prot · G10992 · 1977-12-31 00:00:00 — När del gäller användandet av dessa pengar har vi noterat atl när viinte anser att tiden är mogen för att köra i gång ett projekt - varskonsekvenser tydligen inte anser sig ha någon särskilt bestämduppfattning om - bör man lägga pengarna på någonting annat som kan upplevas somangeläget. Det förslag vi i det fallet har framfört är någonting somkultumlskottet har varit helt enigt om vid föregående . Jag noterar att uppfattning är attdet är de fackliga organisationerna som skall bestämma vilka studieförbund somskall vara förmedlande i fråga om kulturen på arbetsplatserna. Här går det enklar gränslinje mellan den socialdemokratiska attityden och den moderata. Vimenar att del är människorna själva, de anställda, som skall ha rätlen attbestämma. PER (): Kolleger har uttryckt sin förvåning över attjag begärt ordet i ettsammanhang som bär beteckningen kulturfrågor. Jag kan förstå del. Jag har ju såofta diskuterat dessa frågor, så del är kanske onödigt attjag nu åter tar tillorda. Jag vill emellertid gärna göra några kommentarer till den motion som jagtillsammans med ett tiotal kolleger i kammaren har väckt i en fråga som gällermusikleatern. Jagär glad över att vi här kan få en öppen debatt om frågor som rör musiktealer,exempelvis frågor om huvudmannaskap och finansiering. Få ting i samhället är fria från debatt och öppen belysning. Såväl religion som läkekonst ochandra ting kan ifrågasättas och diskuteras av vem som helst. Men vi har i detavseendet någon liten relikt kvar i samhället, och del gäller sådant som harsamband med musikleater eller som på något sätt har anknytning till vad sombedrivs som musikteater i den här stan, den kungliga 5 protokoll 1977/78:92 Anslagtill allmänna kullurändamål, m. m. Närdet gäller sådana frågor slocknar våra hjärnor eller vad det nu kan vara förnågot som händer. I varje fall blev de som skulle betrakta det förblindade avdet damm som under århundradena lagrat sig just på den frågan: Hurskall vi hadel med huvudmannaskapet och finansieringen av det som kan gå underbeteckningen musiktealer eller lyrisk teater? Teater-och musikrådet avgav 1973 ett betänkande om just musikteater-frågan. Del varmycket intressant. Rådet plockade fram hur det stod lill med finansieringen ochhuvudmannaskapet på musiktealerområdel. Det var en prestation i sig. Mensjälvklart kunde rådet inte dra några logiska slutsatser av detla. Det var inteheller att begära. Betänkandet anmäldes i propositionen 1974:28, men dåvarandedepartementschefen liksom hans föregångare och efterträdare kommenteradesjälvklart inte denna fråga. Del orkade man inte med av olika skäl. Atlbehandla de olika teaterformerna är väldigt besväriigt, eftersom vi handskasmed samma termer för två så vitt skilda företeelser som musikleater ochdramatisk teater - eller lyrisk teater och talscener, för atl använda andrabeteckningar. Termerna har helt olika innehåll, när man ser på den verklighetsom döljer sig bakom. Dendramatiska teatern spred sig snabbt från ut lill städerna, därstadsteatrar bildades. fann man att även mindre orter ville hateaterbesök av ensembler, som hade fasta spelplatser. Man drev då fram enregionalisering av teaterverksamheten, alltså en teater med förankring i länetoch med såsom huvudman. På del sättet fick man förankring i enbygd, där man hade politisk bakgrund lill verksamheten. Manskapade alltså större regioner för teatrarnas verksamhet. Man hade olika motivför detla. Ett av de motiv som angavs var följande, som jag citerar urpropositionen : "Därmedkan utformningen av verksamheten, i fråga om både form och innehåll, mer direktpåverkas av förhållandena inom området. Delta bör kunna leda lill en ökadkoniakt mellan teatern och publiken. Erfarenheterna visar också attpublikinlresset växer när teatern på detta sätt är förankrad i den miljö därden arbetar." Deltagäller alltså talscenerna. Jag som har växt upp i har lång erfarenhetav denna relation mellan stadens befolkning och dess teater just i aktuellafrågorsom bränner i människornas tankar. har vi uppe i Norriand fött bådeLKAB- och NJA-pjäser, som visar vad vi menar med atl man på teaterscenernaskall föra en diskussion, som rör för människorna väsentliga ting och på detsättet vidgar deras vyer kring deras egen situation. Regionaliseringen harvarit till nytta för närheten till den sorts miljö som det här är fråga om. Deltahar emellertid ingenting att göra med den lyriska teatern ulan gäller baralalscenerna. Den lyriska teaterns repertoar är en helt annan än talscenens. Förden lyriska teatern är de gamla mästarna viktigast. Det är originellt mednyskapade operastycken eller operetter. Motsatta förhållanden råder beträffandelalscenen. Där är det mer ovanligt att spela de gamla klassikerna. Närmusikleatern presenterar sina produkter, finns det ingen anknytning lill densociala miljön eller till orten. Musikteaterns produkter har en merinternationell prägel och spelas , om de nu någonsin blir slutkörda. Teater-och musikrådets musikteaterutredning påtalade det självklara men intetillräckligt klariagda och för alla medvetna förhållandet att musikleaternkräver helt andra ekonomiska, personella och lokalmässiga resurser. Del ärexempelvis mer än dubbelt så dyrt att driva en musikteater, men jag skall intefördjupa mig i delta. Utredningenföreslog alt man skulle bilda fyra regioner och på det sättet regionalisera denlyriska teatern i landet. Operan i skulle vara centrum i öster.Lyriska teatern i i väster och i söder, och så villeman skapa en motsvarighet i norr, i kanske någol andra former. Ingen kan påståatt del skulle innebära en regionalisering i den meningen atl del skapades enmiljö kring teatern, för inte kan en fjärdedel av landet betraktas som någotslags enhetlig miljö som skulle kunna korrespondera med teatern. Inteheller har vi beslutsformer i så slora regioner, inga politiska organ somfungerar. Vi har kommunförbund, för all del, men del är en dålig form avdemokrati, eftersom någon beskattningsrätt inte är förknippad med denbeslutsformen. Därförstämmer alltså inte talet som vi förde ut med pukor och trumpeter om att viskulle regionalisera teatern. Man tror alt man gör det, men man blundar för althelt andra saker gäller i fråga om musikteatrarna. Ändå har vi kvar i principsamma bidragssystem för den teaterformen. Jagvore väldigt glad om utskottet har rält när del säger atl önskemålen i motioneni allt väsentligt tillgodoses genom den beredning av bidragsfrågorna somkulturrådet skall göra så att en proposition kan komma 1979/80. Vi fårtillfälle att återkomma då, men jag har velat säga detla om de olikateaterformerna i förhoppning om atl del på någol sätt skall kunna påverkaberedningsarbetet, så atl vi när frågan kommer lill på nytt verkligenkan ta tag i den och få bättre balans i de insatser som stal och kommun gör föratt främja olika slags teaterverksamhet. Anslagtill allmänna kuhurändamål, m. m. (vpk): Per använde sig av en infam metod för att söka förhindraen allmän kulturpolitisk debatt. Han tog alla i famn, gav komplimanger tillsocialdemokratin och intygade sedan atl vpk i hög grad påverkatkulturpolitikens utformning. Jag vill nog mala mig ut ur famnlag.Alll är inte så väl på kulturområdet som det skulle ha varit om man tagitstörre hänsyn till vpk:s synpunkter. Däremotsade Per en riktig sak, nämligen atl de motioner som föreliggerfrån olika håll framför allt utmynnar i krav om ökade anslag. Det är kanskeinte så konstigt, därför att det är sådana konkreta krav som man kan framförahär i kammaren. Men det finns i motionerna allmänna kulturpolitiska resonemang,och jag är helt överens med honom om att man måste se kulturpolitiken mol denbakgrunden och inte bara som en serie av Anslaglill allmänna kullurändamål, m. m. Eftersomvänsterpartiet kommunisterna är elt av de få politiska partier som barettutformat kulturpolitiskt program, kanjag inte neka mig nöjet all något litetcitera ur detla för att ge en bakgrund till den plädering som jag sedan skallgöra för några av våra motioner. Vi skriver i programmet bl. a. följande: "Detsvenska kulluriivet erbjuder en bild av varandra motstridande tendenser ochströmningar. Kulturen i dess traditionella mening, med tonvikt på de skönakonsterna, har föriorat sin sociala bas och är på väg atl trängas ut frånmarknaden. En kommersiell kulturindustri, grundad på massmedieteknik, haruppstått. Koncentration och monopolisering har ökal här liksom inom andraproduktionsområden. Storfinansen har slagit under sig avgörande delar avkulturindustrin. De stora imperialistiska koncernernas verksamhet spelar enallt större roll. I filmer, populärmusik och masslitteratur sprider dessa ensamhälls- och människosyn präglad av tilltagande antihumanism, cynism ochråhet. Den borgeriiga kulturindustrin exploaterar de arbetandes kunskapsbehovoch upplevelser som den hämmarderas möjligheter atl uttrycka egnaerfarenheter och känslor. Den framställer myter om livet och samhället i detdubbla syftet att tjäna pengar och bevara klassamhället". Vadskall man då göra åt detla tillstånd, som inte är särskilt tilltalande, påkulturens område? Vi menar att det framför alll är arbetarrörelsen ochkulturarbetarna som måste ta upp kampen. Vi säger, om jag får citera ett styckelill i vårt kulturprogram: "Arbetarrörelsenmåste fullfölja kampen mol kommersialism och monopolisering av kulturen. Denmåste försvara mänsklighetens progressiva kulturarv och kämpa försocialistisk kultursyn. Arbetarklassen och kulturarbetarna är de avgörandekrafterna mot förlryckarkulturen och för en progressiv kulturutveckling." Mot den allmänna bakgrunden vill jag här säga några ord om tvåmotioner, 563 om folkbibliotekens verksamhet och 561 om höjning av anslagettill . Jag yrkar bifall tilldessa bägge motioner. PerOlof betecknade frågan om folkbibliotekens verksamhet och vårt krav omen bibliotekslag som etl recidivärende. Jag kan för all del acceptera denbeteckningen. Men om man inom kulturutskottet är överens om att det handlar omen sjukdom, kan vi ju ställa frågan: Vad vill man då göra för att bota dennasjuka? Detenda man gjort är att avslå de motioner som vi återkommitmed med krav på förändringar på detta område så att man skulle säkra bättreförhållanden när det gäller folkbibliotekens verksamhet. Dessaproblem har förstärkts . Alla vet att kommunerna befinnersigietlkärvt ekonomiskt läge som på många håll lett till omfattande social ochkulturell nedrustning. Denna har drabbat inte minst folkbiblioteken. Samtidigtsom den kommersiella masskulturen, som jag talade om förut, har ökat myckelkraftigt i omfång, har folkbibliotekens resurser på inget sätt kunnat motsvarade krav man kan slälla om de skall utgöra en motvikl rnol Jagvill anföra några siffror ur motionen som visar de stora standardskillnadersom finns mellan de kommunala biblioteken och som vi framför allt villförsöka alt göra någonting åt. Bokanslagetvarierade 1976 för invånare i olika kommuner mellan . och ,alltså en spännvidd på , en skillnad på 1044 96. bäst utvecklade kommunerna uppgår antalet boklån till mer än 17 volymer perinvånare och år, men i andra änden på den skalan finns kommuner med så få lånsom två lån per invånare och år. Detta har att göra med skillnader i standardnär det gäller folkbiblioteken ute i kommunerna. Denuvarande statliga bidragen till folkbiblioteken sägs syfta till en utjämningav dessa skillnader. Men vi har anfört i motionen, och vi tyckeratt det finnsskäl för påslåendet, atl konstruktionen är sådan att man kan starkt ifrågasättaom inte det nuvarande bidragssystemet bidrar till att permanenta och förstärkadessa skillnader. Hurvill då vpk förbättra lägel? Vi anser alt man bör anta en bibliotekslag somgaranterar en jämn kulturell standard mellan kommunerna. Vi menar alt denskulle innebära ett alternativ till den kommersiella kulturen och att nyagrupper skulle få tillgång till eU bra kulturutbud. Vadhar då kulturutskottet att säga om detta krav? Det enda argument man anför äratt den procentuella skillnaden i fråga om driftkostnader per invånare ärmycket större när det gäller andra sektorer av kulturverksamheten, som teater,museer och utställningsverksamhet, än vad jag påvisade beträffandefolkbiblioteken. Men detta kan ju inte vara något skäl föratt inte göranågonting på något område för att utjämna de stora skillnaderna. har anfört talar för att man måste börja någonstans,och vi tycker att det finns speciella skäl för alt just när del gällerfolkbibliotekens verksamhet skapa en jämnare kvalitet ute i kommunerna. Vianser faktiskt att boken och det tryckta ordet är det grundläggandenär det gäller kulluren. Vi tror att det i varje kamp för en progressiv kulturär oerhört viktigt att slå vakt om litteraturen, om boken och det skrivnaordet. Etlannat skäl för ulskottets ställningstagande är en hänvisning lill vad regeringenanförde i en proposition 1975 som skäl mot en bibliolekslagstiftning. Det villutskottet än en gång ansluta sig lill. I den propositionen - nr 2, den slorapropositionen om den statliga kulturpolitiken - anförs egentligen tre skäl moten bibliotekslag, och jag tycker all ingel av dem är bärande. Del första skäletär alt en sådan lagstiftning som ger detaljerade föreskrifter förbiblioteksverksamhetens omfattning snabbt kan bli föråldrad och i vissa fallmotverka sitt syfte, eftersom miniminormer lätt utvecklas alt fungera sommaximinormer. Men vi har i vår motion anhållit att dessa normer kontinueriigtskall ses över av lämplig myndighet, förslagsvis . Därmed tyckerjag att det argumentet i propositionen faller. Det andra skäl som regeringenanförde var att kravet på en Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. Anslagtill allmänna kullurändamål, m. m. bibliotekslag skulle kunnavara tillämplig på hela kulturområdet och alltså kunde tas till intäkt fördetaljerade bestämmelser också när det gäller teater, musik och bildkonst. Menvi har inte fört resonemanget på det viset. Vi menar att det är skillnad påbiblioteksverksamheten och de övriga kulturformer som propositionen talar om.Jag hänvisar här åter till vad jag sade om bokens och del skrivna ordelsspeciella betydelse. Etliredje skäl som statsrådet 1975 anförde var en hänvisning till vad en tidigaresocialdemokratisk departementschef sagt , nämligen att bara ettförstatligande av folkbiblioteken skulle kunna ge möjligheter till en fulltenhetlig utveckling. Men vi har inte ställt det kravet. Vi tror att man kankomma ett stycke på väg mot ett bättre kulturutbud på bibliotekens område genomatl införa en sådan bibliotekslagstiflning som vi har talat om. Jagkan alltså inte finna atl man vare sig i den proposition som kultumlskottethänvisar lill eller i utskottets egen skrivning har kunnat anföra någrabärande skäl mot vår argumentation. Företrädarna för kulturutskottet måste juvara medvetna om de mycket slora skillnaderna i kvalitet och möjligheter närdet gäller olika kommuners satsningar på biblioteken. Det är skillnad på drygt30 kr. Jag vill därför fråga utskottets företrädare: ni råda bot på detta? Vad har ni för förslag för atl utjämna dessaskillnader och verkligen ge ett tillfredsställande kultur-utbud på bokensområde lill de slora grupperna i samhället? Enspeciell sak som vi har tagit upp i vår motion är all vi kräver att det skallanvisas ytteriigare 3 milj. kr. för biblioteksverksamhet på arbetsplatserna.Jag vill erinra om atl vpk:s motion är den enda av föreliggande motioner som pådenna punkt barett konkret yrkande om en bestämd anslagshöjning. Övrigamotioner, t. ex. den socialdemokratiska och motionen från apk, talar allmäntvälvilligt om hur viktig bokullåningen på arbetsplatserna är. Del har ocksåsocialdemokraterna gjorl här i debatten. Men de vill inte ansluta sig lillvpk;s konkreta yrkande om en ökning av anslaget med 3 milj. kr. Jag vill ställafrågan till de socialdemokratiska reservanterna: Varför kan ni inte ansluta ertill del? Det innebär ju alt man konkret säger att så och så myckel skall mannu öka resurserna för utlåning på arbetsplatserna. Kulturulskottethar en någol egendomlig motivering för avstyrkandet av vår motion. Del hänvisartill vad som sagts beträffande den första fråga som jag här har behandlat. I propositionenframhålls alt man nu kan omfördela resurserna från vissa kommuner lill andranär det gäller anslag till folkbi-biblioteken, och del skulle vara vägen ut ursvårigheterna. Detta är en ståndpunkt som vi kritiserar. Vi menar alt detrimligen inte kan vara någon lösning på frågan. Till det resonemanget hänvisarman när man avstyrker vårt krav på yttredigare 3 milj. kr. Jag vill ha en förklaring från representanten förkulturulskottet på hur man, när man avstyrker del här yrkandet om ytteriigare 3milj. till utlåning på arbetsplatserna, kan göra detta med en motiveringsom rör en helt annan fråga, nämligen vårt krav på en bibliotekslag. Jag tyckerdelta är orimligt. Jag skall fatta mig kort när del gäller den andra motionen som jag haratt motivera, även om den är mycket beakiansvärd. en höjning av anslagettill . Konstföreningsrörelsenaren uiomordenligl stark och väl utvecklad rörelse i vårt land. Den omfattaröver 900 personalkonstföreningar och medlemsantalet uppgår till 450 000.Konstföreningarna arrangerar åriigen över 4 500 konstutställningar och nära 300000 övriga kulturprogram. Nuhar man begärt en höjning av anslagen med en betydande summa, , ochdet kravet stöds av . Men regeringen vill bara gå med på en höjningpå , vilket med hänsyn till penningvärdets försämring i realiteteninnebär att man minskar anslaget till konstföreningarna. För atl det skullevara oförändrat krävs det en höjning med minsl . Man skär alltså heltenkelt ned anslaget till konstföreningarna, och vi tycker atl detla ärorimligt. Jag vill erinra om alt det har förts en politisk diskussion och altdel har varit en s. k. politisk strid här i om anslaget tillkonstföreningsrörelsen. De tre borgeriiga partierna anslöt sig undervårriksdagen 1975 till en vpk-motion, där det krävdes att anslag borde utgåtill . Därmed möjliggjordes anslag lillkonstföreningsrörelsen. Det skulle väl vittna om en positiv inställning tillfrågan, men skär man ned anslaget i reella pengar, och jag vill därförslälla den fråga som man ofta möter bland medlemmarna i konstföreningsrörelsen:När de borgeriiga partierna 1975 anslöt sig till vpk-motionen, var de då meraintresserade av alt tillfoga den dåvarande regeringen ett voteringsnederiag änalt principiellt stödja konstföreningarnas strävan? På denna punkt har kultumlskottet ingenting atl säga om vår motion. Dethänvisar bara lill alt regeringen vill höja med . och föreslår atl manskall nöja sig med detta. PerOlofSundman sade alt jag klagade över alt utskottet hadeuttalat sig alllför lakoniskt om våra motioner, och han menade alt man nurätlat till den saken. Men, Per , så kortfattat som kulturutskottethär uttryckt sig om vår motion - dvs. man säger ingenting alls - så kortfattatkan väl ingen levande islänning uttrycka sig. Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. Underdetla anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. PER () kortgenmäle: Jag log mig friheten att uttala mig positivt om kullurpoliliskainitiativ såväl från socialdemokrater som från vpk. Detla betraktades av herrHermansson som en infamitet. Jag beklagar att han tar det på det viset. Jag harför vana alt uttala vad jag tycker och anser öppet, även när del råkar vara enpositiv värdering av dem som i vart fall i vissa sammanhang är politiskamotståndare. Jag använde också termen "recidivärenden", vilket herrHermansson försökle göra sig lustig över. Jag vill framhålla att termen kananvändas även i icke medicinska sammanhang och hänvisar lillhandbiblioteket på samma våning som denna. Vidaretog upp frågan om bibliotekslagstiftningen och påvisade destora spännvidderna i de medel som anvisas inom olika Anslagtill allmänna kullurändamål, m. m. Ja, det ärrikligt atl del finns spännvidder och olikheter i del avseendet, och det är demsom vi försöker jämna ul genom statliga anslag till folkbiblioteken. Tyvärrfinns dessa slora skillnader, och de kan knappast avskaffas med hjälp av enbibliotekslag. De beror på omständigheter som inte alltid sammanhänger medambitioner i kommunerna utan också med deras geografiska stmktur. Erfarenhetenfrån andra håll visar atl detta är problem som inte löses bara genom någraformuleringar i en lagtext. påpekade också alt vpk har ett kulturprogram. Det gläder mig allhora. Jag vill framhålla alt de fiesta partier håller sig med sådanaprogram. Vi har etl förträffligt sådant inom det parti som jag tillhör. Vadgäller arbetsplalsutlåningen ser vi alla i kullurutskotlel gärna atl denutvecklas ytterligare, men vi anser all fördelningen av medel till de olikaområden där de statliga anslagen kan användas skall ske via statens kullurtåd. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Jag skall fatta mig mycket kort, eftersom debatten har dragit ul påliden och vi har en mycket lång votering framför oss. PerOlofSundman skall inte vara ledsen för attjag använde ordet "infam".Han borde ha hört den beundran för hans deballkonsi som låg i min röst när jaggjorde del. Sedan är det möjligt att man kan använda uttrycket"recidivärende" också i icke medicinska sammanhang. Jag har inte somherr hunnit konsultera ordböckerna i handbiblioteket, men vi kanskenästa gång i stället kunde få en bruksanvisning när främmande ord används,vilket sker så flitigt här i debatten. Jag tror, för all återvända lill vad som är meraväsentligt, alt kulturutskottet gör fel när del inte mera allvariigt vill laupp frågan om kravet på en bibliotekslagstiftning. Jag nöjer mig med att sägadel och konstatera atl jag icke har funnit att kullurutskoltets representantanvisat någon väg för alt minska de stora klyftor som finns mellankommunerna och alltså möjliggöra ett rimligt utbud på bokens område för allamedborgare i vårt land. i (m): Det finns två bekymmer inom den medicinska kultursektorn - och detfinns faktiskt en sådan! - som tidsmässigt utvecklats tämligen jämsides. Detena är destmktiva krafters föresatser att förstöra Serafimeria-saretlet. Detandra är att det i befintliga medicinhisloriska museet drabbats avalltmer akuta lokalproblem. Jaghar i motionen 1977/78:558-som behandlas underpunkten 31 -yrkat alt staten börgå in i de tillbaka pågående resonemangen om medicinhistoriskamuseets framtida lokalisering och drift. Närjag skrev delta var del min förhoppning alt frågan omSerafimerlasarettets fortsatta öden, som är föremål för förhandlingar mellanstaten och , skulle ha behandlats i innan motionen ommedicinhistoriska museet kom upp lill behandling. Därför är motionens konkretaförslag, nämligen att använda Serafimeriasaretlets kärnbyggnad - den kirurgiskakliniken - till medicinhistoriskt museum, villkoriigl och givetvis beroende påom den olycka skulle tima, alt Serafi-meriasarettei verkligen kommer atl läggasned. Serafimeriasaretletsproblem kommer rimligtvis all diskuteras i kammaren senare i vår. Låt migdärför här och bara erinra om altlasarettet stått under statens beskydd från sin tillkomst vid 1700-talels mittoch . att del är rikets äldstabevarade sjukhus och attdel alltifrån 1752 och intill denna dag förkroppsligar en viktig del avSveriges - och - medicinska historia. Låtmig också erinra om alt den är inrymd i ett1600-talspalats, inom vilket haft sitt apotek och ChristopherPolhem sitt laboratorium. Byggnaden är självfallet kulturminnesmärke. Enligtmin mening är det här etl framtida medicinhistoriskt museum bör ha sin plats,om sjukvårdshuvudmannen lämnar scenen. Nuhar kulturulskottel frågat en arbetsgrupp till råds och fått svaretalt byggnaden inte lämpar sig för detta ändamål. Annars skulle man ju kunna troatt just stora sjuksalar skulle lämpa sig bra för museiändamål. Däremot anserman inom kommunen lokalerna lämpliga som kontor, och denna ärevördigasjukhusbyggnad lär, enligt vad det sägs, vara dömd att inhysagatukontoret.