prot · G109131 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:131 Förhandlingarna leddestill en början av tredje vice talmannen. Föredrogs lagutskottets betänkande 1977/78:26 medanledning av motioner om vissa frågor rörande jordbruksarrende. I detta betänkande behandlades de under denallmänna motionstiden vid 1977/väckta motionerna 1977/78:526av () och (), vari yrkats att riksdagenbeslutade att hos regeringen a nhålla att arrendelagskommittén fick i uppdragatt utreda frågor om sidoarrende i enlighet med vad som anförts i motionen. 1977/78:1009 av m. fl. (vpk), variyrkats att hos regeringen begärde följande åtgärder för alt förbättraarrendalorernas ställning: 1. införande av ett system för priskontroll avarrenden som även möjliggjorde sänkning av arrendeavgifterna, vilka efter 1970stegrats opro-portioneriigt, 2. förslag till lagändring med syfte alt garanteraarrendatorn rätt till sådan värdeökning, som uppkom på grund av egna insatser, 3. förslag till lag om besittningsskydd underarrendatorns livstid, 4. förslag till lag som möjliggjorde för arrendator påstatlig mark och under fideikommiss att alltid överklaga maricägarens besluttill regeringen, och 1977/78:1479av (). 1, beträffande arrendeavgifterna alt skulleavslå motionen 1977/78:1009, yrkandet 1., 2, beträffande arrendators investeringar att riksdagenskulle avslå motionen 1977/78:1009, yrkandet 2 3, beträffande arrendators besittningsskydd attriksdagen skulle avslå motionen 1977/78:1009, yrkandet 3,, 4, beträffande arrendators rätt att överklagamarkägares beslut att skulle avslå motionen 1977/78:1009, yrkandet4., 5. beträffande kommunalaarrenden att skulle avslå motionen 1977/78:1479, 6.beträffande sidoarrende att med anledning av motionen 1977/78:526 somsin mening gav regeringen till känna vad utskottel anfört om en översyn avreglerna om sidoarrende. TORECLAESON (vpk): Arrendalorernas situation har även aktualiserats i några motioner,vilka har det gemensamt att det där föreslås åtgärder för atl förbättraarrendalorernas ställning. Utgångspunktenför kommunisternas motion är all arrendalorernas situation ivissa väsentliga avseenden är otillfredsställande. I motionen behandlas enförstärkning av besittningsskyddet, åtgärder för att motverka den våldsammaprisstegringen på arrenden och arrendatorns rätt till en sådan värdeökning somuppkommer på grund av egfia insatser. Låtmig i detta sammanhang erinra om att de flesta problem som uppstår sammanhängermed alt marken och naturrikedomarna enligt vår och alla socialisters allmännaståndpunkt inte är vad de borde vara, nämligen allas gemensamma egendom. Vianser atl detta är nödvändigt från etisk synpunkt liksom också för att undvikaalla problem som privat markägande och spekulation drar med sig, Nukan eller andra företrädare för utskottel säga alt detlagrundläggande principiella synsätt inle hör hemma i det här sammanhanget, då vidiskuterar frågor om jordbruksarrende. Men jag menar alt det hör hit i allrahögsta grad. De aktuella problemen i samband red markvärdestegring sammanhängerju direkt med del privata ägandet av Inarken. Om i stället samhället ägdemarken, skulle samhället också kunna tillgodogöra sig den markprisstegring somkan fortsätta att uppstå så länge vårt nuvarande samhällssystem, kapitalismen,finns kvar. Allmäntägande av marken skulle hindra spekulation och dess prisuppdri-vande effekt.Del grundläggande är alltså det privata ägandet ev mark som skapar etl slags monopolställning och ensituation som drabbar arrendato-rerna. Lagutskottetsbetänkande är i slort sett positivt till vår motion 1009 och de förslag som vidär lagt fram i olika punkter. Utskottet har emellertid inle funnit skäl atttillstyrka några av våra yrkanden, huvudsakligen därför att, enligt vadutskottet inhämtat, tre av de frågor som tas upp är föremål för utredningareller kommer att behandlas av arrendelagskommittén. Såvittjag kan se finns det inte täckning för delta i de tidigare utredningsdirektiven,vilka var rätt starkt avgränsade. Inte heller framgår det klart av deskrivelser regeringen överlämnat till kommittén för att las under övervägande,om de konkreta förslag som vi har tagit upp kommer att behandlas. Eller menar utskottetatt arrendelagskommittén kommer att utreda och lägga fram förslag om införandeav ett system för priskontroll av arrenden som även möjliggör sänkning avarrenden, vilka efter 1970 stegrats oproportionerligt? Tillåt mig att tvivlapå detla. Utskottethar varit mest positivt till vårt krav på lagändring i syfte au garanteraarrendatorn rätt till sådan väldeökning som uppkommer tack vare egna insatseroch utgår - liksom v.d fjolårets riksdag då ett liknande motionskravbehandlades - från att dessa krav kommer alt tillgodoses. Jag har därför, herrtalman, inget yrkande till punkten 2. Trorverkligen utskottet sedan att arr;ndelagskommittén kommeratt lägga fram ettlagförslag om besittningsskydd under arrendators livstid såsom vi föreslår ipunkten 3? Såvitt vi förslår o;h kan finna med stöd av utredningsdirektiven,med stöd av de särskilda skiivelser eller tilläggsdirektiv - vilket vi nu villkalla dem -och med stöd av utskottets hemställan är utsikterna till detresultat vi eftersträvar inle särskilt stora. Olikareformer föratt förbättra arrendalorernas ställning är starkt motiverade.Möjligt äratt någon eller några förbättringar kan komma som ett resultat avpågående utredningsarbete och e\'enluella regeringsförslag. Hittillsvarandeutredningsarbete har emellertid inte resulterat i sädana konkreta förslag somgör att vi kan nöja oss med utskottets hemställan i betänkandet och några mereller mindre vaga förhoppningar. Ett bifall till motionen 1009 innebär enmarkering och ett siällningstagande för en förbättring av arrendalorernasställning. Det innebär ett ställningstagande föratt arrendeavgifterna reglerasav samhället och knyts till någon form av bruksvärdesprincip. Del innebärockså ell klart ställningstagande till att förbättringar utförda avarrendatorer i princip alllid skall ersättas eller tillgodoräknas arrendatorn. Medhänvisning till vad jag nu har sagt vill jag yrka bifall till motionen 1009 dådel gäller punkterna 1 och 3. I lagutskottets belänkande nr 26 behandlas tre olika motioner, som allagäller arrendelagsfrågor. Des;sa motioner har vid utskottsbehandlingen gåttlitet olika öden mötes. Eftersom jag själv i viss mån är far till två avdem, får jag både vara glad och en liten smula ledsen. Denmotion som är betecknad 1479 och handlar om praxis vid kommunala arrenden harenligt den hårda formulering som vi i lagutskottet använder avstyrkts. Idebatten om det föregående ärendet beklagade en motionär att vi använder etl såhårt uttryck, men vi lycker i lagutskottet alt man antingen avstyrker ellertillstyrker en motion. I detta fall som gäller min motion 1479 är jag tillfreds med den skrivning som utskottet enhälligt har gjort och som innebär attmed anledning av den skrivelse som regeringen tillställt arrendelagskommitténär det problem som uppmärksammats i motionen tillgodosett. Närdet gäller motionen 526 av mig cch med anhållan om utredningav frågorna beträffande sidoarrende har behandlingen i utskottet resulterat iett förslag om tillkännagivande i form av en kommande riksdagsskrivelse omöversyn av reglerna för sidoarrende. Det är vad vi normalt brukar betrakta somett bifall lill motionen. Vad slutligen gäller dentredje motionen, om vilken här har talat, har han funnit förgott au yrka bifall till endast två av de fyra delförslag som motioneninnehåller. Beträffandedet första yrkandet, om arrendeavgifterna,ställer en fråga,huruvida vi i utskottet är övertygade om att de framställningar som har gjortsi annat sammanhang kommer att resultera i en priskontroll. Jag tror, ToreClaeson, att vi i det här sammanhanget - så länge vi har vad den kapitalistiska samhällsordningen - måste ta hänsyn till altprisstegringen vid förvärv av fastigheter, vilken vi självfallet kan beklaga urvissa synpunkter, ändå tyvärr normalt måste återspeglas även i arrendeavgifterna.Att skapa en priskontroll på arrenden skulle väl ur den synpunkten sett medförabetydande bekymmer. Jag vill vara äriig och säga att lagutskottet inte tror detär möjligt att införa priskontroll på detta speciella område under nuvarandeförhållanden. Vi har emellertid observerat aU arrendelagskommittén skall taupp dessa spörsmål till bedömning och därefter avlämna sitt betänkande. Sedaneventuella regeringsförslag har tillkommit får vi således återupptabehandlingen av det problemet. Detsista yrkandet, nr 4, om arrendators rätt alt överklaga markägarens beslut, ärmotionärernas representant och jag överens om att vi inte riktigt förstår. Därhar emellertid inte heller ställts något yrkande. Vadbeträffar arrendatorns besittningsskydd framhåller utskottet att detta genomförändringarna 1972 har förbättrats i förhållande till debestämmelser som tidigare gällde, men det är vår uppfattning alt besittningsskyddetbehöver förbättras ytteriigare. Vi räknar med atl en sådan förbättring kan bliföljden av de överväganden som arrendelagskommittén kan komma fram till. Meddet här anförda, herr talman, ber jag aU få yrka bifall till lagutskottelsbelänkande nr 26 pä alla punkter. (vpk): Får jag först säga att om punkterna 1 och 3 i vår motion nr 1009 hadefåll samma behandling som den motion där är medmotionär, dvs.resulterat i etl tillkännagivande från utskottet, skulle jag över huvud tagetinte ha yrkat bifall till dessa punkter. Med utgångspunkt i motionernasinnehåll och utskottsbehandlingen tycker jag det är litet besynneriigt altutskottet inskränkt sig till ett tillkännagivande just beträffande motionen526, när man ändå har så positiva skrivningar till vår motion då det gäller vadsom berörs i punkterna 1,2 och 3. Till punkten 2 har jag som sagt ingenanledning att yrka bifall, eftersom det också sammanfaller med vårtställningstagande vid fjolårsbehandlingen. Närdetgäller priskontroll på arrenden ärjag överens med om att ensådan säkert skulle skapa bekymmer - för dem som arrenderar ut marken. Denskulle innebära att om man inte kunde sätta stopp för prishöjningarna skulleman i alla fall få en spärr mot oskäliga prishöjningar på ett helt annat sättän vad man nu har möjlighet lill. Jag tror sålunda att det skulle skapa bekymmer- men inte för arrendatorerna, utan för dem som upplåter och hyr ut marken. Sedansäger : Motionären och jag är överens om att vi inte riktigtförslår detta med punkten 4. Del var väl att ta lill väl mycket. I varje fallhar jag inte sagt det. Jag förstår detta mycket väl eftersom jag är medmotionär.Motiveringen är bl. a. de särskilda svårigheter som många arrendatorer undersvenska kyrkan och fideikommissen har då det gäller atl hävda sina intressen. Densom följt med litet grand i debatten på det här området - inteminst med anknytning till fideikommissen och kanske särskilt ett specielltfideikommiss i - vet att det är betydligt större svårigheter generelltsett för arrendatorer under fideikommiss än för vanliga arrendatorer. Så nogfinns det i och för sig motivering för alt särskilt peka på att dessaarrendatorer skulle behöva en bättre behandling. Jag sade att det blir bekymmer när det gäller att effektivt och medframgång genomföra en priskontroll i fråga om arrenden. säger del för dem som arrenderar ut marken skulle medföra bekymmer men förarrendatorerna enbart fördelar. Men jag är, hert talman, inte helt övertygad omden saken. Jag tror det kommer atl bli bekymmer på ömse håll. Delär inte möjligt i det nuvarande systemet att denna väg begränsaarrendeprishöjningarna. Men vi är hell ense om, och jag och ävenulskottet, all del är angeläget atl på något sätt begränsa arrendeprisstegringarna.I sådana fall där det uppenbart är obilligl kan det bli fråga om förhandlingarinför vederbörande arrendenämnd. Beträffandeden sista punkten i motionen säger all jag tog i litet väl hårt,och det kan hända alt jag gjorde. Men vi förstår inte -jag trodde det ocksågällde - motiven för delta fjärde yrkande. Arrendatorer somarrenderar av kyrka och fideikommiss har ju samma möjligheter som andraarrendatorer att i vanlig ordning överklaga fattade beslut. Här skulle detenligt motionen finnas särskilda anledningar att gå direkt till regeringen medetl överklagande. Men utan att göra betydande ändringar i de regler som gällerför hanteringen av domstolsärenden i olika sammanhang kan man inte hitta ensådan genväg. Det är väl det som vi trots allt är överens om. TORECLAESON (vpk): Jag vill bara kort säga alt orsaken till alt jag inte yrkar bifall tillpunkten 4 i motionen är att jag insei' att arrendatorer hos fideikommiss ochstat i princip har samma möjligheter att via arrendenämnd och fastighetsdomstolfå sina förhållanden prövade. Menjag har ändå velat markera all problemen generellt sett är större för dearrendatorer del här gäller. Och del kan möjligen finnas situationer där detvore av värde för sådana arrendatorer alt kunna gå vidare lill regeringen om manmisslyckas i övriga instanser. Men vi har som sagt inle nu yrkat bifall tilldet förslaget. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavspå bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1009 av JörnSvensson m. fl. i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill aU kammaren bifaller lagutskottets hemställan i betänkandet nr 26 mom. 1 och 3 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1009 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då ToreClaeson begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 288 Nej - 13 Mom.2, 4, 5 och 6 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Föredrogssocialförsäkringsutskouets betänkande 1977/78:25 med anledning av motioner omvissa handikappfrågor m. m. I detla belänkandebehandlades motionerna 1977/78:240 av UllaEkelund (c), 1977/78:703 av m. fl. (vpk), vari hemställts att hos regeringenbegärde förslag om att normalkostnaderna för anskaffande av glasögoninfogades i sjukförsäkringssystemet och lagen om allmän försäkring, 1977/78:889 av m. fl. (vpk), vari hemställts atl med anledningav vad som sades i motionen 1977/78:887 beslutade alt bil skulle anses somtekniskt hjälpmedel för rörelsehindrade, 1977/78:1058 av ÅkeGillström m. fl. (s), 1977/78:1069 av MargitOdelsparr (c) och () samt 1977/78:1348av (), vari såvitt nu var i fråga hemställts att ilikhet med beslut vid riksmötena /76 och 1976/77 hos regeringenbegärde en grundlig översyn av reglerna för bidrag till bil åt handikappade. Sistnämnda motion hade hänvisats tillarbetsmarknadsutskottet och sedermera såvitt avsåg denna del överlämnats tillsocialförsäkringsutskot-let. 1. avslå motionerna 1977/78:240, 1977/78:703,1977/78:1058 och 1977/ 78:1069, 2. med anledning av motionerna1977/78:889 och 1977/78:1348, sistnämnda motion i vad den behandlats avutskottet, ge regeringen till känna vad utskottet anfört. (vpk): Vpk har tidigare här i motionerat om att bilen skallbetraktas som ett tekniskt hjälpmedel för rörelsehandikappade. De har också utskottet i anledning av liknande krav förutsatt, altregeringen skall framläg.ga förslag till åtgärder. Så har emellertid inte blivitfallet. Bilenär för många ett oundgängligt transportmedel,som aldrig kan ersättas av enutbyggd färdtjänst eller ens inom överskådlig tid av den kollektiva trafiken.De bidrag som utgår till bilanskaffning lill rörelsehindrade täcker bara enliten del av kostnaderna. De:;sutom är inkomstgränserna orealistiska och tarinte alls hänsyn till de verkliga kostnaderna för bilköp och bilinnehav. Mångaav de handikappade tvingas dra ned sin övriga konsumtion till etl minimum införtvånget att skaffa sig en bil, som gör del möjligt att fungera socialt. Vpkanser att bilen fullt ul kan jämföras med andra tekniska hjälpmedel förhandikappade, och vi anser atl bilen skall uppföras på hjälpmedelsförteckningen.Det här är den springande punkten -att bilen skall betraktas som etl tekniskthjälpmedel. Utskottethar nu för tredje gången ställt sig bakom de här motionsyrkandena, och omregeringen inte heller den här tredje gången vill hörsamma utskottetshemställan förutsätter jag att de motionsyrkanden av liknande art som vpkkommeratt lägga fram /riksdag kommer alt få enmycket mer bestämd behandling av utskottet . Jag har inget särskilt yrkande utöver utskottets vad gäller motionen889. Däremot vill jag yrka bifall till motionen 703, som kräver attnormalkostnaderna för anskaffning av glasögon infogas i sjukförsäkringssystemetoch lagen om allmän försäkring. Vi anser att det är ett allvarligt handikappatl drabbas av synskada och att synnedsättning ur ersättnings-synpunkt skallbetraktas som vilket handikapp som helst där hjälpmedel behövs. Kostnaderna förinköp av iglasögon är dessutom en tung post för många familjer, inte minstberoende på de kraftiga prishöjningarna. dethär fallet drabbar det grupper som i andra sammanhang har dålig ekonomi. Detavtal som har träffals om fria glasögon för vissa grupper är inle lill fyllest.Vpk hävdar att denna kategoribegränsning skall upphöra och atl alla medsynskada skall få ersäuning för sina normalkoslnader föratt anskaffa glasögon.Jag yrkar därför bifall till motionen 703. MARGITODELSPARR (c): 1 socialförsäkringsutskouets betänkande nr 25 behandlas bl. a. motionen1069 av och mig angående frågan om införande av bidrag förhandikappades merkostnader i samband med rekreationsresor. Principiellt kan mannaturiigtvis anse att det är riktigt att sådana merkostnader täcks avhandikappförsäkring och pension, men i realiteten täcker inte ersättningendessa kostnader. Man behöver nog inte vara alltför pessimistisk för attkonstatera alt det även i fortsättningen blir svårt för handikappade att fåräkna in sina utlandsresor i underlaget för handikappersättningen. Hurser de då ul i verkligheten? Gravt rörelsehindrade som vill resa utomlands fårdubbla eller flerdubbla kostnaden för en - eller ofta två -ledsagare, som måstefölja med för all ge personlig hjälp med av- och påklädning, hygien,toalettbesök, vid bad, utflykter och ibland även . Mångarörelsehindrade kommer på det sättet aldrig ut och får uppleva andra länder,utan de hänvisas till isolering och ensamhet, vilket medverkar till attförvärra deras situation. anordnar resor med hjälp av fonder somNorrbacka-Eugeniastiftelsen, och Sunnerdahls handikappfond. Mentyvärr kan inte alla beredas plats, utan man tvingas säga nej lill många. Hurlöser då den enskilde rörelsehindrade problemet med merkostnader? Han ärhänvisad till exempelvis , som har vissa medel fördetla ändamål, men även den tvingas säga nej till många på grund av bristandemedel. I övrigt måste man lila till privat välgörenhet som och andravälgörenhetsorganisationer. Man kan också få viss socialhjälp enligt 13 §socialhjälpslagen, s. k. frivillig socialhjälp, till merkostnader, menkommunerna stramar åt på grund av den kärva ekonomiska situationen. Föratt lyckas få bidrag lill merkostnader fordras alltså stor initiativrikedom ochframåtanda, och de som saknar det blir sittande isolerade i sina bostäder,trots att det är de som allra mest behöver den stimulans en rekreationsresa kange. Vårasträvanden mot integrering av handikappade i samhället måste också innebäramöjlighet för dem att resa på samma villkor som friska och tillsammans medfriska. Ettsätt att lösa problemet med finansieringen av gravt rörelsehindradesrekreationsresor kan vara att inrätta en "styrelse för reséljänst"efter den modell som styrelsen för värdartjänst arbetar efter. Styrelsenför vårdarijänst (STYV) svarar för de personliga värdare som skoleleverbehöver i högre utbildning och ger bidrag lill deras lön. På ett liknande sättskulle styrelsen för resetjänst kunna arbeta genom att gebidrag till medhjälpare/ledsagare vid rekreationsresor och eventuellt ha ettregister över lämpliga sådana. Eventuellt kan man tänka sig att styrelsen förvårdarijänst vid sidan av sina nuvarande uppgifter åtar sig atl sköta ävenbidragsfrågan vid rekreationsresor. Utskottetsmotivering är verkligen kortfattad - man åberopar förra åretsställningstagande. Det innebär också alt ambitionen från utskottets sida inte harsträckt sig särdeles långt; man vill inle närmare analysera de problem som haraktualiserats i motionen och sorn har stor betydelse för denna grupp avmänniskor. Kravetpå en utredning är enligt min uppfattning väl underbyggt,ochdetär tråkigt attkonstatera alt utskottet inte har varit berett att ställa sig bakom vårtmotionskrav. Mot ell enigt utskotrsbelänkande finner jag det meningslöst alt yrkabifall till motionen men hopias ändå all motionen och debatten här i kammaren skall leda till ett fall lYamåt för frågan, så aU de handikappade iframtiden får förbättrade möjligheter lill rekreationsresor. 1 detta anförandeinstämde (). har del motionerats flitigt i om ökademöjligheter för personer med handikapp att erhålla bidrag till anskaffning avegen bil. Motionerna har också fått en positiv behandling såväl i utskottet somi kammaren. Det har inneburit atl hos regeringen begärten översyn av bidragsreglerna för bil. Den översynen skulle syfta till att gegravt handikappade personer en verklig möjlighet att utnyttja bil. Men rätlen lillbidrag skulle vidgas även för handikappade som behöver bilen som ett allmäntförflyttningsmedel utan hänvisning till arbete och utbildning. kan mansom bekant få bidrag endast i samband med arbete eller utbildning, och dä ettbegränsat bidrag. Vikan konstatera att regeringen ännu inte har redovisat den översyn som en enigriksdag har begärt. Det är en uppenbar nonchalans mot riksdagenatl totalt strunta i beslut som fattas här. Jag ser det som ytterst allvarligtför demokratin i landei. Vad säger har alltså ingen som helstbetydelse. Detgäller heller inle vilken fråga som helst. Det gäller att möjliggöra för mycketsvårt rörelsehindrade personer atl förflytta sig och komma ut i samhällslivet.Goda kommunikationer är en viktig förutsättning för att handikappade personerskall undgå isolering. Vi lever i ett land med hög billäthel, men den grupp somi första hand behöver detta kommunikationsmedel för att fungera på ungefärlika villkor som andra har inte möjlighet att skaffa ett sådant fordon på grundav för snäva bidragsregler. Det måste ju vara etl fel någonstans i tänkandet.Det är alltså oerhört viktigt att man snabbt löser denna fråga. Socialförsäkringsutskottetupprepar sitt krav och säger följande: "Utskottet, som vid de två senaste riksmötenaställt sig bakom motionsyrkanden om vidgade möjligheter för handikappadepersoner att få tillgång lill egen bil, vill ånyo understryka angelägenheten avalt regeringen förelägger förslag i denna fråga.Vad utskottet anfört bör ges regeringen lill känna." Jaghoppas, herr talman, att detta är sista gången som behöver ta ettsådant här beslut i denna fråga. Jagvill med detla yrka bifall till punkten 2 i socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 25. I det här belänkandet från socialförsäkringsutskotlel föreligger ingaskillnader i uppfattning mellan motionärer och utskott. Jag kan instämma i desynpunkter som och har framfört när det gällerhandikappades möjligheter atl skaffa sig egen bil. Jag har själv sagt att omdet är någon som behöver bil här i samhället så är det faktiskt människor sominle kan gå. När utskottet nu för tredje gången upprepar kravet, och när delhar upprepats från denna talarstol av , och mig,hoppas jag att det hörs till och att vi får ett förslagmycket snart. Närdet gäller ersättning för glasögon vill jag säga atl lagen om allmän försäkringinte innehåller någon bestämmelse om ersättning för kostnader för glasögon.Sjukvårdshuvudmännen har träffat ett avtal med staten om alt ge möjlighet försynskadade alt få glasögon, vilket i första hand gäller barn och ungdom under19 år. Det gäller synhjälpmedel för svårt synskadade och det gäller glasögontill starropererade personer. Men någon generell rätt till ersättning finnsinte.