prot · G10939 · 1977-12-31 00:00:00 — I den mån skyddet mot sprängningsskador behöverförstärkas utgår jag från att frågan uppmärksammas vid denna översyn. Medhänsyn till att rättsläget i vissa avseenden har ansetts oklart i fråga ornersättning för sprängningsskador har vid föregående uttalatatt frågan om skadeståndsansvar vid sprängningsarbeten bör bli föremål förutredning i lämpligt sammanhang. Formerna för detta utredningsarbete övervägsf. n. inom . Sammanfattningsviskan jag sålunda konstatera att frågor om sprängningsarbete kommer attbehandlas inom ramen för pågående och planerat utredningsarbete. Jag tackar jordbruksministern för svaret. Jag finner det positivt ochklart om man ser till dess stora drag. Redanunder min studietid i mötte jag de problem som jagtagit upp i interpellationen. Vid sprängningar etc. för att skapa det vi i dagkallar tunnelbanan uppstod sprickor på husen i ett område. De ansvariga påstod att sprickorna funnits sedan gammalt. En bekanttill mig som hörde till ägarna hade fotograferat sina hus före sprängningarnaoch visade bilderna. Han fick rätt, men först efter hårda förhandlingar. Sedandess har jag då och då stött på uppgifter av denna typ. Här sprängs så atthusen skakar, rutorna skaltrar eller klockan stannar. Sådana ord har jag hörtpå många håll i landet. Man tänker att det förmodligen är överdrifter. fanns i pressenånyo uppgifter om sprängningar här i staden. Det lämnades märkligaskildringar. Jag har med mig några klipp. 1Svenska för skrevs bl. a. följande: "Sprickor i husen, fallande tegelpannor, åldringar som inte vågar gå ut och te lefonvarningar till hjärtsvaga. Sådant är livet vid 'avgrundens rand' i --- ." I fortsättningen ges det en målande beskrivning. Sammadag i en annan tidning. Dagen, står att läsa: "Ett berg som sprängsbort" - det var fråga om sprängningar i en grusgrop i urberget - och"Smällarna hotar de gamlas hälsa!" I artikeln finns det rubriker somt. ex. "Speglar krossas" och "Som en jordbävning". Underden senare rubriken står bl. a. följande: "hade jag gått och lagtmig för att vila mitt , säger , som bott i sittlilla hus . Då kom smällen. ', blir det jordbävning? Och när jag kom ut var hela luften full av rök. Det var hemskt obehagligt." Sedantalas det om störd kyrkofrid. Det berättas att meditationen är helt störd påden kyrkogård som ligger vid Storkällan. IDN Syd berättas att reportern var hemma hos en av ägarna till husennär sprängladdningen detonerade. Vederbörande menade att det bara var en litenladdning. "Vi är naturligtvis medvetna om att det förekommerolägenheter", sade den som ledde sprängningarna. Men utomstående som varmed sade att sprängningarna upplevdes som en mindre jordbävning. Finnsdet någon verklighet bakom de här beskrivningarna? Jag har rest till platsen,gjort en rundvandring, sett litet på förhållandena och talat med människor.Därvid har jag kommit fram till uppfattningen att vad tidningarna och folk sagtär riktigt. Då måste man fråga sig om en sådan här verksamhet är tillåtligeller om den bör tillåtas. Och är den nödvändig? Jag måste svara att denförmodligen är nödvändig, eftersom samhället behöver grus och annat somsprängs loss, men ibland borde nog verksamheten förläggas till andra platser.Ligger det en kyrkogård intill, måste man ju fråga sig omverksamheten skall få pågå. Vadjag vill komma fram till är detta: Om sprängning får äga rum, skall denenskilde icke drabbas. Alla skall hållas skadeslösa. Processer är svåra förgamla människor. Det har förekommit mycket trassliga processer, och många drarsig dessutom för obehaget att klaga och söka rättelse. Jag har fått klaravittnesbörd om den saken. Fastighetsägarna förlorar stora belopp pågrund av den här verk.samheten. Husägarna i vårt landanses ofta vara gynnade, men det är nog inte fallet. Vidnaturkatastrofer som exempelvis den aktuella i anses det självklart attden som drabbas av skadan skall få hjälp. Då är det märkligt att verksamhet sompågår och som i längden innebär destruktion av byggnader inteersätts utan vidare, utan endast efter rättegång. Det är dock så, attsprängningar som pågår "tröttar ut" fasaderna ochhusgrunderna. Omsprängningar inom tätbebyggt område Om statsbidrag till viss yrkesinriktad utbildning inomfolkhögskolan 1miljöministerns svar får vi veta att lagen överses f n. Jag har varit mycketundrande inför det som står i svaret, grundat på jordabalken, om samhälletsmöjligheter att kontrollera och ingripa mot miljöfarlig verksamhet. Deöverväganden i fråga om rättsläget som det talas om i svaret hoppas jag kommeratt påskyndas, för det är brådskande. Det talas om att man gör överväganden ochatt en utredning är begärd. Jag skulle vilja fråga: Kan inte jordbruksministernpåskynda arbetet? Jaghar med mig lagutskottets betänkande nr 3 från förra . Man kan därläsa om skadeståndsansvar vid sprängningsarbeten. Det hänvisas till just 3 kap.i jordabalken. Jag läser från utskottsbetänkandet: "Enligt I § skall varoch en vid nyttjande av sin eller annans fasta egendom ta skälig hänsyn tillomgivningen. I 3 § föreskrivs att den som ämnar utföra grävning eller liknandearbete på sin mark skall vidta varje skyddsåtgärd som kan anses nödvändig föratt förebygga skada på angränsande mark." Han skall vidare ersätta skadan. Mendetta sker tydligen inte automatiskt, snabbt och korrekt, vilket borde varafallet. Trots att jag är glad över svaret blir jag skrämd av ordet"överväganden" i det sammanhang som det används. Om t. o.m. har krävt en utredning, borde denna ha varit tillsatt vid det här laget. Detär mycket dunkelt vad som menas med jordabalkens ord om "skälig hänsyntill omgivningen". De människor som berörs i detta sammanhang är oftamycket sårbara. 1 det område som jag besökte fanns många som hade bott därlänge. De hade en gång haft en mycket fin miljö och hade nu drabbats genom denomflyttning som skett. Dessutom kände de sig ledsna och bittra över att det varså svårt att få rättelse. Överläggningenvar härmed slutad. § 12 Omstatsbidrag till viss yrkesinriktad utbildning inom folkhögskolan ArbetsmarknadsministernPER erhöll ordet för att besvara () den 17 novemberanmälda fråga, 1977/78:146, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att ge utbildningsbidragäven till elever som deltar i yrkesinriktade kurser inom folkhögskolan. Somett led i strävandena att begränsa ungdomsarbetslösheten har regeringen givitskolmyndigheterna möjlighet att inom gymnasieskolan anordna yrkesinriktadekurser . De skall följa av godkändaläroplaner. De elever som deltar i kurserna kan få utbildningsbidrag enligtsamma bestämmelser som för AMU-kurser. Denram som kommunerna har för denna verksamhet är för /78 1 700årselevplatser, vilket motsvarar minst 6 800 elever. jande nog har bådekommunerna och de arbetslösa ungdomarna funnit att dessa kurser har stortvärde. Folkhögskolornaoch den undervisningsform de erbjuder är enligt min mening ett mycketvärdefullt inslag i det samlade utbildningsväsendet. Inomarbetsmarknadsutbildningen utnyttjas också folkhögskolorna i hög grad. Ioktober gick närmare 3 000 elever i arbetsmarknadsutbildning påfolkhögskolor. Jag ser inget hinder för att denna volym utökas omfolkhögskolorna kan erbjuda lämpliga kurser. Närdet gäller de tioveckorskurser som fråga i första hand gäller såskall dessa, som jag sagt, vara yrkesinriktade. De är också bundnatill av fastställda läroplaner. Folkhögskolorna arbetarnormalt inte med centralt fastställda läroplaner, Det är till viss del dennafrihet som ger folkhögskolorna deras speciella karaktär. Eftervad jag erfarit överväger att begära en utvidgning av ramenför de s. k. kortkurserna, eftersom utnyttjandet av platserna är mycket stort.Om en utvidgning blir aktuell bör denna ske inom gymnasieskolan eller påAMU-center. Skulle det vara så att deras kapacitet inte räcker till kan detbli aktuellt att pröva en förläggning av kurserna också till andra skolor. Omstatsbidrag till viss yrkesinriktad utbildning inom folkhögskolan Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. I slutet av sitt svarhänvisar statsrådet till kurserna inom gymnasieskolan och pekar på att SÖundersöker möjligheter att pröva en förläggning av kurserna också till andraskolor. Det är just i det avseendet som folkhögskolan nu är beredd att ställaupp. Det är för mig litet förvånande, med tanke på det intresse Per iandra sammanhang visat i kampen mot ungdomsarbetslösheten, att han inte i dagär beredd att gå med på den åtgärd som jag frågat om. Tanken har ju egentligentagits upp av . Entioveckorskurs ger visserligen ingen fullständig yrkesutbildning, men den kanändå ge en viss yrkesvägledning, som kanske kan leda till att många sedanfortsätter inom den reguljära utbildningen. Vi är också överens om attungdomsarbetslösheten, som jag under höstenhaft anledning att diskutera med statsrådet, måste angripas med utbildning. Vimåste alla göra vårt yttersta för att anordna utbildning för de berördaungdomarna. De många arbetslösa utgör en klar riskgrupp. Mot bakgrund avatt nära hälften av alla arbetslösa är och att dessa i de flestafall inte har någon utbildning utöver förstår vi att mycketåterstår att göra. Folkhögskolanär nu beredd att gå in i kampen för att söka lösa frågan omungdomsarbetslösheten. Vid en hållen konferens i i Värmlandframkom också att det fanns ett väldigt ston intresse från folkhögskolans sidaför att kopplas in i denna kamp. Bara i mitt hemlän , där vi f ö, ärväl försedda med folkhögskolor, skulle man Om statsbidrag till viss yrkesinriktad utbildning inomfolkhögskolan kunna tänka sig attanordna den här typen av kortare kurser i , , , Stölletoch , i har förklarat att den för sin del är beredd attundersöka möjligheterna att kombinera beredskapsarbete med kursverksamhet, Idet sammanhanget skulle givetvis det bidragjag efterlyste i min frågaväsentligt underlätta tillkomsten av sådana kurser. Meddet läge vi har när det gäller ungdomsarbetslösheten finns det för dagen storanledning att bredda denna kursverksamhet, och jag förstår inte varför man interedan nu skulle kunna ge klartecken för folkhögskolorna att gå in i den härkampen, när de ändå själva förklarar sig ha ett intresse av att delta i den. Det är alldeles sant att vi på alla sätt skall delta i kampen motungdomsarbetslösheten, har också rätt i att regeringen ocharbetsmarknadsdepartementet genom en rad åtgärder har visat hur detta skallske. Omvi nu ser på den fråga som har ställt, kan vi konstatera av derapporter som kommit in från länen att samtliga 1 700 års-elevsplatser ärinplanerade, 15 län har hos begärt att få ytterligareplatser. överväger just nu att göra en framställning om flerplatser. Jag utgår från att regeringen kommer att se positivt på enframställning om vidgning av ramen för de s, k, kortkurserna. Nästafråga som man då måste ta ställning till är: Klarar gymnasieskolorna enutvidgad verksamhet? Svaret på den frågan vet vi ännu inte. Men om det visarsig att gymnasieskolorna inte klarar att tillgodose den efterfrågan som finnspå den här typen av kurser, då finns det enligt min mening en reell anledningatt ta upp en diskussion om folkhögskolornas medverkan. Om man kopplar in folkhögskolorna uppståremellertid en rad problem. De är av tradition fria från bindningar av centraltfastställda läroplaner, och det är en frihet som vi bör värna om. Jag utgårifrån att här gör samma värdering som jag. Men kanfolkhögskolorna utnyttjas i samband med kortkurserna. Kommuner som inte haregna lokaler kan hyra sådana, och att då utnyttja eventuellt ledig kapacitetjust hos folkhögskolorna tycker jag i vissa lägen kan vara en utmärkt lösning. Det sista statsrådet sade tycker jag talar för att han har ett intresseav att se på den här frågan ytterligare. De kortkurser vi nu diskuterar skullesom jag ser det på intet sätt strida mot folkhögskolornas kursplaner. Tvärtomär det ju så att utvecklingen inom folkhögskolan nu mer och mer går mot ettstörre utbud av kortare kurser. därför inte att man skallavvisa den här tanken . Tanken är som jag sade initierad av SÖ, och jagtror att det skulle vara välbetänkt av Per att ta kontakt medexempelvis inspektör i , som pläderade varmt fördetta just i samband med den konferens i som jag åberopade. Folkhögskolornavill medverka i kampen mot ungdomsarbetslösheten, och då tycker jag attstatsmakterna också bör ställa upp för dem. Att det finns ett behov av dessakurser tror jag vi är fullt eniga om. Omåtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsmedel Överläggningen var härmedslutad, §13 Om åtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsmedel Arbetsmarknadsministern erhöll ordetför att besvara Lö/-5-0ve//flg/'e/'gx (vpk) anmäldainterpellation, 1977/78:2, har med anledning av Svenska metallindustriarbetareförbundetsnyligen slutredovisade enkätundersökning om skadeverkningar av lösningsmedelfrågat mig delsom regeringen är beredd att lagstiftningsvägen i vad gäller frisläppandet avnya kemiska ämnen införa principen om den omvända bevisföringen och i dettasyfte kraftigt utöka produktkontrollnämndens resurser, delsom regeringen ämnar vidta snabba åtgärder för att radikalt sänka gränsvärdenaoch delsom regeringen avser att vidta snabba åtgärder för att få bort det omedelbaraproblemet med lösningsmedel, Iarbetsmiljölagen slås fast att såväl arbetsgivare som producenter ochimportörer är skyldiga att vidta alla åtgärder som behövs för att förebyggaohälsa och olycksfall. Arbetarskyddsstyrelsen får möjlighet att föreskriva attett visst ämne endast får användas efter godkännande eller att särskildavillkor skall gälla för användningen. Om det är av särskild betydelse frånskyddssynpunkt kommer ett förbud att kunna tillgripas. Arbetsgivare som brytermot dessa föreskrifter skall kunna dömas till direkt straff Iinterpellationen uttalar sig för en förhandsprövning sominnebär att inget ämne får släppas ut innan man har konstaterat att det äroskadligt för liv och hälsa. Denna målsättning är orealistisk. Nästan allaämnen kan ge skadeverkningar under vissa förhållanden. Det är inte möjligt attgenerellt förbjuda alla ämnen som kan ge skadliga verkningar om de hanteras påett olämpligt sätt. Man måste i stället söka få bort de risker som kan uppståvid användningen av sådana ämnen. Målet är att ersätta farliga ämnen med sådanasom är ofarliga. Enligtmin mening ger den nya arbetsmiljölagen tillsammans med arbetarskyddsverketsansvar för tillsynen den rättsliga grund som behövs Omåtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsmedel för en betryggandekontroll av farliga ämnen i arbetslivet. Ett enigt socialutskott delade dennauppfattning vid behandlingen av förslaget till arbetsmiljölag. Utskottetsuppfattning godkändes av , Lars-OveHagberg tar också upp frågan om produktkontrollnämndens resurser. En översyn avproduktkontrollorganisationen skall nu göras. I samband med behandlingen avarbetsmiljölagen uttalade socialutskottet, efter att ha inhämtat yttrande avjordbruksutskottet, att starka skäl talar för en översyn av den statligaproduktkontrollorganisationen. Översynen borde syfta till en planmässigresursuppbyggnad som möjliggör effektivast möjliga kontroll av hälso- ochmiljöfarliga ämnen. Utskottet fann det naturligt att produktkontrollnämnden gesen mer självständig ställning. Systemetmed gränsvärden är ett oumbärligt hjälpmedel för att komma till rätta med bl.a. de kemiska riskerna i arbetet. Möjligheterna att förebygga risker genomgränsvärden styrs givetvis av de kunskaper som forskningen ger oss. Därför ärforskningen på detta område mycket angelägen. Arbetet med gränsvärden är enviktig del av arbetarskyddsstyrelsens verksamhet. Riktlinjer för verksamhetenfinns i propositionen om arbetsmiljölag. Hädanefter avser arbetarsstyrelsen attge ut en reviderad gränsvärdeslista . Omarbetningenav gällande lista med hygieniska gränsvärden slutförs . Listan, somberäknas komma ut , upptar sammanlagt ca 200 ämnen, varav ca 60nya. Ett antal gränsvärden sänks, I fråga om tekniska lösningsmedel kan jagnämna att den nya listan kommer att omfatta ca 60 ämnen mot 41 i den nuvarande.För att sprida bättre kännedom om den nya gränsvärdeslistan utarbetararbetarskyddsstyrelsen nu en lättillgänglig s, k, popanvisning över de ämnensom ingår i listan, deras egenskaper, var och hur de används, skyddsföreskrifterm. Jag är övertygad om att den kommer att vara till mycket stor nytta förskyddsombud och andra som i sitt dagliga arbete kommer i kontakt med kemiskaämnen. Medtanke på farorna med lösningsmedel kommer arbetarskyddsstyrelsen skyndsamt attta fram en kortfattad övergripande föreskrift för lösningsmedel som redovisarnödvändiga skyddsåtgärder. En stor del av farorna sammanhänger nämligen med attrisker underskattas och enkla skyddsåtgärder åsidosätts. Föreskriften beräknasvara färdig . (vpk): "Den svenska arbetaren på väg att utrotas?" frågade förbundstidningenMetallarbetaren i nr 38, när MetalMndustriarbetarefdr-bundets enkätundersökningom lösningsmedel redovisades, Mankan vara böjd för att svara ja på den frågeställningen. Skall arbetsmiljöavslöjandensom blottlägger det ena akuta faromomentet efter det andra fortsätta somtidigare, föreligger en mycket stor risk för att vi går mot värre och värreavslöjanden om arbetsmiljöfaror. Detsvar som Per ger mig på frågeställningarna ger inte belägg för någranya impulser till krafttag, men vi anser att det är krafttag som behövs justnu. Trots att arbetarskyddet fått ökade resurser står dessa resurser och derasinriktning inte i rimligt förhållande till den oerhört snabba förändring somsker på arbetsplatserna med allt större arbetsmiljörisker. Det är med tanke pådetta förhållande som resurserna och inriktningen rätteligen borde diskuteras.Det hjälper föga om regering och myndigheter radar upp ökade siffror förresurser; de måste ställas i relation till de problem som finns. Resultatetav Metalls enkät om lösningsmedel är ju egentligen ingen större överraskning.Men likafullt slår det mycket hårt, när arbetarnas erfarenheter blirsammanställda på det här sättet. Det är häpnadsväckande att en allt större delav arbetsmiljövarningarna inte kommer från berörda myndigheter som skall hahand om och övervaka arbetsmiljön, eller från företagarna - arbetsköparna. Detär i stället fristående forskare, fackliga undersökningar och läkare som stårför larmen . Dettavisar hur bristfälligt arbetsplatserna och deras faror är kartlagda - vilkaprodukter som är farliga och effekterna på lång sikt. Naturligtvis måste manställa mycket hårda krav på myndigheterna i fråga om kart-läggriing ochsamtidigt åtgärder. Men de erfarenheter man kan få av det här läget - och somborde ge fackföreningsrörelsens ledning en tankeställare - gällerfackföreningens roll. Det är ju en part på arbetsmarknaden som verkligen harslagit larm och ställt krav, och vi vet att det fortfarande återstår mycket. Enslutsats borde bli att det behövs ökad partsundersökning och forskning. om lösningsmedel visar inte bara på några enstaka företeelser utan påett brett fält av risker och orsakade skador. Av rapporten framgår att deflesta lösningsmedel ger akuta verkningar som irritation i ögon, näsa och hals.Huvudvärk, yrsel och illarpående räknas till de vanligaste av de akuta effektersom uppstår hos den som utsätts för lösningsmedel. En stor del av de vanligastelösningsmedlen ger upphov till berusning och omtöckning. Lösningsmedlen kanockså ge upphov till kroniska förgiftningar, kronisk yrsel ochbalansrubbningar. Lösningsmedlen orsakar olika slag av psykiska symptom medtrötthet, sömnlöshet, minnesförlust och rubbning av den psykiska balansen idess helhet. Det förekommer akuta lösningsmedelsförgiftningar påarbetsplatserna, och hudbesvär av kemikalier är mycket vanliga. Sambandredovisas mellan magbesvär och lösningsmedel. Enkäten visar på förekomsten avhalsbesvär, andningsbesvär och ögonsjukdomar i samband med användning avlösningsmedel. Sambandet mellan cancersjukdornyr och lösningsmedel redovisasockså. Enkätenfrån Metall om lösningsmedel ställer frågan: Hur kan en sådan arbetsmiljö överhuvud taget få komma till stånd? Hur har det blivit så här? Det svar som jagflnner är att vi har en ekonornisk struktur som harenskilt profitintresse somriktmärke. De arbetandes liy och hälsa underordnas kapitalets hänsynslösarovjakt efter profit. Om åtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsmedel Omåtgärder för att förhindra skador av farliga lösningsme del historien om och om igenmed ingrepp mot farliga arbetsmiljöer först efter det att något allvarligtinträffat. Ständigt tvingas arbetarna agera försökskaniner för nya preparat somkan förbilliga och effektivisera produktionen och höja vinsten. Varje årtillförs våra arbetsplatser hundratals nya änanen, vilkas verkningar vi intekänner till. Bristande varudeklaration - om sådan ens förekommer - utländsktext, fantasinamn är något av det som i fråga om eventuella skadeverkningar tillåts. Jagskulle vilja efterhöra arbetsmarknadsministerns inställning till det som jagbenämner profitintresse och som av arbetsmarknadsministern och den övrigaregeringen brukar kallas lönsamhet, som skall omhuldas i olika lägen. Hur serarbetsmarknadsministern på problemet med kravet på lönsamhet - alltså att ökaprofiten - och möjligheten att avlägsna riskerna med lösningsmedel? Är lagstiftningenså effektiv att den ser till att det blir en riskfri arbetsmiljö innan den sertill lönsamheten? Jag ställer frågan därför att arbetsmarknadsministern såklart i sitt svar sätter tillit till lagstiftningen, som han i svaretförsöker göra gällande att man skall kunna lösa problemet med nu till budsstående medel. Arbetsmarknadsministernssvar på mina tre frågeställningar ger anledning till tre korta kommentarer. Fråganom den omvända bevisföringen, dvs. att ett ämne skall förhandsgranskas ochbevisas vara ofarligt innan det tas i bruk, har fått svaret att dennamålsättning är orealistisk. Ett generellt förbud är inte möjligt. Det ärriskerna vid hanteringen som skall avhjälpas. "Målet är att ersättafarliga ämnen med sådana som är ofarliga", sägs det. Detföranleder en ny frågeställning. För att kunna ta bort hanterings-riskernamåste man även ha en förhandsgranskning av ämnets farlighet - man måste alltsåkänna till den. Eller är det så, vilket jag tycker att svaret lämnar öppet, attPer menar att det skall vara som det är f n.: arbetarna ärförsökskaniner, och resultatet av det försöket skall sedan föranledaborttagandet av riskerna vid hanteringen? Detta är en kärnfråga. Förmin del anser jag att den nuvarande situationen är helt orealistisk. Det är juförhandsgranskningen som måste vara avgörande i framtiden.Arbetsmarknadsministern konstaterar ju att nästan alla ämnen kan geskadeverkningar under vissa förhållanden. Då måste det, som jag ser det, varaytterst viktigt med ett generellt förbud och sedan bestämda, klara anvisningarför hur ett ämne skall användas och hanteras. Principen om den omvändabevisföringen är nyckeln till om åtgärderna skall bli framgångsrika eller inte.Anser inte arbetsmarknadsministern att förhandsgranskningen eller den omvändabevisföringen skall vara utgångspunkten även när det gäller att ta bortriskerna vid användandet av ett farligt ämne? 1svaret framhålls att arbetsmiljölagen och arbetarskyddsstyrelsens ansvar är enbra grund för en betryggande kontroll av de farliga ämnena. Oavsett dettaåterstår frågan: Om man inte har någon förhandsgranskning kommer kontrollen att fåske med människor som försökskaniner. Det är gott och väl att produktkontrollnämndengör en översyn, men även denna översyn måste utgå ifrån den omvändabevisföringen, där produktkontrollnämnden har att kontrollera de vetenskapligabevisen för en produkts ofarlighet och även skall kunna göra stickprov. Denandra frågan gällde gränsvärdena. Metalls undersökning visar med all tydlighetatt det behövs kraftiga gränsvärdessänkningar. Per redovisar grundernaför hur gränsvärdena skall sättas. Enligt vad jag kan utläsa av svaret är detkunskaper och forskning som skall vara vägledande när man bestämmergränsvärdena. Men har ju bristen på kunskaper fått bestämma. Därmedhar också alltför höga gränsvärden tillåtits.