prot · G109124 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:124 Förhandlingarnaleddes lill en början av tredje vice talmannen. §1 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Fortsattes överläggningen omkonstitutionsutskottets betänkande 1977/ 78:35. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. TREDJE VICE TALMANNEN: Sedande under avsnittet Beslut om devalvering 1977 anmälda talarna nu haft ordetövergår kammaren till att debattera Regeringens handläggning av frågor medanknytning lill de s. k. SAS-frikorten. NILSBERNDTSON (vpk): 1 granskningsbetänkandel behandlas en fråga som man utan överdrift kansäga är skandalartad, nämligen frågan om SAS-frikorten till en rad högtuppsatta personer i beslutsslällning. Denna fråga innehåller flera tvivelaktigainslag - den skattemässiga bedömningen av en belydande förmån, handläggningenav frågan om vilka som åtnjutit förmånen, och i särskilt hög grad det faktumatt såväl den förutvarande som den nuvarande regeringen berörts av en verksamhetvilken betecknats som mutor lill beslutsfattare. Detborde således te sig genant för konslilulionsulskotteis ledamöter -särskilt fördem som gärna vill framställa sig som rättvisans spjutspets mot orättvisor imaklulövningen - alt efter granskningen skriva under följande: "Denverkställda granskningen ger endast utskottet anledning uttala, att det avuiredningen för anses klarlagt att regeringen handlagt den i ärendel aktuellasekretessfrågan helt i överensstämmelse med gällande lagstiftning och praxis. "Det är allt KU kommer fram till i denna synnerljgen märkliga affär. Jagskall kort beröra några aspekter på frågan om , som leder till enannan slutsals än konstitutionsutskottels. Denförsta aspeklen gäller den skattemässiga bedömningen av förmånen. Som bekantmåste vanliga inkomsttagare deklarera varje inkomst och förmån och beskattasför dessa. Här har det varit fråga om förmåner vilkas värde kan beräknas i de fall frikorten utnyttjats för långresor. Tolkningenatl denna förmån inte är skattepliktig grundas uppenbarligen mindre på klararegler och mer på tolkning av oklara regler. Kan man då anse att regeringenskall förhålla sig passiv i denna fråga? Regeringen borde ha anledning att taställning redan ur skatiemoralisk synpunkt, men särskilt ur Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. den djupare moraliskasynpunkten att flera förutvarande och nuvarande statsråd berörts av förmånen. Regeringenshandlande i sekretessfrågan, som KU särskilt behandlar, hänger samman med denförsta frågeställningen. Begäran om att fö ta del av förteckningen överfrikortsinnehavarna hade syftet att möjliggöra en skatte-mässig prövning avförmånen. Sekretesslagens 17 § åberopades för att avvisa begäran. Regeringenfick pröva frågan utifrån 38 i; i samma lag, vari stadgas: "Där det finneserforderiigt för tillvaratagande av allmän eller enskild räu, må utan hinder avvad eljest i denna lag stadgas regeringen förordna om handlingarsutlämnande." Motbakgrund av denna frågas betydelse ur skattesynpunkt borde regeringen hautnyttjat sin rätt att förordna om handlingarnas utlämnande. Det måsle ansesvara i överensstämmelse med strävan att tillvarata allmän eller enskild rättatt handlingarna utlämnas. Det bör observeras att begäran härom hade som grundatt berörda taxeringsnämnder skulle fö uppgiften om frikortsinnehavarna inomresp. Sekretesslagens17 4; stadgar att handlingar inte för utlämnas ulan de skattskyldigas samtycke.Regeringen gömmer sig bakom denna bestämmelse. Låt vara att man inte ansåg sigböra utlämna övriga namn -det fanns dock flera inom regeringen som innehadefrikort, och det hade åtminstone varit rimligt att statsråden själva gett sittsamtycke till att förteckningen i denna del offentliggjordes. Iett frågesvar hävdade justitieminister attförutsättningarna för utlämnande av uppgifterna inte var uppfyllda, Skäletangavs vara att det på skatteområdet finns ett särskilt organ, skattechefen,som skall tillvarata allmänhetens rätt. Detta var regeringens bedömning, menden är långt ifrån invändningsfri. Vidsamma tillfälle anförde budgetminister i etl frågesvar attbestämmelserna om beskattning av fria resor inte är helt entydiga. Jag hadefrågat om han ansåg det förenligt med gällande lagar och förordningar allförmåner som SAS frikort inte beskattades på samma sätt som andra inkomster ochförmåner. Olikheten i bedömningen av förmåner framträdde i en märklig dagergenom att ungefär vissa AMS-arbetares fria resor hade bedömts somskattepliktig förmån. Budgetminislern hänvisade bl. a. till länsskatterättensprövning. Detmärkliga i denna affär är att olika skattemyndigheter, regeringen och tydligenockså konstitutionsulskoll blundar för all en grupp människorfavoriseras framför allmänheten. SASfrikort har inte ansetts vara inkomst av tjänst, de har inte ansetts vara lön,ersättning eller förmån varom talas i deklarationsblanketterna, de har inteansetts vara kostnadsersättning eller uppburen resekostnad, de har inte ansettsvara gåvor. I så fall skulle de ha beskattats. Vad är då SAS frikort? Kvar blirtydligen mutor och beslickning som enda möjliga rubricering - och det är inlemindre anmärkningsvärt. Utdelningen av SAS frikorl var en strafföar handling,säger länsåklagaren i och lägger ned förundersökningen. Skattechefen,som enligt justitieministern tillvaratar del allmännas rätt, anser attförmånerna i form av frikort från SAS inte är skattepliktiga. Han harförståelse för att de som mottagit förmånerna i den tron att de inte varitskattepliktiga finner beskattning orimlig. Tänk om andra skulle åberopa deltasom skäl för att slippa skall på olika förmåner! Länsåklagarenanser atl SAS handlat i god tro och inle insett att det var fråga ombeslickning att ge gratis flygresor åt en rad beslutsfattare. Eftersomförmånerna funnits utan att någon myndighet gjort något åt saken såbär samhället ansvar för det inträffade, säger åklagaren som ytterligare skälför alt lägga ned förundersökningen. Nuär detta långt ifrån hela sanningen. Jag vill bara erinra om alt JO redan 1964skrev till regeringen och ifrågasatte om inte en radikal omprövning avfriresesystemets berättigande var motiverad. Inget hände dock. Så mycket kansägas att "samhället" inget gjorde trots att uppmärksamheten riktadespå missförhållandena. Samhälletbär ansvar för det inträffade. Men vad gör då samhället? Vad gör regeringen?Den gömmer sig bakom sekretesslagen och luddigheter i skattelagstiftningen. Det gömmer sig också bakom sekretesslagenoch bakom praxis! Ombeslickning kunnat förekomma utan att del beivrats, om vissa personer erhållitviktiga förmåner som inte ens beskattats på samma sätt som andra inkomster,skall då avstå från sin skyldighet alt göra ettuttalande? Heladenna affär är rutten, herr talman. Det är tydligen alltför många som ärinblandade. Men konstitulionsutskott borde - om dessgranskningsarbete skall tas på allvar - inte nonchalera en verksamhei som isjälva verket är olaglig. Dethar, av skäl som jag tidigare påtalat, inte varit möjligt för vpk att iutskottet formulera ett förslag till uttalande i frågan. Det skulle finnasanledning att utveckla en annan text än utskottets, men jag skall nöja mig medatt yrka att utskottets anmälan i denna del läggs till handlingarna med enändring beträffande utskottets uttalande i frågan. Detstycke på s. 31 som börjar med "Den verkställda granskningen" ochslutar med "lagstiftning och praxis" föreslås bli ersatt med följandetext: Detär allmänt känt atl ett flertal av de nuvarande regeringsledamöterna innehaftfrikort. Det är särskilt denna omständighet som föranlett den omfattandepressdebatten i frågan, vilket är naturiigt mot bakgrund av allmänhetensberättigade intresse av att fö insyn i förhållanden som rör statsrådenstjänsteutövning. Enligl17 vj sekretesslagen fordras den skatlskyldiges medgivande för utlämnande avsådana handlingar som omfattas av stadgandet. Del hade därför i vart fallkunnat krävas, att regeringen inhämtat erforderligt samtycke från deregeringsledamöter som erhållit frikort och därvid gjort det möjligt att medstöd av 38 S sekretesslagen meddela dispens beträffande namnen på dessastatsråd och således offentliggöra den ifrågavarande förteckningen i denna del. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. började vi diskutera dechargebetänkande. inledande omgången fastslog alla talare ganska klart alt vi skallkontrollera om regeringen följer de lagar och förordningar som gäller. Vi skallockså se om den praxis som regeringen använder sig av är någorlunda riktig. Viskall inle här ägna oss ål att kvälja dom eller granska vad underordnademyndigheter har för sig. har närmat sig den saken. Vi har haft attbedöma huruvida regeringen följt vad som står i lagen, om den haragerat ienlighet med vad lagen kräverati den skall göra. Och det, herr talman, har vifunnit att regeringen har gjort. Regeringenhar när del gäller SAS-frikorten haft alt ta hänsyn till vad som står isekretesslagen. Regeringen har kommit till exakt samma slutsats somregeringsrätten. Det är den saken vi har att diskutera. Vi har inte attdiskutera eller all ta upp frågan om lämplighet eller olämplighet,där kanske och jag egentligen inte har så skilda åsikter. Vi haratt granska från konstitutionell synpunkt endast hur regeringen har uppträttoch behandlat lagarna i detta fall. Del hade snarare funnits anledning tillanmärkning mot regeringen om den hade handlat som kräver, för dåhade den inte följt gällande lagar och förordningar. (vpk): Herrlalman!Torkel sägeratl vi skall undersöka om regeringen har följt lagen ochatt vi inte skall kvälja dom. Sedan stöder han sig på sekretesslagen. Men hanundviker att diskutera den fråga som jag ställer under debatt, nämligen att 38j sekretesslagen möjliggör utlämnande av listor av den här arten. Del är enbedömning man gör när man säger att 17 S utgör hinder för etl sådantutlämnande. Hade det inte varil en renlighetsåtgärd alt regeringsledamöternahade medverkat till all deras egen befattning med fri korlen hade fått prövas?Det vore intressant all höra utskottets talesmans mening om den saken. Dettakan väl ändå inte vara något som konsiiiutionsutskottet är förhindrat atttitta på. Jag menar att 38 S hade kunnat tillämpas i det här fallet, men om visa så stor hänsyn lill andra personer som fanns med på listorna att maninte ville utlämna deras namn, borde man ändå ha kunnat sträcka sig så långtatt statsrådens namn hade utlämnats och deras förhållanden fött prövas. Låtmig också, herr lalman, peka på en annan något märklig omständighet i sambandmed regeringens handläggning av frågan, som tydligen heller intekonstilutionsutskottet har uppmärksammat eller funnit anledning attuppmärksamma. När regeringen log ställning till framställningen om utlämnandeav namnen deltog på grund av jäv inte statsråden , , ,och . Men det framgår inte av konstitutionsutskotlelsbetänkande hur övriga statsråd som innehaft frikorl gjorde. Var det möjligen såatt de nämnda statsråden hade utnyttjat frikorten och därför ansåg sig jävigamedan andra statsråd, som inte hade uinyiijai korten, antog att de kunde deltai beslutet? Eller har vissa statsråd rymligare samvete än andra? KU sägeringenting om den saken. alltsåatt det finns så många dunkla punkter i denna affär att det helt enkelt hadevarit en renlighetsåtgärd att regeringen hade släppt åtminstone de egna namnenfrån listan till undersökning. kan aldrig avstå från attha meningar om hur regeringen har handlat i det avseendet. TORKELLINDAHL (fp): Det är bara att konstatera att inte har kunnat påvisaalt regeringen har hanterat sekretesslagen felaktigt. Han säger att det finnsutrymme för en annan tolkning. Hade regeringen gjort en annan tolkning hade denvarit ensam bland alla de rättsinstanser som haft aU pröva det hela om attkomma fram till den tolkning som vill att man skulle göra. Sedanhåller jag med om att det här är en sak som måste tittas igenomoch som vi måste rensa upp litet grand i. Därför har regeringen tillsatt enutredning, som skall försöka komma till rätta med de här problemen. HerrBerndtson gör sak av det förhållandet att det står vilka som inte deltog ibeslutet på grund av jäv. Det hela är ganska enkelt, och jag tror att herrBerndtson vet hurdet ligger till fastän han inte vill låtsas om det just . Destatsråd som var närvarande vid det aktuella regeringssammanträdet och hadehaft sådana här kort deltog inte i beslutet. Fanns del något ytteriigarestatsråd som haft sådant kort var han över huvud taget inte där vid detsammanträdet. Och det är litet svårt att tala om att man inte deltar i ettbeslut om man inte är närvarande. Den saken har egentligen förstått,men han väljer att inte tala om det. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. De s. k. SAS-frikorten (vpk): Hur skall vi veta, , vilka av statsråden som hade ellerinte hade frikort och vilka som har utnyttjat dem eller inte? Regeringen harjusjälv sett till att listan är hemligstämplad. Så enkelt som görkan man inte se på den frågeställning som jag har tagit upp. Jagtycker att KU har tagit för lätt på sin uppgift, och därför kvarstår en radoklarheter. Vi får exempelvis veta att kommunministern tillhörde de statsrådsom anmälde jäv när regeringen fattade sitt beslut. Men det är oklart vilkenroll kommunministern spelade när ärendet handlades i kommundeparte-menlel.Justitieministern var visseriigen föredragande, kan vi läsa oss till, menkommunministern har uppenbariigen deltagit i frågans handläggning. Han lärexempelvis ha tagit emot en uppvaktning i ärendet. Det kan anses vara endelfråga och inte den viktigaste, men det visar att utskottet inte ens hartittat på sådana ur konstitutionell synpunkt intressanta detaljer. TorkelLindahl säger atl han nog är överens med mig om att frikorten som sådana inteär bra. Det har t. o. m. sagts att frikorten är att betrakta som olagliga.Regeringsledamöter har varit inblandade i denna verksamhet, och då tycker jagatt det finns all anledning att regeringen åtminstone redovisar sina egnaledamöters utnyttjande av frikorten. Jag menar att en regering som 9 protokoll 1977/78:123-124 Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. så nonchalerar ävendebatten i fråga om vilka förmåner som bör beskattas och i fråga om misstankarom mutförsök inte kan anses ha handlagt frågan på etl godtagbart sätt. Villinte konstitutionsutskottei inse detta och säga sin meninginnebärdel,såvittjagförstår,en allvarlig risk föratt misstankarna om atlmakthavarna skyddar varandra växer. Jag tycker alt KU borde medverka till attsådana misstankar skingras. TORKELLINDAHL (fp): Jag finner att , för att ha någonting att säga, harretirerat från sina tidigare ståndpunkter. Men det kanske inte är såöverraskande. Vihar vid vår granskning av denna fråga inte funnit atl regeringen handlatfelaktigt. Vad man har gjort som kanske inte var särskilt lämpligt, det var tog emot de här korten - innehavet av dem harju varil engammal praxis , eller kanske t. o. m. Regeringensagerande har gått ut på att försöka fö fram regler för hela detta komplex, ochman har därvid tolkat sekretesslagen på ett sätt som stämmer med andrarättsinstanser. Det är vad vi har haft atl granska, och jag finner inte alt dethärvidlag finns någon anledning till mot regeringen. NILSBERNDTSON (vpk): Nej, , jag har inte alls retirerat från någraståndpunkter. Allt jag anfört i denna fråga hänger samman. Möjligen harjag nuanlagt en del nya aspekter på frågan utöver dem jag anlade i milt förstaanförande. Däremot skulle man kunna säga alt inte har retireratfrån några ståndpunkter, för han har egentligen inle redovisat några sådana.Han har bara redovisai uppfaliningen all regeringen inle har handlagi frågan felaktigt,och det är inte mycket lill ståndpunkt alt retirera från. Sedan samtliga under avsnittet Regeringenshandläggning av frågor med anknytning till de s. k. SAS-frikorten anmäldatalare nu haft ordet övergår kammaren till alt debattera Vissa ullalanden avkommunministern. Kommunindelningsfrågan har ofta diskuterats i , men det ärinte min mening att ta upp den debatten. Vad det nu gällerär att kommunministern, enligt uppfattningen hos de socialdemokratiskaledamöterna i , genom uttalanden som inte kan återförastill indelningslagen eller lill tillämpad praxis skapat osäkerhet omvilka kriterier som skall tillämpas vid beslut om indelningsändringar. 1indelningslagens 3 S anges under vilka förutsättningar regeringen för beslutaom indelningsändring. Paragrafens första stycke handlar om villkoren förindelningsändring, när kommunen inte motsätter sig denna. I paragrafens andrastycke anges under vilka förutsättningar regeringen kan beslutaom indelningsändring, när kommunen motsätter sig denna. Detkunde finnas skäl att citera 3 S indelningslagen, men jag skall i vart fallinledningsvis bespara kammaren denna krångliga lagtext. Innebörden äremellertid att om kommun motsätter sig indelningsändring och den finnes medföraavsevärd olägenhet för kommunen, så kan regeringen förordna omindelningsändringen endast då ändringen synes vara av "betydande allmäntbehov påkallad",som det heteri lagtexten. Därefter redovisas i fem olikaansatser vad som innefattas i "betydande allmänt behov". Det är t.ex. om oregelbundenhet i rikets indelning vållar olägenhet i allmänna ärendensbehandling, om viss uppgift av slörre vikt finnes vara eftersatt, ochdärigenom uppkommer avsevärd olägenhet, osv. Kommunministernhar nu i flera uttalanden sagt att regeringen positivt skall pröva krav omindelningsändring under följande förutsättningar: Fördelförsta: Det skall vara utrönt atl det flnns en klar folkmajoritet förenindelningsändring. Fördet andra: Det skall finnas ett tillräckligt befolkningsunderiag, och då harsiffran 8 000 nämnts. Fördel tredje: Det måste finnas - eller föreligga förutsättningar för att byggaupp - en tillfredsställande service. Meni indelningslagen sägs något annat, t. ex. att om indelningsändringen medföravsevärd olägenhet för kommunen, skall därom förordnas endast om ändringenfinnes vara av betydande allmänt behov påkallad. Ingen av de angivnaförutsättningarna i kommunministerns uttalande ger uttryck för ett betydandeallmänt behov. Såkunde jag gå igenom indelningslagens förutsättningar bit för bit och finna atlde inle kan sammanfalla med kommunministerns uttalande. Dessutom är uttalandenaytterst "luddiga". Vad menas t. ex. med folkmajoritet? Är del enmajoritet av kommunens invånare? Eller struntar kommunministern i denfolkmajoriteten och menar att det skall vara en majoritet av en minoritet inomkommunen? Vad menas med en tillfredsställande service? Del är intealls detsamma i alla kommuner. Och dessutom undrar jag om indelningen skallgenomföras om kommunminis-lerns kriterier är uppfyllda men ändringen, som detstår i lagtexten, "medför avsevärd olägenhet" för den kvarvarandekommunen. Omregeringen vill tillämpa andra kriterier för indelningsändring än de somstadgas i nuvarande indelningslag, måste ju regeringen lägga förslag om detlill . Kommunministern har ingen egen lagstiftningsmakt. Degjorda uttalandena harskapat osäkerhet hos kommunerna. Detta kan bl. a. belysasgenom en opinionsundersökning som gjorts i Vadstenadelen av kommun. Därhar inle indelningslagens förutsättningar redovisats ulan kommunministernsuttalande. Indelningsändringar baserade på samma uttalande förbereds på andrahåll. Det kan dessulom inte uteslutas att de myndigheter som har att pröva ochbesluta om indelningsändringar kan komma atl styras av den ansvarigedepartementschefens uttalande. Detblir i så fall en form av ministerstyre, som inte överensstämmer med svenskförvaltningstradition. Om regeringen vill ändra förutsättningarna för Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. kommunala indelningsändringarkan den, som jag sagt, lägga förslag om det hos . Men somfrågan nu handlagts är det högst otillfredsställande. Jag ber attfö yrka bifall till reservationen 6. BRITTAHAMMARBACKEN (c): Efter att ha lyssnat till reservanternas argument om varför man haransett att vissa av kommunministerns uttalanden har varit förtjänta av ettsärskilt tillkännagivande från utskottet skall jag i min tur kommenteramajoritetens syn på samma tema. Manhäri reservationen gjort gällande att dessa uttalanden, som jag tycker mer harkaraktären av kommentarer till olika kommuners framställningar, skulle haskapat osäkerhet om regeringens inställning till och tillämpning avindelningslagen. Jag vill hävda att påståendet hade varit mera sant om man frånansvarigt håll inte hade uttryckt någon uppfattning alls om en fråga som sådirekt berör det egna departementets område. Dessutom har regeringensinställning uttryckts i regeringsdeklarationen, så där går det nog inte atlskapa någon osäkerhet. Där slår alt regeringen är beredd alt positivt prövaframställningar om ändringar i den kommunala indelningen som är motiverade avhänsyn till den kommunala demokratin. Angåendetillämpningen av indelningslagen kan ingen oklarhet råda. Lagtexten geranvisningar om vilka som kan väcka ett ärende, ärendets beredning och gång viaolika instanser från väckande till beslut. Inga uttalanden har gjorts som kanmotivera missförstånd på den punkten. Deuttalanden som åberopas är förmodligen de som hargjorts i en intervju iKommunal . Där framhöll kommunministern på tal om alt en kommundelskulle vilja återgå till att vara självständig kommun: "I sådana fall ärmin ståndpunkt att man först måste utröna om det inom denna kommundel finns enfolkmajoritet för att återgå som egen kommun. För det andra måste en sådankommundel ha etl godtagbart befolkningsundertag. Vidare bör del finnas ellerkunna skapas möjligheter för en tillfredsställande service. Om dessaförutsättningar uppfylls är det min åsikt att regeringen noga måsle prövaframställningar om indelningsändringar." Hanpåstår alltså inte att detta är några grundregler ulan att det ärförutsättningar som måste uppfyllas föran regeringen skall pröva framställningen.Jag kan inte finna atl del som kommunminislern här uttalat skulle stå i strtdmed indelningslagens bestämmelser. I 3 S, som citerade, angesalltså vilka förutsättningar som skall finnas för att regertngen skall beslutaom indelningsändring. Omman i kommunen är överens om indelningen, är reglerna myckel generösa, ochdessa har inte heller åberopats i reservationen. Det är i stället de regler somgäller när en kommun bestrider en ändring som man anser att kommunministernskapat osäkerhet omkring. Här är det svårt atl få en koppling tilllidskriftsintervjun. Där berörsju över huvud tagel inte några av de härspeciella omständigheterna. Men eftersom jag gärna vill vara positiv i mittbemötande av reservationen, så skall jag också referera den här bestämmelsen,så atl vi får ett sammanhang i resp. anföranden. Omenkommun motsättersfgindelningsändring,förändringen komma till stånd endast undertvåspeciella förutsättningar. Dessa äralt ändringen finnes vara påkallad avbetydande allmänt behov och att ändringen är nödvändig för att undanröja elleravsevärt minska rådande missförhållanden. Jag kan fortfarande alltså inte senågra tecken lill avvikelser från vare sig grundinställning, andemening ellerlagbestämmelser. Möjligtvis kan man påstå att kommunministern uttalat sig påett språk som liknar vardagssvenska och därmed gjort sig förstådd,men det är en ambition som jag personligen tycker skall uppmuntras och intedrabbas av eller tillkännagivanden. Omman sedan tittar på de ärenden som har aktualiserats, finner man att samtligaär endera under beredning i kammarkollegiet eller ute på remiss i berördalänsstyrelser eller kommuner, och del kan vara skäl atl påpeka atl inget endaärende ännu avgjorts av regeringen. Manåberopar i reservationen kommun. Jag kan nämna att den skrivelsen komlill regeringen och överlämnadesden till kammarkollegiet för bedömning - helt i enlighet med indelningslagensbestämmelser. Återigen: ingakonstitutionella fel har begåtts. Dååterstår bara frågan: Får ett statsråd över huvud taget uttala sig i ärendensom faller under resp. fögderi så att säga utanför konselj?