prot · G109138 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är riktigt attregeringen inle har kunnat salsa i den omfattning som det hade varit önskvärt,och man kan väl i det fallet säga alt marknadshushållningens principer inleföljls, men vi bör då också ha klart för oss atl detla har berott på attregeringen har tvingats alt göra en hel del s. k. selekliva insatser för atlupprälthålla sysselsättningen. Inle mindre än 30 000 milj. kr. har satsals påkrisföretag och krisbranscher. Del är mycket pengar. Jag vill påslå alt det är meraän vad någon annan regering har saisat i det här landet. Om desakerna har vi också i stort sett varit överens inom de olika partierna. Hadede fria marknadskrafterna fått råda, skulle pengarna ha kunnat satsas i meralönsam produktion i branscher och förelag som uppvisar - jag citeraråterigen socialdemokralernas parlimotion - "en överlägsen effektivitet ochproduktionsförmåga". Nuhar regeringen emellertid också gell de expansiva och lönsamma företagenstimulans. Vi kommer väl ihåg devalveringarna och alt löneskallen, dvs. denallmänna arbetsgivaravgiften, har slopats. Del har från många olika hållvitsordats atl delta betytt oerhört myckel för förbättringen avsysselsättningen i . 1del här sammanhanget måsle jag också la upp frågan om inflaiionsvins-lerna. Defria marknadskrafterna skulle, som nämnis, enligt motionen främsl drivas avsitt intresse all göra kortsiktiga infialionsvinster. Jag måsle fråga vad dellaegentligen är för nonsens! Ett förelag som inte går med vinst har ju ingenchans all leva särskilt . En företagare eller en företagsägare strävaralltid efter att få vinst i företaget. Han gör detta för att företaget skallkunna fortsäua att existera och expandera, till gagn för både medarbetare ochsamhälle. Om sedan vinsten blir någol slörre på grund av infialionen, avslår judärmed inte företagaren från denna vinst. Jag förstår dock det dilemma somsocialdemokralerna här befinner sig i: även de har upptäckt att lönsammaförelag ar den bästa garantin för framåtskridande och sysselsättning, men nugällerdet lydligen all komma bort från tidigare tankar på vinster ochövervinster, som del var så populärt atl tala om . Del gällernu all hitta på någoniing ännu fulare, och det blir tydligen infiaiions-vinslerna. Avslutningsvisvill jag i della sammanhang, herr lalman. slå fasl alt de ålgärder som densocialdemokraliska partimolionen lalar om ofelbart leder till planhushållning.Det har visat sig vara en illusion alt tro att politiker och byråkrater bätireän enskilda människor ute i företagen skulle kunna förutse vilka produkter somkonsumenterna kommer alt efterfråga. Vi har talrika exempel på detta i våromvärid. Lägg därtill au i de länder som har salsal på marknadshushållning ochfri förelagsamhet i stället för statligt och kooperativt ägda förelag har deenskilda medborgarnas standard blivit väsenlligl Nr 138 högre. Del är bara alt konstatera all del är på del säuet. Onsdieen den ''"enskild föreiagsamhel baserad på just marknadsekonomins principer i 10 mai 1978 oändligimyckel högre grad lyckats tillfredsställa konsumenternas efterfrågan på varor.Kalla del för trollformel eller vad som helst, men del är ett faktum. Näringspolitiken '''tycker atl socialdemokraterna borde ta lärdom av delta. betänkande som vi nu diskulerar behandlas också en hel del frågor somgäller både slora och mindre företag. Del har också väckts ell fierlalmolioner. Förutom den socialdemokraliska partimolionen, som jag harrefererat lill, är del inte mindre än 13 molioner. En del av dem villjag hellkort kommentera. Mankan tyvärr konstatera atl de mindre och medelstora företagens problem kommit ensmula i skymundan på grund av kriser som har drabbat vissa storföretag, vilketi och för sig kan vara naturligt när del inom etl enda stort förelag kan giillasysselsättningen för flera tusen människor. Men vi får inle glömma bort demindre föreiagen. Många av dem är som bekani familjeförelag, men desysselsätter trots alll borlål en miljon människor. Allregeringen ser posiiivi på de smärre förelagen framgår inie minst avsmåförelagarpropositionen, som vi antog . Såvälreformerna på kapitalbeskattningens område som slopandet av löneskatten ärålgärder som får en positiv effekt på utvecklingen inom just de mindreföretagen. Även vad gäller förelagens uppgiftsskyldighel och svårigheter med provanställningarav medarbeiare har regeringen nu lagil ell förslå sleg, som visaratt man haruppmärks;tmmat de här problemen och all man ser allvarligt på dem. Mensjälvfallel är del mycket som behöver rättas till efter den gamla regeringens,som jag ser det, mycket ljumma inställning lill småföretagen. Del är därför,herr lalman, som tusentals familjeföreiagare och deras medarbeiare ser framemoi en uppföljning av småförelagarpropositionen. som ju inle löste allaproblem - del skall vi väl vara överens om - men som var en god början. Enav de frågor som behandlas i den av viickta motionen1977/78:334 gäller egenlöretagarens personliga borgensåtaganden. Bakgrunden äri korthet följande: Den enskilde förelagaren belastas med allt slörre ansvargeniemoi såväl samhälle som anställda. minskar hans bestämmanderättöver del egna förelagd. Lagen om medbesiämmande innebär att arbetsgivarensbeslutanderätt i praktiken inskränks. Del kan i vissa fall få allvarligakonsekvenser för en arbetsgivare som samlidigi är företagsledare, vilket ju ärfallet i de fiesta mindre företag. Han kan exempelvis få svårigheter attgarantera avtal med kunder och leverantörer. Förelagarföreningsulredningenansåg i sitt belänkande (SOU 1977:3) atl ägarens borgensansvar för lån borde kunna begräns;is betydligt. Industrimi nistern har i proposilionen 1977/78:40 framhållit all som allmän riktlinje' borde gälla, att relativt svaga säkerheter och därmed betydande kreditrisker bör kunna accepteras samt all lån lill nyetablerade företag bör kunna förknippas med särskilt slora risker. Kravel på personlig borgen bör dock 54 kvarsiå, siiger han avslulningsvis. Dessauttalanden är etl sleg i rätt riktning, men jag undrar om inte denna frågaegentligen borde uired;is, inle minsl mot den bakgrunden all nyföretagandet,startandet av nya förelag här i landei, är alltför litel, vilket ledamöterna idenna kammare väl känner lill. T. v. får vi emellertid avvakta resuliaiei avden mjukare prövning som har aviserat. Imotionen 1634 tar vi moderater upp frågan om kreditförsörjningen förde mindreföretagen. Vi pekar bl. a. på de särskilda problem med kapitalförsörjningensom familjeföretagen har. Aktiemarknaden slår som regel inte lill förfogande,inte heller obligalionsmarknaden - den är förbehållen de slörre förelagen.Eftersom ju möjligheterna till självfinansiering i dagärganska små innebär delatt del finns myckel stora behov av all få in friska pengar jusi lill de mindreförelagen, inle minsl de nystartade. Trots all det har gjorts en hel del är delinle lillräckligi. Härmenar vi all avdragsgilla självfinansieringsfonder delvis skulle lösa problemenoch göra dei liiiiare rör föreiagen all iiverleva och också kunna expandera.Man skulle kunna länka sig all förelag som inle har räll till eller inle gjortavsättning lill invesieringslönd för konjunklurutjämning får avsätta avårsvinsten lill en självfinansieringsfond intill dess alt fonden uppgår lillmaximall . Enannan sak som posilivt skulle påverka utvecklingen för småföretagen vore att gedem möjlighet alt erhålla kredil med längre löptid. I allmänhel är delförhållandevis lätt all låna s. k. korta pengar, men när del gäller längrekrediter är det svårare. Här menar vi all en eventuellt ökad kreditrisk förkreditinstituten skulle kunna kompenseras med statliga kreditgarantier. Deålgiirdersomrekommenderas i moiionerna 344 och 1634 är såvitt vi kan förstå ägnade all ökahela näringslivets styrka i enlighel med vad vi här framfört. Motionen1635 berör en annan aspekt på frågan om lån och kredit lill förelag, nämligendel slalliga stödet till krisbranscher. Statligt stöd lill krisdrabbade förelagkan få en olycklig verkan på effektiva ochsjälvbärande företag inom sammabransch. Naturligtvis ställs regeringen i en väldigt svår ochkomplicerad situation, då förelag med tusentals anställda knackar påkanslihusdörren och hävdar alt förelaget eller koncernen behöveromedelbarekonomisk hjälp; i annal fall går förelaget omkull. Ofta prioriterassysselsättningen och del krisdrabbade förelagel får sill slöd. Så har ocksåskett i en rad av fall som vi behandlat i näringsutskottel. Menalltför snabba åtgärder kan vi.sa sig felaktiga. Med del statliga stöd ell krisdrabbaiförelag erhåller konmierdel företaget ibland i en b;'i!irekonkur-ren.ssiluaiion än del .självbärande företaget i samma bransch, vilketknappast kan vara meningen med ett statligt slöd. Del finns, herr lalman, riskför atl de företag som har de bäsia föruisäUningarna för att fortleva,expandera och skapa nya arbeistillfällen kan komma atl bli utkonkurrerade genomsamhälleliga subventioner lill konkurrenssvaga förelag. Del är därför som delär viktigt att vi lär en konkurrenslagstiftning som skyddar alla förelag,oavsett ägare, från en samhälleligt subventionerad konkurrens. En sådanlagstiftning iir med andra ord specielll angelägen inom de sektorer därsamhället gåll in med Slorasubvenlioner lill olika förelag. En myckel akiuell sådan bransch är f ö. leko. Jag vill med det sagda yrka bifall lillnäringsutskoltets hemställan i dess betänkande 1977/78:55. (vpk) kort genmäle: Del är typiskt all de borgerliga inle ser dei grunden nya förutsättningar som håller på att utvecklas för industriellproduktion och industriella samhällen. Dessa nya lörulsäliningarsälter ju ifråga del praktiskt rimliga i all ha ett marknadssystem och ett prissyslem avden nuvarande typen. För del förslå krävs del för en framlida induslriellulveckling en grad av långsiktighet och förutseende i åtgärderna som aldrigförr. Fördel andra krävs del att man ökar den sociala konsumtionen och desociala investeringarnas vikt och betydelse inom ekonomin. av dessa behovtillgodoses genom de s. k. fria marknadskrafterna i prissystemei. Prissystemei kan aldrig göra någon prioritering mellan t.ex. barndaghem och produktion av skräp eller slil-och-släng-varor. Eftersomproduklion av skräp och slil-och-sl;ing-varor i kommersiell mening alllid gerprofit och barndaghemmen inte ger profit - del är ingen verksamhei som ger profit-kommer barndaghemmen alllid atl prioriteras ned. Här finns en grundläggandeoförmåga i prissystemei. Detsamma gäller konfiiklen mellan vad som är intressant nuoch vad som är intressant . Prissystemei kan aldrig verka annat än inuet, och man kan alltså aldrig jämföra vad som investeras i med vad sombör investeras för framtiden. kan endast ske genom en medveten,planmässig satsning. Däri ligger en avgörande svaghet. Sedan kan man för den skull myckel väl inom ramen för enplanekonomi ha sektorer där ett prissyslem tillåts verka med en viss grad avfrihet - det är fulll möjligl och sådani kan diskuteras. Men när del gällerramplaneringen, den långsikliga medvetenheten, närdet gäller huvudinriktningenav investeringar och produklion, har planekonomin en klar överlägsenhet; delklarar inget av de traditionella prissysiemen. sade någol myckel typiskt och mycketavslöjande för hans inställning-jag vill fråga företrädare idiskussionen om han håller med om del. Han sade: Ärdet inie bäsl om de som ärdirekl involverade i produktionen beslämmer? Med del menar . Är inie arbeiarna och ijänstemännen direkl involverade iproduktionen? Vore del inte bra om vi fick mera demokraliska former i förelagenoch i näringslivet, så atl de fick vara med och bestämma? Men då skulle delvara slut med kapitalägarnas monopol på makten! INGVARSVANBERG (s) kort genmäle: var ioch för sig avslöjande: Del var en privatkapitalets lovsång in ibleka döden. Allt som privatkapitalet gör är bra. Jagtyckte . hade lilel svårt all klara av hyllningen lill Nr138 privatkapitalet på samma sätt. Kanske atl hjärtat inte var med irols hans Onsd'ieen den poliiiska förvirring i övrigl. Men gjorde med väldigaplomb in iqto ell försvar för alla meioderna. Påtal om den skildring jag lämnade av en ödeläggelse av stora bygder iNäringspolitiken på 1920- och 1930-lalen - då marknad.sekonominverkligen fungerade och då lusenlals och åter lusenlals människor kastades ul inöd och elände därför alt skogsindustrin följde marknadsekonomins lagar ochkörde ned sågverken och lät staten la hand om dem men behöllskogarna - sade bara kon och goii: Ja, de fria marknadskrafternaklarar ju allt bäst. Han lyckle della var uimärkt. Åk upp lill ochfråga de egna partivännerna diir vad de säger om det! Jag iror inte all dekommer all vara glada lör del. ErikHovhammar fortsatte med att säga all vi måsle ha lönsamma förelag. Ja, vem harsagl emot det? Frågan är bara: Hur skall vinsterna fördelas? Är del så att enenstaka eller några få personer skall ha dem? ErikHovhammar sade sedan atl det biisla för vore om industri-ochaktieägarna finge slörre lönsamhet och slörre vinster, för de ensamma förslårall sköta della. De som har pengar bör få fortsätta med det; blanda erinle i del, ni andra - ni förslår inie del här! En svensk indusiriulvecklingskall alltså köpas till priset av en ännu snedare fördelning av förmögenhet häri landei! Det är bra att det är sagt, . Del lyckerjag man skallvara lacksam för. Jag vill inle säga någoniing mer om del. sade någoniing som gör all jag skulle vilja uppmana honom atl intebära falskt vittnesbörd mol sin nästa. Han sade nämligen all jag har sagl allregeringen har ärvi problemen. (Andrevice talmannen: gällde anförande) Man har inte ärvt några problem från den gamlaregeringen, ulan man har ärvt en politik som man nu håller pä att förstöra. Jagskall återkomma lill de här sakerna när propositionen föreligger. frågar om statskapitalism är mer reglerande än privatkapitalism. Bådaformerna är lika förödande, och vi tar avslånd från dem båda. Vi vill ha enekonomisk demokrati. ERIKHOVHAMMAR (m) kort genmäle: Jag vill börja med alt replikera , som jag tycker är ärlig.så till vida alt han slåss för sin tro. Är man socialist och kommunist, harman självfallet rätt att göra det. säger all vi borgerliga inteinser de nya förutsättningarna och att vi över huvud laget inte vel vad somsker i tiden. Detta lycker jag är felaktigt. De icke-socialistiska partiernaarbetar efter marknadshushållningens principer. Det är vår näringspolitiskaideologi. Vi har, , funnit denna vida överlägsen den planhushållningoch den statssocialism som ni eftersträvar. Vi kan göra jämförelser mellan deländer som har marknadshushållning och de länder som inle har Nr 138 del. Det är då ganska lätt att se skillnaden i standard. Onsdae den ' ''" ' ''" åldringsvård, barnomsorg,skolor och mycket annat in \r,-io måstevi lillsammans skapa värden och resurser. Vi har funnit att marknads- ekonominoch ett fritt näringsliv ger den största garantin för en bältre och f,,.. ,.,., högrestandard för människorna. Därför kämpar vi för den idén. Jag sade i milt anförandeatl jag med förelag menar förelagsledning och de Vi har enlagstiftning som innebär företagsdemokrati, och del tycker jag är bra. I defiesta förelag har vi ell gott samarbete med våra Detta gällerinte minst de mindre och medelstora företagen, som jag närmast är talesmanför. Jag kan försäkra att del är på det TillIngvar vill jag säga att vi borgeriiga har en gemensam ideologi. Jaghar sagt det i min replik till . Vi har marknadshushållningen,och den tycker vi är vida överlägsen planhushållningen. Jag upprepar del. Sedantycker jag all näringsulskotteis värderade ordförande litet väl mycketuppehåller sig vid den historiska bakgrunden. Han går itiden och talar om hur det då var uppe i Norriand och hur man där skövladeskogarna. Det är säkerligen rätt beskrivet, och det vill jag inte försvara. Mennu handlar det om dagens situation. Jag tror inte att har sålätt atl försvara 80 och skidfabriken i . Fråga de anställdadär vad de anser om planhushållning och de idéer ni för fram. 1 praktiken hardet visat sig att de inte fungerarsärskilt bra. Men vi skall inle se tillbaka,ulan vi skall se framåt. JÖRNSVENSSON (vpk) kort genmäle: Här framträder återigen en skillnad i och mindemokratisyn. Med företagsdemokrati och demokrati i näringslivet menar han altde arbetande skall få medbestämmanderätt på basis av de villkor som ägarna ochledningen sätter upp, medan jag däremot menar att demokrati måsle bygga pämajoritetsbeslut. Alla grundläggande rikllinjer för företagspolitiken ochnäringspolitiken skall baseras på majoritetsbeslutens princip. Det betyderatt ide fall där majoriteten är oense med ledningen och de eventuella ägarna, bl. a.då , så skall naturligtvis majoritetens vilja gälla. Jag trorinte alls atl har den tolkningen av begreppen medbestämmanderättoch demokrati. Med demokrati menar han små eftergifter ät de anställda, så atlde skall bli desto villigare och mer uppbundna att acceptera de grundläggandehuvudförutsätiningar som och andra direktörer i näringslivetslår för. Detgrundläggande felet med del nuvarande ekonomiska systemet i , som jag inte tror alt kan förneka därför att del är sä obesiridligi, är att antalet heltidssysselsalta minskar, att den totala syssel sättningen mätt i effektivt heltidsarbete minskar, att reservarmén av arbetslösa undersysselsatla förtidspensionerade lillfällighetsarbeiare och dellidsarbetare ökar, att utslagningen ökar och att klyftorna mellan det s. k. 58 A-laget och B-laget på arbetsmarknaden ocksåvidgas. Del är detta långsiktiga strukturproblem som manmåste ta itu med. Vad jag förstår finns det Nr 138 ingenting i denborgerliga näringspolitiken som ens tar upp della problem Onsd'ieen den somen utgångspunkt för hur man bör göra. Man vågar sig inte på en analys in ,: in-yg eller ens en förklaringlill varför denna försämring av sysselsättningsläget har skett sedan mitten ochslutet av 1960-talel. Det är nu inte bara den borgerliga Näringspolitikenregeringens fel, del erkänns. Men här har vi det grundläggande, slorastrukturproblemet. Vad har ni gjort och vad kan ni göra inom ramen för dennakortsiktiga, kaotiska marknadsekonomi föratt komma ål problemet? Ingenting avdel ni har gjort har kunnat vända på tendensen. Talar inte del för all förträffiighelen i marknadsekonomin ändå,även från en troende som , i någon liien mån måste ifrågasättas? INGVARSVANBERG (s) kort genmäle: Låt oss se framåt och inte tillbaka, säger , på tal omvår ideologiska diskussion. Ja, det är vad jag vill försöka göra. Men för ErikHovhammar betyder atl se framåt egentligen all anträda en marsch tillbaka tillgamla murkna idéer från länge sedan gångna lider om litet bältre infiytande förprivatkapitalet. Så enkelt är det. Närjag skildrade hur det privata skogskapilalei i på 1920- och 1930-lalenförberedde en kris som man förstod skulle komma, pä så sätt alt man förde överde värdefulla skogarna till ett bolag, lämnade de nedkörda sågverken i ettannat, lät det dåliga bolaget gå i konkurs, lät staten ta hand om de arbetslösamänniskorna och kommunernas problem, medan man behöll skogarna,som nuingärienstorprivat koncern,dä säger det är ett bra exempel påhur man skall handla. Jag undrar om inle det är förhållanden som han vill hatillbaka. Tänkpå 80, säger . 80 var ett försök atl skapa mersysselsättning i och, märk väl, , ell projekt somjagar helt överiygad om kommer lill uiförande-om än inie hell i dessursprungliga form - bara vi kommer ifrån den nuvarande slagnalions-perioden.Del var en i grunden riktig tanke att förädla mer av malmen i . Det ärinte någol som jag skäms för. Tvärtom ärjag övertygad om alt i den män ErikHovhammar lar mindre makt kommer möjligheten alt genomföra 80 att öka.Det är mitt sätt alt se framåt. ERIKHOVHAMMAR (m) kort genmäle: Det är alltid skillnad på teori och praktik, . Jag skullegärna önska att arbetade kanske något halvår i etl medelstortföretag och satte sig in i hur samarbetet mellan förelagsledning och anställdafungerar. Då trorjag atl han skulle la en betydligt reviderad uppfattning omhur det fungerar i praktiken. I de allra flesta fall går det nämligen mycketbra, både under den nuvarande lagstiftningen och under den vi hade tidigare. Företagsdemokratinfungerar trots allt ganska väl i det här landei. Därmed inle sagl alt den intekan bli bättre. Det är rikligt altsysselsättningsläget i vårt land är besvärande. Det råder en 59 internationelllågkonjunktur, och den hade vi fått oavsett vilken regering vi haft. Vi ärutsatta fören ökad konkurrens från s. k. u-länder- , och mångaandra - som slår hårt. Därför måste vi finna oss i alt vissa branscherreduceras. Vi måste skapa nya arbetstillfällen, och del är vi i färd med altgöra. Del går dock inie pä några månader ulan lar lid. Del arbetet liggerframför oss. Målsättningen för den politik som förs är all vi skall åstadkommaen bättre sysselsättning. Alla de insatser som görs går ut pä alt trygga jobbenpå litet sikt. Ja,, framtiden för vårt land ligger, som jag ser det, just i att viarbetar för marknadshushållning, enskild förelagsamhet och privat äganderätt.Det är vår ideologi, och den är vi beredda atl kämpa för. 80 lyckerjag all man skall tala försiktigt om. Jag tror inle all del är så särskiltmånga som delar den optimism belräffande det företagets framtid somnäringsutskoltets ordförande här givit uttryck för. Till detta näringsutskoltets betänkande nr 55 har sammanförts ettfiertal motioner från samtliga partier ulom apk, vilka molioner behandlar frågorom näringslivets olika delar. har sagt attsocialdemokraterna har en omfattande planering av näringslivet. Då ställer mansig frågan: Är det denna planering som har lett fram till de nuvarandesvårigheterna och arbetslösheten inom näringslivet? Underden gamla regeringens sista år försämrades situationen på alla de områden somnu har svårigheter. Bostadsbyggandet minskade under denna lid med ungefärhälften, frän 109 000 lägenheter till 55 000. Attförsöka bevara ett näringsliv intakt och med full produktionssiyrka måste varaen huvuduppgift för arbeiei på en god näringspolitik. Det är därför egenlligeninte överraskande all så mänga molioner har väckts med olika yrkanden ornförstärkningar av näringslivet. Minskad efterfrågan på världsmarknaden ochskärpt konkurrens har satl sina stora spår i den svenska sysselsättningen. Manhar ibland en känsla av att del inte finns några säkra patentlösningar för hurproduktion och sysselsättning skall bevaras till fullo i vårt land. Deförstarnajdemonstrationer som förekom dominerades helt av kravet på etlbevarande av företag av olika slag och inom olika branscher. Det speglarnaturligtvis lidsläget mycket markant. Ändå har ingen tidigare regering i vårtland satsai så mycket på att bevara sysselsättningen i olika företag som dennuvarande regeringen. Oppositionens kritik gäller i huvudsak var pengarnaskulle ha satts in. Mendet räcker inte med att man önskar och kräversysselsäitning, ulan det gällerockså att kunna sälja arbetsresultatets varor till ett pris som täckerproduktionskostnaderna och kunna göra det i konkurrens med andraländer som producerar samma varor. Denna den viktigaste förutsättningenglömmer man ofta bort när man debatterar dessa frågor-i synnerhet i intervjueri TV och radio om dessa problem. Man ställer sig frågan om del endast ärlågkonjunkturen i världen som åstadkommer det här förhållandet. Är del inte så atl del harväxt upp så många nya produceniländer all vårt Nr 138 utrymme har krympt? Faktiskt har också socialdemokraterna framhållit Onsdaeen den delta, och därför stämmer inte resonemangen om atl svårigheterna i |q g-jn huvudsak kan föras pä den nuvarande regeringens skuldkonto. 1motionen 1640, som är en socialdemokratisk partimotion, sägs att deNäringspolitiken minskade investeringarna i näringslivet lill stor del beror påden nuvarande regeringen. Det påslåendet kan ju inle vara sant. Den nuvaranderegeringen mottog ett land med betydande svårigheter att hävda sig pävärldsmarknaden. Man flr inle heller blunda för den arbetslöshet som finnsöverallt i världen, med bl. a. sju miljoner arbetslösa i .