägg. Tydligenär svaret någol för långt för . Hon böriade med att säga atthon ville korrigera mina uppgifter om 1956 års utredning. Hon gjorde gällandeattjag påstått att den utredningen inte hade föreslagit någon form av regleringav licensgivningen. Men det står alldeles klart i mitt svar att denna utredningföreslog det men att detta i sin tur på grund av vad remissinstanserna sadeinte föranledde något förslag av regeringen. Den korrigeringen var alltså, fruTheorin, felaktig. FmTheorin gjorde dessutom gällande attjag skulle ha sagt atl sysselsäti-ningsskälicke fick vara avgörande för om vi skall exportera. Kan fm någonstans imitt interpellationssvar hitta någon formulering där jag diskuteraromsysselsättningshänsyn i någol fall skall varavgörande förom vi skall exporteraeller inte? Självfallet harjag inte diskuterat delta. Vad jag konstaterar ärbara att anledningen till att vi inom ramen för de olika riktlinjerna gerutrymme för en viss export av krigsmateriel är att vi annars knappast skullekunna upprätthålla en egen vapentillverkning av den omfattning som arenförutsättning för att vi inte skall bli beroende av import i sådan utsträckningatl det skulle innebära etl komprometterande av de svenska strävandena efteroberoende. Sedan, herr talman, någramer speciella synpunkter. Närdet gäller de av återgivna ryktena i en tysk tidning om någon sortsubåtsleveranser till på licens bl. a. från svensk sida har del,såvitt jag vet, från svenska ubåtstillverkare framhållits atl dessa uppgifterär felaktiga. Dessutom uppfattade jag så atl hon sade att jagskulle dra in licenstillverkningen av svensk krigsmateriel i . Del ärmöjligt attjag hörde fel, men för klarhetens skull vill jag meddela alt det iArgentina inte förekommer någon licenstillverkning av svensk krigsmateriel. MajBritt var vidare myckel angelägen om att jag skulle förkunna att viskulle dra in licenserna för export av reservdelar till materiel som tidigarelevererats till . På det vill jag svara alt den frågan inte haruppkommit, helt enkelt därför att det inte inkommit några ansökningar omleverans av sådana reservdelar. Närdet gäller , som enligt utsago - nu senast av - milt understridigheterna på skulle ha fått leverans av Boforskanoner tillverkadepå licens, villjag säga att det inte finns några av tillverkade kanonerpå de bålar som det här är tal om. Däremot har för mycket länge sedangett en licens till en italiensk fabrik, som sedan med egna konstruktionervidareutvecklat ifrågavarande kanontyp. Att den kanonen i tidningens referatoch i andra sammanhang kallas för en Boforskanon är därför, såvitt jag förstår,milt sagt en snedvriden information. Detsades all man i också hade licenstillverkade kanoner. De uppgifter somvi har ger vid handen alt delta är felaktigt. Sedanvill gärna i milt hanterande av krigsmaterielexporten läsain att del varit en mycket kraftig ökning sedan jag tillträdde. Här vill jaggöra gällande två saker. Mankan inte utläsa någon sådan ökning ur siffrorna. På det här området har detvarit en viss prisstegring, och även med ungefär samma volym som tidigare ärdet sannolikt atl siffrorna går upp av den enkla anledningen. Delvisar sig också - om man ser på statistiken bakåt i tiden - alt det är enoregelbunden ulveckling, och det beror på att leveranser kommer ojämntfördelade i tiden. Om det har varit leverans av en flygplansserie ökarde statistiska siffrorna detta år, och sedan kanske de faller tillbakatill en del. Detta bör man också vara medveten om. Manbör också veta alt mycket av den formella licensiering som regeringen står föroch som jag gett vissa siffror på faller tillbaka på preliminära godkännandensom givits på tidigare stadium. För att undvika onödiga förvecklingar finns detnämligen vissa preliminära kontakter mellan krigsmaterielinspektören ochkrigsmaterielexporterande förelag. Och del har självfallet sin betydelse vadman i den omgången har sagt närdet kommer till ett avgörande av hur man skallförfara vid själva den formella licensutfös-lelsen, som i tiden kommer senareän de första informella besluten. Jagtar avstånd ifrån del insinuanta försök som giorde -för attge mer spänst åt sin framställning, vilket den behövde - att göra gällande attjag inte hade ambitionen att efterieva fastlagda riktlinjer. Det ärpå gränsen till en oförskämdhet att göra gällande attjag inte skulle ha ensådan önskan. Om dessutom misstänker mig personligen,så villjag gärna trösta henne med alt det här är en fråga som inte bara formellt utanäven reellt är föremål för beredning inom regeringen. Del är alltså inte jagpersonligen som fattar alla dessa olika beslut, utan de är resultat avöveriäggningar och diskussioner, som självfallet - när del gäller meromfattande beslut - sker i en vid krets inom regeringen. Jagvill också i sammanhanget gärna fråga varför hon inteinterpellerat tidigare. Del är möjligt all hon gjorl det, men i såfall har det förbigått mig. Hon borde haft en bred diskussion om de härspörsmålen under den tidigare regeringens tid. Men del är nu som hon kommitlill insikt om atl det skulle behövas en kontroll i lag av olika saker och attvi tidigare var otroligt naiva, som hon sade. Ja, jag vill inte utesluta atlfru på det här området är otroligt naiv. Och det vill, såvitt jagförslår, inte heller det socialdemokratiska partiet utesluta, eftersom denlinje som rent allmänt följer i försvarsfrågorna inte omfattas avmerparten av del parti hon tillhör. Hongör gällande alt hon inte kände till systemet med licensiering av tillverkningför krigsmaterielexport. Det är i så fall ett exempel på alt illa informerad. Så sent som i elt utlåtande från ulrikesulskoltel , närde nya riktlinjerna diskuterades, lämnades en redogörelse för reglerna förlicensgivning och hur man borde betrakta detta speciella spörsmål. Detär min personliga uppfaltning - efter alt ha gjort den kartläggning av licensgivningensom jag, som rikligt påpekade, har sagt att man bör göra -alt det inte finns några försök att med licensgivning kringgå den lagstiftningvi har. MAJ (): Herrlalman!Min naivitet tyckerjag är av mindre intresse för och allmänhetenattdiskutera, del kan vara intressantare att veta vad jag sagt än vad herrBurenstam lägger in i mina synpunkter. Delär möjligt attjag läser fel när del gäller utredning, men i slutet avherr svar står det: "Jaghar inte funnit tillräckliga skäl som talar för alt någon annan bedömning avdenna fråga än den som gjordes av 1956 och utredningar nu skulle varaktuell." Får jag påpeka för hert alt utredningförordade alt bestämmelser om licenstillverkningen skulle införas i lagen. Delär delvis det min interpellation faller tillbaka på. Här har funnits eltförslag som sedermera icke följts upp i , del är alldeles riktigt. Men1956 års utredning förordade tillstånd för licenslillverkning, vilket inte 1970års utredning gjorde. Om det är jag som uttryckt mig galet eller om del är herrBurenslam i slutet av sitt svar för andra bedöma. Detsom framför allt är intressant i svarets slutmening följer nu upp -jag frågade om delta och har föll svar. Den kartläggning somherr utlovat skall ske anser han har skett på detta vis, ochdet leder honom inte lill några andra slulsatser än atl ingen förändring börske av gällande förhållanden, och såvitt jag förstår av gällande förhållandenenligt utredning, inte enligt förslag rörandelicenstillverkningar. Då skulle jag också vilja ha svar på den fråga jagställde med anledning av slutsats: Är del helaregeringens uppfattning, eller är det bara uppfaltning?Statsministern har, såvitt jag vet, uttalat sig för en översyn avlagstiftningen på del här området. Skall jag efter den uppgift vi fick attregeringen behandlar alla frågor tolka detta som att den borgerliga regeringeninte heller har för avsikt atl på detta område se över lagstiftningen från1971, eller är det fortfarande endast uppfaltning somhan uttryckt här i kammaren? Vivet alt svenska vapen uppträder på olika håll i väriden - om det sker viaTyskland, eller , där det också finns Boforsfabriker, eller viaandra vägar tyckerjag inte är det intressanta, det intressanta är atl svenskavapen uppträder i länder som vi genom vår lagstiftning nekat atl köpa vapenfrån oss; man kan via licenslillverkning få de vapen man behöver. Då blir minfråga naturligtvis: Oroar inte delta ? Del oroar migenormt. För det menar jag verkligen är att uppluckra de riktlinjer somriksdagen 1971 antog om ett förbud i princip mot vapenexport med klart utföstaregler för de undanlag som kan göras då man exporterar vapen och klart utsagtvarför man inte och när man inte får exportera. Såvitt jag förstår har denlagstiftningen till allra största delen följts. Mittintresse för den här frågan, , är tämligen gammalt. Delkanske för upplysningens skull kan finnas skäl att påpeka att jag i tvåtidigare interpellationsdebatter har diskuterat vapenexport med dåvarandesocialdemokratiska handelsministrar. Vad gäller lagstiftningen 1971 tillhördejag just de motionärer som gärna ville att man skulle föra in en paragraf somkrävde alt reservdelar inte skulle kunna levereras när elt land befann sig i eninre orolighet eller kunde utnyttja vapnen för atl undertrycka mänskligarättigheter. Vi fick då svar av utskottet och sedermera attmöjligheterna fanns alt dra in licenserna och alt vi kunde känna oss nöjda medlagen då den täckte in möjligheten atl dra tillbaka de tillstånd man givit förvapenexport. Såvitt jag kan bedöma finns det möjlighet att dra tillbaka detillstånd man givit för export lill med hänvisning till dåavgivna uttalande. Jagvet inte om det kan kallas insinuant eller på gränsen till oförskämdhet attjagfrågarom vill följa förbudslagens intentioner. Detärju inte så enkelt alt man enbart kan mäta exporten i reda siffror och hänvisatill att utförseltillstånd har givits för något över 800 miljoner ,vilket i och för sig är en kraftig ökning, utan det som oroat mig så enormt äralt mankan kringgå lagen genom licenslillverkning. Lagen kräver ju inte av företagenatt de skall redovisa sin licenstillverkning, ej heller sin ålerförsäljning. Jaghar till ställt också några andra frågor, och jag villgärna ha svar även på dem. Jag har bl. a. frågat: Är atl förstärka lagen med en ålerförsäljarklausul som ger oss garantierför all vi inte skall behöva upptäcka svenska vapen i andra länder? Jaghar också frågat om är beredd alt se över frågan omlicenslillverkningen, och i det fallet harjag fött svaret från honom alt haninte är beredd atl göra någonting, utan licenstillverkning skall kunna pågå iandra länder. Vadgäller min fråga om och de vapen som har levererats i detsammanhanget tror jag inte denna kan betraktas som särskilt naiv. Jag frågadeinte om det var svenska ubåtar som skulle levereras, utan enligt uppgift gällerdet här elektronik och vapen från svenska företagare som via enlicenstillverkning i elt annat land skulle kunna föras över till ochfinnas med i en produklion där. Slår detta i överensstämmelse med svensklagstiftning? Accepterar i så fall att exempelvissvensk elektronik och svenska vapen via licens över västtyska företag ledertill licenstillverkning i länder såsom som vi inte godkänner somköpare av svenska vapen? (vpk): Det vore bra om handelsministern ville svara på min fråga ombedömningen av de inre förhållandena i de här sydamerikanska staterna samtIran. Jag frågade om den bedömningen vid tiden för tillståndsgivningenöverensstämde med reglerna om att hänsyn måste tas till hur en regim behandlarsina medborgare. Jag fick ingel svar på det. Principfrågan ligger nämligen här,och det är därför jag har krävt att del skall bli en skärpning avbestämmelserna. Vidvilken lidpunkt, vilket år beviljades dessa exporttillstånd till ,och ? Vad var det som gjorde att ni ansåg attdet inte förelåg något förtryck av de mänskliga rättigheterna i dessa stater?Det ärju klart och tydligt uttalat i riktlinjerna au hänsyn skall tas tilldetta, och jag är myckel intresserad av alt fö veta vad regeringen grundade sintillståndsgivning på. Föratt ytterligare en gång ta upp licensfrågan vill jag säga att jag i likhet medMaj Britt anser atl det måsle bli en skärpning i det här avseendet. Delär alldeles självklart atl det inte kan fortsätta på det sätt som sker.Handelsministern sade, som jag anförde tidigare dåjag refererade till hans interpellationssvar,att bestämmelserna är tillräckligt precisa. Men verkligheten visar ju på precismotsatsen: de är inte tillräckligt precisa, vi har inte tillräcklig kontrollöver dessa frågor. Jag vill i det sammanhanget hänvisa lill , somhandelsministern hämtat statistik ifrån och som ju följer dessa frågor mednoggrannhet. De som arbetar med frågorna om vapenexport inom SIPRIär oroade över den här licenstillverkningen, och de anser att den är något avdet första som man måste fö en bättre kontroll över. Del kan man inte baraavfärda hur som helst. Minuppfaltning är fortfarande alt bestämmelserna inte är tillräckligt strängaeller tillräckligt precisa. De bör göras till föremål för en omarbetning så attvi slipper att återigen hamna i den situation som vi hamnat i upprepade gångerunder . Vi sätter ju upp bestämmelser som inte går att följa. Det ärorimligt att vi skall kunna följa en bestämmelse som möjliggör attexportlillslånd beviljas lill stater som uppenbarligen bäddar för inre oroligheter.När så oroligheier bryter ut lio år senare, då säger handelsministern: vi inte förutse . Det är struntprat. Sådana bedömningarskall man väl kunna göra i regeringen - det gäller både den nuvaranderegeringen och förutvarande regeringar. Man måste kunna avgöra vilka stater somuppenbarligen bryter mot bestämmelserna när det gäller förtryck av de egnamedborgarna, så atl det kan förväntas bli oroligheter där. Dettaär något som alltså måste inarbetas i bestämmelserna - del måste bli enskärpning -om vi skall ha någon vapenexport i fortsättningen.