prot · G10988 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:88 §1 Meddelande om interpellationssvar 1977/78:127 om åtgärder jör aitJÖrlänga avvecklingstiden vid i HandelsministernSTAFFAN : Herr talman! Jag vill meddela alt jag hade för avsiktatl besvara interpellalionen nr 127 av om åtgärder föratt förlänga avvecklingstiden vid . Mot bakgrund av alt regeringenför fick AMS utredning rörande sysselsättning vid RydboholmsAB och alt regeringen håller på atl bereda frågan har jag kommit överens medinterpellanten om att besvara interpellalionen , dvs. § 2 Om den svenskavapenexporten Handelsministern erhöllordet föran i ett sammanhang besvara dels () den 7 februarianmälda interpellation, 1977/78:128, dels (vpk) den 7februari anmälda interpellation, 1977/78:129, till statsministern, och anförde: har frågat statsministern om han anser aU svenskvapenexport skall fö förekomma till stater som , eller Brasilien.Oswald har vidare frågat om statsministern anser atl de nuvarandereglerna för export är tillräckligt precisa och om statsministern, om så inteär fallet, vill medverka lill atl en omarbetning och skärpning kommer tillstånd. Interpellalionen har överlämnats till mig för besvarande. MajBritt har frågat om jag anser atl export av vapen till ochIran slår i överensstämmelse med beslut . Hon har också frågatvilka åtgärder jag är beredd att vidta för att beslut och riktlinjerom förbud mot export av krigsmateriel ej skall kringgås via licenstillverkning.Ytteriigare frågor gäller utvecklingen av den direkta årliga exporten avkrigsmateriel och vilken position intar som vapenexportland.Slutligen har frågat om jag är beredd alt medverka till enoffentlig redogörelse av till vilka länder krigsmateriel exporteras, så somexempelvis offentliggör sin export. SomOswald framhåller i sin interpellation råder det en omfattandeenighet om alt för att upprätthålla en god försvarskrafl En orsak är att vi därigenom kan tillgodogöra oss defördelar som en produktion i större skala ger. innebärupprätthållandet av en tillverkningskapacitet som är större än vad som krävsunder fredslid en ökad beredskap alt tillgodose de behov som kan uppkomma i eltavspärrningsläge. Med vår export kan vi i viss mån balansera den import som ärnödvändig. Jag vill i sammanhanget också erinra om att det finns många ländersom hellre önskar göra inköp från elt litet och alliansfritt land som Sverigeän från någon stormakt. Fråganom till vilka stater en svensk export av krigsmateriel kan medges regleras avde riktlinjer som antog 1971. De refereras i sina huvuddrag i MajBritt interpellation. Men riktlinjerna innehåller också särskildaanvisningar om tillämpningen av dessa allmänna regler. I dessa sägs bl. a. bör skilja mellan materiel av utpräglat defensiv karaktär och krigsmaterieli övrigt. Export av materiel som inte kan utnyttjas för atl påverka "denföreliggande krissituationen" bör kunna tillålas. Särskilda hänsyn skallockså tas lill leverans av reservdelar till tidigare levererad krigsmateriel. Detär således en rad skilda faktorer som måsle vägas in vid bedömningen av enansökan om exportlicens. Det gäller köparlandets utrikespolitiska förhållanden,dess inrikespolitiska situation och malerielens karaktär ochanvändningsområden. Hänsyn skall också tas till eventuella tidigare leveransåtaganden. Detär inom ramen för sådana överväganden som export har beviljats bl. a. till deländer som nämns i inierpellationerna - , och . Den bestårdels av utpräglat defensiv materiel, dels av materiel som ingår i tidigareleveransålaganden och står exportlicens beviljats enligt minuppfattning i överensstämmelse med gällande riktlinjer. Detbör understrykas alt leveranser av krigsmateriel ofta sträcker sig över enlängre tidsperiod. Den export som i statistiken redovisas till elt givet landär därför inte någon indikation på hur en prövning av en annan ansökan omexportlicens lill detta land skulle utfalla. Varjeansökan fordrar, som så ofta betonats, en grundlig prövning från fall till fallpå basis av de allmänna riktlinjerna. Det är inte möjligt att med någonsäkerhet fören period framåt i tiden förteckna länder som kan eller inte kankomma i fråga som köpare av krigsmateriel. Jagbedömer reglerna för krigsmaterielexporten så precisa man rimligen kan begära.Det var också så sent som som en enig riksdag uttaladesom sin mening atl något behov av översyn av reglerna f n. inte föreligger. Somsvar på fråga om utvecklingen av den direkta årligakrigsmaterielexporten från kan jag lämna följandesifferserie med början 1971: 627 milj. kr., 359 milj. kr., 335 milj. kr., 477milj. kr., 536 milj. kr. och slutligen 502 milj. kr. För 1977föreliggerännu inga fullständiga uppgifter. I relation till vår totalexportligger den berörda utförseln tillbaka väl under 1 96. Deutförseltillstånd som getts 1971-1976 uppgår i lill 543,372,323, 586, 523 och 749. 1977gavs tillstånd för 815 milj. kr. MajBritt fjärde fråga låter sig inte besvaras med samma exakthet. IStockholms internationella fredsforskningsinstituts (SIPRLs) årsbok 1977redovisas en uppskattning av värdet av exporten av viktigare vapen till tredjevärldens länder. Det totala värdet av denna export för är här . Av dessa svarar de två största exportländerna (och )för tillsammans 5 447 och de två näst största (och )för ytterligare 1 440. Medenexporisiffra på blir Svergesandel av den totala vapenexporten lill knappt 0,3 96. Motsvarandesiffror för export lill i-länderna är ännu inte lillgängliga. Isamband med dessa frågor vill jag också besvara frågan om huvuvida jag ärberedd att medverka till en offentlig redogörelse av till vilka länderkrigsmateriel exporteras. Förstvill jag i fråga om andra länders regler säga att del torde vara ganskasällsynt alt uppgifter av detta slag lämnas ut. Beträffande gäller attuppgifterom försäljningar endast lill en del är offentliga och att hänsyn laslill köparlandets önskemål beträffande offentliggörande. I särskilda fall kanuppgifter bli offentliga i samband med kongress- och senatsförhör. Desvenska sekretessreglerna finns lag om inskränkningar i rätten attutbekomma allmänna handlingar, den s. k. sekretesslagen. Enligt 3 § i den lagenför handlingar i ärenden som angår rikets förhållande till främmande maktendast i de fall och i den ordning regeringen bestämmer utlämnas tidigare än 50år efter handlingens datum. Dessutom föreskrivs atl handlingar i ärenden somannars rör främmande makt eller dess förhållanden inte för lämnas ut ,om det inie är uppenbart all handlingens innehållande inte påkallas av hänsyntill rikets säkerhet eller av internationella hänsyn. Gällandelag utgår alltså från att ärenden som rör andra länder skall varasekrelessbelagda utom i undanlagsfall. Ärenden om export av krigsmaterielföljer samma regler som andra ärenden som rör främmande makt. Delta bör enligtmin mening gälla också i fortsättningen. Översiktligauppgifter ur lullstatisliken över exporten av vapen och ammunition för militärtbmk till olika länder återfinns i SCB:s månadsstatistik. Jagmåste i det här sammanhanget påpeka alt påstående atl detinte finns någon pariamenlarisk insyn i krigsmaterielexporten är felaktigt.Självfallet har genom konstitutions- och utrikesutskotten samma insyni dessa ärenden som i andra regeringsärenden. Jagkommer slutligen till frågan om licenstillverkning av svensk krigsmaterielutomlands. Exportav krigsmateriel förutsätter ofta all utförsel av färdig materiel kombineras medtekniskt bistånd, utbildning och licenstillverkning. I själva verkel är dettaibland ett direkt krav för att en överenskommelse om export skall komma tillstånd. Ävenden svenska försvarsindustrin är i hög grad beroende av och har en omfattandetillverkning av krigsmateriel på utländska licenser. a. för alt minska utvecklingskostnaderna i . Licensfråganvar, som påpekar, uppe krigsmaterielutredning.Denna utredning föreslog bl. a. atl försäljning, utbjudande eller annattillhandahållande utomlands av licenser, uppfinningar och produktionsmetoderinte skulle fö ske utan tillstånd av regeringen. Förslagen ledde inte lillnågon lagstiftning. Motivenför detta ställningslagande torde främst ha varit synpunkter framförda avremissinstanserna. Dessa pekade bl. a. på svårigheterna att bedöma läget i ettannat land i det långa lidsperspektiv som blir aktuellt vid licenstillverkning.Vidare framhölls svårigheterna att dra gränsen mellan formell licensgivning ochöverförande av vetande, del sistnämnda en verksamhet som aldrig går altkontrollera eller förhindra. 1970års krigsmaterielutredning (riksdagsbeslut ) redovisade den tillämpaderutinen vid licensgivning. Utredningen ansåg att samarbetet mellan företagenoch krigsmaterielinspeklionen var tillfredsställande ur konlrollsynpunkt,"särskilt som det synes fungera bra". av lagstiftningen tordesåledes enligt utredningen inte fylla någol praktiskt ändamål och bör därförinte heller vidtagas." Sammarutin tillämpas fortfarande. I samband med alt licensavtal ingås tar berördaförelag regelmässigt koniakt med krigsmaterielinspeklionen. Då dessutomlicensavtalsperioden i regel inleds med en viss export av materiel, delar ellerverktyg för vilka exportlicens erfordras, har statsmakterna full kontroll översådana avtal, dels när avtalet träffas, dels därefter.Längden av är beroende bl. a. på avtalets utformning och hur längekomponenter och delar levereras från licensgivaren. Avtalom licenstillverkning av krigsmateriel träffas ofta för en period ejunderstigande lio år. Därav följer alt det läge i köparlandet, som råder vidavtalets ingående och som ligger till grund för tillståndsgivningen, underavtalsperioden kan förändras. Möjligheterna att på grund därav säga upp ettingånget avtal eller på annat sätt stoppa tillverkningen torde vara små. Beträffandeförsäljning till tredje part av materiel tillverkad av licensta-garen strävarlicensgivande företag som regel atl begränsa denna, bl. a. av affärsmässigaskäl. I praktiskt taget alla löpande licensavtal för vapen och ammunitionföreskrivs sådana inskränkningar eller anges all varje sådant fall avförsäljning skall godkännas av licensgivaren. Licensgivningenfrån svenska företag är begränsad. F. n. är ett tjugotal licensavtal i kraft förtillverkning av fiygplan, vapen och ammunition för militärt bruk. Av dessa ärIvå avtal ingångna med länder till vilka vi inte skulle medge någonvapenexport. Dessa avtal träffades 1952 och 1968. för atl kringgå gällande förbud mot krigsmaterielexport skulleutnyttja försäljning till Iredje part i samband med licenstillverkning kan ejstyrkas. Vadsom ej helt kan kontrolleras är verksamheten hos licenstagare då avtalstidenlöpt ut. Det bör uppmärksammas att malerielen vid licenstidens slut ofta äromodern och har svårt att finna köpare. Men det finns också exempel dålicenstagaren därefter konkurrerar med licensgivaren med samma materiel eller egenutvecklad sådan. Detta är delvis förklaringen till atl materiel med svenskursprungsbeteckning kan förekomma i länder till vilka vi ej skulle medgeexport. Jaghar inte funnit tillräckliga skäl som talar för atl någon annan bedömning avdenna fråga än den som gjordes av 1956 och utredningar nu skulle varaaktuell. Jag kommer emellertid atl följa utvecklingen på detta område medslörsla uppmärksamhet. MAJ (): Jag vill först tacka handelsministern för svaret påmin interpellation. Svaret har varit klargörande till många delar. Det är ocksåklargörande när del gäller den inställning som handelsministern har till fråganom export av vapen. Jaghar för avsikt att något motivera den interpellation som jag har ställt, ochjag granskar sedan hur svaren kommer från handelsministern samt hoppas kunna fösvar på några kompletterande frågor. Interpellalionenbaserar sig naturiigtvis på del självklara beslut som har tagit 1971om atl vi i vårt land i princip skall ha förbud mot vapenexport. Det är alltsåelt generellt förbud mol atl exportera krigsmateriel som skall gälla enligt denexportlagstiftning som fattade beslut om 1971. Från den lagen kanvissa undantag göras. Delär för att kunna bevilja tillstånd till export trots det här förbudet som manhar tillskapat lagen om licensiillslånd. finns också vissa regler som säger all man inte har rätt att exporteravapen.De fullständiga förbuden som FN har slagit fast i säkerhetsrådet och defolkrätlsliga reglerna gäller som ett ovillkorligt hinder för sådan export stat. Tillstånd till export skall enligt den svenska lagen inte beviljaslill stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, till stat som ärinvecklad i internationell konflikt, som kan befaras leda till väpnad konflikt,eller till stat som har inre väpnade oroligheter. Det skall heller intetillåtas export av materiel som kan bli utnyttjad föratt undertrycka mänskligarättigheter. Närriksdagen 1971 behandlade frågan om korrigering av exportlagen var det justtillkomsten av nya stater och nya typer av konflikter som gjorde bedömningarnaså oändligt myckel svårare och som enligt bedömning och uttalandeborde leda till ännu större restriktivitet än vad som har tillämpatsvid prövning av mottagarländer. Då sade vi ifrån att en exportlicens bör kunnadras in om den mottagande staten kommer i väpnad konflikt med en annan stateller för inre väpnade oroligheter. Alltså: huvudregeln skall gälla, alt exportav krigsmateriel är förbjuden och atl man skall kunna vara väsentligt merarestriktiv. Riksdagenvar också noga med att understryka att den när det gällde atl förhindraförsäljning av tillverkningslicenser utgick från atl vederbörande svenskamyndigheter skulle begagna sina möjligheter, så att det gällande förbudet motkrigsmaterielexport inte kringgicks. Såvitt jag har kunnat finna av detidningsuppgifter som har redovisats, framförallt i ,har emellertiden omfattande licenstillverkning utvecklats, kanske framför allt under desenaste åren, som visar förekomst av svenska vapen i länder lill vilka densvenska lagstiftningen inte har tillåtit någon vapenexport. Sålunda har t. ex.Turkiet under 1970-talel fått nej på sin anhållan att fö köpaBoforskanoner. Men bara efter invasion på fickTurkiet Boforskanoner monterade på tyska fartyg, köpta genom ett tyskt varv,genom en licensiillverkare! har fiera gånger ansökt om direklimporlfrån och fött nej, baserat på våra kriterier och våra lagar, menThailand har därefter på precis samma sätt kunnat fö fartyg utrustade medBoforskanoner som tillverkats på licens! Denslutsats man kan dra av delta är att lagen inte tillräckligt väl läcker inmöjligheter för elt kommersiellt utnyttjande utanför lagens råmärken,alldenstund vi inte har en lagstiftning som involverar licenstillverkning. -Detkan vara på sin plats att korrigera en uppgift som finns i handelsministernssvar i sista stycket på sista sidan, nämligen den bedömning som 1956 årskrigsmaterielutredning gjorde om licenstillverkning. Utredningen föreslog att ien sådan vapenexportlag borde tillstånd krävas också för licenstillverkning,men det förslaget har man sedan inte följt upp. Jag tror att det nu är på tidenalt verkligen på allvar diskutera införandel av en sådan lag. Låtmig då granska vad handelsministern svarar på de frågor som har riktats tillhonom. Detfinns en allvariig passus i den första delen av svaret som gäller behovet avatl exportera krigsmateriel, vilket gör mig minst sagt oroad. Del talas där omalt vi för alt kunna upprätthålla vår kapacitet finner det nödvändigt altexportera krigsmateriel. stadfäste vad den dåvarande departementschefenmycket klart sade ifrån 1971, nämligen all ekonomiska ochmarknadspolitiska överväganden stärker argumenten fören visskrigsmaterielexport, men att de argumenten inte i och för sig bör anses varaavgörande. Det är alltså inte så, alt vi av sysselsättningspolitiska skäl ellerför att kunna upprätthålla vår egen kapacitet skulle acceptera en export avkrigsmateriel. Detla har klart sagt ifrån. har också sagtatl vapen kan exporteras då det inte finns några utrikespolitiska ellerneutraliletspolitiska skäl som talar mot att man gör del, om man följer deintentioner som finns i riksdagsultalandet. Delär ju inte heller på det sättet att leverans av reservdelar lill tidigarebestämd och levererad krigsmateriel kan ske undantagslöst. Även därvidlag harriksdagen klart utsagt atl sådan leverans av reservdelar kan avbrytas samt altdet finns möjlighet alt dra in redan givna tillstånd för licenser. Innanriksdagen behandlade propositionen 1971 fördes det fram förslag om att införaen paragraf om atl etl mottagariand skulle fö sina reservdelsleveranserstoppade om de mänskliga rättigheterna undertrycktes där. Detta besvaraderiksdagen då med att det är osannolikt atl sådana fall som dem motionärernaavsett skulle kunna inträffa i praktiken men att del, om så skulle ske, finnsmöjlighet alt dra in licenserna. Om man applicerar den bestämmelsen påArgentina, tror jag vi skulle kunna vara överens om att del finns möjligheter-enligt svensk lagstiftning och enligt uttalande - att dra tillbaka delicenser som har givits för krigsmaterielexport till . Uppenbarlär vieniga om atl där förekommer verkligen elt undertryckande av mänskligarättigheter. Handelsministernhar svarat att som exportlicens beviljades bl. a. tillArgentina, och stod exporten i överensstämmelse med gällanderiktlinjer och atl, som jag tolkar det, man inte skulle ha givittillstånd till en sådan exporllicens. har såvitt jag kan bedöma inreväpnade oroligheter, och är vi oeniga på den punkten vore del bra alt fö eltklargörande. Med uttalande vid behandling av propositionen 1971 kanman alltså dra in exportlicensen till . Man bör således kunna omprövadet man har givit tillstånd för. Detär inte möjligt, säger handelsministern, alt förteckna de länder som kan ellerinte kan komma i fråga som köpare av krigsmateriel. Jag kan naturligtvis mycketväl förstå den här definitionen. Det är inte lält alt överskåda vilka ländersom i framliden kan eller inte kan komma i fråga. Men risken är naturiigtvisatl det kommerait bli som tecknaren i har sagt,nämligen alt vapenexport är visseriigen i lag förbjuden,men vi säljer bara lilllaglösa länder. Mankan inte säkert bedöma om länder kommer atl bli indragna i oroligheier iframliden. Det är också därför som 1971 så klart sade ifrån altvapenexport och mottagarländer bör bedömas väsentligt mer restriktivt än somtidigare skett. Såvitt man kan se av vad som har hänt med vapenexporten har denökat , och framför allt har tillståndsgivningen kraftigt ökatunder . Det betyder alt man har varit beredd att ge utförsellillslåndi bredare omfattning än som tidigare skett. Del här har också framgått avtidningsreferat. Denuppgift som ger om krigsmaterielexportul-vecklingenkan man tolka på två sätt. Han säger dels atl den ligger under 1 96 av vårlolalexport, och det leder naturiigtvis till alt man kan säga att den inte harnågon avgörande betydelse för svensk exportnäring, och följaktligen skulle denkunna utgå. Dels pågår det alldeles uppenbart en ökning av tilståndsgivningen.Detta gäller den direkta krigsmaterielexporten. Närriksdagen diskuterade översyn av reglerna var man enig om atldel inte nu behövdes någon sådan översyn. Därefter har det kommit lill vårkännedom atl det förekommer licenstillverkning utanför kontroll. Mankan säga all vi i -del villjag gärna hävda -intekände lill del absoluta kringgåendet av lagar som kan ske med hjälpav licenslillverkningen. Del bör leda till den slutsatsen all man bör se övervapenexportlagen och på nytt ställa frågan om vi inte behöver ha en sådan lagsom föreslogs 1956, där också licenstillverkningen skall föras in. I mångaandra länder är del som bekant etl villkor alt tillstånd förlicenstillverkningen finns med i lagen om vapenexport och alt den kan granskasi lagen, lika väl som del finns krav på all man skall ha enålerförsäljarklausul enligt flera länders lagstiftning, som vi inte heller hari svensk lagstiftning. stött sig på SIPRLs statistik om den export av 9 protokoll 1977/78:86-89 viktigarevapen som sker till tredje väridens länder. Den är naturligtvis ur svensksynvinkel mycket positiv. Vi ligger där på 0,3 96. Men det är faktiskt intedetla jag har frågat om. Jag har frågat efter den totala placeringen förvapenexporten. SIPRLs statistik är endast en trendmätare och inte faktiskasiffror, och den gäller bara de tyngre vapnen och export till tredje väriden-dvs. stridsflygplan, tanks, robotvapen och slridsfartyg. Sverigesäljer mycket litet till den tredje världen och mycket litet av tunga vapen.Sådana säljer vi mest till i-länder, och över den försäljningen har vi intefått någon statistik. Såvitt jag vet har inte heller någon sådanstatistik klar . Men det borde vara möjligt att kunna klariäggaomfattningen av vår hela vapenexport i jämförelse med den totala vapenex-'porten i världen och således redovisa var befinner sig på skalan. Detär naturiigtvis lätlare vapen som vi säljer mest, dvs. luftvärnskanoner,handeldvapen o. d. som i stor utsträckning kommer från . I det falletfinns det ingen statistik klar . Det är den försäljningen som det kan varaintressant att få granskad, för det kan också vara där som man finner en stordel av licenslillverkningen. Närdet gäller licenstillverkningen har del framkommit bl. a. i västtyska tidningaratt man har för avsikt att i licenstillverka ubåtar utrustade medsvensk elektronik och med svenska vapen. Det skall kunna ske genomlicenstillverkning eventuellt via . Jag vill fråga handelsministernom han är underkunnig om delta, om han bedömer det som förenligt med svensk lageller om det inte är nödvändigt atl skärpa lagen så atl sådanlicenslillverkning skulle kunna förhindras. Vivet att Boforsvapen, luftvärnskanoner, finns såväl i som iIndien via licenstillverkning. Det verkligt allvariiga är licenstillverkningen,som såvitt man kan bedöma är väsentligt mycket större än den direkta exporten . Licenslillverkningen måste inte enligt lag redovisas tillkrigsmaterielinspektören. Lagen förutsätter ett förtroendefullt samarbetemellan krigsmaterielinspektören och de kommersiella företagen. Kunskapen ärförhållandevis liten om licenstillverkningen såväl hos krigsmaterielinspektören,har jag förstått, som hos handelsministern. För alt institutioner,utrikes- eller konslitutionsutskottel, via regeringen skall kunna granskavapenexporten kan jag inte förslå annat än atl det är absolut nödvändigt - omman nu inte vill införa en pariamenlarisk nämnd som granskar tillstånd tillexporten av vapen och licenstillverkningen - alt licenslillverkning omfattas avvår lagstiftning. I annat fall skulle vi göra oss skyldiga till en otrolignaivitet, eftersom det är fullt möjligt för företagen att inte ha dennödvändiga kontakten med krigsmaterielinspeklionen. Gällandelag , framhåller , säger att vi inte skalllämna ul vissa sekrelessbelagda handlingar till allmänheten utom iundantagsfall. Detta gäller också krigsmateriel. Denna lag bör enligt handelsministernsmening också gälla i fortsättningen. Kan del inte vara ,handelsministern, alt se över en lagstiftning , om den bara kanfungera som ett skydd för de kommersiella intressen som har lill ambition atlsälja vapen direkt eller framför allt via licenstillverkning, och eu system för ålerförsäljning lillländer som den svenska lagstiftningen inte vill acceptera? Fråganom sekretessviljan är myckel diskuterad. t. ex. har ju i den internationelladebatten med stolthet utnyttjat det tillstånd man har fått att köpa vapen frånSverige. har alltså inget behov av atl dölja vilka som får köpa vapen ochvarifrån man får köpa. Det är inte utan att man undrar om detta att vi inteanser oss kunna granska och se över sekretessbestämmelsen leder lill en frågaom vi har rent mjöl i påsen. Är del så atl man inte följerkrigsmalerielexportlagens intentioner? intentioner varju myckelklara och förutsatte att varken en licenstillverkning eller en exportskulle ske utanför av fastlagda riktlinjer. Detär alldeles riktigt som säger alt vi har enparlamentarisk insyn när det gäller krigsmaterielexporten / efterhand så tillvida att konstilutionsulskotlet och ulrikesutskottel har rätt alt granskasamtliga regeringsärenden.