prot · G109149 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag upplevde också där televisionens inbrott i enavlägsen Oällbygd, och jag säg dess enorma möjligheter som kultur-, kunskaps-och nyhelsförmedlare. Menjag har inte bara varit en intresserad radio- och TV-konsument. Jag gjorde mittförsta egna radioprogram pä . och fram till del jag blevledamot av har jag medverkat inom ljudradio och television ipraktiskt taget alla funktioner som slår öppna för en frilansa re. Jaghar varit ledamot av den nuvarande radionämnden frän dess tillkomst 1967 framtill , och jag har därefter suttit i styrelse.Under min lid i och dess kulturutskott har jag-som jag återkommerlill och som påpekade - helt naturiigt starkt Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. 5Riksdagens prolokoll 1977/78:149 Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. engagerat mig i frågor somrör den svenska rundradioverksamheien och arbetsvillkor. Med den här redovisningen vill jag ha sagt atl jag har en hel delförstahandskunskap om den svenska radioverksamheten. Men jag vill ocksålillägga: Delta innebär inte att jag har tvärsäkra och helt bestämda synpunkteri alla detaljer på hur omorganisationen -som är nödvändig -skall se ul. Jaghar aldrig haft några kategoriska patentlösningar till hands på hurprogramverksamheten bäst skall utformas. Och jag har alltid varit starktmedveten om svårigheten att i ord uttrycka den lag och del avtal som definitivtbäst skall dra upp de yttre ramarna för programverksamheten. Tvärsäkerheten finnsi desto rikare mått på andra håll. Senast har den demonstrerats av de tväföregående talarna från denna talarstol. De tycks vela hur man skall lösa allaproblem - del är bara del att de inte är ense om hur lösningarna skall se ul. Jaghar sannerligen haft anledning all fundera över hur sammansaltradioproblematiken är efter det all radioulredningen lagt fram sitt betänkande,under remissbehandlingen i radiostyrelsen, under penetreringen avradiopropositionen och under arbetet i kulturutskoltel. Jag har tvingatskombinera dessa funderingar med den parallella debatten och utredningsverksamhetenkring en nordisk TV-salellil och mitt arbete i den förra årel tillsattavideogramutredningen. sådan situation inser man snart att del finns många alternativa lösningar,många nya vägar alt pröva, och atl det är nära nog omöjligt all i förväg medsäkerhet avgöra vilken lösning, vilken väg, som slutligt är den bästa. Jag velattjag inte är ensam om att inta en prövande och omprövande hållning i dessafrågor. Jag har mött denna hållning hos många enskilda bland Radiosmedarbetare på olika nivåer. Detär mot den bakgrunden av prövande och omprövande eftertänksamhet jag ställermig bakom allt väsentligt i de förslag som framlagts i propositionen. Vihär i skall göra övergripande överväganden. Därvidlag är delnaluriigtvis av stor betydelse för oss atl vi lar del av de synpunkter somläggs fram t. ex. av de anställda vid . De har praktiskaerfarenheter och kunskaper, vilkas vikl inte får underskattas. Men vi får integlömma att en facklig organisation också - det är självklart - lill icke ringadel i sina uttalanden präglas av facklig strategi. Man vill ha mer pengar förprogramverksamheten, och då ställer man sig lätt avvisande till organisationsändringar,som kan befaras minska de egentliga programmedlen. Man vill i görligaste månarbeta i lugn och ro, och man ställer sig därför avvisande tillorganisationsförändringar som innebär nya eller ändrade arbetsuppgifter. För enfacklig organisation är det betydligt enklare att ta ställning i en sådan frågaän del är för oss i ; detta sagl i anledning av myckel kategoriskauttalanden från medarbetarna vid . Detfinns dock anledning att något se på den svenska rundradions verksamhetoch organisation . De förstaförsökssändningarna kom i gång är 1922, som jag nämnde År 1924antog en lag om - som del hette - "den trädlösa lelefoniensutnynjande för rundradioändamäl". Detta innebar atl AB RadioOänstbildades. Företaget hade sina första sändningar . Verksamheloch sändningslid ökade snabbi. De första skolradiopro-grammen sändes redan1928. Önskemål om två ljudradioprogram framfördes och avvisades första gången1929. Den första egentliga radioutredningen utsågs . Denna föreslog bl. a.att radiosändningarna skulle anförtros ett statligt bolag. AB RadioOänst bestod; dock fick staten ökad representation istyrelsen. År1943 tillsattes en ny radioutredning. Denna lade fram sill belänkande i januari1946. Beslut fattades om nya sändningsfacilileter, och man beslöt att sikta insig på flera sända program. Man räknade då med irädradiosändningarsom den bästa tekniska lösningen. År1952 tillsattes den s. k. dubbelprogramutredningen. Denna lade fram sittbelänkande 1955, i vilket konstaterades alt ulvecklingen gått snabbt och atlIrädradiosändningar inte längre var aktuella - FM-tekniken hade tagit över. Televisionenstod för dörren. En TV-utredning tillsaUes 1951. Denna föreslogförsökssändningar 1952, och lade den fram sitt slutbetänkande. År1956 beslöt att TV-sändningsnätet skulle byggas ut i statlig regi ochalt AB RadioOänst skulle få ensamrätt lill programverksamheten. År1955 började ljudradions P 2-sändningar. Årel därpå startade de förstareguljära TV-sändningarna. 1957 försvann AB RadioOänst och ersattes medSveriges . Den väsentliga skillnaden var atl folkrörelserna tillkom somaktieägare. I praktiken var det samma organisalion som levde vidare. Tankarväcktes på att förstatliga organisationen, men de avvisades. Detta hände gångpå gång. avvisades gång på gång förslag om att bryta monopolet genomatt införa en konkurrerande reklamfinansierad radio- och TV-verksamhet. Dennahar lagils upp i dagens debatl av tidigare talare. Somliga roar sig ju med atlmåla spöken på väggen. Jag tror att vi kan säga alt reklamfinansierade ljudradio-eller TV-sändningar numera är definitivt avförda från dagordningen. De hör intehemma i dagens debatt. År1960 tillsattes den nya radioutredningen, som bl. a. fick till uppgift attfundera över regional verksamhet. fick den tilläggsdirektiv attockså syssla med TV:s framtid och då framför allt om och när vi skulle kunnaetablera en andra TV-kanal. År1966 kom beslul om två TV-kanaler i "stimulerande tävlan".1967 fick vi en ny radiolag, en ny radioansvarighetslag och ett nytt avtalmellan staten och , och 1972 var de två radiokanalerna heltjämställda vad angår ekonomi och sändningslid. Till allt det här uppräknadekommer en serie ambitiösa utredningar inom . Vihar alltså diskuterat de här frågorna länge och utvecklingen har varit snabb.Tekniken har förfinats och språngvis skapat nya förutsättningar för Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Det som under1920-talet våren spännande och intressant lek vid knastrande kristallmoUagareär , på gott och ont, en betydande del av den verklighet i vilken vi lever- den verklighet som beslår av 22 000 limmar ljudradio och TV perår. Delär egendomligt atl denna växande programverksamhet sä länge kunnat existerainom en enda organisalion. I bönan av 1930-talel kunde de fasl anställdaprogrammedarbelarna vid radioföretaget samlas i ett rum och förevigas på sammafotografi. uppgår de till ungefär 1 500. Den tekniskt arbetande och denadministrativa personalen har ökat i antal i samma omfattning. Allt della har framtill nu hållits samman inom etl enda förelag. Underde har det i den allmänna debatten och här i riksdagenriktals krilik mot företagel. Del har beskrivits som för stort och förbyräkraliserat för att på rätt sätt kunna gå i land med sina uppgifter. Denkritiken har ofta skjutit över målet - stundom grovt. Åandra sidan är del uppenbart att starka krav gjorde sig gällande under1960-talet, som syftade till en decenlralisering av besluten inomradioföre-lagel, en strävan mot fler enheler med större självsländighel. J966års proposition och riksdagsbeslut kan betraktas som elt första allvarligt stegi den riktningen. Vi fick ju då sex i hög grad självständiga programenheter. Avsärskild belydelse var att de två TV-kanalernas relationer lill varandra ficken speciell utformning och alt dislriklen fick en särskild organisation. År1975 kom beslutet om lokalradion. Den fick som bekant karaktären avdotterbolag. Årel därpå var del dags för utbildningsradion som också den blevett dotterbolag. Dethär är en tydlig utvecklingstendens, och i den ulvecklingens föriängningframstår det förvisso inte som orimligt att låta också ljudradion ochtelevisionen få karaktären av två självständiga programföretag - alltså att tasteget fullt ut och förvandla lill en koncern med ett moderbolagoch fyra dotterbolag. En ulveckling i den riktningen har påbörjats, och del ärnaturligt atl låta den fortsätta. Detfinns argument som talar mol en sådan organisation. De redovisas utföriigt ochulan överord i yltrande över radioutredningens belänkande. Jaghar själv deltagit i arbetet med delta remissyttrande. Under den gångna höstenoch vintern debatterades livligt etl par interna kanslihuspromemorior. Jagsyftar på de mångomtalade s. k. horisontella resp. vertikala huggen. För migframstod de där skisserade organisationslösningarna som omöjliga. Denkoncernmodell som presenterades i radiopropositionen -modifierad med hänsyntill de synpunkter som framförts under debatten -finner jag emellertid väl värdatt pröva. Delur organisatorisk synpunkt väsentligaste är givetvis alt ljudradion ochtelevisionen blir självständiga programföretag. Del bör påpekas att detta intearen unik svensk tankegång. En sådan klyvning har redan genomförts t. ex. iFrankrike -jag säger det trots att nämnde som ettskrämmande exempel. I den livliga debatten i kring NRK;s, Rikskringkastingens,verksamhel har krav framförts alt ljudradio och television skall anförtros tvåseparata förelag- delta trots all man där bara har en TV-kanal och ellljudradioprogram. Ikritiken av propositionens organisalionsförslag har man särskilt uppehållitsig vid integriietsfrägan. Man menar alt fyra programproducerande företagskulle få svårare att bevara och stärka sin självständighet, sin integritet,gentemot statsmakterna och de starka organisationerna i vårt land. Jag trorinte det resonemanget håller inför en mera närgången prövning. Omvi sedan ett antal är tillbaka hade haft etl självständigt radioföretagoch ett självständigt TV-förelag och förslag väckis om all de skulle slås ihoplill etl enda företag, lillsammans med lokalradion och ljudradion - då, i densituationen, hade man sannolikt med belydligt slörre rätt kunnat gå ut ochvarna för alt integriteten var hotad. Enligtpropositionen skall vart och ett av dotterbolagen iakttaga saklighet ochopartiskhet, och varje företag skall i princip i sin programverksamhet iakttagaskälig balans mellan olika åsikter och intressen. Också detta har uppfattatssom etl hol mol programföretagens integritet och etl hol mol medarbetarnasyttrandefrihet. Risken är slor, sägs del i den socialdemokratiskapartimolionen, att programmen blir mera utslätade och alt möjligheterna altgöra kritiska reportage och kontroversiella program blir beskurna. Ivpk-motionen är man inne på samma tankegångar. Detkan finnas skäl alt erinra om att dessa grundläggande programregler är avgammall datum. När RadioOänst började sin verksamhel 1925 skulle man bl. a.iakttaga följande direktiv frän statsmakterna: "Rundradioprogrammen--- skolahållas på hög ideell, kulturell och konstnäriig nivå, och varapräglade av vederhäftighet, saklighet och opartiskhet." Motiventill dessa krav på vederhäftighet, saklighet och opartiskhet är välgrundade,och de behöver inte rekapituleras här. De har hängt med ,och dekommeratt finnas kvar i överskådlig framlid. De mjukades upp i någon mån med1967 års radioavtal, där det sägs att programverksamheten i sin helhet skallpräglas av balans mellan olika åsikter. har accepterat atlpartiskhet i ell program eller ett programinslag i en TV-kanal kan balanserasav sä atl säga motsatt partiskhet i program eller programinslag i den andrakanalen - eller i ljudradion. Behandlingenav denna fråga har dock inte varit problemfri i radionämnden, som man skullekunna tro av debatten. Del har stundom varit besväriigt för radionämndensledamöter att avgöra i vad mån etl fristående program på etl rimligl sättbalanseras av andra program. När det gäller t. ex. program riktade lill barnhar nämnden ställt högre krav på balans inom ett och samma program - eller iförekommande fall en och samma programserie. Härbör man kanske också påpeka något som tydligen är bortglömt i diskussionen; vibefinner oss redan nu i en situation där vi har tre företag som vart för sigskall iakttaga balans i sin programverksamhet - det nuvarande ,lokalradion och utbildningsradion. De tre förelagen kan inte påverka varandrasprogram - de ärju självständiga - och de kan alltså inte Radionsoch televisionens Jörtsalia verksamhet, m. m. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. räkna med en så atl sägaövergripande balans i programutbudet. Medden nya organisationen får vi fyra programföretag som är självständiga iförhållande till varandra, och dessutom uttalas del i propositionen alt den enaTV-kanalens program inte skall kunna balanseras av program i den andra kanalen.Det sista motiveras givetvis av de tvä kanalernas vidgade självsländighel.Naluriigtvis har balansproblemel därmed blivit mera påtagligt. är mera komplicerad än den ser ul. Ingenting talar för attprogramproducenterna i , närde gjort program som kanbedömas som partiska, före sändningen försäkrat sig om atl detta program skullebalanseras av ell annat program. Del handlar alltså knappast om att del harförekommit en sorts planerad balans eller - om man sä vill - en planeradpartiskhet. Men,som sagl, balansproblemel blir mera påtagligt med de nya reglerna. Jag haremellertid svårt atl föreställa mig att de skall få de svära konsekvenser föryttrandefriheten som många lycks föreställa sig, däribland ochEva Hjelmslröm. , kulturarbetarna och förfatlarkåren har det framförts synpunkter pådelta. Man uttrycker oro för alt yttrandefriheten skall inskränkas med dettanya krav på balans inom varje programförelag för sig. riktadeen direkt fråga till mig om hur jag ser på dessa kulturarbetares värderingar. Jagtror hell enkelt atl man felbedömer verkningarna av de nya reglerna. Jag trorinte att mångfalden kommeratt bli lidande. Snarare finns del skäl att anta altden skall förstärkas. Detta ligger ju -det finner man vid litet närmareeftertanke - inbäddat i balanskravel. Sänds ett program av viss typ skall detbalanseras av ett annat. Det ärju en garanti för ökad mångfald. Jagtror inte heller på det resonemang om självcensur som har förts i flerasammanhang. Det hänger samman med att jag väl känner de s. k.kulturar-belargrupperna här i landet. Jag har slor tilltro till både deras ochradiomedarbetarnas integritet och självständighet som personer. Nunågra ord om demokralibegreppet,som ju också har betraktats som en kärnfråga idebatten. k. demokratibestämmelsen innebär elt avsteg fränopariiskhetskravel pä programverksamheten. Del stipulerades atl Radioskulle hävda de "grundläggande demokratiska värdena". Ipropositionen föresläs att demokratiregeln skall överföras frän avtalet lillradiolagen. De socialdemokratiska reservanterna i utskottet delar - enligtreservationen 13 - majoritetens uppfattning all demokratibestämmelsen böröverföras lill radiolagen. Däremot motsätter man sig formuleringsändringarna.Socialdemokraterna är som bekant inte ensamma om detta. Manhävdar atl en praxis ulvecklals inom och gamla formuleringen skall tolkas samt atl en ändring skulle skapa nyalolkningssvårigheier. Enligt min bedömning förhåller del sig knappast så, attdet kommer alt bli några slörre tolkningssvårigheter. Här bör vi ha klarl föross att demokratiparagrafen som den nuvarande radionämndenfungerat har blivit aktuell bara vid ett fåtal tillfällen - jag tror att de kanräknas på ena handens fingrar; i vart fall på båda händernas fingrar. Del haralltså inte medfört några slörre problem. Iskriften "anser. . ." - av nämndens tidigaresekreterare, - som utgör en översikt av nämndens beslut under femoch elt halvt är behandlas i etl avsnitt de ställningstaganden som nämndengjorl i anledning av demokraliregeln. Av texten framgår att hävdandet av degrundläggande demokratiska värdena innebär dels att man skall hävda detdemokratiska statsskickels grundidéer, dels att man skall hävda principen omalla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Närnu demokralibeslämmelserna föreslås överförda från avtal till radiolag har manalltså genomfört ett förtydligande med ledning av hur bestämmelsernahittills tolkats. Någon ändring i sak är det helt enkelt inte fråga om. Dellaframhålls faktiskt i den socialdemokraliska reservationen på denna punkt, därman bekräftar att innebörden i den nya formuleringen återfinns i den gamla -alltså är utskottsmajoritei och reservanter egentligen överens på den härpunkten. Jaghar, som jag nämnde, varit ledamot av radionämnden under åtskilliga år. Jagkänner för egen del ingel slörre behov av alt genomföra den ändring somföreslogs av radioulredningen och som föreslås i proposilionen ochutskottets betänkande. Å andra sidan är det ju ingalunda ovanligt att manförtydligar en praxis när den förs in i en lagtext. På den här punkten följerjag helt enkelt konsliiutionsutskottets yltrande. Frågan kommer senare i dagatl las upp av liksom av . Demokraliregelnlas också upp i vpk:s partimotion. Där menar man atl de gamla bestämmelserna omatt radion skall hävda de grundläggande demokratiska värdena hell enkelt skallavskaffas och att de programmedarbelare som kan komma att kritiseradet demokratiska statsskicket löper risk atl bli lagbrytare - underförståttlöper risk atl straffas. Det finns också en och annan representant förmedarbetarna på radion som tror att det förhåller sig pä det viset. Dehär formuleringarna är- liksom åtskilligt annat i motionen - i och för sigintressanta, om också på elt annat sätt än vad moiionsförfattarna tänkt sig,men del är naluriiglvis svårt alt diskutera delta här i kammaren. Det beror jupå all tankegångar, ordval och formuleringar hamnat litet vid sidan om det somvi andra upplever som verkligheten. Jagskall nu säga någol om frågeställningarna kring våld och våldsinslag iTV-programmen. Del är en sak som har diskuterats livligt, särskilt under senareår. Densocialdemokratiska reservationen 9 ligger innehållsmässigt myckel näraskrivningarna i propositionen och utskotlsmajoritetens betänkande. Ireservalionen sägs - liksom i socialdemokraternas partimotion - all det numeraär väl dokumenterat alt "våldsinslag i underhållsprogram haren klartnegativ inverkan på framför allt barn", och man uttalar sin förvåning överatt departementschefen inte delar denna uppfattning. Här anstränger man sig Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. verkligen för allmisstolka och hårdra propositionens formuleringar! Också propositionen tar uppvåldsbilders och våldssekvensers negativa effekter, men där påpekas också attde undersökningar som publicerats inte medger några entydigatolkningar. Propositionensskrivning är seriös och korrekt. Frågan om hur våldsinslag i filmer ochTV-program påverkar sin publik har varil föremål för diskussion och forskningsedan åtminstone mitten pä 1930-lalet, och forskningen och debatten harsuccessivt intensifierats efter televisionens snabba genombrott. Dettaär etl stort och komplicerat problemområde. Vi kan inte ens pä eltvettigt sätt förklara varför väldspräglade program framstår som attraktiva förså många människor, varför de samlar så stor publik, varför de lycks varasärskill attraktiva för vissa yngre åldersgrupper. Detman är mesl rädd för när det gäller våldsframställningar äravtrubb-ningseffektenoch tillvänjningseffekten-dvs. att våld kan komma altframstå som och accepteras som en tilläten metod all lösa konflikter. Detbjuder på stora svårigheier all frilägga och mala sådan påverkan och allexperimenlelll belägga den. Del är uppenbart atl graden och arten av effekternavarierar frän individ till individ och också med de former under vilkavederbörande tar del av mediavåldet. Videogramutredningenskall enligt sina direktiv särskill granska hur barn och ungdom påverkas avTV-program och därmed också film. Ulredningen har engagerat två experter föratl göra en sammanställ ning och utvärdering av forskningen inom del härområdel. har tre promemorior satts på pränt som redovisar svensk,nordisk resp. internationell forskning. En sammanfattande utvärdering kommeratt presenteras längre fram . Härbör man också inskjuta att den aktuella forskningen ingalunda sysslar enbartmed våldsframställningens effekter- utan med hur barn och ungdom över huvudtaget påverkas av TV-lillande i sig, oavsett vad del är för program de lar delav. De frågeslällningarna går inte atl särskilja från våldsproblematiken. Ochhär bör man göra ännu etl påpekande. Den mest omfattande grundforskningen harägl rum i och . Forskningsresultaten - del gäller särskiltde amerikanska - är inte ulan vidare tillämpliga på svenska och nordiskaförhållanden. Vi har ett annorlunda programutbud och andra littarvanor. Helloav:5elt om underhållningsvåldet har skadliga effekter eller ej finns det ivårt land en praktiskt taget enig opinion mot våldet i film, seriemagasin,kiosklitteratur och TV. Vi avvisar del redan av moraliska och estetiska skäl.Vi finner det t. ex. nödvändigi alt ha en tämligen restriktiv filmcensur. SverigesRadio har kritiserats, stundom hårt, för för myckel våld i gestaltande program.Det gäller då framför allt eller nästan enbarl importerade serieprogram.Radionämnden genomförde 1976 en granskning av sammanlagt 36 program, de flestaingående i olika serier, alla utom en importerade. Vid radionämndens beslutden förra årel framfördes viss kritik mot inslag i en del program,men nämnden kunde inte finna att de granskade programmen stred mot radiolag ochavial. Tre reservanter anförde dock avvikande mening och ansåg atl bl. a.Kojakserien passerat gränsen för vad lag och avtal kunde medge. Detstår hell klart att man frän sida intar en restriktiv hållningtill underhållningsvåldet och all man har bestämda och ökande ambitioner allundvika våldsinslag. Det framgår tydligt vid jämförelser med programutbudet iandra länder. Del står också klart all man följer forskningen, och vi vel också bedriver egen forskning och genomför egna undersökningar. Frågeställningarnavar akluella när vi fick radiobeslul. De diskuteras bl. a. i skriftenRadio och TV möter publiken 1972, en bok från publik- ochprogramforskningsavdelningen vid . De togs upp på nytt itvåkanalulredningens rapport nr 1975. De har penetrerats och debatteratsvid många programkollegier och programseminarier-det senasle för etl par veckorsedan. Det råder ingen tvekan om att medarbetarna vid intarsamma avvisande hållning till underhållningsvåldei som vi i riksdagenskulturutskott och vi här i kammaren och den seriösa, allmänna opinionen. Detfinns ingen grund för atl tro att det skall bli annorlunda i framliden. Egentligenär reservationen 9 onödig. Den har ju i allt väsenlligl samma innehåll somtexten i proposilionen och betänkandet. Jag finner attjag redan håller på att langera den lid somjag haraniecknai mig för pä lalariisian. Jag vill dock avslutningsvis någol berörakoslnadsfrågorna och medelsanvisningen. Fränmånga häll - inte minst i molioner och av från talarstolen fören stund sedan - har kostnaderna för organisalionsändringen förts fram som elttungt argument för all allt skall bli vid del gamla, eller snarare vid delnuvarande. Delär självklart alt själva omvandlingen av radioverksamheiens organisationkommer atl medföra koslnader. Vissa överslagsberäkningar har gjons av ledningenför . Om regeringen i propositionen skulle föra ett resonemangkring omläggningskostnaderna skulle delta också innebära an man lade sig iomläggningens genomförande. Och della skulle strida mol de grundläggandeprinciperna för rundradioverksamhetens självsländighel gentemot statsmakterna.