prot · G109135 · 1977-12-31 00:00:00 — Jaghar, som statsrådet påminde om, erfarenhet av hur man kan arbeta mindrekonventionellt än vad vi är vana vid i den rätt tungrodda förvaltningsapparaten.Vi socialdemokrater har sagt oss att sedan det första skedet av bostadssocialadelegationens arbete nu är avslutat, så bör man i nya former och med ettutvidgat uppdrag fortsätta verksamheten. Vi har också klart uttalat atl man ifortsättningen inte bara skall syssla med förhållandena i områden meduthyrningssvårigheter utan mera generellt med det bostadssocialareformarbetet. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. INGA (vpk): Jag skulle vilja börja med att kommentera nyvaknadeintresse för en social bostadspolitik. Jag tycker att gör detväldigt enkelt för sig. Hon borde ha litet självkritik, eftersom det faktisktär socialdemokraterna som har skapat de dåliga bostadsområden vihar ute i kommunerna och lagt grunden till dagens dåliga bostadspolitikgenom att underiåia att driva en social bostadspolitik. Det är självklart alten borgeriig regering förstärker privatiseringen och den asocialabostadspolitiken. Men grunden till den felaktiga bostadspolitiken har tyvärrlagts av socialdemokraterna, och det tycker jag att man inte skall glömma bort.Det är bara vpk som under alla är har fört fram krav som skulle innebära ensocial bostadspolitik. Jagskall nu övergå till att kommentera frågor om boendedemokrati, boendemiljö ochkollektiva boendeformer. Det har i ungefär utgått statliga bidrag för atlkunna förbättra de dåliga bostadsområdena och för att kunna avhjälpa bristernai utemiljön i flerfamiljshusomrädena. Bristerna är ett resultat av den alltförsnabba utbyggnaden av stora och ensartade bostadsområden, där en 6 protokoll 1977/78:134-135 Anslagtill bostadsbyggande, m. m. tungindustrialiserad byggmetod förutsatte naturförstöring och upprepning i längaserier. Dessutom förstärktes koncentrationstendenserna vad gäller den socialaoch kommersiella servicen och tendenserna lill en strikt funktionsuppdelning. Resultatetblev en långt gående utarmning av bostadsmiljön både när det gäller den fysiskamiljön och när det gäller verksamheter och socialt liv. Till de stora nyabostadsområdena koncentrerades hushåll med små ekonomiska resurser och storasociala problem. Delta är således resultatet av den socialdemokratiskabostadspolitiken. här områdena har det uppstått uthyrningsproblem. Områdena har fått karaktärav genomströmningsområden utom förde människor som inte har något annatalternativ. Segregationstendensernä har förstärkts. Motbakgrund av dessa slora och svåra sociala problem måste man inse attbidragsgivningen är helt otillräcklig. Dessutom har erfarenheterna visat atlbidragen inte ens kunnat förbättra boendemiljön i miljonprogrammetsproblemområden. Bidragen har huvudsakligen gått lill områden som antingen ärbyggda eller som byggts och som inte har eller har haflspeciella uthyrningsproblem. Underde som gått har denna snedvridning i förhällande tillmålsättningen dessutom förstärkts, trots de förbättringar i finansieringsvillkorensom beslutats av . minskade andelen områdenbyggda och andelen områden med uthyrningsproblem bland de sökande.I stället har andelen privata fastighetsägare ökal starkt. De allmännyttigaföretagen, som står för huvuddelen av beståndet av moderna flerfamiljshus, stårför en relativt låg andel av ansökningarna. Detta beror på att bidragssystemetsutformning tvingar kommunerna att själva finansiera hälften av bidragsbeloppet. Eftersomkoncentrationen av sociala problem och torftig miljö i vissa delar avmiljonprogrammets bebyggelse är så stora, mäsle dessa områden prioriteras.Bidragsbeslämmelserna måste utformas så att problemområdena fåren verkligmöjlighet att utnyttja bidragen. Så är det inte , eftersom de här områdenaofta ligger i kommuner med slora ekonomiska och sociala problem.Låginkomsttagare kan inte belastas med kostnaderna för miljöupprustningenparallellt med kostnaderna för andra lika nödvändiga socialaupprustningsområden. Vi inom vpk anser därför att bidrag i vissa fall bör kunnautgå till hela kostnaden för den fysiska miljöupprustningen. Likatorftiga boendemiljöer fortsätter att växa upp runtom i landet. Med statligalån växer det ena småhusområdet efter det andra upp utan några gemensammauterum eller lokaler för barn och vuxna, utan service och med dåligakommunikationer. Natur och befintlig miljö förstörs i stor skala, precis somförut. Barnen för växa upp i en utomordentligt ensidig och utarmad miljö. Detfordras ingen slörre fantasi för atl förutse slora sociala problem i dessaområden . De fö flerfamiljshus som byggs utformas ochplaceras ut efter samma stereotypa modell som tidigare, som om ingenting hadehänt och som om vi inte hade lärt någonting. I städernas centrala delar restaurerasoch byggs med en så hög exploatering att inte ens de mest elementära behov avgemensamma uterum och lokaler tillgodoses. Segregationen pä bostadsmarknadenförstärks hejdlöst. Vpkföreslår dels att bidragets storiek höjs med 25 milj. kr. till 60 milj. kr.,dels all bidragsvillkoren ändras så atl i vissa fall ända upp till 100 96 ellerhela kostnaden läcks av bidrag och dels att det skall finnas bestämmelser medkrav pä den fysiska miljöns utformning när det gäller statlig långivning. Under mänga år har frågan om hur boendedemokratin skall kunnaförverkligas diskuterats. Det har påståtts atl boendedemokrati förutsätterägande av bostaden. Regeringen harockså rekommenderat att överföra delar avhyresrättsbeståndet till bostadsrätter - med andra ord en ytteriigareprivatisering. Detär riktigt alt den som äger sin bostad eller som bor med bostadsrätt har etlinflytande över sin bostad och sin boendemiljö, medan den som bor med hyresrätthar mycket litet eller inget inflytande alls. Men det är en felaktigutgångspunkt att hävda ägandet som en avgörande förutsättning för inflytandeoch boendedemokrati. Det viktigaste måste vara vilka medel som de boende harlill siu förfogande för aU kollektivt kunna bestämma över sin boendemiljö. Föratl ytterst förverkliga kravet på boendedemokrati måste självfallet andrareformer på bostadspolitikens område genomföras. Det gäller t. ex. atteffektivt motverka all privat vinstjakt, ägande och spekulation på bostadsmarknadenoch i stället göra bostaden till en social rättighet. F.n. synes bostadsrättsprincipen vara den förvaltningsform -jag blandar alltsåinte in ägandet - som i kombination med kommunall eller kooperativt ägande avbostaden ger del bästa inflytandet för de boende. Men hyresrätten somupplåtelseform behöver inte avskaffas eller utbytas för atl garanteraboendedemokratin. Allmännyttigabostadsföretag bygger och förvallar utan vinstsyfte. Deras ändamål är att skapabra boendemiljö och bra boendeförhållanden till rimliga kostnader, vilket i ochför sig är helt ogöriigt med nuvarande markpolitik och finansieringsformer förbostadsbyggande. Det finns ingen avgörande, principiell invändning motboinflytande över förvaltningen av bostäder, men med tanke pä det privatafastighetsbeståndet är det nödvändigt alt reglera boinflytandets utformning ilag. Därför menar vpk att hos regeringen borde begära en utredningsom ser över förvaltningsformerna just för att åstadkomma etl ökal inflytandeför hyresgästerna. Med en dom i bostadsdomstolen har det sista fungerande kollektivhuset iSverige, , fält dödsstöten. I del f d. kollektivhuset iMarieberg, som ägs av samma privata fastighetsägare, står del välutrustadeköket och den gemensamma matsalen tomma. Hyresgästerna tvingas laga sin mat itrånga och dåligt ventilerade kokvrår, som aldrig varit avsedda att fungera somvanliga kök. Men det allvariigaste är alt kollektivhusens hjärta, matsalen,kan fungera som en anledning lill enkla och självklara dagligakontakter mellan de boende. Samtidigi som detta skerhar behovet av alternativa boendeformer bara Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. ökat.Allt fler kvinnor, inte minst kvinnor med småbarn, förvärvsarbetar.Boendeformer som underlättar och förenklar hushållsarbetet och minskaravstånden mellan olika funktioner skulle underlätta den dagliga tillvaronliksom givetvis utvecklingen mot jämställdhet mellan könen. Handikappade ochmånga äldre har behov av viss service för att kunna klara sig i vanligabostäder. Många barn har alltför långt till daghem eller lekskola, ochmånga av dem har olika kamratgrupper där de bor och när de är på dagis. Daghemi direkt anknytning till bostaden skulle skapa ökad trygghet. Hushållsstruklurenhar förändrats kraftigt . Antalet smähushåll ochpensionärshushåll beräknas öka från 1,7 miljoner 1970 till 2,2 miljoner 1985.Vi vet att kontaktlöshet och anonymitet är stora problem i samband rnedboendet, problem som förstärks av en hög omflyttning i mänga områden medhyreslägenheter. Bostadsområdenas urformning gynnar inte naturiiga kontaktereller samarbete. Undersökningar visar att kärnfamiljens privatisering förstärksi nya bostadsområden. Dessutom tvingas många unga familjer in i ettkonsumtionsmönster, som innebär att mänskliga och sociala kontaktmöjligheterersätts med konsumtion pä avbetalning. Bostadsområdenas utformning och brislenpå naturliga kontaktmöjligheter och aktiviteter tvingar fram en hög konsumtionsom innebär resursslöseri. Ekonomin blir hårt pressad. Vilkaalternativ finns då för de.n som vill hitta andra boendeformer, som kan erbjudaalternativ till konsumtion och isolering och till den instängda kärnfamiljen?Det enda som skapas är säriösningar för vissa grupper, t. ex. gamla ellerhandikappade, som ytteriigare bidrar till att segregera boendet. I övrigt kanutvecklingen på bostadsområdet bara betecknas som skrämmande. På många orter,exempelvis inom , råder återigen bostadsbrist, inle minst förungdomar och småhushåll. Bostadsproduktionen har sjunkit kraftigt och bestårnästan uteslutande av stora lägenheter i småhus, ofta på långt avstånd frånarbetsplatser och service och med dåliga kollektiva kommunikationer. Men ävende nya flerfamiljshusen har i ökande grad privatiserats. Deresurskrävande och ojämlika småhusen får ett kraftigt stöd både av stat ochkommun i form av subventioner, kommunalt gatuunderhäll och skattebeslämmelser, medanhyresgästerna måste bära alla kostnader och dessutom betala övervinster somtagits ut av byggnadsindustrin. Den borgeriiga regeringens favorilidé för att"lösa" bostadskrisen innebär att de allmännyttiga bostadsföretagenshyreslägenheter, som ännu inte direkl är ute på spekulationsmarknaden, skallomformas till bostadsrätter och säljas till högstbjudande. Det innebär ensnedvriden ulveckling med en kraftig segregation både efter ålder och inkomst,och den kommer ytteriigare alt förstärkas med regeringens förslag. Problemenfinns inle bara i nyproduktionen. Både stelbenta krav vid ombyggnad av äldrefastigheter, som förhindrar satsning på gemensamma lokaler som alternativ tillonödigt höga standardhöjningar av lägenheterna, och fastighetsägarnas ointresseeller snarare motvilja mot att utveckla de gemensamma delarna av boendel bidrarnaturiigtvis till detla. görsför att förbättra miljön i äldre områden, men bidragen lill förbättringar ärotillräckliga och är inte avsedda alt möjliggöra att befintliga bostadsområdenkompletteras med kollektiva funktioner. Utslaget i visar att dennuvarande hyreslagstiftningen inte ger de boende något skydd när del gäller t.ex. gemensamma lokaler. Bostadsföretagoch byggnadsindustri har inte visat något intresse för att utveckla alternativtill dagens bostadsbyggande. Men intresset för andra boendeformer är stort runtom i landet. Det finns många aktionsgrupper som arbetar för alt fö till ståndkollektivhus av olika slag. Bristen på existerande alternativ försvårar förståsderas arbete. 1 första hand ärdet kollektivhus som man eftersträvar, dvs.lägenheter med tillgång till en gemensam matsal, vissa fritidslokaler ochbarnomsorg och med inomhuskontakl. Men det finns också mänga människor som valtatt bo i storfamilj, och då bor de vanligen i bostäder som är dåligt lämpadeför annat än kärnfamiljer. Det finns dock, och det känner statsrådet säkerttill, vissa positiva utvecklingslinjer. har just arbetat framförslag till program för kollektivhus. Inom och kommunerpågår utredningsarbete i syfte att bygga nya kollektivhus, och i HSB iStockholm har man öppnat en särskild kö för dem som är intresserade av att bo ikollektivhus. Flera forskningsprojekt inriktade på kollektivt boende har justinletts. Mendessa åtgärder är enligt vpk helt otillräckliga. För att olika typer av nyabostadsformer skall kunna utvecklas måste staten aktivt gå in och stödj,a olikaformer av utvecklingsarbete, givetvis i samarbete med kommuner, landsting ochallmännyttiga bostadsföretag. Utvecklingsarbetet bör gälla både nyproduktionenoch de befintliga bostadsområdena. 1 bostadsområden frän de senaste årtiondenaär servicen ofta otillfredsställande, omflyttningen hög och standarden pämiljön och de gemensamma lokalerna låg, om sädana över huvud taget finns.Komplettering med kollekliva funktioner skulle i många fall kunna öka områdenasattraktivitet och också bidra till atl öka gemenskapen. I den äldrebebyggelsen, som just nu är aktuell för ombyggnad och sanering, skulle ensatsning på kollekliva lokaler kunna innebära att kraven pä sammanslagningaroch långtgående ingrepp i de befintliga lägenheterna minskas. Vpk har i olika motioner till årets riksdag aktualiserat frågor omboendedemokrati, boendemiljö och hur framlidens bostad skall se ut dels medtanke pä våra resurstillgångar, dels med tanke på kvinnans frigörelse och etthelt förändrat livsmönster. Vi har föreslagit konkreta åtgärder för attavhjälpa bristerna i boendemiljön och åtgärder för att stärka hyresgästernasinflytande över sin bostad. Vi har också begärt en utredning om följderna avdet ökande småhusbyggandet, både de sociala och de ekonomiska konsekvenserna.Samtliga vpk-förslag har avstyrkts med olika motiveringar. ex. kravet på en förändring av förvaltningsformerna. Detta krav avstyrks meden motivering, som betyder alt ulskottet över huvud taget inte lar ställning.Och när vpk begär att bidragen för bostadsbyggandet skall kopplas ihop med kravpå en bättre fysisk miljö, som skulle hindra atl dåliga bostadsområden byggs ifortsättningen, avstyrker utskottet med hänvisning Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Beträffande kravet på en vidare utveckling mot mera kollektivaboendeformer är atl märka att ulskottet direkt går emot sädana tankegångar. Jagtycker att detta är anmärkningsvärt. Vpkhar också krävt att det skall vara rättvisa rtiellan olika boendeformer och därför bl. a. måste utreda effekterna av ökningen av småhusbyggandet ochfinansieringsformerna. Vi kan läsa i en tidningsartikel hur det ojämlikaboendet slår. Det heter i att "villaägarna både borgratis och gör en ren vinst på sitt boende". Det skall jämföras med alt entrerumslägenhet nu kostar I . och att hyreskostnadernabara fortsätter att stiga i höjden. Värdestegringen enligt samma artikel ochsamma undersökning visar att den genomsnittlige småhusägaren gjordeen vinst på . sedan utgifterna betalts och husets värdestegringberäknats till . Jag har ett annat konkret exempel på hur det orättvisa boendet slår. 1ett alldeles nytt bostadsområde som just nu är under uppbyggnad i minhemkommun, , där man precis som över allt annars i landet trots ettsocialdemokratiskt styre satsar på småhus, tjänar man direkt på attäga småhus eller radhus jämfört med att hyra del. Vidupplåtelse med äganderätt och då ägaren haren inkomst på 60 OfXi kr. kostar etlhus med tre rum och pä 83 m . Tjänar ägaren ,betalar vederbörande bara . mindre om man tjänarnästan dubbelt så mycket. Om man inte äger huset utan bara hyr del, blirkostnaden allra högst, nämligen . för exakt samma bostad, medexakt samma kvadratmeteryta och exakt samma standard. Detta menar vi i vpk ärett orimligt förhållande, som man inte kan acceptera. Det mäsle bli etträttvisare boende. Jag yrkar bifall till samtliga vpk-molioner. Ett bifall till dessaskulle förändra de orimliga förhållanden som vi har på bostadsområdet iolika avseenden. Lål mig först kort kommentera den anmärkningsvärda debatt somstatsrådet här tagit upp med Per och ommoderaternas särställning i bostadsfrågorna såväl här i som iregeringen. 1de två regeringspropositioner som vi nu behandlar \\ar enligt regerings-protokolletsex moderata statsråd deltagit i besluten. Hell naturiigl står de moderatastatsråden bakom innehållet i dessa propositioner, likaväl som statsrådetFriggebo gör det. På samma sätt är det med utskottsbelänkandena, bakom vilka vimoderater slår eniga med och representanter icivilulskottel. Vikan vidare notera alt del inte finns någon m-reservation eller ens någotsärskilt yttrande från oss moderater vid de betänkanden som vi nu behandlar.När jag vidare ser på de motioner som har väckts frän moderat håll i dessafrågor har jag mycket svårt atl förstå att syn så radikalt skulle skiljasig från t. ex. , vilket statsrådet hävdade. Det faktum att etteller två av regeringspartierna inte har något statsråd i ell departement fårnaturligtvis inte tolkas så att det eller de partierna inle har någotinflytande alls på de frågor som detta departement handlägger. StatsrådetFriggebos inlägg är dess bättre såviu jag kan förstå unikt i statsrädskrelsen. När man studerar de tvä utskollsbelänkanden som vi nu behandlar ochnoterar den uppsjö av socialdemokratiska reservationer som är fogade vid dessa,kan man få den uppfattningen atl regeringen har gäll in för en helt nybostadspolitik. Men så är ju ingalunda fallet. Flertalet av socialdemokraternasreservationer måste därför basera sig på mera politiskt taktiska skäl än pårena sakskäl. belänkande nr 28 har socialdemokraterna fogat tio reservationer,av vilka jag här skall beröra reservationerna 2-6. I reservationen 2 yrkas altriksdagen föreläggs förslag till lag om bostadsförsörjning m. m. somger kommunerna en lagfäst skyldighet att upprätta femårigabostadsförsörjningsprogram, som revideras och fastställs avkommunfullmäktige. Utskottets majoritet anser att någon lagstiftning i dessastycken ej är erforderiig eller lämplig. Bostadsförsörjningen intar encentral plats i kommunernas planering och spelar en stor kommunalpolitisk roll,inte minst beroende på den betydelse som bostadsbyggandet har för den kommunalaekonomin. Alla kommuner har tagit det lokala ansvaret förbostadsförsörjningen, och det finns knappast någon kommun som inte strävarefter att ge invånarna en god, välutrustad och ändamålsenlig bostad. Likasåsträvar man efter att fä så allsidig hushållssammansättning som möjligt inomolika bostadsområden. Atl staten i ell sådant läge skulle gå in och lagstiftaom frågor som alla är rörande överens om måsle anses som både onödigt ocholämpligt. F. ö. skulle en lag på detla område komma all innehålla begrepp somsvåriigen skulle kunna ges en objektiv tolkning, vilket också Kommunförbundethar framhållit i sitt remissvar. Reservationen3 handlar om bostadsförsörjningsprogrammens innehåll. Alla kommuner är i dagskyldiga att åriigen upprätta bosladsbyggnadspro-gram. Vissa kommuner måsledessutom upprätta särskilda bosiadssanerings-program. Det gäller ett hundratalkommuner. föreslår regeringen i likhet med boendeutredningarna att dessaprogram sammanförs och utvidgas till ett, som man föreslår skall benämnasbostadsförsörjningsprogram. Eftersom socialdemokraternas motion 1688 yrkande 1b bygger på boendeutredningarnas förslag i dessa stycken, måste man härkonstatera atl de har fött sina önskemål tillgodosedda. Trots detta finnsalltså här en s-reservation, där man vill ge regeringen lill känna vad man imotionen har anfört. Jag tycker alt detta är en okynnesreservation. Fråganom bostadssociala inventeringar behandlas i reservationen 4. Såväl föredragandestatsråd som civilutskottet instämmer i boendeutredningarnas uppfattning atldessa inventeringar har en stor uppgift alt fylla. De ger planeringsunderiagför olika kommunala förvaltningar, som man får reda pä vad de boendehar för uppfattningar om hur man skall utforma ett bostadsområde. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Detta är kommunerna väl medvetna om, ochsådana inventeringar görs i den omfattning som varje kommun finner lämpligt ochpåkallat. Atl, som socialdemokraterna föreslår, detaljreglera kommunernasinsatser på detla område synes inte nödvändigt. Det är naturligtvis bättre altkommunerna får anpassa sina planeringsinsatser lill sina egna förutsättningar. 1reservationen 5 har socialdemokraterna utvecklat sina synpunkter på en aktivbostadsförmedlingsverksamhet. Genom de åtgärder som föreslås av utskottel iandra delar av betänkandet 28 och som har berörts här i debatten tordeman kunna utgå ifrån att kommunerna planerar sin bostadsförmedlingsverksamhetså, atl de synpunkter som framförts i socialdemokraternas motion 1688 yrkande4 kommeratt tillgodoses, i den mån detta inle sker . Jag bardenuppfattningen alt den del av yrkandet som berör informationssidan,bostadspolitisk konsumentupplysning, under senare är avsevärt har förbättrats ikommunerna. Något tillkännagivande lill regeringen i detta avseende är därförinte befogat. Imotionen 1688 yrkande 3 föresläs alt kommunernas anvisningsrätt utvidgas genomsärskild lagstiftning. I motionerna 860 frän vpk och 1367 från apk föreslåsobligatorisk bostadsförmedling. Obligatorisk anmälan av allahyreslägenheter till bostadsförmedlingen, som får ensamrätt alt fördelalägenheterna, föreslås i moiionen 842 från socialdemokraterna. Medhänsyn till atl frågan om åtgärder för att stärka bostadsförmedlingarnaövervägs i departementet, såsom vi tidigare hörde, har ulskottet avstyrktsamtliga här nämnda motionsyrkanden i detta stycke föratt inte föregripa denberedning i ärendet som pågår. Tillsist, herr talman, skulle jag vilja säga några ord om frågan omsmåhuskontrollen. Iolika motioner har frågan tagils upp om alt kostnaden för besiktning ochkontroll samt försäkring skall få ingå i låneunderiag för statligt bostadslånavseende småhus som upplåts med bostads- eller äganderätt. I en annan motionhemställs alt det förstärkta konsumentskydd som tillkommit genom uppgörelsermellan och ,benämnt "Småhus 76", bör godtas för statliga lån och attgarantikoslnader m. m. skall få inräknas i låneunderiaget. 1 stort sett kan mansäga att motionärerna har blivit tillgodosedda med vad som i propositionen ochutskoll:5betänkandel har anförts i dessa frågor med undanlag av de delar iproblemkomplexet som kräver ytterligare överväganden. Jag tror därför attmotionärerna i denna del bör kunna känna sig lill freds med vad utskottet härskriver. Meddetta, herr talman, ber jag att få yrka bifall till civilutskottels betänkandenr 28 på samtliga punkter. MAJ-LISLANDBERG (s): 1 den tidigare debatten har tagit upp bl. a. debostadssociala frågorna. Jag skall därför begränsa mig till de äldresboendeförhållanden, inriktningen av bosiadsförmedlingsverksamheten och kommunalanvisningsrätt av bostäder. Vi vet att antalet pensionärer ökar kraftigt, föratt vara uppe i 1,5 milJQner. Vi vet också att vi blir allt äldre ochatt med åldern ökar omsorgsbehovet. En av våra viktigaste uppgifter är att setill alt den äldre generationen, som byggt upp vår välfärd med hårt arbete ochpå betydligt sämre livsvillkor än vad vi i aktiva åldrar har, får all denomsorg som behövs för ett rikare liv . Boendeförhällandena fördeäldre ingår i denna uppgift som en myckel viktig del. Såsom framgår avulskoitsbeiänkandet har en hel del utredningar slutförts om de äldres boendeoch omsorgsbehov, och efter en riksdagsbeställning gavbostadsdepartementet vid i i uppdrag alt göra en översikt som belyser åldrande ochboende, I översikten omsamhällsmålen för äldreomsorgen sägs bl. Principersom helhetssyn, normalisering och närhet kan mera ses som medel iäldreomsorgerna för alt tillfredsställa individens olika behov. Därtill kommerprinciperna alt i alla sammanhang stimulera och tillvarata äldres egnaresurser. Självbestämmande inomäldreomsorgen innebär bl.