prot · G10943 · 1977-12-31 00:00:00 — Motbakgrund av det långsiktiga behovet är det således klart otillfredsställandeatt igångsättningen understiger fjolårets mednärmare 7 000 lägenheter, varav nästan 2 000 fåne på fler-familjshussidan. Vadsom dock är positivt är att utvecklingen fr. o. m. augusti går åt rätt håll.Antalet lägenheter i inkomna ansökningar om bostadslån för de tio förstamånaderna ligger f n. 2 96 över fjolårets nivå. Vi har - tror jag - anledningatt känna en försiktig optimism om att den trend som sedan början av 1970-talethar pekat nedåt nu håller på att vända. Huruvida så verkligen blir falletkommer alt bero på de åtgärder statsmakterna och kommunerna är beredda attvidta. Förnågra veckor sedan fick vi från flera häll rapporter om att igångsättningen iår skulle bli 45 000 lägenheter. Många har av denna siffra dragit slutsatserbeträffande sysselsättningen. De prognoserna skapade panik. Denna panik byggdedock på felaktiga antaganden, för redan t. o. m. oktober har 45 000lägenheter igångsatts. Igångsättningen totalt kommer alltså attväsentligt överstiga de prognoser som vi flck . Mankan och bör självfallet söka orsakerna till nedgången under årets första sjumånader. Tre orsaker som går att urskilja är oron över kostnadsutvecklingen,problem på byggnadskreditivsidan samt kommunernas oro för att drabbas avöverskott på lägenheter. Vadbeträffar kostnadsutvecklingen så lämnar jag i slutet på detta anförande i ettinterpellationssvar till Per en redovisning över de resultat som den s.k. låneunderlagsgruppen har kommit fram till. Jag skall därför här begränsa migtill att diskutera frågan hur statsmakterna har agerat vad gäller anpassningenav de statliga lånen. Eltinslag i vårens bostadsdebatt var påståendena om att det statliga s. k. lånetaketskulle behöva höjas med 30-40 96 för att lånen skulle räcka till. Dessapåståenden har kommit från de mest skilda håll, men de har sällan byggts undermed belägg annat än i form av generaliseringar utifrån enstaka objekt. Kravenhar ofta åtföljts av påståenden om att enda orsaken till att regeringen intehöjt lånetaket i ell svep med 40 96 skulle vara administrativ inkompetens.Ibland har denna orsaksanalys inplacerats i mer konspiratoriska sammanhang, ochman har sagt att regeringen i själva verket inte vill ha en vettigigångsättning av bostäder. Vaddet varit fråga om är att regeringen med största allvar har tagit uppgiften attjustera de statliga lånen. Vi kunde självfallet ha gått med på de extrema kravsom ställts och bortsett från vilka effekter del skulle ha fått på lånemarknaden,på framtida statliga utgifter för räntebidrag och på kostnadsutvecklingen. Isjälva verket är det ju så, att bostadskonsumenterna och framför alltframtidens bostadskonsumenter inte skulle ha tjänat på en sådan låt-gå-politik. Istället har vi noga följt kostnadsutvecklingen, och när skäl funnits har vijusterat lånelaket. Detta har skett inte som tidigare under densocialdemokratiska regeringens tid en gång utan fyra gånger under desenaste 14 månaderna. Och vi har gjort dessa justeringar inte utifrån principenatt täcka in den dyraste ansökan som lämnats in någonstans i landet utanutifrån principen att höjningarna skall klara de vettiga projekten. Regeringenhar dessutom beslutat all i fortsättningen göra den här anpassningen merregelbundet . Den nya ordningen kommer alt träda i kraft fr. o. m.mars nästa år. Det kommer att leda till en större säkerhet för byggföretagenoch byggherrarna och en bättre finansiering . socialdemokratiska motionen och i en reservation till civilutskottetsbetänkande återupprepas kravet på prisstopp för byggnadsmaterial. Som påpekasi utskottets betänkande har prisstopp gällt under en stor del av del gångnaåret, och f n. gäller prisstopp för vissa trävaror, medan anmälningsskyldighetgäller för vissa trävarugrupper och vissa andra byggnadsmaterial. Senasttillgängliga uppgifter ger inte vid handen all priserna på byggnadsmaterialutvecklat sig oroande sedan det allmänna prisstoppet upphörde. Självfalletkommer regeringen att ingripa i den utsträckning som detta är nödvändigt ochmed de medel som finns att tillgå. Exempelvis har regeringen senast i daginfört prisstopp på betongtakpannor. Enförutsättning för ett högt bostadsbyggande är att krediter ställs tillförfogande för byggandet av bostäder. Den teknik som tillämpats sedan tio årtillbaka är att bankerna gör ett kollektivt åtagande om att ställa upp mednödvändiga krediter. Statsmakterna har inte haft anledning att lägga sig i hurfördelningen sker mellan olika banker och bankgrupper. Även om problemen f n. ärmindre än tidigare , måste det konstateras all bankerna inte uppfylltsina åtaganden på ett tillfredsställande sätt och att detta lett tillstörningar och framför allt förseningar i igångsättningen. Blandorsakerna till den låga igångsättningen nämnde jag kommunernas oro för attdrabbas av outhyrda lägenheter. Denna oro är förklariig med tanke på de problemvi haft på flera håll - problem som hårt drabbat enskildakommuner. Denna oro är som sagt förklarlig men inte försvarlig, om man inomkommunen eller bostadsförsörjningsområdet ser tecken på en ökadbostadsefterfrågan. Kommunerna har ansvaret att noga följa förändringarna iden lokala efterfrågan och planera så att bostadsbrist undviks. Att det finnslediga lägenheter i ett antal kommuner i landet är ringa tröst för denbostadssökande som inte bor och verkar i närheten av dessa kommuner. ansvaret för medborgarnasbostadsförsörjning. Ingen av dem får svika sitt ansvar. Förutombostadsbyggandets omfattning har bostadsföretagens krav på höjda hyrordiskuterats. Som jag redovisat för i flera interpellationssvar underåret, har hyresutvecklingen inte påtagligt avvikit från denallmänna prisutvecklingen. Men eftersom bostadskostnaden utgör en så stor delav familjebudgeten, eftersom den till skillnad från exempelvis matkostnadernabetalas en gång och eftersom hyran inte låter sig påverkas på sammasätt som övriga konsumtionsutgifter, leder kraven på hyreshöjningar till enhelt naturlig oro bland hyresgästerna. Blandde många krav som ställts om ökade statliga subventioner till bostadssektornhar framför allt märkts kravet på generella subventioner till alla hyreslägenhetersom färdigställts de senaste två decennierna. För att uttrycka det mer konkretså har man begärt att alla de som bor i dessa lägenheter skall subventionerasmed ytterligare statsmedel. Kravet har i hög grad ställts utifrånrättviseresonemang visavi dem som äger sina bostäder. Regeringenhar avvisat dessa krav på generella subventioner, både med hänsyn till detstatsfinansiella läget och med hänsyn till den omfattning de generellabostadssubventionerna redan har . Jag vill gärna begagna tillfället altsäga att jag är glad att den socialdemokratiska oppositionen på denna punktvarit beredd att ta sitt samhällsekonomiska ansvar och också avvisa dessa krav. Vadregeringen däremot har gjort är att föreslå en höjning av det riktadebosladssociala stödet genom alt höja de s. k. övre hy-resgränserna inombostadsbidragssystemet fr. o. m. . Eftersom bostadsbidragenkommer att behandlas av senare avstår jag nu från att kommentera demotionskrav som rests på ytterligare höjningar utöver regeringens förslag.Ytterligare förändringar vad gäller det riktade bostadsstödet kommer altbehandlas i regeringens budgetförslag /79. Encentral uppgift för statsmakterna är att se till att villkoren mellan olikabesittningsformer på bostadsmarknaden blir sä rättvisa som möjligt. Delta varen av grunderna bostadspolitiska beslut. Jag har iett interpellationssvar förutskickat att det system som infördes fr. o. m.1975 behöver utvärderas bl. a. vad gäller rättvisanmellan besittningsformerna. Jagvill här erinra om att den brist på balans som uppkommit genom den snabbainflationstakten i huvudsak korrigeras omriksdagen antar regeringens förslag till ändrade regler för villabeskattningenfr. För dem som krävt generella subventioner till de båda andrabesittningsformerna utifrån rättviseresonemang gäller självfallet att dessakrav nu måste anses ha fallit. Bostadspolitikenangår alla medborgare - både de som har och de som söker bostad - och det ärnaturligt att bostadspolitiken då står i centrum Bland deproblem som finns är det - trots höstens förbättringar - den för lågaigångsättningen som är allvarligast både vad gäller bostadsbehovet ochsysselsättningen. Regeringenär fullt medveten om att de senaste årens snabba produktionskostnadsökningarinnebär problem trots de anpassningar av de statliga lånen som gjorts.Budgetpropositionen kommer därför att innehålla förslag med utgångspunkt idetta faktum. Sammanfattningsvisså inger de senaste årens låga igångsättning oro, även om det finns tecken påatt utvecklingen håller på att vända. Regeringen har under det gångna årethöjt lånelaket på ett sådant sätt att de statliga lånen väl svarar mot dengenomsnittliga kostnadsutvecklingen, och vi kommer i budgetpropositionen attföreslå åtgärder som är avsedda att stimulera igångsättningen av bostäder. Jagövergår , herr talman, till att besvara den av Per ställdainterpellationen. PerBergman har begärt en redogörelse för låneunderlagsgruppens analys avprisutvecklingen på bostadsmarknaden och för de slutsatser som kan dras avdenna. Låneunderlagsgruppensnormala arbetsuppgifter rör i huvudsak rent statistiska frågor avseende pris-och kostnadsutvecklingen inom bostadsbyggandet. När kostnadsutvecklingenframstod som oroande ansåg jag det nödvändigt alt låneunderlagsgruppenfördjupade sitt arbete till analyser av denna utveckling. Gruppen fick därförden i uppdrag att mer ingående undersöka pris- ochkostnadsutvecklingen inom bostadsbyggandet. överlämnade gruppen enrapport till . Gruppensrapport omfattar och . Den visar att byggprisernadå steg med drygt 20 96 i jämförelse för konsumentprisindex.Byggprisstegringen kan enligt gruppen helt förklaras med ökningen avfaktorpriserna. Byggmaterial steg med 15 96 och arbetslöner underperioden. Avrapporten framgår vidare bl. a. att byggpriserna varierar regionalt med 15 ä 2096 skillnad mellan den dyraste och den billigaste regionen. Andelen projekt medhöga överkostnader har ökat, i vart fall . Ipreliminära lånebeslut hade av antalet lägenheteri flerfamiljshus och 7 96 av antalet lägenheter i gruppbyggda småhusöverkostnader på mer än 20 96. redovisades underkostnader för14 % av antalet lägenheter i flerfamiljshus och av antalet lägenheter ismåhus. Gruppen har även funnit att prisspridningen är större i högpris- än ilågprisregioner. Föratt belysa den aktuella kostnadssituationen har låneunderlagsgruppen inhämtatuppgifter om aktuella projekt från HSB, Svenska och . Dettamaterial innehåller även projekt utan lånebeslut och visar enligt gruppen ensplittrad bild med genomsnittligt sett relativt höga överkostnader. I fråga om orsakerna tillprisspridningen anför gruppen alt den starka ökningen av faktorprisernakan medföra alt byggföretagen inte har haft full kontroll över de egnakostnaderna vid anbudstillfället. Varje ny anbudssituation är därför förenadmed många osäkerhetsfaktorer som innebär att anbud för jämförbara objekt kanuppvisa en stor prisspridning. Blandmer långsiktiga orsaker till prisstegringen - förutom faklorpris-stegringarna -nämner gruppen den minskade totala produktionen och minskade projektstoriekar,vilket medfört sämre kapacitetsutnyttjande och produktivitet för byggföretagen.Gruppen anser vidare all det minskade antalet byggföretag och brist påbyggnadsarbetare inverkar ogynnsamt på anbudspriserna. Liksomlåneunderlagsgruppen finner jag det svårt alt dra några omedelbara ochentydiga slutsatser av del redovisade materialet. Jag vill också peka på attdel pågår ett omfattande arbete inom myndigheter och förelag för att klargöraorsakerna till byggprisutvecklingen. har redovisatett omfattande utredningsarbete avsett att vara underiag för branschpolitiskaställningstaganden för byggbranschen. Statens pris- och kartellnämnd, som harregeringens uppdrag att bedriva en intensiv prisövervakning, kommer undervåren 1978 att redovisa en studie om orsakerna till utvecklingen av byggpriserför förskolor och fritidshem. Också inom ägnas ökat intresseåt kostnadsfrågorna. Föreregeringens höjning av lånelaket tog jag initiativ hearing om byggpriser med företrädare för myndigheter och organisationer.Vid denna redovisades stora delar av det material låneunderlagsgruppen senareöverlämnade till . Gruppens material låg således till grundför beslutet om lånelakshöj-ningen. Den24 november höjde regeringen lånetakel med . Denna ändringligger fast t. o. m. . Den begränsade höjningen av lånetaketmotsvarar de faktiska kostnadshöjningarna frän tidpunkten för den föregåendelånetakshöjningen. PER (): Jag är i den något egendomliga situationen att jag får ta emot ett svaroch försöka polemisera mot detta som jag får lyssna till ett långtföredrag. Nästan har jag till uppgift att ge några kommentarer tillell utskottsbetänkande som vi behandlar just . Jag ger ingen skulden för attden här situationen har uppstått, men den skapar ju speciella problem.Självfallet hade del varit bättre om man skilt på det hela, men från andrasynpunkter är det fördelaktigare med en gemensam behandling. Jaghar alltså att tacka för svaret, vilket jag ber att få göra. Svaret är emellertidhelt ointressant, eftersom det inte innehåller några åsikter. Det var i och försig inte någon överraskning, då det ju gäller talesmän förbostadsdepartementet. Det var bara en förteckning över registrerade företeelserpå bostadsmarknaden, men det har vi redan sett rätt myckel av. Däremot har mycket litet av vad som kommer att ske för att ändra på det somregistrerats. Statsrådetsade att hon var glad över att bostadsfrågan nu är föremål för en alldelesovanlig uppmärksamhet. Då hade man ju väntat sig att statsrådet skulle ha någonmening om hur man skall kunna vidta ovanliga åtgärder, men det har vi inte fåttvara med om. Allatalar om det här problemet, och alla kategorier i samhället är upprörda överden situation vi befinner oss i. Vi har fått en minskning av bostadsbyggandetmed risk för att det uppstår besvär för många som vill bo hyggligt.Därmed skapas också sociala problem. Vi har fått en anmärkningvärt lågigångsättning, även om statsrådet försökte förgylla tillvaron med att räkna utatt antalet ansökningar marginellt har varit litet högre ,nämligen t. o. m. september. Statsrådet bör ju ha goda relationer tillbostadsstyrelsen, som borde kunna tala om för henne att det inte ser så ljustut för oktober, eftersom det den månaden lämnades in ansökningar om nästan 1000 mindre lägenheter. Men siffran stämmer väl inte med den glättade bilden. Skalldet sagda uppfattas som att bostadsbyggandet är bra det här året? Ärutskottsbeiänkandet felaktigt med avseende på påbörjade lägenheter? Jagföreställer mig att formuleringen ändå betydde någonting, eftersom den gav skenav att även om procenttalet är litet är situationen bättre än tidigare undermotsvarande period. Bostadsbyggandetär väl ändå oroande lågt, och man inriktar sig på ett fortsatt lågtbostadsbyggande. Ökningen av bostadskostnaderna är anmärkningsvärt kraftig, ochdet är också oroande. Egentligen är det här knuten finns. Till följd av de högapriserna i de anbud som byggmästarna lämnar in till de byggherrar som villbygga - enskilda, företag eller organisationer - kan dessa inte påta sig bördanatt bygga. Folk är inte beredda att betala de höga priser som föranletts av destora byggnadskostnaderna. Det är det som är bekymmersamt. Om vi inte kan göranågonting ål det här problemet, hjälper det inte att vi säger att det skallbyggas mera. Det räcker inte med att på departementet passivt sitta ochregistrera utvecklingen och justera lånetaket då och då. Det gäller att angriparoten till det onda, alltså de höga anbudspriserna. Dettaär inte något nytt för dagen. Redan när regeringen tillträdde skedde dettydligen någonting inom entreprenadbranschen, som är en särskilt spekulativtinriktad näringsgren. Det hände anmärkningsvärda saker. Vi vet alla hurorganisationer och företag jagade runt hos tidningar, myndigheter ochdepartement för att peka på att man måste göra något åt de högabyggnadskostnaderna genom att, som det då framhölls, anpassa lånevillkoren. behandlade bostadsfrågan med anledning avbudgetpropositionen hade denna fråga inte tagits upp vare sig i denna eller inågon motion. Vi enades emellertid i civilutskottet om att göra följandeenhälliga uttalande: "Utskottethar noterat uppgifter om en snabb uppgång i byggnadskostnaderna som inte heltkan förklaras med bakomliggande mätbara faktorer." Ettanbud är uppbyggt på priset på material och på arbetskraft. Det reellainnehållet i utskottels formulering var att det inte fanns några tecken på attdessa priser steg så anmärkningsvärt snabbt att del kunde utgöra motiv för dehöga anbuden. Delta var ett uttryck för vad vi då visste, och den kunskapenförmedlade vi till . Vi trodde att också departementet skulle uppfattadet. Månadergick och ingenting hände. Vi fick formell rätt att motionera i frågan , och då gjorde vi det. Motionen behandlades av . Vi krävdei motionen en genomgående analys av anbudsnivåerna och av de stora lokalavariationerna på anbudsområdet samt förslag till åtgärder för att komma tillrätta med förhållandena. Vifick veta att statsrådet hade för avsikt att uppdra ållåneunderiagsgruppen alt göra en sådan analys. Det beskedet fick vi också i ettav de utmärkta tal som statsrådet brukar förse tidningarna med. Vi lät oss nöjamed detta uttalande från departementet. Del sades också att denna rapportskulle kunna läggas fram . Men tiden rann i väg och ingentinghände. Det är anledningen till att jag ställt den fråga som jag nu frånstatsrådet fått ett intetsägande svar på - det är alltså inget nytt. Förhållandenafortsatte att utvecklas på samma sätt, och vi har och ävendärefter haft elt besvärande pristryck och elt starkt köpmotstånd, inte enbartpå grund av att hyresgästerna inte kunnat betala sina hyror i de redan uppfördahusen utan på grund av att priserna i nybyggnationen kommer att ligga långtutöver dem som det gnisslas inför. Detta gör det omöjligt förbyggherrarna att i den omfattning som man skulle önska påta sig nya uppgifterinom bostadsbyggandet. Det är alltså mycket viktigt alt man inte inomdepartementet bara passivt lar in statistiska uppgifter och registrerar dem isnygga tabeller. Det vore en fördel om den började regera och inte bararegistrerade på området. Detfinns en företeelse i detta sammanhang som är intressant och som vi skall ägnanågon liten tanke åt. Normalt sett fungerar en marknadsekonomi så att de .sombjuder ul varor och tjänster, i en konkurrenssituation på marknaden och när demöter en vikande efterfrågan slåss inbördes, sänker sina priser och anpassarsina tjänster till dem som skall köpa produkterna. Nufår vi uppleva motsatsen, något som inte inträffat förui, nämligen attvikande efterfrågan ger högre priser inom byggbranschen. Vi har alla i kammarentrott på konkurrensens fördelar. Vi har knutit konkurrensvillkor tilllångivningen. Varken allmännyttiga företag eller enskilda får bygga i egenregi, om de inte kan dokumentera alt det är till priser som ligger lika medanbud. Dennaordning är nu uppriven. Det finns inga förutsättningar för all tillämpa dennaordning som instrument för åstadkommande av en prispress inom byggbranschen.Vi har haft förhoppningar om att komma ifrån lånekineseriet, det s. k.lånetaket, och all kunna låta produktionskostnaden som den tar sig uttryck ien öppen konkurrens vara riktgivande för statens medverkan vidbelåningen. Delta går ju nu inte att genomföra. Denbransch som skriker hårdast efter konkurrens bär sig åt på ett sådant sätt attden rycker undan förutsättningarna för att använda konkurrensen som medel föratt hålla priserna i schack. Det bör väl om något föranleda någon tanke ellerreflexion inom departementet om vad man skall göra åt del. Det är mycketviktigt alt vi klargör dessa möjligheter för oss. Det skulle vara mer att sägaom delta, men det sagda får vara nog. Jagtror det vore mycket värdefullt om man verkligen grep sig an medentreprenadbranschen. Den handskas ju med andra resurser i myckel storutsträckning. Entreprenörerna disponerar över färdigt ill verkat byggnadsmaterial,köper arbetskraft som nästan sköter sig själv. är det naturiigtvis merinslag av mekaniska hjälpmedel än tidigare, men byggnadsarbetarna som kår ärju en mycket självständig grupp som utför sina arbetsuppgifter oftast utannågot större inslag av arbetsledning. sitter entreprenören ochorganiserar jobbet och sköter sina affärer. Han handskas därvid med storabelopp och stora resurser, vilket har stor effekt på samhällsekonomin. Därförvore det kanske inte ur vägen att fundera över om det inte just i den branschenfordras en annan typ av samhällsinflytande, en annan typ av insyn än vad vi har. Åretserfarenheter är klara dokument för att här behövs helt andra insatser. Detfinns organ i samhället som kan fungera här. Vi har pris-och kariellnämnden somgör ett gott jobb när det gäller att följa prisutvecklingen. Jag förmodar attstatsrådet har läst nämndens utredning om byggnadsmaterialinduslrin, som ladesfram . Jag skall inte citera myckel ur den utredningen, för jagser på klockan att tiden rinner i väg, men jag vill nämna att utredningenbehandlar den delen av branschen som har med materialpriserna att göra ochkopplar det till anbudsmarknaden. Resultatet är skrämmande. Jag skulle med nöjeläsa högt ur betänkandet, för den hårda kritik som däri riktas mot det enskildanäringslivets handlande i denna viktiga näringsgren - som staten så intensivtengagerar sig i - skulle åskådliggöra situationen mycket bättre än vad jag kangöra. Men jag måste kommentera också andra ting, annars kunde jag ha nöjt migmed den läsningen. Jag förmodar dock att statsrådet har läst betänkandet ochhar någon kommentar att göra till det. Detkanske som sagt vore bra att låta pris- och kartellnämnden studera anbudssidan,inte bara när det gäller barnstugor m. m. utan i fråga om bostadsmarknaden somhelhet. har det ju varit så att de personer i verk och organisationersom har kontrollerat prisutvecklingen har haft anknytning till eller varitvuxna ur byggnadsbranschen. De hittar alltid tekniska förklaringar till attpriserna måste stiga. Talar man teknik så upphör hjärnorna all fungerahos dem som inte behärskar ämnet, och på det sättet kan man"förklara" en prisutveckling. Därför borde pris- och kartellnämndenfå göra ett ingrepp på detta område. Detta berörs både iutskottsmajoritetens skrivning och i reservationen. och jag hoppas inneriigtatt statsrådet tar det ad notam och gör någon refiexion kring det. Det finnsnämligen många olika företeelser i prisutvecklingen, och det är det centrala ifrågan. De lokala variationerna är stora. Antalet byggnadsföretag har minskat.Konkurrensen har upphört genom att stora företag köpt upp mindre och medelstorabyggnadsföretag ute i landet och lagt sig som en död hand över regioner.Storföretagen har självklart även andra medel till sitt förfogande. Delta göralt det uppstår myckel stora prisskillnader, som inte kan förklaras avbyggnads-materialpriserna, inte av arbetslönerna, för de är i princip desammaöver hela riket. De små variationer som förekommer i skilda transportkostnaderm. m. är obetydliga. Prisskillnaderna är för stora för alt kunna förklaras meddet. Derådande förhållandena bör inte accepteras, för de bidrar till att skapa denhögre nivå, som det sedan ställs krav på när det gällerlåneunder-lagsberäkningar och annat. Jag tycker man skall studera förhållandeti syfte att skapa bättre konkurrens och därmed bättre priser, och inte baraacceptera att storföretagen är i färd med fusioner, som får betalas avsamhället, av hyresgästerna, av bostadsräiishavarna och egnahemsägarna. Ochstaten skall vara med och finansiera med billiga pengar. Detkänns rätt egendomligt att konstatera hur liberalismens främste företrädare häri , , skall slakta ett allmännyttigt företags byggandei egen regi.