prot · G10968 · 1977-12-31 00:00:00 — I mitten av 1950-lalet hade järnverket lager av elt helt årstackjärnstillverkning, som det i utlandet fanns ett skriande behov avjust tackjärn. Men NJA fick inle sälja till utlandet. I stället tvingades järnverketsälja ut sitt lager till privata, svenska företag, som i sin lur sålde tackjärntill utlandet och gjorde höga vinster. Privatföretagen tjänade en enorm massapengar och NJA föriorade lika myckel. När det sedan inte fanns någon som villeköpa tackjärn i utlandet fick plötsligt NJA tillstånd all sälja sina produkteräven på utlandsmarknaden. Ihandelsstålulredningen, som ledde till bildandet av , slår det klartangivet att NJA skall bli underleverantör åt de privatägda järnverken i Syd-ochMellansverige. De som återigen tvingas betala priset är de svenskaskattebetalarna och människor som behöver jobb. Förall klara ur det nuvarande lägel krävs andra lag än den nuvaranderegeringen är förmögen all ta. Del krävs en planmässig statligindustrialisering. Det krävs satsningar på vårdseklor och kulludiv. godtagbaramålen för politiken är /;/// sysselsättning och stopp för avfolkningen. Lokalradioni Norrbollen sände före Jul ett hörspel som handlade om 1983: eltNorrbollen som blomstrade; ell dit utflyttade norrbottningar kunnatåtervända; ett där del byggdes stålverk; ett där manförstått att la till vara naturrikedomarna och skapa arbeten i stället för attskicka i väg råvaror och arbetskraft; ett där det t. o. m. var brislpå arbetskraft; ett där brottslighet och alkoholism minskade därföralt människorna hade arbele. Nej, en fullt möjligutveckling. Arbetslöshet och avfolkning är inga naturfenomen. Norrbottningarnaskrav uttrycks på många sätt. Jag har nämnt demonstrationer, uttalanden ochradiospel. Del finns också skrivna skildringar av hur människor upplever sintillvaro. Jag har redan lånat litet ur . Den bordealla läsa. Där finns oerhört rikliga och viktiga skildringar av människors egnasituationer. Jag skall sluta med ytterligare ett litet smakprov ur Norrbottenberättar. Rubriken för bidraget är Samtal med , , och del lyder: ", vet du vadNorrbotten är? Nää, vet du? NJaa, det är så här atl... Joo, nu vet jag, del ärnå'l jätteviktigt, för där bor vi!" har ställt stora krav på samhället när del gälleråtgärder för atl inleda och genomföra nödvändiga slrukluromställningar isvenskt näringsliv. Denutdragna lågkonjunkturen tillsammans med minskad långsiktig efterfrågan påvissa basprodukter har lett tjll all sysselsättningen hotas i åtskilligaföretag och branscher och sätter sin prägel på utvecklingen i många svenskaregioner. Regeringensmålsättning har varit och är att i första hand rädda jobben och hålla kvarlivskraftiga delar av svensk industri. Landet har inle råd alt mista elt endaföretag som kan uppnå lönsamhet. Vikliga generella ekonomiskt-poliliskaålgärder för atl stärka näringslivets konkurrenskraft har vidtagits. Dessa hartill viss del redan haft en positiv effekt och förbättringarna kommer atlfortsätta. Del visar utvecklingen av vår export. situation som vårt land har hamnat i till följd av tidigare försummelser avden socialdemokratiska regeringen är det emellerlid inte tillräckligt med dessagenerella åtgärder. Störrekrav än tidigare i detta lands historia har därför kommit atlställas på industripolitiken och arbetsmarknadspolitiken. Regeringens åtgärderhar också lett till att jobben i stor utsträckning har kunnat räddas. Antaletsysselsatta i landet steg faktiskt , trots svårigheterna förindustrin. Skall samhället klara sysselsällningsmåletsamtidigt som vi förbättrar den regionala balansen och strukturerar om sloradelar av industrin, kommer emellertid inle generellt verkandeekonomiskt-poliliska ålgärder att vara tillräckliga. Statenoch andra samhällsorgan som spelar med i näringspolitiken måste därför se översina selektivt verkande instrument och göra sig beredda att använda demeffektivare än . Sedannågra år har den snabbaste tillväxten av förädlingsvärdet i industrin och ocksåen icke obetydlig sysselsättningsökning kommit att äga rum i maskinindustri ochelektroteknisk industri samt lill viss del i den kemiska industrin. Det visarindustriverkels analyser. Man kan med tillfredsställelse notera dessa inslag iSveriges industriella utveckling, men man måste också konstatera alt en sådanutveckling är karakteristisk även för andra länder i den industrialiseradevärlden, framför allt de stora exportländerna , ochFrankrike. Detla innebär alt även våra traditionella konkurrenter kommer atlsöka sporra denna del av industrisektorn till ytteriigare expansion för altkompensera nedgången inom andra delar av näringslivet. Detär därför angeläget att vi inle genom de industripolitiska satsningarna läggeralla ägg i samma korg. Vi måste även framgent ha en betydande bredd i vårtnäringsliv och i vår Industri. Densvenska industrin har f n. efter ett par dåliga år en låg soliditet.Investeringsbenägenhelen är på vissa håll myckel svag, men det finns ändåföretag som även haren klart expansiv investeringsinriktning. När våraansträngningar atl anpassa del svenska kostnadsläget till huvudkonkurrenternanu successivt bär frukt, kommer kapacitetsutnytijandet i industrin alt öka, ochdå blir en invesleringsökning också aktuell i allt fler företag. Motbakgrund av ell brett ulredningsunderiag, presenterat bl. a. avkapitalmarknadsutredningen och exporifinansieringsulredningen, kommerregeringen atl ta ställning lill frågorna om industrins långsiktigafinansiering. Industridepartementet avser också att presentera enutvärdering av Investeringsbankens nu tioåriga verksamhel, Regeringen har förövrigt redan beslutat öka bankens utlåningskapacitet genom en förstärkning avdet egna kapitalet. En förbättring av finansieringen av export av slörreanläggningar och kapitalvaror är ett verksamt medel för att förbättra denkvalificerade verkstadsindustrins konkurrenskraft på den internationellamarknaden. Inriktningenmot kvalificerade verkstadsprodukler gör alt stora projekt kommer atl bli alltvanligare inslag i den svenska exporten. Detta gäller för utvecklingen av nyaprodukter och syslem, men framförallt vid projektering och leverans.Nyckelfärdiga anläggningar och hela produktionsprocesser kommer alt svara fören växande del av den svenska exporten. Vi har redan sett några exempel på detunder . i och sloraprojekt i och är ur den synvinkeln intressanta och lovargott för framliden, Man bör i del här sammanhanget inte heller glömma bort demycket stora byggnadsprojekt somsvenska byggnadsentreprenörer har ulfört utomlands . Till dellakommer också försäljning av avancerad teknologi, där kunnandet spelar slörreroll än del renl apparatmässiga inslaget i exporten. Jag tänker här t. ex. påsystemet för elkraftöverföring. Alla dessa projekl ställer höga krav påsamordningsinsatser och projektledning, och de drar också ofta myckel slorakostnader för anbudsgivningen. På samma gång ökar riskerna för attförsäljningen - som ofta är mycket långsiktig - inte skall ge det avseddaresultatet. Som elt led i en mer långsiktig näringspolitik kommer regeringenalt se över dessa frågor och undersöka i vilken mån insatserna här behöverförslärkas. Delta är elt strategiskt område för den svenska exportindustrin iframtiden. Imånga av de allra största verkstadsföretagen arbetar man f n. på slorautvecklingsprojekt som har påtaglig framtidsinriklning. till överiämnade handelsstålsproposilionen föreslår Jagall STU får studera de långsiktiga tekniska möjligheterna alt utveckla nyametallurgiska processer som är bälire anpassade lill de svenska råvarorna ochden svenska industrislrukturen. Det är elt exempel på hur utvecklingen gårvidare mol mer avancerad teknik. Mankan i det här förioppei se en klar tendens mot allt större enskildautvecklingsprojekt. Delta beror på alt satsningarna blir större i sig självamen också på alt effekterna av insatserna blir slörre och påverkar produktionssystemetmer genomgripande . För enskilda företag kan detta betyda atlsamarbete måste organiseras, bl. a. beiräffande de mindre förelagens ochunderieveranlörernas medverkan i exporiprojekl av den här karaktären. Den hjälpstaten ställer upp med i olika sammanhang måste också anpassas till de nyautvecklingstendenserna. Vi kommer alltså att i den fortsatta näringspolitiskaplaneringen la upp de här frågorna till närmare prövning. Dennäringspolitik som regeringen bedriver har av en del debattörer karakteriseratssom en krispolitik och av andra som en subveniionspolilik. Det är riktigt attden allra största delen av de olika slalliga insatserna går till s. k.krisbranscher. Det gäller varven, stålindustrin, tekoindustrin etc.Inriktningen har dock hela liden varit klar och medveten. Det har gällt altbevara de delar av de krisdrabbade branscherna och företagen som har enlångsiktig överlevnadsmöjlighet och alt göra del på samma gång som kapaciteteninom resp. industrisektor minskas så alt en anpassning lill vad som är möjliglalt marknadsföra och sälja kommer lill slånd. Politiken, som vi bedrivit den,har definitivt inle varit någon subventionspolitik utan en medveten strävantill anpassning av industristrukturen till nya förhållanden, med hänsynstagandetill effekter på sysselsättningen och på näringslivet i enskilda orter. Detallmänna efterfrågeläget för svenska industriprodukter har dock medfört alt denpositiva delen av induslriomvandlingen - nämligen del tillskott av expansionoch ökad sysselsättning som bör kompensera för neddragningar i vissa sektorer -har varit myckel svag. Regeringens näringspolitik syftar självfallet till aUåstadkomma en draghjälp för de expansiva sektorerna, som förändringeni de svagare delarna i industrinoch näringslivet inte bör bli panikartad, med samhällsekonomiskt sett olönsamutslagning av kapacitet när det gäller både personal och anläggningar. Det härär en besväriig avvägning, men den är ofrånkomlig i det konjunkturläge vi nubefinner oss i. Deproblem som vi upplever i f n. är inte unika. Många andra länder harsamma svårigheter, och vissa av de mindre industrinationerna befinner sig i ensituation som är identisk med den svenska. Draghjälpen från de stora ekonomiernaär inle tillräcklig. Och den egna industrin dras med överproduktion ochavsättningssvårigheter. Ispåren följer då tendenser lill prolektionism och etablering av olika slagshandelshinder. Delta är utan tvivel en oroande utveckling, eftersom avprincip, men även av nödtvång, är utpräglat frihandelsvänligt. Vi har allt altvinna på ett fritt varuutbyte mellan länderna. Delexisterar också elt slags prolektionism som tar sig uttryck i alt olika ländersubventionerar sina egna industrier. Ser man sig om i väriden finner man atldel existerar många olika säu att inom ramen för frihandelsavtal hålla egnaförelag om ryggen. har vi haft åtskilliga tillfällenatt konstatera detta. Ett sätt är naturiiglvis den offentliga upphandlingen.Sveriges system med en hell öppen offentlig upphandling är fullständigt unikt. Omjag får sammanfatta mina synpunkter på industripolitiken sådan den ter sig urde handelspolitiska perspektiven, vill Jag betona alt del branschin-riktade stödettill svenska företag syftar till omstrukturering som en följd av den ändradesituationen på vår marknad. Måletär all företagen, efter de tidsbegränsade stödåtgärderna, skall ha uppnåttlönsamhet i den förändrade marknadssituationen. Genomgående är vårainduslripolitiska stödåtgärder tidsbegränsade. Vibedriver en aktiv regionalpolitik, som inle skiljer sig från motsvarandeåtgärder i andra länder. En skillnad kan måhända vara alt vi hårdare än andrasträvar efter regional balans, något som dock inte påverkar andra länder mensom är ett övergripande mål här i landet, ett mål varom det råder politiskenighet. Densvenska näringspolitiken inriktas vidare på att genomföra nödvändigastrukturförändringar i en socialt acceptabel takt. Strukturförändringarna medförminskning av sysselsättningen i några särskilt utsatta branscher, t. ex.varven, teko- och stålindustrin. Genom alt medverka lill neddragningar tar vivår del av ansvaret för atl anpassa produktionskapaciteten i industriväridenoch i lill minskningen av efterfrågan. Vi bidrar inte lill att exporteraarbetslöshet, vi tar vår del av den tunga börda som den nuvarandekonjunkturutvecklingen har medfört. Idebatten, bl. a. utomlands, har del presenterats en siffra på 26 miljarderkronor, som sägs utgöra den svenska subvenlioneringen av näringslivet. Här harman då adderat på elt fullständigt felaktigt sätt, som i verkligheten saknarall grund. I summan ingår t. ex. stödet lill teknisk forskning och utveckling,stöd till energibesparande ålgärder inom näringslivet, regionalpolitiskt stödm. Av den sammanställning som åberopats beslår av 6 protokoll 1977/78:68-69 heltnormala lån och lånegarantier, som f ö. sträcker sig ett flertal budgetårframåt. Av resten utgör den större delen aklieägartillskoll,dvs. utökning avkapitalet i förelag som har staten som ägare eller meddelägare. Kritikhar från vissa riktals mot svensk exportav spånskivor. Kritiken har i första hand riktats mot det statligaskogsföretaget , som driver en storspånskivefabrik i torde f ö. vare modernaste. Någrastatliga subventioner eller lån har inte givits lill Laxåfabriken. har medegna medel och genom vanlig upplåning på den allmänna marknaden finansieratanläggningen. Inga statliga lokaliseringslån eller andra statliga medel hargivits till Laxåanläggningen start. Kritikenmot grundar sig alltså på missförstånd och bristfälliga informationer.Från regeringen kommer vi atl se lill alt våra handelspartner blir upplysta omde rätta förhållandena. Sverigehar ett betydande invandringsöverskott. Del förhållandet bidrar lill attambitionsnivån för att skapa nya arbeten måste sältas högt. Det borde i och försig mana till en viss försiktighet från våra närmasle grannar vad gälleromdömen om vår industripolitik. Sysselsäitningsutredningensverksamhet, som har åberopats tidigare här i debatten, grundas på målet arbeteåt alla, ett begrepp som har varil föremål för en intensiv debatt. Det är eltbegrepp som, om man skall ge del en reell politisk innebörd, betyder atl vi harkravet på oss atl under 1980-lalel skaffa fram 400 000 nya jobb i vårt land.Jag har med växande förvåning kunnat notera den socialdemokratiska kritiken motdetla mål. Det verkar som om socialdemokratin inle längre känns vidmålsättningen arbete åt alla. Jag beklagar detla. Jag lycker alt det är attalltför lättvindigt resignera inför dagens svårigheter. Man har vall att i lidoch otid attackera främst för att vi tog sysselsätlningsutredningenpå allvar, för alt vi har en långsiktig målsättning i vår näringspolitik. Vihar kunnat notera samma inslag i debatten här . Effektenhos en bred allmänhet av denna debatt måste ju bli alt den socialdemokratiskakritiken mot-eller det onyanserade skallet på, skulle jag vilja säga -utredningens målsättning uppfattas som om socialdemokraterna inle anser detviktigt att skapa ny sysselsättning här i landet. Detvore välgörande, om vi här kunde få ett besked från den socialdemokratiskaoppositionen om dess inställning lill dessa vikliga framlidsfrågor, som gällersysselsättningen och tryggheten och som ligger lill grund för den industri- ochnäringspolitiska aktivitet som vi bedriver. Jagförmodar alt dessa frågor liksom andra på det näringspolitiska området skalllösas med hjälp av undermedlet strukturfonden. Det är en innovation som vi nuhar diskuterat här i kammaren under elt år. Den skall liksom andrasocialdemokratiska förslag finansieras med ökade pålagor på produktionen, i ettskede när näringslivet har ytterst svårt alt hålla sysselsättningen uppe. Enligldet socialdemokratiska förslaget skulle de fackliga organisationerna hahuvudansvaret för fondernas verksamhet, vilket innebär att samhället skulleavstå från kontrollen över strukturförändringarna i framliden till förmånförden ena av arbetsmarknadens parter. Det är naturligtvis ett system som mankan länka sig, men min fråga till oppositionens företrädare är : Vart taregentligen den politiska demokratin vägen med dylika förslag? Hur skall mankunna klara ansvarsfördelningen i samhället, som vi ändå som pariamentarikermåste vara angelägna om att upprätthålla inom strikta och konsekventa gränser?Vill verkligen de fackliga huvudorganisationerna LO, TCO och /SR haansvaret för de övergripande bedömningarna också av politisk natur, som normaltborde ligga på politiskt valda församlingar och organ? Omfacket tar över ansvaret för att genomföra strukturförändringarna inäringslivet uppslår också risk för intressekonflikter mellan organisationernaoch lojalitetskonflikter i förhållande till medlemmarna. Dethär är alltså en principiellt, ur demokratisk synpunkt mycket diskutabelkonstruktion, och innan man går vidare i utskottsbehandlingen borde det varangeläget atl få slå fast hur socialdemokratin egentligen ser på dennakonstruktion i relation till vårt demokratiska samhällssystem. Ettnytt inslag i debatten är att man allt oftare hör socialdemokraterna falla in iden onyanserade kritiken atl näringspolitiken går ul på att planlöst spridapengar och hålla företagen under armarna i onödan. Det är också någol som delvore angelägel att få klara ul innan man går vidare i den induslripolitiska ochnäringspolitiska debatten. Jag tror i själva verket inte atl ansvarigaföreträdare för oppositionen vill instämma i den här kritiken, men jag möterden tyvärr ganska ofta ute i landet. Delär en i verklig mening blandad kör som kritiserar regeringens ansträngningaralt i första hand slå vakt om jobben. Jag är dock övertygad om, herr talman -och jag har fått många belägg för del - att de anställda, kommunerna ochföretagen är angelägna om all regeringen fortsätter sitt konstruktiva arbeteför alt slå vakt om sysselsättningen. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. (vpk) kortgenmäle: talar om regeringens aktiva regionalpolitik och strävanefter regional balans och säger att om dessa saker råder del politisk enighet.Jo då, om innehållet i de orden råder det visst enighet, men för atl nå den härregionala balansen krävs del enligl vår mening annal än vad som hiuills hargjorts. Vi menar t. ex. atl den s. k. företagsekonomiska filosofin, som är såutbredd, nu måste vädras ul och ersättas, så all den totala samhällsekonomiskakostnaden blir avgörande för insyn i och bestämmanderätt över företagen, församhällsplanering och för lokaliseringspolitik. FörNorrbottens del måste man dessutom, efter att ha lyssnat på ,efterlysa effektiva, konkreta ålgärder från regeringens sida för all utveckladen statsägda delen av länels näringsliv. Planerna på 80 har ju nudefinitivt grävts ner i den sandlåda som är det enda som minner luleåborna omde stolta planerna. NJA har genom beslutet om blivit en bit av en koncern där detenskilda kapitalet har ett avgörande inflytande, och det kapitalet stöds ocksåav den borgerliga regeringen. kris är omvittnad, men ännu hör vi intenågonting om några konkreta, i längden effektiva lösningar. Inom skogsindustrinpresenteras det visseriigen utvecklingsplaner, men åtgärderna dröjer. Detär också känt hur krisen vid de statliga förelagen slår på andra områden.Byggnadsarbetarna i norr upplever en arbetslöshet som är nära såstor som i övriga landet - f ö. elt problem som Jag får anledning att återkommatill , eftersom jag har ställt en fråga om det. Ihandel och annan serviceverksamhet återverkar krisen hårt. Svårigheterna, isynnerhet för ungdom, alt få jobb är kända. Industriellutveckling talar om. Det är naturiiglvis - och det menar också vi -en avgörande bit i en landsändas utveckling, men det finns också aktuella ochrikliga krav när del gäller alt stärka den s. k. offentliga sektorn och allsatsa på länels kulturliv. Även sådan anser vi borde ingå i ett statligtutvecklingsprogram. ifrågasätter om vi vidtagit effektiva åtgärder iNorrbollen. Under den lid den nuvarande regeringen har haft ansvaret förutvecklingen i haren rad ålgärder initierats där. Tyvärr-jag harhaft anledning aU säga det tidigare - drabbar den internationella konjunkturnedgångenNorrbotten liksom övriga delar av , men den slår ännu hårdare iNorrbotten, eftersom vi där är mer ensidigt beroende av i. ex. malmbrytningen -en bransch som har drabbats mycket hårt av den internationellamarknadsutvecklingen och överkapaciteten inom stålindustrin. Vitänker fortsätta detla arbete föratt slå vakt om och öka sysselsättningen iNorrbotten och begränsa den olyckliga arbetslösheten. De ålgärder sominitierats där - del gäller inle minst de statliga förelagen - kan dock inleavskärmas från marknadsutvecklingen. Man kan helt enkelt av finansiella skälinte producera hur mycket malm som helst och lägga på lager. Vi måste alltsåhitta en anpassning, och det blir då alt försöka differentiera näringslivet.Där har ålgärder salts in för atl begränsa ensidiga beroende avvissa basnäringar. är ett långsiktigt arbete, och det lar tid innan delger något resultat, men Jag har tidigare haft anledning försäkra vi är beredda atl satsa alla resurser vi kan disponera för ändamålet på atlförsöka bygga upp sysselsättningen i långsiktigt. Sedanreagerar jag emot att säger atl man genom att NJA nu har gått ini därmed har privatiserat NJA. Delta ärju inte vad som har skett, utan manhar bildat elt bolag gemensamt med de privata förelagen, där staten har delavgörande inflytandet. primära uppgift är att stärka de tre befintligahandelsslålsföretagen. Min övertygelse är alt av de tre förelagen är det NJAsom får den största nyttan av atl har kommit lill stånd. EIVORMARKLUND (vpk) kort genmäle: Lål mig då försöka la emot svar på ett positivt sätt. Jagvill fråga: Om nu alla de här fina initiativen har tagits av regeringen, skullevi då inle kunna ena oss om atl bygga in allt detla i ett statligtutvecklingsprogram såsom vi förespråkar, där alla de viktiga slalliga bilarna-LKAB, domänverket, NJA, , kraftverken, malmtillgångarna, malmbanan-ochalla de fina utbildningsmöjligheter som finns i Norrbollen kunde ingå, så skulle kunna arbeta vidare på det sätt som säger sig vilja mendå ha ett konkret utgångsläge för det? Debattenom och möjligheter atl verka på elt effektivt sätt inom denkoncernen i fortsättningen lär vi få anledning att komma tillbaka lill,eftersom det ligger en proposition om detta på bord. Jag tror inte, , att manfår ökad effekt bara genom att svepa samman allt i en enda stor organisatoriskapparat, lål oss säga i ett enda Statsföretag i . Jag tror att manäven i Norrbollen behöver samspelet mellan enskilda, statliga och kooperativaföretag för att kunna uppnå maximal effekt när det gäller ekonomisk utvecklingoch sysselsättning. Jag tror herr lalmannen är införstådd med mig när Jag säger all det ärganska hopplöst för mig att efter att ha avlyssnat en debatt på tre fyralimmar, där man klagat på den gamla regeringens hantering av den ekonomiskapolitiken, och som i hög grad medansvarig för denna politik försöka försvaramig på de som står till mitt förfogande. Att lägga lill rätta allade beskyllningar jag har tvingats avlyssna är lika omöjligt. Del är nästanfrestande all avslå från detta inlägg, men föratt inle mista i respekt förkammaren skall jag ändå säga några ord. Jagskulle helt enkelt vilja till kammarens protokoll läsa in de årsresultat iekonomiskt avseende som vi nu kan avläsa , det kalenderår under vilketregeringen har att ta det hela och fulla ansvaret och inle gärna kan skylla påandra. Ensnabb redovisning av della ger vid handen att bruttonationalprodukten, dvs.våra gemensamma tillgångar, har tappat i värde med 2,5 96. Det är det negativautslaget av vad vi tidigare betraktat som tillväxt. Industriproduktionen hargått ner och den privata konsumtionen med nära 1,5 96. Industrinsinvesteringar har doppat ner med den mycket oroande siffran 15 96.Bostadsbyggandet har sjunkit med 9 96,och exporten har tappat 2,5 96. Bytesbalansenvisar en föriust på 16 miljarder.