prot · G109143 · 1977-12-31 00:00:00 — Det internationella kapitalets eiableringar idikiaturländer hotar uppenbarligen ryggraden i svensk industri, utan atl borgareeller socialdemokrater ämnar vidta åtgärder mot den kapitalistiskafrihandelspolitiken. En reglerad handelspolitik är ett villkor för atlindustrin skall kunna behållas - och då också i Bergslagsområdet. Denkapitalistiska strukturomvandlingen inom stål- och gruvindustrin med mindresysselsättning, negativa följdverkningar på sysselsättningen i andra branscher,den lidigare krisens verkningar inom skogsnäringen och den offentliga sektornsekonomiska kris kräver en utvecklingsplan för hela länet - -för atl förhindra en kalastrof Regeringenbör därför ges i uppdrag all snabbt utarbeta en utvecklingsplan för varje län idel krisdrabbade Bergslagen. För skulle en sådanutvecklingsplan innehålla: - Utveckling av stålindustrin med ökad förädling, nyteknik och nya produkter. Minst nuvarandesysselsätlningsnivåskall bibehållas istålverken. Inga nedläggningar eller inskränkningar förrän annan sysselsättningär säkrad. - Samordning och planering av gruv-, stål- ochverkstadsindustrin, så att gruvindustrin och dess orter bevaras. - Nyetableringav verkstadsindustrier som en del av vidareförädlingen av 96 stålprodukterna. - Förädling av skogsråvaran främst i norra och västraDalarna. Elablering av iräförädlingsindusirier. - Massa-och pappersindusirin minskar exporten avhalvfabrikat och övergår lill att hell förädla råvaran i vårt land, bl. a. iDalarna. - Ökal byggande framför allt inom industrin,bostadssektorn och den offentliga sektorn. - Handelspolitiska åtgärder för att bevara Dalarnasskinn- och tekoinduslri. Skinninduslrin ålergår lill mer produklion för"vanligl folk". - Utbyggnad av kollektiv och social service, bl. a.barnomsorg, sjukvård, kollektivtrafik och fritidsmiljöer för ungdom. - En skattepolitik som ger kommuner möjlighet allbygga ut den kollekliva servicen. Införandet av en stalskommunal enhetsskati. - Samhället övertar hell basnäringar och satsarkapital för utveckling. som forskning och ulvecklingsinsalser förhögsta prioritet. Ensådan polilik skulle rädda sysselsättning och bygder. En allmän slödpolitiktill företagen kommer bara atl betyda mindre jobb . Den allvarliga situationeni med stål- och gruvindustrin kan bara lösas med en helt ny polilik. Ulskollelhar i sitt svar på min motion 815 sagt sig dela min uppfattning beträffandesysselsättningsläget. Men i övrigt föriitar man sig på det kapitalistiskanäringslivet och dess utveckling, dvs. samma krafter som håller på atlutplåna Bergslagen som industriregion. Denopinion och rörelse för att bevara jobben som främst utvecklats i Dalarnariktar sig mot storfinansen och borgarpolitiken. Denna rörelse och opinionkräver ell kraftigt agerande från hela arbetarrörelsen. Inga diffusa löften förframliden utan ett klart handlingsalternativ som gör slut på storfinansensmakt. Därför är del ett hån mot dem som drabbas i Bergslagen när del i debattenom att rädda jobben talas om löntagarfonder, typ utvecklingsfonder, till vilkaarbetarna av sina löner skall avstå 3 96. Dessa pengar skall sedan satsas i denetablerade kapitalistiska exportindustrin. Det ärju inte ytterligare smörjmedeli kapitalismens maskineri som behövs. Nej, det är en polilik som angriperorsakerna lill att och Bergslagen går mot en katastrof För detta behövsen planeringspolitik. För della behövs en utvecklingsplan för varje län iBergslagen, en plan som med olika ålgärder skapar 20 000nya jobb i . Jag yrkar bifall till motionen 815, som föreslår en utvecklingsplanför länen i Bergslagen som gör del möjligt alt rädda sysselsättning och bygder. Som redan framhållits under diskussionen om arbetsmarknadsutskottetsbetänkande beträffande regionalpolitiken har de socialdemokratiska ledamöternai utskottet i ett särskilt yttrande anfört all de inte har reserverat sig tillförmån för några av de motioner som rör enskilda län eller orter. Anledningenär enligt deras mening att den ekonomiska politiken omöjliggör en effektivregionalpolilik. 7Riksdagens protokoll 1977/78:143-144 Nr 143 ger också i del särskilda yttrandet uttryck för alt de grundläggande Onsdaeen den förutsättningarna fören offensiv sysselsättningspolitik i folkflertalets intresse Jagkan helt instämma i dessa bedömningar. Egentligen borde jag kanske i Resionalutvecklins lonsekvens därmed inte ha begärl ordet, därför alt det ändå är rätttveksamt i vad mån det är möjligt alt påverka den borgerliga regeringen och denborgeriiga riksdagsmajorileten när det gäller alt förmå dem att föra enregionalpolitik och sysselsättningspolitik, som gagnar flertalet av landetsmedborgare. Men trots det tror jag ändå att del är angeläget att vi frånsocialdemokratin håller fast vid kravet på kraftfulla åtgärder mol arbetslösheten.Det är angeläget all vi gör det därför att arbetslösheten är etl oförsvarbartslöseri med mänskliga resurser. Arbetet skall ju ge försörjning, men det harockså ett värde i sig självt; det lägger grunden för individens självrespektoch för känslan av gemenskap med samhället. Del är på människors arbele som vibygger vår välfärd. Ettsamhälle som inte kan garantera jobb är ett dåligt samhälle, och därför krävervi från socialdemokratin en polilik som utvecklar industrin och sättersysselsättningen i centrum. Det här bör egentligen alla oavsettpartiiillhö-righel kunna ställa upp bakom. Del gör man väl när del gällerläpparnas bekännelse, men när del gäller alt verkligen förslå vissa regionersspeciella problem tycker i varje fall inte jag att arbetsmarknadsutskoitetvisar någon större förståelse. Jagkan i och för sig förstå svårigheterna atl på ett 40-lal sidor iulskollsbelänkandel dels beskriva regeringspropositionens innehåll beträffanderegional utveckling, dels finna motiveringar för atl kunna besvara och avstyrka44 motioner. Skall man klara del måsle man nog låta bli att läsa alla motioner,eller också måste man delbehandla eller missförstå en del motioner. Närdet gäller motionen 613, som jag är huvudansvarig för, vet jag inte vilketkriterium som varit vägledande för utskottets bedömning. I varje fall lycksutskollsmajoriteten inte ha fattat allvaret i motionen, som avfärdas med attutskottet säger atl problemen är väl kända och i viktiga delar kan väntas blibehandlade i anslutning till den aviserade varvspropositionen. Förmig verkar det inte som om problem i är så väl kända inomutskottet. Det är klart att varvsindustrin är av avgörande betydelse förMalmöområdet, varför vi ställer kravet att inga avskedanden fårske. Men det är många andra sysselsättningsområden som måste ,och dem kan man inte - som sker i utskottet - skjuta framför sig. IMalmö går nära 5 000 människor ulan jobb. ställs människor utan arbete, och del är ungdomen som drabbas särskilt hårt. Sysselsättningsutvecklingen i är långl ifrån godtagbar. Sysselsätt ningen i har minskal med 2 96 medan den i landel i övrigt har ökal med 4 96. Den vikande utvecklingen för beror på atl antalet arbetstillfällen inom framför allt tillverkningsindustri och varuhandel har minskat samt alt tjänstesektorns tillväxt i varit betydligt mer dämpad 98 än för landet som helhet. 1motionen 613 har vi också framhållit alt byggnadsverksamheten har gått starkttillbaka i . Anledningarna härtill är många, men självfallet vilarhuvudansvaret på regeringen. Därför blev vi väldigt överraskade närbostadsminister för sedan hell frankt förklarade altmänniskorna i sydvästra inte kan räkna med att fö bo kvar. Jag vill passapå att beklaga det uttalandet, därför att det kan inte vara välbetänkt allstatsråd på det sättet oroar samhällsbyggandel. Avden diskussion som ägt rum kan man lätt fö den uppfattningen att sydvästraSkåne genomgår en ohämmad expansion och all stora arealer jordbruksmark på ettoansvarigt sätt las i anspråk för tätortsändamål. Delta är fel. SydvästraSkåne, där ingår, har som jag redan framhållit allvariigasysselsättningsproblem. har det också ägt rum en kontinuerligutflyttning lill andra delar av landet. När jordbruksmark tas i anspråk förtätorlsändamål inom sker delta därför som regel inte i expansivtsyfte ulan för alt den egna befolkningen skall kunna fö en fullgodbostadsstandard och en fullgod miljö och för att redan befintliga sysselsättningsmöjligheterskall kunna behållas inom regionen. Detär orimligt alt, som bosladsministern lycks vilja, tvinga tusentals familjeratt flytta från sina nuvarande bostadsorter. En sådan utveckling står f ö. istrid med de mål för regionalpoliliken som beslutade om 1976, då detfastlades att samtliga län i landel skulle ges förulsällningar att åtminstonebehålla sin nuvarande folkmängd. Denna målsättning måste även gälla försydvästra . Dettavill jag gärna understryka för bostadsminister och regering, om det nu går framlill vederbörande. vill jag också ge det rådet alt överklagadeplanärenden skall snabbehandlas. Del är angelägel, inte minst frånsysselsättningssynpunkt, att planärendena blir avgjorda. Den strävan som kommertill uttryck hos kommunerna själva att bevara en god miljö och slå vakt om deproduktiva resurserna utgör f ö. den bäsla garantin för att jordbruksintressenablir beaktade. Detta får dock inte ske så ensidigt atl en från social synpunktriklig samhällsutveckling hindras. Ävenom det resonemang som jag här har fört om arbetsmarknadsläget i sydvästra på stora problem så borde utvecklingen kunna vara gynnsam. och isynnerhet borde kunna fö möjligheter atl utveckla de unika fördelar somligger i närheten till de stora exportmarknaderna på kontinenten. För deltakrävs emellertid en samordning av statliga och kommunala insatser för attutveckla kommunikationerna med kontinenten och för alt nyelablera företag ochförmå industrier med lämplig exporlinriktning au etablera filialer. Om man villnå dessa mål, är del nödvändigt med en kraftfull sysselsättnings- ochnäringspolitik. Ävenförbindelserna över är viktiga för näringslivets utveckling.Förverkligandet av fasta förbindelser över sundet spelaren avgörande roll ochbör enligt min mening ges hög prioritet. Fårjag , herr lalman, ge uttryck förden uppfattningen atl de problem somalltmer gör sig gällande på storstadsområdenas arbetsmarknader kräver speciellainsalser. Jag tror att en särskild sysselsättningspolitik för storstads- Nr 143 områdenabör utformas, och sysselsätlningsulredningen bör kunna utarbeta Onsdaeendpn förslag till sysselsättningspoliliska program för dessa områden. I dettaanförande instämde () och MARTINSEGERSTEDT (s): I är anlalet arbetslösa nu över 4 000. Det går tioarbetslösa på varje ledig plats. Förhållandena är här, liksom på andra håll,svårast i inlandet. Låg yrkesverksamhet och en stor andel av befolkningenpensionerad - det är den typiska bilden i ell område som under lång tiddrabbals av vikande arbetsmarknad. Imotionen 1977/78:617 har vi socialdemokratiska riksdagsmän i krävtinrättande av ett statligt industricentrum i Ange. Det är ett krav som ocksåframförts av LO-distrikiet i mellersta . Detfinns nu erfarenhet av statliga industricentra. I ochStrömsund är man inne på andra etappen, i är ett industricentrum underuppbyggnad, och i skall man just nu sätta i gång. Beslutet omelablering i och förenades med uttalanden om prioritering avAnge och som kommande utbyggnadsorter. FörAnges del har kommunen tagit fasta på delta beslut. Kommunen har utvecklat etlindustriområde med goda resurser på lämpligt avstånd från centralorten. Deargument som lidigare förts fram för angelägenheten av en industriell expansioni Ange har ytterligare förstärkts. Uiflyilningen har ånyo tagitfart, och vi fruktar på goda grunder atl alla mer eller mindreförhoppningsfulla befolkningsmålsältningar skall visa sig felaktiga detkommer bättre tider för svensk industri och när del åter blir efterfrågan påarbetskraft. Utskottethar vid sin behandling av vår motion fört fram förhandsulhyr-ningen avlokalerna som en väsentlig förutsättning för att en utbyggnad skall fö kommatill slånd. Kravet på förhandsuthyrning har visat sig vara hämmande förutvecklingen av industricentra. Erfarenheten visar att ändamålsenliga lokalerutövaren stark dragningskraft på industrier med akut lokalbehov. Bättre tidermed gynnsammare elableringsföruisättningar kommer sannolikt atl medföra etl förhållandevisstort efterfrågetryck när det gäller bra industrilokaler som kan tillträdas medkort varsel. För alt då underlätta företagsutveckling och nyetablering är delangeläget med en hög beredskap, där förhandsbyggda lokaler kan bli ettvärdefullt instrument i regionalpolitikens tjänst. Deltaär en viktig faktor i sammanhanget. När viss förhandsuthyrning ställdes upp som ett villkor för elablering av industricentra, hade vi ennormal tillväxt i det svenska samhället. Så är som bekant inte fallet f n. Men den svacka som vi är inne i bör vi kunna utnyttja genom atl bygga ut -för kommande, förhoppningsvis bättre tider, så också i det inre stödområdet. 100 Alt en utbyggnad bör komma nu beror inte minst påsituationen på byggarbetsmarknaden.Länsarbetsnämnden i påvisar i sin vårrapport hur ett ökatbyggande inte bara på bostadssektorn ulan även inom industrin måste komma lillslånd för aU klara sysselsättningen. Vi har kunnat konstalera att de välvilliga uttalanden som ingick itidigare riksdagsbeslut inte har fört frågan framåt. Ange väntar fortfarande påsitt industricentrum. Jagyrkar därför bifall till motionen 617 med krav på att etl statligtindustricentrum inrättas i Ange. (vpk): 1 den debatt om utvecklingen i olika regioner som förs här villjag säga några ord om Norduppland. Nordupplandär en region som uppvisar alla de problem som drabbar mera välkända, eller idet här fallet kanske snarare ökända, områden i . Man kan säga alt detär i förminskad skala. Man kan också säga att det har haft och haralla de förutsättningar som som nation har och atl förutsättningarnaockså har blivit lika illa utnyttjade. Härfinns järnmalm och månghundraårig tradition all utvinna och bearbeta den. Härfinns skog, den andra stora svenska basråvaran, och industrier som byggs upp påden. Här finns hamnar för export av produkterna. Här finns energi i form avvattenkraft. Förutsättningarna har alltså varit goda. Vad är det som harsaknats? precis som i och i i övrigt, en planmässigutvinning av naturrikedomarna och en bristande kontroll av privat företagsamhetoch vinstintresse. Det har medfört att exploateringen av råvarorna inte lettlill en allsidig utveckling av området, all vinster tagits ut och placerats på annalhåll och att när en verksamhet inte längre varit lönsam, från ägarnas synpunkt,har den lagts ner eller flyttats till andra orter. Försyndelsernaoch försummelserna är gamla och har inte uppstått eller ens under desenaste åren. Den föregående, socialdemokratiska regeringen har en slort ansvarför att Norduppland, lika väl som alla andra regioner, har blivit vad det är ; etl område präglat av företagsnedläggningar, sysselsäliningssvårigheieroch avfolkning. Delär populärt från socialdemokratins håll att skylla alla bristeroch svårigheter på den borgeriiga regeringen. Men man glömmer atl tala om atlman själv varit med om alt driva fram den utveckling vars verkningar vi nu seri öppen dag. har socialdemokratin gått med på och befrämjat denprivala företagsamhetens, de stora bolagens exploatering av naturrikedomar ochmänskliga resurser. Det som var bra för storföretagen var bra för ,hette del ju, Det gäller såväl Norduppland som alla andra regioner. Alt en borgerligregering lar till vara borgerlighetens intressen är ingenting att förvåna sigöver, det är dess uppgift. Men atl en socialdemokratisk regering i så många årtillåtit en låtgåpolilik på dessa områden är märkligt. Nuhar vi del läge vi har i Norduppland, som på alla andra håll. Den ekonomiskakrisen har slagit hårt i området, och som det nu ser ut verkar det inte varaslort hopp för de orter som överlevt bruksdöd och strukturraliona- Nr 143 liseringar i det förgångna. Gruvdriften i ochstålframställningen i Onsdaepn dpn Österbybrukhar befunnit sig i farozonen. De senaste turerna i 17 mai 1978 'svenska siålkarusellen, med etableringen av och eventuellt samgåendeav de stora företagen på specialstålssidan, lycks inte ge mycket n I tv le/' utrymme för överlevande för denna gamla gruv- och stålort.Likartade problem finns i . Närdel gäller skogsindustrin är utvecklingen naluriigtvis lika som i övriga landel.Den största industrin i delta område. massafabrik i ,har anställningsstopp, och arbetsstyrkan skall reduceras iframliden. Beträffandeövriga småorter i regionen befinner de sig, med något enstaka undantag, på tillbakagångeller i stagnation. Detär mot denna bakgrund som vi i vår motion har begärl en övergripande planeringför hela regionen. Utskottet hänvisar i sin skrivning till Nordupp-landsgruppenoch dess arbete samt till det arbete som utförs av fasta planeringsorgan typlänsstyrelsernas planeringsenhet. Visst, del är bra alt sådant arbele pågår ochalt man har problemen klara för sig. Men del är inte tillräckligt.Nordupplandsgruppen skapades ursprungligen föratt lösa Öster-bybruksproblem.och den har sedan fått utvidgat mandal. Men det är etl exempel på del gamlavanliga: Del är först när problemen redan är ett faktum som m;in tillsätterarbetsgrupper för att städa upp efter den privala företagsamheten. Vadvi efteriyser är en industri- och sysselsättningsplan som lar itu med problemeninför framtiden, vilket självfallet måste innebära en kraftigare samhälleligstyrning och en begränsning av de privata företagens möjligheter att ageraenbart utifrån sina egna intressen. Vad som behövs är att en fortsatt förädlingav egna produkter, järn och trä, säkras inom regionen. Utöver detta behöver nyaindustrier tillföras. Delfinns, som jag nämnde, exempel på expanderande orter även inom det här området.Gimo är en sådan. Där har induslrier tillförts och nya arbetstillfällenskapats. Det har skett på företagens villkor, men bör i fortsättningen ske merapå samhällets villkor. Vi har inte längre råd, varken regionalt ellernationellt, alt låta utvecklingen styras av enskilda vinstintressen. Det hargjorts bra punktinsatser också på andra håll inom den här regionen. Exempelvishar del satsats på en anläggning för oljelagring i och en utbyggnadav ett industriområde i samband med delta. Det är ett bra initiativ och etlsätt alt ulnyllja en nalurlig resurs, i del här fallet en djuphamn som finnsinom områdel. Men det handlar fortfarande om punktinsatser som inte ingår i ensamlad planering för alt lösa hela regionens problem, och det är vad viefterlyser i vår moiion. Slutligenvill jag säga några ord om kärnkraftsbygget i Forsmark, som ju är beläget i just del här områdel. Som alla stora anläggningsarbeten har Forsmarksanläggningen medfört ett uppsving i regionen. Folk har fått arbete, och lokala småföretag har dragit nytta av det. har det genom regeringens inbördes oenighet om energipolitiken uppstått en osäkerhet om hur den 102 närmaste framtiden kommer att te sig både för deanställda och för de lokala Det är ettoacceptabelt förhållande. Ett rejält besked i den ena eller den andrariktningen är det minsta man kan begära. Settpå innebär emellertid inte Forsmarksbygget någon lösning påproblemen vare sig för Norduppland eller för den svenska energipolitiken ochsysselsättningen i stort. De som lalar vitt och brett om detta, bl. a.socialdemokraterna, bör stiga fram och redovisa hurde tänker lösa problemen somuppslår efter 1990. Då kommer vi nämligen att ha brist på kärnbränsle, uran,liksom på olja. Vill man då fortsätta med kärnkraft, så måste del bli med enannan teknik, brideteknik, och det vågar ingen ännu förorda öppet, men detkanske kommer. Vänsterpartietkommunisterna är motståndare till kärnkraften och har lagt fram ett förslagtill avveckling som lar hänsyn till också regionala problem liknande dem somföreligger i Forsmark. En avveckling enligt vårt förslag innebär inte altanläggningsarbeiarna behöver ställas ulan jobb - om det har man ibland dragitverkliga snyftvalser. Större omflyttningar har gjorts lidigare i samband medvanliga valtenkraftsanläggningar, och då har ingen ömkat sig övervattenrallarna och deras situation. Det går alt lösa problemen för arbetarna iForsmark, och del går också, all lösa problemen för Öslhammars kommun liksomför hela Norduppland om del finns en politisk vilja att ta itu med dem. Men denviljan har lyst med sin frånvaro både hos den föregående och hos dennuvarande regeringen. Jag vill, herr talman, meddetta yrka bifall till vår motion 1668. Socialdemokratisk missnöjespolitik - så betygsatte industriministernNils G. Åsling förra årel i inlägg i flera borgerligaNorriandstidningarde påpekanden somjag hade gjort en månad tidigare om hursamhällets regional politiska insatser i snabbt tycktes urholkas efterden borgerliga regeringens tillträde. Dendebatten, föreit är sedan, ärdet intressant alt återknyta till när vi kanbedöma utvecklingen och se hur det gick med lanke pade farhågor jaganmälde och som bedömde som uttryck för missnöjespolitik. Låtmig först friska upp minnet av mina påpekanden . Jag erinrade då om atlNorrlandslänen under 1970-talels fem första år hade kunnat glädja sig åt godaresultat av samhällets regional politiska insatser: folkmängden hade ökat,sysselsättningsutvecklingen var klart positiv och en begynnande optimism hadebörjat sprida sig i . Jagstyrkte de här uppgifterna med fakta. hade folkmängden i de femNorrlandslänen ökat med nära 20 000 invånare. Sysselsättningsgraden ilandsdelen hade stigit med 4-5 96 för män och för kvinnor i de flestaNorrlandslänen. Folkfiyttningenvar klart negativ för . Ännu så sent som1970 flyttade 5 000 fler människor från än vad som flyttade dit. Imitten av hade den utvecklingen vänt. 1976 redovisade alla de femNorrlandslänen fler inflyttade än utflyttade. Nr 143 vinsten det året var drygt 4 000 fler norriänningar. Onsdaeenden utvecklingen var ett resultat av deregionalpoliliska insalser som den 17 mai 1978 socialdemokratiskaregeringen vidtagit: lokaliseringsstödet, fraktslödet,jord- brukarstödetför , skalteutjämningsbidragen, omlokaliseringen av Rpponal utvecklins statlig förvaltning, styrningenav industriuibyggnaden med fondmedel och mycket mer. Sakuppgifternai den här redovisningen kunde industriminister inte bestrida, men hanpåstod att bl. a. lågkonjunkturen var orsak lill den vändning som den härutvecklingen hade tagit efter regeringsskiftet. Andra slutsatser var uttryckför socialdemokratisk missnöjespolitik. Imotionen 615 till della , undertecknad av socialdemokrater frånsamtliga fem Norrlandslän, har vi vidare understrukit den oro som vi i Norrlandkänner införde förändringar i regionalpoliliken som vi upplevt efter regeringenFälldins tillträde. Underde som vårt land nu har förvaltats av den borgeriigaireoenighelens regering har samhällets regionalpoliliska insalser i islort upphört. Manhar t. o. m. vidtagit åtgärder för att inte genomföra statligaomloka-liseringar från till som den socialdemokratiska regeringenhade föreslagit och som var i gång när regimskiftet kom. Delfinns också andra oroande tecken på alt vad som var samhällsinsatserav betydelse för utbyggnad av industri och verksimihet i nu harförskjutits till andra landsdelar. Delstatliga lokaliseringsstödet, som - 1965-1975 -var etlutpräglat Norriandsstöd av bidragen och 54,3 96 av lånen tillNorriandslänen, utnyttjas nu lill nära två tredjedelar i Syd- ochMellansverige. Denregionalpolitiska styrningen av industriutbyggnaden med investeringsfondsmedel,som bl. a. förre finansministern framgångsrikt ägnade sig åtunder 1960-lalet, har steg för steg mist betydelse. Ännu så sent som 1975gjordes ändå av näringslivsutbyggnaden med dessa fondmedel i vårtlands tre indusirisvagasle län: , och . År 1976hade utbyggnaden med fondmedel i de tre länen gåll ned till 7,6 96, och den harfortsalt atl minska. Denna utveckling har ägt rum som förslagaktualiserats om att sudda ut de norrländska stödområdesgränserna, stöpa omskatteutjämningssiödel i klart negativ riktning för osv. Resultatet avförskjutningarna i samhällets regionalpolilik har vi redan kunnat avläsa.