prot · G109138 · 1977-12-31 00:00:00 — (vpk), vari föreslagits allriksdagen beslulade all i anledning av proposilionen 1977/78:169 uttala sig fören skärpi tillämpning av valularegleringen i enlighel med vad som anförts imoiionen. I.belräffande ändring i valulalagen i vad avsåg koniroll av in- och ulförsel 106 av valula all skulle anla del iproposilionen 1977/78:169 framlagda förslagei lill lag omändring i valulalagen (1939:350), Nr 138 2. belräffande lindringar ivalulalagen i övrigl all skulle avslå den moiionen1977/78:318 yrkande 2, iq pp: tg-jo 3. belräffande lillämpning avvalulalagen att skulle anla del i proposilionen1977/78:169 framlagda förslagei lill lag om lillämpning av Vahitaregleringen valutalagen (1939:350). 4. belräffande allmän översyn avvalulalagen att skulle avslå moiionen 1977/78:229, 5. beträffande tilläggsdirektivtill ulredningen om översyn av valutaregleringen att skulle avslåmotionen 1977/78:1428, 6. belräffande ulredning omförslärkt samhällsslyrning av valulahandeln m. m. alt skulle avslåmotionen 1977/78:652, 7. belriiffande uttalande omskärpi reslriktivitet mol kapitalexport och stopp för indusiriutnyilning allriksdagen skulle avslå moiionerna 1977/ 78:318 yrkande I och 1977/78:1932, 8. belräffande fortsatt gillighelav valutaförordningen av lämnade ulan erinran del i proposilionen1977/78:169 framlagda förslagei lill förordning om fortsall gillighel avvalulaförordningen (1959:264). Följande två reservalioner hade avgivits avKjell-Olof , , , , ,Torslen och (samtliga s): 1) belräffandetilläggsdirektiv lill utredningen om översyn av valularegle ringen, vari reservanlerna ansett alt utskottet under 5 bort hemställa allriksdagen med bifall lill motionen 1977/78:1428 som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna tinfört, 2) belriiffande ulredning om förstärktsamhällsslyrning av valulahandeln m. m., vari reservanterna ansett all uiskoilel under 6 bort hemställa altriksdagen med anledning av motionen 1977/78:652 som sin mening gav regeringenoch fullmäktige i lill känna vad reservanlerna anförl. KJELL-OLOFFELDT (s): De tvä socialdemokraliska reservationerna till finansutskottetsbetänkande nr 35 gäller inte huvudfrågan, dvs. förlängningen av valutaregleringen.Vi har bara att icke utan en viss tillfredsställelse konstatera att även demoderater som stormat mot den svenska valutaregleringen nu iregeringsansvarets kalla verklighet vackert får acceptera atl den behövs, ja,att den t. o. m. behöver förstärkas. tillstyrker nämligen atttullen ges rätt att göra stickprov för att kontrollera att bestämmelserna omresandes utförsel av valuta iakttas. Det ansåg man sig inte kunna göra ,då vi socialdemokrater krävde att förslag om .stickprovskontrollerskulle genomföras. har alliså regeringen funderande kommit Valutaregleringen,m. framtill alten sådan kontroll behövs. Det onödiga dröjsmålet måste beklagas. Denhär kontrollen hade antagligen varit bra att ha under t. ex. , dådet spekulerades friskt i en devalvering av den svenska kronan. Våra reservationer gälleralltså andra ting. Men de är viktiga nog. Detförsta är vårt yrkande att regeringen skall låta valutautredningen med förturgranska de svenska företagens utlandsinvesteringar och föreslå de ändringar avkontrollen av utlandsinvesteringarna som granskningen kan föranleda. Bakgrundentill detta yrkande är den snabba uppgången av svenska företags investeringarutomlands . sleg dessa investeringarfrån 1,5 till . Ännu mer anmärkningsvärt är att en stor delav den uppgången inträffade . Då ökade utlandsinvesteringarna med25 96, eller nära . Det var det år då svensk industri ansåg siggenomgå en svår lönsamheiskris, dä man minskade investeringarna inom landet med17 % och då minst 30 000 jobb försvann i de svenska industriföretagen iSverige. Infördessa fakta uppstår åtminstone tvä frågor. Vi har f n. en kontroll överutlandsinvesteringarna i och med alt utförsel av valuta för direktinvesteringarkräver tillstånd. Enligt gällande regler skall tillstånd bara ges,om ett företag kan visa att investeringen i fråga gynnar företagets export frånSverige och därmed har positiva verkningar för sselsättning och produktion. Menman måste då fråga sig: Fungerar den här kontrollen? Har verkligenutlandsinvesteringar i denna omfattning och med denna snabba tillväxt depositiva verkningar som förutsätts när tillstånd ges? Detär anmärkningsvärt hur föga intresserade de borgerliga partierna och derasregering är av att få svar på dessa frågor. Först tog det industriministernnästan att tillsätta den utredning om utlandsinvesteringarna somLandsorganisationen begärt. Sedan lyckades man skapa en utomordentligttidskonsumerande utredningsapparat, där kartläggningen av utlandsinvesteringarnaskonsekvenser skall ske i en utredning, medan bedömningen av om dessakonsekvenser skall leda till några åtgärder skall göras i en annan utredning,som dessutom har mycket vidsträckta arbetsuppgifter. Närvi i en molion begärt alt skulle uppmana regeringen atl skynda påutredningsarbetet, så att frågan om utlandsinvesteringarna behandlas medförtur, avstyrks motionen av den borgerliga majoriteten. Motiveringen är avutredningsteknisk art. Majoriteten påslår att det går fortare, om arbetetbedrivs parallellt i två utredningar än om den ena kommittén, dvs. denvalutapolitiska utredningen, får ta hand om hela arbetet. Denhär invändningen missar emellertid helt sakfrågan: Skall ge uttryckål sin vilja atl kontrollen över utlandsinvesteringarna ges förtur i helautredningsarbetet? Del sker om den valutapolitiska utredningen koncentrerarsig pä den uppgiften och den karlläggande utredningen anpassar sill arbeie sådan tidsplan. Märkvärdigare ärdet inte om bara viljan finns. Men den finnsalltså inte, varken i regeringen eller i den borgerliga delen av . Majoriteten kan inte förmåsig till att säga mer'an att del är bråttom, men jagundrar om man begriper eller bryr sig om hur bråttom del är. Alll tyder på attdet svenska näringslivet, framför allt storföretagen, kommer att uppleva ennärmast dramatisk förbättring av sin likviditet och sin finansiella ställningunder . Enligt den reviderade nationalbudgeten kommerföretagens finansiella sparande att öka med nära . Ochskulle nationalbudgetens antagande om utvecklingen av löner, priser ochproduktivitet under nästa är slå in, kommer förstärkningen av företagensfinanser att fortsätta också då. Men samtidigi, och det måste verkligenuppmärksammas, sker ingen ökning av industrins investeringar i under dehär två åren, om man ser det som en helhet. Denförsta reflexion man kan göra är naturligtvis atl det tycks bli ett närmastynkligt resultat regeringen uppnår på investeringsverksamheten trots de mångamiljarder som överförs till näringslivet. Denandra reflexionen är en lika naturlig undran: Vart lar alla pengarna vägen?Även om man räknar med företagens behov av förstärkt soliditet, måste detuppstå en betydande överlikviditet i företagen som borde inge bekymmer. Denskapar problem för både kredit- och valutapolitiken framöver och, vilket är avbetydelse för dagens diskussion, de kraftiga förstärkningarna av de finansiellaresurserna i företagen kan öka dessas lust att placera pengarna i vinstgivandeobjekt utomlands. Vi riskerar med andra ord en ny väg av kapitalutförsel förutlandsinvesteringar som investeringsverksamheten inom landet förblirsvag. Jagvel inte om utskottsmajoriteten är medveten om de här riskerna. I varje fallvisar de klart behovet av en mycket snabb behandling av frågan om kontrollenÖver utlandsinvesteringarna. Vårt krav alt den frågan behandlas med förtur vidöversynen av valutaregleringen ter sig därför ännu mer befogat när de häruppgifterna om företagens finansiella utveckling föreligger än närmotionen lades fram. Jagskulle därför vilja fråga : Vore det inte befogat altfinansutskottets ordförande åtminstone i den här debatten gav klart uttryck åtuppfattningen att regeringen i dagens läge borde påskynda arbetet medutlandsinvesteringarna, så att man inte måste avvakta hela den storavalutapolitiska översynen? Vårandra reservation motiveras av ulskottsmajoritetens ovilja att dra några somhelst slutsatser av de mycket stora valutatransaktioner som föregått densenaste tidens devalveringar av den svenska kronan. Trots atl det uppstått enganska intensiv debatt om orsakerna till dessa transaktioner och hur de egentligengått till, tycker utskollsmajoriteten att allt i stort sett är bra som det är.Mats kommer att i ett senare inlägg närmare beröra de här frågorna.Jag skall därför bara ta upp en punkt. Detråder numera inget tvivel om atl valulautfiödet var av ettextraordinärt slag och all det hade ett direkt samband med förväntningar om enkommande svensk devalvering, förväntningar som getts extra näring av vårdslösauttalanden från regeringshåll. Del borde också råda allmän enighet om att valutaspekulationeri den här omfattningen är både onödiga och skadliga. Från de ansvarigamyndigheternas sida har inget försök gjorts Valutaregleringen,m. attbelysa ens omfattningen av fjolårets spekulation och valuiatransakiioner. Delhar däremot skett i en tidskriftsartikel av två tjänstemän i , somfunnit att det s. k. förväntanssiyrda valutautflödet eller, brutalare uttryckt,valutaspekulationen uppgick till 6-8,. Detillägger atl detta säkerligen är en underskattning av det lolala utflödet. Ulskotlsmajoriletenanser atl den här artikeln tillgodoser de krav som kan ställas på belysning avskeendet . Vi skulle åtminstone delvis kunna hålla med om det, omdet inte vore så all både ekonomiministern och vice ordföranden iriksbanksfullmäktige här i uttalat sig mycket kritiskt om de bådariksbanksijänstemännens undersökning. Den skulle helt enkelt inle ge entillförlitlig bild av vad som har skett. Dessutomhar varken utskottsmajoriteten eller regeringen visat något intresse av alt draden slutsatsen av spekulationsvågen 1977 atl ålgärder måste vidtas för attförsöka förhindra en upprepning. Samtidigthar det tillkommit en annan omständighet, som avgjort inte gör myndigheternashantering av hela den här affären mindreolustig. Den högsta riksbanksledningenhar på förfrågan förnekat att det inom gjorts någon undersökning,som kunde belysa valutaspekulationernas omfång, förlopp och innehåll under1977. Av en artikel i framgår emellertid att riksbankenvägrat att utlämna en promemoria, som är rubricerad "Av växelkursförväniningarbetingat valutautflöde ". Jagtänker inte lägga mig i den tvist om denna promemoria som uppstått mellanAftonbladet och . Men en fråga som uppstår är naturligtvis: Omriksbanken analyserade valutautflödet , varför gjorde man då intesamma sak med valutautflödet i samband med devalveringarna våren och sommaren1977? Del är någonting som inte stämmer i den här historien. Antingenförsummar pä ett anmärkningsvärt sätt numera sin uppgift attundersöka och analysera den svenska valutapolitiken. Eller också är man i gottsamförstånd med regeringen sysselsatt med operation mörkläggning. Spåren skallsopas igen efter en synneriigen illa skött devalveringsoperation, som ledde tillstora förluster för och skaltebetalarna. Dettalades mycket i i går om behovet av klarläggande utredningar om denekonomiska brottsligheten. Här gäller det att klarlägga hur det var möjligt förett antal valutaspekulanter att tjäna hundratals miljoner, vilka vägar mananlitade för att nä det syftet och vilka åtgärder som skulle kunna vidtas föratt minska utrymmet och möjligheterna för liknande sådana operationer iframtiden. Detenda som allmänheten får som information om dessa händelser är entidskriftsartikel, som representanter för regering och riksbanksfullmäktigedessutom försöker misstänkliggöra och nedvärdera. Jagkan inte finna annal än all det nu har blivit en anständighetsfråga förregering, riksdag och riksbank att en ordentlig och offentlig utredning görs av valutaspekulationerna1977, gärna också 1976, och att de slutsatser som kan dras angående en bätirekontroll av valutahandeln leder till åtgärder. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk): Frågor som gäller valutahandeln, kapitalexporten från ochvalutaregleringen har underdel senaste halvåret diskuterats iriksdagen. För min del har jag bidragit med två interpellationer tillekonomiministern, vilka föranlett rätt utförliga debatter. Den första var inovember och gällde åtgärder mot kapitalexport och industriutflyltning. Denandra var och gällde åtgärder mot valutaspekulationer, speciellt isamband med devalveringen . Jagskall inte upprepa vad jag anfört i dessa debatter. Att det blivit så mycketdiskussion i dessa frågor sammanhänger naturligtvis med del faktiska skeendet.Den stora kapitalexporten frän , i form av bl. a. investeringar i andraländer, har fortsatt som investeringarna kraftigt minskat ocharbetslösheten ökat inom landet. Detla och det omfattande valutautflödet föredevalveringen är företeelser inom som gett dessa frågorstark aktualitet. Utanför vårt land har vi den kamp folken i tredje världen föri syfte att skapa självständiga och starka /ekonomier samt det understöd somges av bl. a. svenska kapitalister åt fascistiska och andra reaktionäraregimer, företeelser som också har samband med den politik bedriver iolika avseenden. Finansutskottettar nu mycket lätt på dessa stora och viktiga frågekomplex. Utskottel hänvisarpå sedvanligt sätt lill att vissa krav ställts redan tidigare av vpk ochavslagits av - precis som om detta skulle vara en argumentering isak. 1 interpellationsdeballen om vad som förekommit före devalveringenställde fiera partier ett krav, som också finns i en enskild socialdemokratiskmotion som behandlas, på en särskild ulredning angående valutaspekulationeri samband med devalveringen. I fråga om det kravet hänvisar utskottet till denanalys som publicerats i Ekonomisk Debatt nr 2. Men, som redan påpekats, dennaanalys har underkänts av ekonomiministern och av vice ordföranden iriksbanksfullmäktige. duger den analysen plötsligt - för alt motiverafinansutskottets avslag på en motion. Det är en märklig kovändning av deborgerliga ledamöterna och framför alll av ledamöter ifinansutskottet, som här faktiskt i sak tar avstånd frän vad herrar ochHernelius yttrade så sent som i interpellationsdeballen här i kammaren.Tydligen har analysen i Ekonomisk Debatt på ett ptir veckor blivit mönstergill,och det är ju en intressant utveckling. Jagvill kort erinra om vissa grunddrag i den ekonomiska utvecklingen på del härområdet. 1.De tillstånd som givits av till direkta investeringar i utlandetbärkraftigt ökat underde . uppgick de till 4 315 milj.kr. Det innebär en ökning med nästan 1 miljard . Valutaregleringen,m. Valutaregleringen,m. De faktiska direktinvesleringarna i utlandetharockså kraftigt ökat. Mot i nationalbudgeten först uppskattade 2 500 milj. kr. kom de att uppgå lill 3 400 milj. kr., en ökning med 800 milj. kr. på etl år. Jag vill erinra om att ekonomiminister i interpellationsdeballen med mig mycket bestämt förnekade att det skulle komma att ske någon ökning av de svenska kapitalisternas direktinveste ringar i utlandet. Han hävdade att de renlav skulle minska . Det nu redovisade visar uttryckligen att på denna punkt hade direkt fel. De svenska storföretagensinvesteringar i utlandet har kraftigt ökat medan de under de senaste årenkraftigt minskat inom . Antalet anställda i svenskaförelag utomlands har ökat med mer än 120 000 medanantalet sysselsatta i industrin inom kraftigt minskat. Det har skett endirekt utfiyttning av industriarbetsplatser från till utlandet. Detta harvarit en betydande orsak till den stora arbetslöshet som drabbat betydandedelar av lönearbetarna i dagens svenska samhälle. Dennautveckling, som jag här helt kortfattat har skildrat, kräver utan tvivel störrereslriktivitet än vad som f n. gäller för tillstånd till kapitalinvesteringari utlandet. kommunisterna har i sin motion 318 ställt upp en radkrav på att villkoren för kapitalexport skall skärpas, bl. a. på så sätt attkapitalexportören själv skall kunna visa alt begärd kapitalexport inte kommeratl medföra sysselsättningsproblem i eller dämpa möjlig utveckling här,att den inte har som mål att sänka företagets lönekostnader eller på annat sättär riktad mot de anställdas fackliga intressen samt att den inle är etl led i någonform av skatte- eller kapitalflykt från . Detta menar vi alltså altkapitalexportören själv skall kunna bevisa innan ger tillstånd tilldirektinvesteringar i utlandet. Enkapitalexportör måste enligt vår mening å andra sidan kunna visa att hansinvestering inte är till men fördel mottagande landet, att den inte bidrar lillsnedvridning av del landets ekonomiska utveckling och atl den inte heller skallutnyttjas som stöd för utvecklingshämmande regimer. Etl uttryckligt förbud börenligt vpk:s mening införas mot investeringar i områden under kolonialtförtryck, i stater som utövar kolonialt förtryck eller som har fascistisk ellerrasistisk regim. Fackligaorganisationer i företagen skall enligt vår mening alltid beredas möjlighet altyttra sig över kapitalexporten och dessutom ha vetorätt. - Det handlar ju isista hand om kapital och värden som skapats genom de lönearbetandes insatser,och därför anser vi atl en sådan vetorätt är självklar. Dethär är, herr talman, enkla och raka krav, som också förts fram av fackligaorganisationer. Jag kan förslå att de borgerliga partierna är motståndare tillatl man försöker inskränka på storkapitalets egoistiska rörelsefrihet ochjagande efter profiter och att de är motståndare till att man försöker klippa Men hur kan socialdemokralerna sluta upp på Nr 138 sammalinje'' den Jag yrkarbifall till motionerna 318 och 1932. jq - j-jg BJÖRNMOLIN (fp): Valutaregleringen, Vad nu skall la ställning till med anledning av finansutskottets betänkande nr 35 är för det första frägan, huruvida lagen omvalulareglering skall ges föriängd giltighet till . Därområder det fullständig enighet. För det andra har vi att ta ställning till ettförslag från regeringen om atl kontrollen vid våra gränser skall skärpas närdet gäller olovlig utförsel av valuta genom utvidgade möjligheter tillsticksprovskon-troller. Detta är ett önskemål som finansuiskottei redantidigare har uttalat, och det råder nu fullständig enighet om alt man skallskapa den möjligheten. Det lyckerjag är tillfredsställande. Tilldetta har knutits ett antal motionskrav, och jag skall kommentera några av dem. och byggde rätt mycket av sinargumentation på att de svenska företagens utlandsinvesteringar ökat kraftigtunder senare år. Det där är ett inte minst här i kammaren ofta upprepat påstående,som jag emellertid tror kan modifieras eller kanske rent av hell vederläggas.Det är riktigt atl man finner nominellt sett stora ökningar av de svenskautlandsinvesteringarna om man tittar pä statistiken och framföralltför 1977. Men siffrorna förde båda åren är speciella -de läcker en situationdär de svenska varven har tvingats gä in och bevaka sina fordringar på så sättall de har blivit delägare i fartyg som utländska redare i nuvarandekrissituation inte kunnat lösa in. Av de ökade utlandsinvesteringarna 1976resp. 1977 motsvaras sådana rederi- och varvsinvesteringar av beloppen 520resp. 990 milj. kr. När och pekar påatt utlandsinvesteringarna ökade med ungefär I miljard, så täcks dealltså i sin helhet av de här speciella varvsinvesteringarna, om man nu kananvända det uttrycket. Serman på situationen , vilket kan vara intressant, finner man vid en jämförelse mellan 1978 och 1977 att beloppet för lämnade tillstånd till direktinvesteringar sjunkit, även nominellt räknat. Till detta kommer att när man gör denna beräkning av hur myckel de svenska företagens utlandsinvesteringar ökat, måsle man ta hänsyn till att vi har upplevt en internationell inflationsperiod. Investerings kostnaderna i utlandet har naturiigtvis stigit. Om man gör den relativt försiktiga beräkningen att investeringskostnaderna har stigit , får man helt andra siffror. Man kommer då att finna att de svenska förelagens utlandsinvesteringar under 1970-talel knappast har stigit alls,eller i varje fall ökat mycket litet. Det är alltså felaktigt alt, som det ofta görs,påstå atl det har skett en mycket kraftig ökning av de svenska företagens utlandsinvesteringar. Det argumentet håller inte för att kräva en skärpt lagstiftning eller en annorlunda ulredningsform, som förordade. 8 protokoll 1977/78:138-139 Vahitaregleringen,m. Det finns en annan tendens i den här debatten.Utifrån dessa siffror som man felaktigt använder säger man: Se hur myckelinvesteringar som kunde ha kommit till stånd här hemma, se hur mångasysselsättningstillfällen som härigenom har gått förlorade, se vilka sloravalutaförluster som uppkommer för vårt land! Jag tror atl detta är en mycketenkel argumentation. Man glömmer däatt är en del av en internationell ekonomi, att i oerhört höggrad är beroende av det internationella fiödet mellan länderna av både varoroch kapital. Detfinns svenska företag som avsätter av sina produkter utomlands. Påolika sätt stimulerar vi dessa förelag att nå sådana exportframgångar. Dessa exportframgängarnår man naturligtvis inte genom att bara sitta hemma och skicka broschyrer ochofferter. Del krävs ell utomordentligt hårt arbete på resp. marknad där manofta måsle etablera stödjepunkter för sin export genom försäljningsbolag ellerandra typer av investeringar. Jagmenar att den typen av etablering. den typen av investering, som man givetviskan avläsa i statistiken över de svenska företagens direklinvesle-ringar iutlandet,ganska ofta kan innebära en förstärkt position för ett svenskt företag,enförslärkt position fördel svenska näringslivet i den internationella ekonominmed positiva effekter på sysselsättningen här hemma. Jag har tidigare i endebatt av det här slaget med C.-H. tagit .som exempel när Volvobygger en lastvagnsfabrik i och använder en del av sitt kapital förde investeringarna; en del av kapitalet lånar man upp på annat håll. Det ärklart alt en sådan investering inte är negaliv för del svenska näringslivet,därför att alternativet hade varit atl någon annan gjort den investeringen,attnågon annan hade kunnat dra nytta av den produktion som där kommer att ske. Ochdel faktum all det är ett svenskt företag som gör investeringen betyder i allafall att vi får en viss ökad avsättning för svenska produkter. Det har alltsåockså positiva effekter för sysselsättningen här hemma. Jagnoterar att socialdemokraterna inte hemfallit ål den sortens argumentation,utan alt de i sin reservation tar avstånd från den uppfattning som herrHermansson företräder, nämligen atl svensk kapitalexport i sin helhet är avondo och skall förbjudas eller i varje fall så långt möjligl förhindras. Del ärvärdefullt att det sägs ut av de socialdemokratiska reservanlerna alt de intedelar den uppfattningen. Detfinns också en annan aspekt pä detta. För , som är ett litel land med enomfattande utrikeshandel, ärell fritt handelsutbyte ett livsvillkor. Vi stöderdärfcir i olika internationella organ strävanden att bevara frihandeln, och vihar nått ganska långt härvidlag i industrivärlden. Men om vi skall kunna räknamed en fortsatt frihandel och med andra länders beredvillighet att ta emoi våravaror på lika villkor måste vi också acceptera att det i internationellasammanhang finns åtaganden som gäller kapitalets rörlighet. Vi har också åtagitoss ett antal sådana förpliktelser, bl. a. inom . Jag kan nämna att när jagförra året hade tillfälle att besöka mötte jag där en rätt betydandekritik, därför alt man ansåg atl nu gällande svensk lagstiftninggick för långt. Man ifrågasatte om den helt och hållet stod i överensstämmelsemed liberaliseringsstadga. Man menade alltså atl den svenskavalutalagstiftningen var mera styrande än vad som var förenligt med de åtagandensom vi hade gjort i . 1reservationen 2 från socialdemokraterna i utskottet reses krav på enkartläggning av de valutarörelser som förekom före devalveringen.Detta har diskuterats här i kammaren, och det finns kanske ingenanledning att ta upp frågan om valutarörelserna på nytt.