prot · G109125 · 1977-12-31 00:00:00 — De tror på det uråldriga,mossiga systemet och försvarar det helhjärtat. Men socialdemokratin har ochhar haft republiken som programpunkt sedan seklets början. Där liggerskillnaden, och det är detta dubbelspel som man inte kan undgå att kritisera. Densocialdemokratiska distriktskonferensen i uttalade sigför atl man skulle la itu med republikfrågan. Det var liksom "ljus överlandet", ansåg en ledarskribent i i går. Detskall bli intressant att se hur det blir med ljuset från den socialdemokratiskaNorrbottensbänken när det blir dags för röstning. Skall ljuset bestå i att manröstar emot motionerna om republik eller atl man gör etl sådant"kraftprov" att man lägger ner sina röster när det blir fråga om enytterligare förstärkning av monarkin, när det blir dags att rösta för elleremot kvinnlig tronföljd? Beslutetom införande av kvinnlig tronföljd är självfallet en åtgärd ägnad att stärkamonarkin, att garantera att registret av tronföljare breddas. Atl sökaframställa det som en jämlikhetsfråga tangerar ju det löjliga. Förslaget attgöra den kungliga paulunens kärleksfrukt till legitim tronföljerska är ju enmonarkistisk finess, men att förslaget ens kan få socialdemokratiska ledamöteratt tveka tycker jag är gåtfullt. Åtminstone i det fallet borde man kunna röstanej, även om man tar risken att förarga de mest hängivna monarkisterna. Det ärgåtfullt, tycker jag, därför att man sju gånger har röstat emotmoiioner om kvinnlig tronföljd. Vad skulle därefter ha inträffat som gör ändrar ståndpunkt? Ärdet ankomsten av ? Men det kan ju rimligtvisinte vara något nytt principiellt argument. Jag skall stanna vid dettaoch bara göra följande principiella sammanfall- ning: Monarkin är enutmaning mot demokratins principer. Systemet har för Nr125 länge sedan överievt sigsjälvt och bör avskaffas så fort som möjligt. om kvinnlig tronföljd aringen jämlikhetsfråga. befrämjas genomgrundläggande sociala förändringar i vårt samhälle, inte genomatt man slår vakt om ett odemokratiskt statsskick. KvinnligtronfÖlid Jag yrkar bifall till vår motion nr 215. HANS (): Den motion som föranlett mig att begära ordel riktar sig inte motkvinnlig tronföljd som sådan - den anser jag vara självklar - ulan mot den ihela väriden okända form därav som regeringen föreslagit och somutredningsmannen döpt till fullt kognatisk tronföljd, dvs. på ren svenskanärmast ovillkoriig förstfödslorätt. Såvitt jag kunnat finna är facktermen inteinternationellt erkänd utan kräver en bruksanvisning, men det är ju heltnaturligt, eftersom företeelsen som sagt är alldeles ny. Eftersomtermen bara förekommer i resonemangen kring förslaget och inle i själva textentill ändring i successionsordningen vore den väl inte mycket atl öda tid på.Men tyvärr har termen fullt kognatisk tronföljd för många av vårt landsinvånare blivit något av en dimridå, som döljer dess rätta innebörd. Låt migdärför peka på några enligt min uppfattning betänkliga sidor i förslaget, varsväsentliga del, den kvinnliga tronföljden, jag dock ansluter mig till. Jag ärangelägen om att än en gång påpeka den saken. vår historielösa tid utskottet tagit mycket lätt på det ensidiga avtalsbrottsom föreslås genom att helt enkelt sätter sig över deoffentligrättsliga överenskommelserna från I8I0, valakten och kronprins försäkran är tyvärr inte alltför sensationellt men inte desto mindrebeklagligt. Jag vill i det här sammanhanget citera några rader ur den installationsföreläsningsom professorn i offentlig rätt höll i iår: "Svårare blir det dock att ur mera teoretiska och principiellasynvinklar söka övertyga en kritisk och för historiens vittnesbörd lyhördopinion om riktigheten och nmiigheien i avtalsbrott, avseende viss person ellerviss ätt, som i gångna oroslider genom val bragtes till rikets roder." Jagtycker att det hade klätt utskottet att tala om för även dennainnebörd i förslagel. Detbeslut som nu står i begrepp att fatta innebär vidare att vårnuvarande konung under alla omständigheter, oavsett om en son skulle födas iäktenskapet senare, kommer att bli den siste Bernadottekungen. Det förhållandetrubbas inte av att man eventuellt ger de barn prinsessan kan komma atlfö namnet . En sådan namngi vning, i strid mot alla genealogiskaprinciper, betyder bara att man trasslar till begreppen för historiker ochgenealoger; som grund för fortbeståndet av etl traditionsbärande kungahus härdenintet värde, sedan må namnlagsutredningen komma till vilket resultat som helst. Såvittjag minns var vi 1974 ganska eniga om monarkins symbolvärde, inte minst om krigoch ockupation skulle drabba vårt land. Den här saken är 3 protokoll 1977/78:125-126 lika aktuell som då, ochmed tanke på urholkandet av den försvarsmakt som skulle kunna hålla oss utanförrent av aktuellare. Detta symbolvärde har i RF tagit sig uttryck i 13 kap. 10§, där det uttalas att statschefen i krig bör följa regeringen. Jag skall inteta upp tiden med att upprepa de betänkligheter jag 1974 anförde införparagrafen, men jag tycker att mina argument vid det tillfället fåren än störretyngd , om statschefen underofärd aren drottning. Många omständigheter kananföras som skäl för påslåendet all hon därvid kan komma att belastas medfullständigt övermänskliga bördor. Utan atijag vill bestrida attäven vår tid kunde komma att få sin motsvarighet till ärdet min bestämda övertygelse att vi i första hand bör lasta de obehagligheternapå en man. Förslagettill kvinnlig tronföljd har också en retroaktiv del. Vi har visseriigen exempelpå retroaktiv lagstiftning i vårl land tidigare, men att införa en sådan ävennär det gäller grundlag är enligt min mening ytteriigt betänkligt. Jag har fullförståelse för att instrumentet kan behöva tillgripas, men då skall detverkligen vara nödvändigt. Något nödtvång kan jag absolut inte finna bakom ensådan retroaktivitet som skulle innebära atl den manlige efterkommande lill vårkonung som eventuellt föds före , och som enligt nu gällandegrundlag alltså automatiskt blir kronprins, sagda datum skulle avsättas tillförmån för en äldre syster. Ett sådant förfarande är direkt stötande, men manslipper det bekymret vid en normal kognatisk tronföljd. Jaghar i min motion inget yrkande beträlTande retroaktivitet i allmänhet, menatijag motsätter mig den sådan den skildrats framgår- utan störreansträngning av den som skall läsa detta - av mitt yrkande om kognatisktronföljd. Detenda motivet till den fullt kognatiska tronföljden tycks vara begäret efter jämställdhet,här i mitt tycke drivet in absurdum. Redan genom att accepteraförstfödslorätten har man ju gått emot sig själv i det avseendet. Vad är detför jämställdhet att den som genom en slump råkar födas först skall gå förealla andra? Om vi än till följd av den allmänna sekulariseringen inte talar omkungadömet med nåde, är ändå vårt högsta ämbete av sådan art att det intekan beröras av regeringsformens bud om lika rättigheter för män och kvinnor.Här gäller det dock inte tillsättande av en ämbetsmannabefattning i lönegradXYZ, varifrån vederbörande kan dra sig tillbaka om det blir alltför obehagligteller senast vid pensionering. Utskottethar inte kostat på sig att med en enda bokstav motivera varför man avstyrkt minmotion. Utskottet "anser" bara, och då må det vara även mig tillåletatt anse - och att inte anse. Eftersom jag anser att vi skall ha kvinnligtronföljd, har jag velat yrka på sådan. Eftersom jag inte anser att vi skall haen tronföljd som på två generationer avlägsnar huset från Sverigestron - vilket är den odiskutabla följden av utskottets förslag - harjag velatyrka på kognatisk tronföljd. Manhar fäst min uppmärksamhet på att min motion inte kan ställas underproposition eftersom den saknar förslag tilj lagtext. Jag yrkar därför -dettayrkande har delats ut till kammarens ledamöter - att med anledning av propositionen1977/78:71 och moiionen 1977/78:925 samt med avslag på motionen 1977/78:213 ochmotionen 1977/78:228, yrkandet 1, bifaller regeringens förslag till ändringar isuccessionsordningen och regeringsformen, dock att 1 § successionsordningenerhåller följande lydelse: §1 Successionsrätt till tron tillkommermanliga och kvinnliga efterkommande lill kronprins ,sedermera Konung , avkomling i rätt nedstigande led. Konung syskon och äldre syskons, efterkom mande ha därvid företrädeframför yngre syskon och yngre syskons efterkommande, dock med företräde förmanliga bröstarvingar inom samma led. Idetta anförande instämde (). (apk) kortgenmäle: Det är rätt underliga krumsprång monarkins försvarare kan ägna sig åt.Jag fick inget svar av utskottels talesman när jag eftertysle varpå man stödersin torftiga skrivning med anledning av vår motion. gör dethär fråga om avtalsbrott och syftar då successionsordning.Såvitt jag vet vilar vår författning numera på folksuveränitetens grund. F.ö. har det, som jag redogjorde för i mitt inlägg, under uppseendeväckandeformer fastslagits att riksdag är fullt kompetent ochbehörig att behandla frågan om monarkins existensberättigande. Professor hävdade nämligen att inte ägde rätt att diskuteramonarkins existens, men andra kammaren underkände den bedömningen. Vid dettillföllet blev den dåvarande talmannen så upprörd att han avgick for tid ochevighet. Vi är således fullt behöriga att behandla frågan. Dethar i sammanhanget talats om folkviljan, både här och av andra debattörer.Påståendet att det inte finns stöd i folkviljan för att införa republik är baraett av många dåligt underbyggda argumenl. Det har inte företagits någonfolkomröstning, så ingen kan med säkerhet uttala sig om opinionsläget. F.ö. är det väldigt mycket som genomförs även om det inte finns någonfolkmajoritet bakom. Det gick bra att genomföra en övergång till högertrafiktrots alt av väljarna var emot. De som slår på kungahusets barrikadertrampar ju på folkviljan i så många andra sammanhang. Man driver igenom enekonomisk politik som håller på att ta köttet och smöret från arbetarhemmensbord, och beslut som gör tusentals människor arbetslösa fattas bakom stängdadörrar i bankernas direktionsrum. Vad har då folket att säga lill om? Var är dårespekten för folkviljan? Eller när fabriker flyttas utomlands - inte är detfolkel som bestämmer i de sammanhangen! Jagär övertygad om att de som hänvisar till folkviljan har fel. Det är en grovunderskattning av det svenska folkels sunda förstånd och intelligens när manhävdar att monarkin bärs upp av en bred folkvilja. Så är det inte, och ingenhar kunnat ge belägg för att så skulle vara fallet. i (m): Stor enighet synes i vårt land råda om att ämbetet som statschef skallkunna anförtros åt både man och kvinna. Delta är emellertid ingenting för vårtid nytt eller enastående. Densvenska historien känner tre regerande drottningar: (1363-1365),(1632-1654) och d. y. (1718/19-1720). ochUlrika var båda valda. ärvde den svenska tronen efter sinfader. Både och satte en personlig prägel på sin tidssvenska historia. En annan , den yngres änka, KristinaGyllenstierna, ledde 1520 försvaret av huvudstad mot danske kungenstrupper. Dettorde vara ovedersägligt att många regerande drottningar i historisk belysningvarit mycket framstående statschefer, exempelvis och iEngland, i och den Stora i . Enpåtaglig förmåga att omge sig med skickliga och lojala manliga medarbelare harkarakteriserat många regerande drottningar, även . Det finns sålundaingen anledning alt betvivla kvinnliga statschefers förmåga att utöva sittämbete på ett med manliga jämförbart sätt. Vår egen historia visar emellertidatt både drottning och drottning , sedan de väl buritkronan, självmant avsade sig denna till förmån för sin närmaste manligeanförvant. Att jag begärt ordet i denna fråga betingas mindre av konstitutionellaän av mänskliga motiv. Vi avgör nu en ung människas levnadsväg. Att vara föddtill en framtida uppgift som statschef är säkeriigen ett tungt ansvar att bära.Ingen annan medborgare behöver på samma sätt, alltifrån sin barndom och uppväxtoch sedan under hela sitt vuxna liv, vara utsatt för andras närgångnauppmärksamhet och begränsad i sin personliga handlingsfrihet avkonstitutionella föreskrifter och av den allmänna opinionen, somvederbörande i tider av oro och våldshandlingar löper Slörre risker till livoch lem än vanliga medborgare. I andra monarkier, och tidigare i vårt land, harsådana obehag kompenserats av maktbefogenheter som inneburit möjligheter tillvad som med en modern term kallas "självförverkligande". Sådanamöjligheter är i den nya svenska grundlagen statschefen betagna. För att åtasig en sådan uppgift krävs förvisso en sällsynt osjälviskhet, pliktkänsla ochberedvillighet atl avstå från ett krav på "självförverkligande" och istället forma sitt liv till att - inför en obarmhärtig offentlighet - svara uppmot andra människors förväntningar. Enridderiighet, som fordom skulle ha ansetts självklar men som för mångater sig obegriplig, hade måhända kunnat föranleda lagstiftarna att -liksom iDanmark, Nederiänderna och - välja en kognatisktronföljdsordning, som först när en manlig tronföljare saknas lägger bördan påen kvinnas skuldror. När regeringen och nu avvisat. ensådan lösning och valt att föreslå att införa en fullt kognatisktronföljd vill jag - och kanske också andra ledamöter av riksdag-önska prinsessan lycka och välgång i den livsuppgift som förestårhenne. Idelta anförande instämde , , 125 , , , , ,den , och (samtliga m). HANSLINDBLAD (fp): ./. ,./. Jag har motionsledes föreslagit att på varken prinsar eller prinsessormå ställas kravet att de skall tro på den oförändrade Augsburgska bekännelsen.Jag tycker mig ha skäl för detta mitt förslag då ju något liknande krav ställspå varken manliga eller kvinnliga riksdagsledamöter. Uppriktigtsagt hade jag väl inte väntat mig någon - alltså seger -för denmotionen. Möjligen kan sägas att frågan är för liten för att tas upp. Men somliberal har jag lärt mig bl. a. dessa två saker: Fri- och rättigheter, inkl.religionsfrihet, skall man alltid värna om. Och vi skall akta oss för attdiskriminera minoriteter hur små dessa än är. Sagdaminoritet består f n. endast av en liten prinsessa, men den kan komma atlutökas med syskon. Och skulle det sägas att min motion ägnas en för litenminoritet, kan jag väl försvara det också med att den kritiken i så fall kanriktas mot flera. Det senaste årel torde, massmedialt sett, både dags- ochveckovis, ingen annan svensk minoritet ha ägnats så stort intresse som just denlilla prinsessan. Konstitutionsutskottetföreslår avslag på motionen. Jag är tacksam för att utskottet inte som argumentanvänder tankar om atl man inte längre behöver bry sig om vad som skall stadgasi grundlagen om att den som icke tror på den oförändrade Augsburgskabekännelsen samt mötes beslut vare från all successionsrättutesluten. Ty skulle utskottet ha en sådan tanke, uppställer sig genast fråganom det finns fler delar av våra "grundlagar, där man enligt utskottetsmening kan bryta mot lagen utan att det leder till några konsekvenser. Och detvore inte bra för ett grundlagsvårdande utskott. Tanken att man skulle ta lättpå en paragraf bara därför att den gäller religion finns självfallet inte hosutskottet. Ty då vore ju tillbaka till diskussionerna om statskyrkansroll, och sådana debatter har liksom mist sin lyftning när biskop ochstatsrådet inte längre tillhör kammaren. Nej,är klokare än så. Utskollet hänvisar till att fråganinte är utredd. Att hänvisa till vad som utretts eller inte utretts duger ju ide flesta sammanhang, så varför inte också här. Jag har självfallet ingetargument att sätta emot. Möjligen kan jag göra det lilla påpekandet att avslog förslag om utredning av de . som konungenåriigen erhåller i s. k. Guadelouperänta. Skälet till avslaget var attfinansutskottet anförde att det inte vore rimligt att staten utreddenågot som gällde eventuell kunglig brottslighet . Attkonstilutionsulskottet nu i stället åberopar behov av utredning kring en paragraf och den i denna anförda Augsburgska bekännelsen och möte är naluriigtvis ingen motsägelse. Ty alla har väl förståelse för att det anrika och historiskt så bevandrade konstitutions utskottet har en annan syn och tiden än vad det jäktade, 37 prosaiska ochtradilionslösa finansutskottet kan ha. Man behöver ju bara föreställa sig vadsom skulle hända om dessa två utskott för bytte ärenden med varandra.Tanken svindlar. åter till sakfrågan, t. ex. stadgandet atl den svenskaregenten skall tro på arvssynd enligt den Augsburgska bekännelsen. HerbertTingsten, som väl kände våra grundlagar, uttryckte det en gång så här: Antingentror kungen på vad som står - men då är han väl närmast galen och bör avsättas.Eller också tror han inte på vad som där står, och då skall han ju avsättasenligt grundlagen. Eftersom alternativen ju har samma konsekvens, kan sakentyckas främst vara av akademiskt intresse. Fylld av vördnad inför skall jag självfalletinte framföra något yrkande. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. NILSBERNDTSON (vpk): Det har citerats åtskilligt ur gamla urkunder, vilkas språk enligtutskottet präglas av den tid, under vilken de tillkom. Men för klarhetens skullbör vi kanske också påpeka att vår nuvarande grundlag bär dessa mossiga värderingaroch uttryck vidare. Nog måste det väl te sig underiigt att en grundlag somantogs 1974 innehåller hela denna flora av säregenheter: "Utkom fråntrycket den II ", står det på våra nuvarandegrundlagar. Detär möjligt atl successionsordningen är av stort intresse som historisktdokument, men som grundlag i dagens är det etl bedrövligt dokument, ochdet går bra att förvisa successionsordningen från grundlag till historisktaktstycke genom att biträda vpk-motionen. Men,herr talman, i mitt första anförande riktade jag en fråga till HildingJohansso:n, med anledning av hans deklaration, om på vilket sätt han anser att"för vårt folks välfärd och trygghet avgörande frågor", som det hettei deklarationen, skulle gynnas av att man lägger ned rösterna. Jag har intefått något svar på den frågan och vill därför upprepa den. Den är nämligenviktig inte bara för mig och vpk. Jag tror den är viktig för helaarbetarrörelsen. Låt mig helt kort utvecklaett resonemang kring den frågan. Detär inte svårt att räkna upp "för vårt folks välfärd och trygghet avgörandefrågor". De är nämligen många i dagens . Men frågan är om kampenfor dessa frågor på något vis stärks genom att socialdemokratiska riksdagsmänavstår från att rösta om kvinnlig tronföljd. Bekämparman arbetslösheten bältre på det sättet? Bekämpar man dyrtiden och stopparpris- och hyresstegringarna på det sättet? Blir det fler daghems-platser på detsättet? Skalldenna filosofi - att man skall vika sig i principiella frågor med motiveringenatt andra frågor är viktigare - bli gällande, är väl risken stor att många avarbetarrörelsens principfrågor kommer att offras. Nimåste veta att socialdemokratiska medlemmar och väljare är upprörda över attsocialdemokratiska riksdagsmän ämnar lägga ned rösterna i denna Varför skall ni dåutmana dem som vill stå fast vid arbetarrörelsens Nr 125 traditionella hållningtill monarkin? Tror ni atl det är på det sättet man Torsdaeenden förstärker kampen kring"för vårl folks välfärd och trygghet avgörande 20aoril 1978 Tvärtomanser jag att det är risk för att sveket i monarkifrågan kan skapaen misstämning som försvagar denna nödvändiga kamp. ALFLÖVENBORG (apk); Det är en vidunderiig debatt det här, . Här står och ömmar för och hennes tunga plikter och bittra öde. Jagtycker faktiskt att doktor borde ha besparat henne det ödet genom attengagera sig i kampen för monarkins avskaffande. Argumentethar framförts att det väsentliga i frågan inte är vad för slags statschef vihar utan hans befogenheter. Det kan låta bestickande, och det kan användas avmonarkister i evärdliga tider för att bevara det svenska kungahuset. Men jagvill nog fråga samtliga debattörer från den sidan: Var finns principen -känslan för demokratins värde? Och har författningen moderniserats, vilketsjälvfallet skett, vad är då skälet till att som statschef placera en personsom är meriterad bara genom att han, eller möjligtvis i framliden hon, harråkat födas i en speciell familj? HansLindblads anförande hade en och annan poäng. Han talarom den lilla minoritetsom slår världsrekord i uppmärksamhet, och det kan man naluriigtvis hålla medhonom om. Kring kungahuset finns ju en personkult som jag tror slår alla andrarekord. Det talas ibland om personkult i , och vissa afrikanskaländer. Men sannerligen har rätt i att den personkult somutvecklats i kring vår monark, kring drottningen och kring hela denkungliga familjen, den slår alla tidigare rekord. Ser man inte kungen så ser man ellerVictoria. Drottningen strålar, och kungen har börjat ta på sig en landsfaderligmin. Och barn ärju alltid söta. Vi ser dem , vi ser dem i socken - i förgsä alt allting skall komma till sin rätt. Vi får barnhistorier lill livs. Vifår läsa om kungens älsklingsrätter, drottningens kreationer och Victoriasförsta land. Delär en personkult som är helt makalös - på den punkten vill jag instämma medHans Lindblad. Enorma pengar och resurser satsas på detta insmickrande och förvärt folk så förnedrande larv. Detfinns inga valsiffror - det har jag sagt - som visar hur stor del avfolket som stöder monarkin såsom system. Men denna ständiga hjärntvätt kangivetvis inte gå spårtösl förbi. Nog vore det väl skäl i att åtminstone helaarbetarrörelsen, LO och partierna försökte tända litet moteld i stället för attfönigt acceptera delta elände. Sätt in resurser fören bred folkligupplysnings-kampanj mot monarkin och för republiken. Överlåt inte fältet åtmonarkis-tema. Arbetarrörelsens partier måste gå till offensiv i stället föratt ducka och försvara någonting som man i själva verket inte tror på. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottels hemställan, dels motionerna nr 228 av LarsWerner m. fl. i motsvarande del samt nr215 av och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanNils begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammarenbifaller hemställan i betänkandet nr 36 mom. 1och 2 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionerna nr 228 av m. fl. motsvarande del samt nr215 av och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då NilsBerndtson begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: () anmälde att hon avsett attrösta ja men markerats som frånvarande. Propositionergavs på bifall till l:o) och utskottets hemställan, 2:o) motionen nr 228 avLars m. fl. i motsvarande del saml 3:o) del av underöveriäggningen framställda yrkandet, och förklarades den förstnämndapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Då begärdevotering upptogs för bestämmande av kontrapropositionen ånyo de bådaåterstående propositionerna, av vilka den under 2:o) angivna förklarades haflertalets mening för sig. Sedan begärt votering beträffandekontrapropositionen upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill atl kammaren lill kontraproposition i huvudvoteringen angåendekonstitutionsutskottets hemställan i betänkandet nr 36 mom. 3 och 4antar motionen nr 228 av m. fl. i motsvarande del rösiar den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarentill kontraproposition i nämnda votering antagit det av Harts Wachtmeisterunder överiäggningen framställda yrkandet. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröst- Nr 125 ning gav följanderesultat: I enlighet härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd: Densom vill att kammaren bifaller konstitutionsulskoltels hemställan i betänkandet nr 36 mom. 3och 4 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 228 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat förja-proposilionen.