prot · G109135 · 1977-12-31 00:00:00 — Om dessa principer fortfarande gälldeför det praktiska arbetet, skulle verkligheten inte se ut som den gör . Dåskulle målmedvetna insatser göras fortsatt reformarbete. Men dessaprinciper styr inle politiken. Vadvi nu upplever är ju atl den grenklyka, som Per lidigare talade om somen karakteristik av situationen i regeringen på bostadspolitikens område,utgör ett utmärkt verktyg för en moderat slangbella i bostadspolitiken. Detärju i själva verket som styr. StatsrådetFriggebo gjorde etl uppseendeväckande uttalande om situationen i regeringen,nämligen att den bostadspolitik som förs inte är ett uttryck för regeringenssamlade vilja, ulan i stället bygger på en annan majoritet och man använder sigav oppositionen för att bilda denna. Kan statsrådet lova mig atl ni skall göralikadant när del gäller energipolitiken? Det skulle i så fall vara mycket braför nationen och svenska folket. Men så går det ju inte till. Detär alltså, som Per sade, så att om inte annal har lyckatslamslå regeringens handlande och förhindra en rad ålgärder. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. finnsockså gott om exempel på aktiva åtgärder som går i en annan riktning än vad ensocial bostadspolitik skulle innebära. Dethar dä lett till bostadsbrist och byggarbetslöshet, en ökad snedfördelning iboendet, ökad segregation och utslagning. Så blir det när marknadskrafternafår bestämma. Bostadskostnaderna går i höjden som hushällensbetalningsförmåga urholkas. Hela reformarbetet i fråga om boendemiljön harstoppats liksom de reformer som har anknytning till boendemiljön, t. ex.SIA-skolan, barnomsorgsulbyggnaden och äldrevården. Denhär situationen är utomordentligt allvariig, eftersom den innebär ett hot motmöjligheterna att genomföra våra långsiktiga mål för den socialabostadspolitiken och gä vidare med nya reformer. hotas t. o. m. de tidigareuppnådda målen för bostadspolitiken: rätten till en god bostadsstandard ochmöjligheten att betala för den bostad som familjen behöver. Detär hell nödvändigt att bryta den här utvecklingen. Det måsle till bestämdaåtgärder för att slå vakt om de lidigare uppnådda målen och föra reformarbetetvidare. Jag skall här ta upp de frågor som gäller bostadsstödet ochboendemiljön. Andra kamrater kommer att ta upp andra frågor. Vistår nu för första gängen pä mycket länge inför situationen atl de grupper somsärskilt väl behöver en god bostad kan tvingas sänka sin bostadsstandard elleravstå från en välbehövlig förbättring, av ekonomiska skäl. Del gäller särskiltbarnfamiljerna, trots att vi vet atl det är bland flerbarnsfamiljerna som vi har trångboddhet. Det är inle osannolikt att oförmågan att betala för enstörre bostad hör till de faktorersom avskräcker familjerna frän atl skaffa sigså många barn som de egenlligen skulle vilja ha. Enannan grupp i samma situation är ungdomarna. De drabbas dessutom avbostadsbristen och av de försämrade bosättningslänen. Deras möjligheter attskaffa sig en bostad är därför väsentligt mindre än tidigare, pä mångaorter obefintliga, och de får dessutom också ell sämre bostadsstöd. Bakgrundenärju att vi har fält mycket kraftigt höjda bostadskostnader, som skall betalasav hushåll som har fött reallönesänkningar och som samtidigi för ett försämratbostadsstöd. De förslag som regeringen presenterade och i budgeten iår är helt otillräckliga för att lösa dessa problem. De presenteras visseriigeni förförisk form med vilseledande tabeller och statistik för att inbillamänniskor all det skulle vara fråga om väsentliga förbättringar för just dehushåll som bäst skulle behöva förbättringar. Men det ärju inle fråga om reellaförbättringar. Tvärtom ärdet så atl allt färre hushåll för del avbostadsstödet. Jag skall peka på några faktorer i de förslag som vi nubehandlar beträffande bostadsbidragen som leder till sådana effekter. Höjningenav den nedre hyresgränsen för följande effekter: För flera kategorierneutraliseras den föreslagna höjningen av övre hyresgränsen, och ivarje fall minskas värdet av den. De får ju fortfarande betala samma andel avhyran som förut; man flyttar bara intervallel där bostadsstöd utgår uppåt. Alla hushåll som har lägre hyra än . imånaden faller ur systemet. Det är inte så många barnfamiljer, men del är 4000-5 000 hushåll utan barn. Till det kommer 10 000 hushåll utan barn som harhögst . i bostadsbidrag och som förlorar dessa pengar . Det är enväldigt stor del a v de hushåll som man skryter med alt man tog med från den 1januari genom att låta pensionärer komma in i bostadsbidragssystemet. Förbarnfamiljerna minskas effekten av höjningen med . av detstatliga bostadsbidraget. En enbarnsfamilj fört. o. m. en nettominskning med 10kr. För alla andra hushåll minskas bidragen med . Det drabbar flertaletbarnfamiljer med tvä inkomsttagare, eftersom det statliga bidraget trappas av,och del drabbar alla hushåll utan barn. Höjningenav den övre hyresgränsen är otillräcklig, särskilt eftersom den nedre samtidigthöjs. Mer än hälften av alla tvåbarnsfamiljer har en högre hyra än . imånaden, och de för alltså själva betala de ökade hyreskostnaderna. Del härstämmer ju inte alls med vad statsrådet tidigare påstod om effekterna av deföreslagna höjningarna. Inkomstgränsernaär för låga, såväl när del gäller oreducerat bidrag som när det gäller denhögre nivån, där den kraftigare reduktionen sätter in. Det är ytterst föbarnhushåll som tjänar . T. o. m. av hushåll medendast en förvärvsarbetande och en hemarbetande - alltså hemmafruhushållen somju är de som haft störst nytta av bostadsbidragen - är det bara 13 96som tjänar . Medelinkomsten ligger på ,dvs. där den högre reduktionen sätter in. Del är alltså ytterst fö som när ensden undre gränsen här. Resultatetav allt detla blir alt med de av regeringen föreslagna förändringarna är delhär en myckel billig reform, trots allt skryt frän regeringens sida. Del blirunder nästa budgetär ett ökat medelsbehov i förhållande till årets anslag med 4milj. Under det här året har man tjänat in 141 milj. kr. därför att såmänga familjer har fallit ur systemel eller fött sämre bostads-system. Det härär inte en reform, det här är inte en förbättring - del är en fortgåendeförsämring av det sociala bostadsstödet. Därför har vi i partimotionföreslagit och även reserverat oss för en väsentlig förbättring avbostadsstödet. Fördet första vill vi ha samma ökning som den som regeringen har föreslagit av destatliga bostadsbidragen. Fördet andra vill vi höja de övre hyresgränserna med . utöver regeringensförslag för barnfamiljerna. Fördet tredje måsle inkomstgränserna höjas så alt inte hushåll med normalainkomster, som har drabbats mycket hårt av den nuvarande svångremspolitikenfrån regeringens sida, också skall få ett starkt försämrat bostadsstöd. Dethär är, tillsammans med våra förslag om ett extra barnbidrag på . ochsänkning av livsmedelspriserna , ett uttryck för vår vilja att värna omde mest utsatta grupperna i samhället. Det är inte de som skall betala förregeringens orättvisa och även mycket oskickliga ekonomiska politik. De härförbättringarna skulle dessutom fö till följd att vi skulle Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. stimulerasysselsättningen och bostadsbyggandet och pä det sätlel vara av stort värde. Vivill också, herr talman, upprepa våra tidigare krav, som regeringen ochutskoltsmajoritelen envist vägrar att tillmötesgå, på etl förenklat ansökningsförfarandeför bostadsbidragen och på ett enhetligt system för bostadsbidragen. Vivill ha etl enklare, mera lättbegripligt och mera lätthanterligt system pådetta område. Detkan inte nog understrykas hur viktigt det är att komma lill rätta med deomedelbara problemen pä bostadsmarknaden om vi över huvud taget skall ha enchans atl ta itu med det mera långsikliga arbetet med frågor som är viktiga förframtiden: hur vi skall fö en god boendemiljö och en förnuftig hushållning medde resurser vi har i samhället. Ibesluten som vi kommer att fatta framöver om bebyggelseplanering och bostäderligger i själva verket stora möjligheter för oss att göra det modernaindustrisamhället till ett bra samhälle för människor att leva i och också attvälja livsstil, som del talas så myckel om i olika sammanhang. Vianser att man med bl. a. bostadspolitikens och bebyggelseplaneringens hjälpskall styra utvecklingen så atl i första hand nödvändiga behov kan tillgodoses.Samhälls- och bostadsplaneringen skall medverka till det. Vi vill särskilt pekapå några viktiga behov: Atl alla får möjlighet till ett rikt och utvecklandeliv i gemenskap med andra. Atl barn, äldre och sjuka för en god och tryggomvårdnad. Att vuxna människor får möjlighet atl kombinera arbete ochföräldraroll med fritids- och samhällsaktiviieter. Att de gemensamma resurservi har i naturen av energi och annat utnyttjas ansvarsfullt och med sparsamhet. Underden har mycket hänt som gjort klart för oss varför del är sånödvändigt att ta upp de här frågorna. Man förklarar inte bort del så enkeltsom utskottets ordförande försökte göra genom att fråga varför vi inle gjortdet här tidigare. Samhället förändras och då måste man ta itu med de problemsom man ställs inför. Del tjänar ingenting till att skylla ifrån sig eller attångra sig när det gäller det förflutna. Vi har i samhället nya behov av vårdoch gemenskap pä grund av förändringar som inträffat. Vi har nyasegregationsproblem. Vi har nya former för social utslagning som det ärnödvändigt att la itu med. Vi har också behov av att knyta ihop reformarbetetpå en rad vikliga områden och se lill atl vi för resurser att förverkligareformerna. Jag tänker på så viktiga frågor som SIA-reformen, barnomsorgsutbyggnaden,äldrevärden, den nya socialpolitiken, den nya kulturpolitiken eller önskemålenatt hushålla bältre med energin. Vivet att våra resurser alt klara det här är begränsade. Men vi vet också atl omvi för en social helhetssyn, en gemensam planering av vår samhällsut-byggnad,då underlättas arbetet och man kan slippa uppleva del som så många av oss harupplevi ute i kommunerna: alt den snäva sektorsuppdelningen förhindrarframsynta lösningar. Vi hade, herr lalman, när vi satt i regeringen på mängasätt förberett detta nästa steg i den sociala bostadspol-tiken med förslag ocharbete i boendeutredningarna, om den nya bygglagen, , med praktiskförsöksverksamhet i bl. a. bostadssociala delegationens Dennya regeringens tillträde innebar ett stopp för allt delta arbete. När vi ipartimotionsform lagt fram förslag i om fortsatta reformer, sä hardessa avslagits av riksdagsmajoriteten. Det förslag som vi här fött frånregeringen är en stor besvikelse. Det är också en stor besvikelse för oss altriksdagen inte vill biträda det förslag som vi i stället för egen del lagtfram. Jagvill något gå in på hur det praktiska reformförslag ser ut som vi fört fram. Vivill atl man genom en särskild lag om bostadsförsörjningen skall slå fast attkommunerna har ett ansvar för den sociala miljön i bostadsområdena och för enallsidig befolkningssammansättning. Vi vill att instrumenten för detla skallvara att kommunerna upprättar femåriga bostadsförsörjningsprogram som varje ärskall fastställas av fullmäktige. De skall just utifrån en social helhetssynredovisa hur nybyggenskapen skall ske, hur man skall kunna förbättra ochkomplettera befintlig bebyggelse och hur ombyggnad av lägenheter skall gå till.För alt verkligen fö en social helhetssyn och ett samarbete mellan olikaförvaltningar menar vi att man bör redovisa sädana planer bostadsområdesvis. Deskall innefatta både bostadsbyggnadsplanerna och alla förvaltningarnasinvesteringsplaner. Till grund för ett sådant arbete skulle dä liggabostadssociala inventeringar som tar reda pä behoven i de enskildabostadsområdena. Jag vill särskilt understryka atl detta reformarbete inle ärnågot som bara inskränker sig till nya områden utan som framför alll måstegälla de bostadsområden som redan är färdiga och skall förbättras. Viupplever - det upprepar jag - många svårigheter när det gäller atlförverkliga reformer på andra områden just därför atl många bostadsområden frånbörjan inle tillräckligt planerats för alt tillgodose människors behov av vårdoch service. Vi tror att man med etl sådant sätt att arbeta som vi föreslårskulle fö etl helt annat medborgarinflytande, en bred samhällsdebatt och mångafler människor engagerade i dessa viktiga frågor. Det skulle betyda mycketföratt förstärka människors känsla av att kunna påverka samhället och sin egenvardagstillvaro. Det tror jag skulle ha stor betydelse. Med en sådan planeringskulle också kunna integreras en förnuftig planering med hänsyn tillenergihushållningen. Debatten om energisparandet har alldeles för myckelhandlat om de tekniska åtgärderna i enskilda hus. Det är mycket viktigt atl manskaffar sig praktiska instrument för att fö en så övergripandebebyggelseplanering alt man kan hushålla med energin. Alla vet atl här ärmycket all göra. Viär oerhört besvikna över atl regeringen inte tagit chansen atl utnyttja defärdiga utredningsförslag som ligger för att skapa de instrument vi behöver utei kommunerna för detta arbete. I stället för att ta den chansen har man baradöpt om den hittillsvarande bostadsbyggnadslagen till en bostadsförsörjningslag.Man försöker klara sig från det hela genom alla möjliga krystade förklaringarom alt delta inte är nödvändigt därför att man i alla fall är överens. Om vi nu är så överens,varför skulle del då vara farligt att slå fast detta i Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. lagen?Vi har en lagstiftning som säger att man måste ta hänsyn tillenergihushållningen, lill försvaret och till trafiken. Varför är det då farligtatl ta hänsyn till den sociala miljön, till människornas sociala behov? Om detä andrasidanärsä-vilket vi hävdar-att alla i praktiken inte är överens, då blirdet nödvändigt att ta till metoder föratt styra utvecklingen i önskad riktning.Mina och många andras erfarenheter från kommunalt arbete säger att vi inle äröverens. I praktiken finns det mycket motstånd mot sådana reformer. Det behövsinstrument i kommunerna för att stödja dem som vill arbeta för en ansvarsfullutbyggnad av våra samhällen, där de sociala behoven också tillgodoses. Omalla är överens, hur kan det då komma sig atl man, som t. ex. i min egenkommun, har bostadsbrist som man har byggarbetslöshet, alt man har enfortgående segregering som kommer att öka nu när den borgeriiga majoritetengenomdrivit att de kommunala bostadsföretagen skall börja sälja ut lägenheter?Hur kan det komma sig att vi har flera tusen barn i daghemskön och bara byggerfärte än hundra daghemsplatser ? Hur kan det komma sig alt SIA-reformeninte blir av och alt anslagen för fritidsverksamheten minskar ?Hur kan det komma sig atl gamla människor måsle vara minst 84 är för att ha enchans att komma med i åldringsvärden? Detär så att vi behöver en sådan här lagstiftning far att verkligen få kommuneroch andra att inse alt här måste det till ansträngningar för au ändra påverkligheten - det räcker inte med vackra ord. Vihar också - och del är ännu egendomligare - fött en konstig och förvånandehantering av frågan om bostadssociala delegationens fortsatta arbete. Även härhar man, i stället föratt främja nytänkande, flexibilitet och obyråkratiskthandlande, nu valt en väg föratt byråkratisera ett organ som har fungerat braför att fö till stånd praktiskt samhällsarbete ute i kommunerna. Manföreslåratt bostadssociala delegationen skall upphöra och ersättas av ettbostadssocialt råd i . Det kan hända atl det behövs etl organ ibosladsslyrelsen föratt förbättra dess bostadssociala ambitioner. Men det kaninle fylla samma funktion som bostadssociala delegationen, som har kunnat verkafritt och obyråkratiskt och sammarbeta med kommuner, med de boende, medfolkrörelser och med olika centrala organ - utan att hindras av byråkrati. Nuär inte detta det enda egendomliga i hanteringen av den här frågan. Vi harkunnat förstå av tal som har hållils av olika statsråd, av tidningsuppgifteroch också av uppgifter vi har fött i utskottet och texter som vi har sett där,att det har rätt oenighet i regering och departement om hurde här frågornaborde lösas. Trots att utskotlsmajoritelen har avstyrkt värt yrkande om alt denbosladssociala delegationen skall finnas kvar, sä har jag pä morgonenändå fött uppgifter om atl regeringen skulle ha tillsatt en referensgruppför bebyggelse och bebyggelsemiljö. Vi har i utskottet inte fått information omvad detta är för någoniing. Jag skulle gärna, herr talman, vilja att detnärvarande statsrådet förklarar för oss vad denna referensgrupp är förnågonting, om den är detsamma som den bostadssociala delegationen eller omden är någonting nytt. Är den ett uttryck för att de tvä statsråden idepartementet har behov av var sitt organ, eller skall också det här organethöra lill det slalsråd som har ansvar för de bosladssociala frågorna? Ja,herr talman, det finns mycket som man skulle önska sig att man kunde fö uträttapå det bostadspolitiska området. råder socialt reformslopp. Men vi hoppasatt detta skall bli en av de första frågor som vi får gripa oss an med när vikommer tillbaka i regeringsställning. Jagvill, herr talman, yrka bifall till samtliga socialdemokraliska reservationersom är fogade till civilutskottets betänkanden 27 och 28. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Jag skallbara beröra tvä av frågor. a. lagen om det bostadspolitiska ansvaret för kommunerna. Kommunernahar redan det ansvaret, och jag menar att man skall vara uppmärksam innan manfattar beslut om nya lagar om ett kommunall ansvar. Vi har en kommunalsjälvstyrelse, och vi har en politisk demokrati ute i kommunerna. Motsvararkommunerna inte sitt ansvar finns ett instrument för att förändra detta. Jagfrågar mig: Vilka instrument skall staten ha för alt tvinga kommuner attefterleva en lagstiftning. Del sägs ingenting om dessa instrument. Del är självfalletsä att det är den kommunala självstyrelsen, den politiska demokratin som är detverksamma instrumentet för alt fö kommunerna att motsvara sittbostadspolitiska ansvar. Om vi här i riksdag och regering sitter och skriverlagar spelar inte sä stor roll för hur saker och ting blir i verkligheten. Ipropositionen som föreligger fastställs atl det skall görasbosladsför-sörjningsprogram, om.fattande både nya områden ochombyggnadsverksam-helen. Programmen skall fastställas av fullmäktige därför attvi skall få en öppen politisk debatt och politiska beslul om denbostadspolitiska planeringen ute i kommunerna. Dessutom får de statliga verkeni uppgift att utveckla metoder för bostadssociala inventeringar, just för allstödja de kommuner som vill göra dessa inventeringar i syfte atl fö fram bättreunderlag för sina bostadsförsörjningsprogram. Här skiljer ingenting oss ål. Detär bara fråga om huruvida man skall ha lagar eller inte. Jag menar atl denpolitiska demokratin är det bästa verktygel. Sedanvilljag gå över till frågan om bostadssociala delegationen. Den hade somfrämsta uppgift att undersöka och komma med förslag till bättre socialaförhållanden i bostadsområden med uthyrningssvårigheter samt aU bedrivaförsöksverksamhet inom området. Delegationen har gjort etl myckel bra arbete,både under tid som ordförande och som Per Gahrtonhar varit ordförande. Man häller just nu på att sammanställa etterfarenhetsmaterial från de försöksprojekt som har varit i gång, och som tillviss del har bekostats av statsmedel. Det är meningen alt det materialet skallgå ul till kommuner, bostadsförelag och hyresgästföreningar för att mer Anslagtill bostadsbyggande, m. m. generelltanvändas till alt förbättra boendemiljön och den sociala verkligheten ute ibostadsområdena. Vadvi har velat göra när vi nu dessutom lägger ut besluten om boendemiljöbidragenpå länsbostadsnämnderna och avskaffar den delegation som har funnits knutenlill bosladsslyrelsen är att se till att erfarenheterna från båda dessa organsammanförs i ett organ som får ett mer heltäckande ansvar för boendemiljön, delbostadssociala området och boendeservicen. Att vi knyter del organet tillbosladsslyrelsen tycker jag är mycket rimligt. Man är då närmare verkligheten,man har ett bättre, mer funktionellt sätt att snabbi kunna föra ut idéer lilllänsbostadsnämnder, till kommuner, till olika hyresgästföreningar saml lillolika folkrörelser. Det står ingenstans att rådet skall vara byråkratiskt ellerspeciellt hämmat i sin verksamhei. Del har frihet att föra fram olika förslag,och dessutom är det knutet till ett verk som har resurser atl genomföra sakeroch ting. Regeringenhar tillsalt en referensgrupp för bebyggelsefrågor. Det ärmeningen att etl tjugofemtal olika verk och organisationer skall utgöra enreferensgrupp i förhållande lill departementet i bebyggelse-frågor över huvudtagel. Det gäller t. ex. bygglagarbetet, och tanken är atl över huvud taget haen större öppenhet ut mot organisationer, verk m. fi. i fiera av de störrefrågor som berör departementet. Referensgruppen och det bostadssociala rådethar därmed helt olika funktioner. Det har inte heller rått någon som helstoenighet om att erfarenheterna från bostadssociala delegationen och denorganisation som finns på för boendemiljöbidragen skulle tastill vara och föras vidare i ett bostadssocialt råd knutet tillbostadsstyrelsen. Jagär litet förvånad över aU socialdemokraterna känner sig så bundna till en vissorganisation, som ju tillkom för att lösa vissa övergående problem. Även närBirgitta var ordförande i bosladssociala delegationen var det fullt klartatl verksamheten skulle upphöra . Vi har föriängt någolför att se lill att man verkligen får tid på sig atl genomföra och slutföra deförsöksprojekt som skall redovisas. () kortgenmäle: Jag vill fördel första konstatera atl statsrådet inle med ett ordbemötte det som jag sade om bostadsbidragen. Det tar jag som en bekräftelse påmin beskrivning av att det här inte alls aren reform utan i stället en förtäcktfortsatt försämring av en viktig social rättighet. Del innebär -jag kan inteförstå det på något annal sätt - att statsrådet tvingas erkänna alt detförhåller sig så som jag beskrivit. Fördet andra vill jag fråga varför man inte vill lagfästa ansvaret förboendemiljön. Statsrådet säger att dét är onödigt. Men varför har man lagfästansvar på andra områden, t. ex. när det gäller trafiken, försvaret, energihushållningosv.? Vi kan inle ta det som ett uttryck för något annat än en prioritering,att man anser att det här är mindre viktigt. Detär inte så atl del råder en sjudande reformverksamhet ute i våra kommuner.Arbetet med boendemiljön röner motstånd, särskilt i borgerligt styrdakommuner, där vi inte kommer någonstans. Regeringenarbetar inte heller med att driva på kommunerna utan säger varje gång att deninte kan ingripa i skeendet. Hur skulle del ha gått med grundskolansgenomförande eller med sjukvårdens utbyggnad om vi pä hade intagit ensådan ståndpunkt? Det är klart att man måste vidta särskilda åtgärder och varapådrivande, när nya reformer skall genomföras. Att ha den politiska makten äratt äntligen få tillfälle atl genomföra reformer som man länge har längtatefter. Om man kämpat för och uppnått den politiska makten i ett sådant syfte,dä tar man initiativ. Har man däremot skaffat sig polilisk makt för atl stoppareformer, dä gör man som regeringen nu har gjort, och det är ganska effektivt. Fördel tredje vill jag ta upp frågan om det fortsatta arbetet med atl stimuleraverksamheten genom olika centrala åtgärder. Jag kan inte tolka statsrådets svaroch förklaring om den nya delegationens uppgift pä annal sätt än sä att man gårin för en byråkratisering. Inte är det att skapa sig närhet till verklighetenatt ett antal generaldirektörer och statssekreterare sitter och sammanträdermed varandra! Inte är det ett uttryck för att föra ut reformarbetet tillvardagslivet alt ett centralt verk i får ytterligare ett råd!