prot · G10942 · 1977-12-31 00:00:00 — Vi är oroade över många inslag i den aktuellautvecklingen, och vi tror också att vi kommer all få ett intensivt arbete underen för att lösa många av de problem vi nu har att brottas med, menvi tror att vi kommer att klara dem, vi tror att också kommeratt vara en av världens ledande välfärdsnationer. Vi tror förvisso påframliden, men vi är medvetna om att det är en framtid med många problem. Denekonomiska politiken m. m.. () kortgenmäle: avtal måste vara en het potatis för socialdemokratin,eftersom både och tagit till orda i frågan. Bakgrundenvar att det fanns stora infiationsförväntningar och något osäkrareutsikter . SAF arbetade därför för ett ettårsavial, som man räknademed skulle bli dyrt på grund av inflationen. Man bedömde det så, att LO underganska tänkte sig ett ettårsavial. Svängningen till ett tvåårsavtalkom definitivt först efter det all avtal hade träffals på det statliga området. Denekonomiska politiken m. m. Detär alltså fel att påstå att SAF och LO utbad sig att den statliga sektornskulle göra upp på tvåårsbasis. OLOFPALME (s) kort genmäle: Jag har på mig, så jag hinner inte med vill bara säga att förhandlingarna mellan SAF och LO bröt ihop, och då badde all den offentliga sektorn skulle gå före. HerrMundebo hissade något slags kapitulationsflagg och försökte tala om all delblir ett budgetunderskott som knappast är samhällsekonomiskt tillåtligl. Sedanciterade han mig fel. Jag sade att den som röstar för en indexregleringriskerar att sätta de ulfästa pensionerna i fara. Detta är det fundamentala:Sunda statsfinanser är grunden för utfästelserna till de socialt utsattagrupperna. Det är så. Om man systematiskt avlövar statsfinanserna kommer detatt uppstå en massa svårigheter i framliden, när man måste börja höja skatternaså drastiskt som det då skulle behövas. Om vi börjar få budgetunderskott på30-35 miljarder kronor som finansieras väsentligen i utländska banker är delen fara för välfärdsutbyggnaden. Det är min grundläggande och uppriktigauppfattning alldeles oavsett smädelser. Vi lade fram sju punkter . De innefattade bl. 1. prisstopp på byggnadsmaterial; 2. ett särskilt tilläggslån föratt komma undan de väldiga kostnaderna i är; 3. att bankerna skulle se till attkreditgivningen fungerade, vilket den inte gjorde; 4. ökning av bostadstilläggen. Detär en rad åtgärder som ni sade nej till men som ni i en del fall såsakteliga har börjat vidta. Den nedgång som har skett har varit onödig. Den ärtill väsentlig del en följd av regeringens brist på politik. Det har t. o. m.den av så omhuldade numera sagt. Sysselsättningen!Hur många jobb ger det att sprida ut i allmännaskattesänkningar till näringslivet - till både magra och feta, till dem sombehöver och till dem som inte behöver? Men hur många jobb skulle det inte ge omman avsatte pengarna i en strukturfond för utveckling av nya produkter, förnya investeringar, för forskning m. m. som skall göra kakan större? Indexregleringen!I princip sker det ingen förändring. Men det är så som och andrahar visat att i kronor och ören är del en väsentlig differens mellanhöginkomsttagare och låginkomsttagare. Det är väldiga hål som skapas istatskassan. Dem måste man fylla med en inkomst som tas av de sämre ställda isamhället - det är moms, kommunalskatter och sådant. Därmed bidrar ni till attöka klyftan - det Och vadblir det av kompensationen för låginkomsttagare? Jag angav ingen gräns vid . ; heltidsarbetande människor som tjänar . har det inteså fett. Men både den skattesänkning som ni föreslår nu och den som niförespeglar ovanpå indexreglering ger alltså den som tjänar . sex gånger mer än den som tjänar . Är detta centerpartietsförslag till särskild kompensation för långinkomsttagare, så är det en säregenkompensation. Det strider ju helt mot vad ni sade på stämman. Det här var ytterst intressant. Så fick jag äntligenbesked om att kommer att få fortsätta. Det är ingen kompromisslängre. Del är bara det alt centerpartisterna har sagt att detblir nog ingenting med . Det här beskedet var i och för sigtacknämligt, men det visste vi förut. Menjag ställde frågan: Hur blir det med tillståndet för idrifttagandet av Ringhals3? Då började tala om någonting helt annat, nämligenbehandlingen av . Men hur blir det med tillståndet enligt villkorslagen?Den frågan ställde jag i debatten . Efter sex gånger fick jag ett svar. Dåsade : Bara kommer in med en ansökan, så skall man snart fåbesked - i stort sett på en gång. tyckte vi var en rimlig tid då.Frågan kvarstår! Enligt denna som jag ser det i och för sig onödigavillkorslag, som ni har hittat på, skall det dock ges besked när ansökaninkommer. En av de få fördelar med denna lag som lagrådet kunde finna var attregeringen inte kunde dra ut på behandlingen av frågan genom ett remissförfarandeutan var tvungen att med snabbhet ge besked. Därför kvarstår min fråga: Kan niulfästa er att före ge besked - ja eller nej- beträffandeidrifttagandet av reaktor 3 i ? Denekonomiska politiken m. m. Jag vet att i nästa omgång har tillsitt förfogande, och jag skall därför inte ställa många frågor. Låtmig få säga följande som svar på de frågor som ställt till mig.Försök inte framställa indexregleringen som en skattesänkning! Jag uppreparåterigen: Avsikten med indexregleringen är att se till att inflationen inte höjerskatterna. Resultatet blir detsamma som om vi hade ett fast penningvärde. Låtmig än en gång säga alt regering och riksdag har inte bara rättighet utan ocksåskyldighet att ändra skatteuttaget, om det bedöms som nödvändigt. Försökinte heller att framställa det så, att om ni eller - när nuomröstningen kommer att ske - röstar emot indexregleringen, så skulle ni nästaår inte behöva ta några pengar i anspråk för en reglering av statsskatten!Detta är ju fullständigt orimligt, eftersom ni år sagt att man måstegöra justeringar av statsskatten för att över huvud taget få ett avtal i hamn.Försök alltså inte säga att regeringen berövar statskassan en massa pengarunder det att ni socialdemokrater inte skulle göra det. Detta är fel. 13 protok/oll 1977/78:412 Denekonomiska politiken m. m. Närjag nu frågar vad har att föreslå, så får jag veta att det för dageninte är någonting. Han hänvisar till att ,socialdemokraterna lade framen rad förslag, han säger att vi skulle ha varit senfärdiga osv. Men vadhjälper det bostadsbyggandet när ni socialdemokrater inte har någraförslag till åtgärder utöver dem som regeringen har vidtagit? Jagvet inte hur jag har hört socialdemokrater peka på en strukturfondsom det som simsalabim skulle klara det mesta. Därigenom skulle vi få resurserför att utveckla nya produkter och för att klara den mycket svårastrukturomvandlingen. Att det aren viktig uppgift och att det måste tillsamhällsresurser för all klara denna omställning behöver vi inte tvista om. Detsynsättet har vi gemensamt - där finns inga skillnader. Både regeringen ochoppositionen erkänner alltså alt del här behövs insatser. Men försök inte attsäga att man genom att rent tekniskt bilda en fond, som förmodligen skulleligga vid sidan av statskassan, skulle kunna åstadkomma bättre resultat ängenom den metod som vi har valt! I vissa fall går vi in med direktabudgetinsatser, men i all huvudsak går vi in med borgensåtaganden ochkreditåtaganden för all underlätta för företagen alt klarastrukturomvandlingen. Del är alltså inte fråga om något simsalabim. NärOlof ondgör sig över att vi efter devalveringen annonserade budgetförslagsom skulle öka budgetgapet med 17-18 miljarder kan del inte vara något annathan tänker på än att vi annonserade att det behövdes insatser av dennaomfattning, om inte strukturpäfrestningarna på en rad områden skulle lamslåverksamheten. Jag påminner om vad jag sade i mitt huvudanförande att detta inteär en ren budgeteffekt, än mindre en årseffekt, eftersom väldigt mycket avåtagandena är just kreditgarantier, utfästelser för att möjliggöra för dessaföretag att få tillgång till krediter, som de med hänsyn till sin aktuellaställning inte kan få på annat sätt. När i sitt anförande går tillangrepp på regeringen och säger att detta är en ansvarslös budgetpolitik somman inte får ägna sig åt om man har devalverat, kommer jag tillbaka till dengamla frågan: Hur ställer sig socialdemokraterna i detta val? Är det den härtypen av åtgärder som vi skall skära ner för att förbättra budgeteffekten? Uppriktigtsagt, , så tror jag inte att det är det ni menar. Det skulle i såfall vara något alldeles nytt för socialdemokratin all man säger: Eftersorn viav budgetskäl måste låna just nu låter vi människorna klara problemen på egenhand i den där bygden. Så har ni aldrig handlat tidigare, och jag tror inte attni skulle göra det nu heller. Jagdelar uppfattning att sådana här debatter är till för all vi skallredovisa partiernas, regeringens och oppositionens synpunkter. Därför är detviktigt att i nästa anförande svarar mig på denna enda fråga: Skallvi fortsätta med den upplåning som vi har pekat på, eller skal] vi dra ner påinsatserna för att fygga sysselsättningen? Jag har noterat som positivt iutgångslägel för den här debatten att ingen av oss sätter tryggheten förpensionärerna och de svaga i samhället i Skall vi, för attminska upplåningen utomlands, dra ner på åtgärderna för att klarasysselsättningen? Skall vi låta strukturomvandlingen gå av sig själv? Ellerskall vi vidta de åtgärder som vi har pekat på? Eller vill höjaskatterna? 1 så fall har ni ändrat er kvickt, för ni sänker ju skatterna mer änvad regeringen gör just . Dettaär ett viktigt val. Del blir skuggboxning, om ni inte är beredda att ge beskedi denna centrala fråga. Använd dessa få minuter - jag har under väldigt mångagånger i debatter här i kammaren befunnit mig i den situationen att det ärfråga om sekunder - till att ge besked i denna fråga! Jagtalar om remisstiden för . Eftersom det måste vara material avdenna typ som man åberopar för att starta är det väl rimligt attsamma remisstid får gälla för som gällde för . Vihar fått veta att tycker att villkorslagen är värdelös.Att sätta säkerheten främst gillar han inte. Därvid skiljer han sig såvitt jagförstår från sina partivänner i , som väl har byggt insäkerhetssynpunkter av denna natur. Jagkan bara än en gång upprepa all den skillnaden finns mellan och migall jag hävdar att säkerhetskraven måste vara uppfyllda. Om man uppfyllervillkorslagen innebär det ingen ny kompromiss. tycker inte att detär så noga med säkerheten. Därför kom han aldrig på idén att föreslå sinregering att införa en villkorslag. Därför har han sagt nej till ensådan lag, trots att allt fler runt om i världen bejakar alt det är viktigt,för alt inte säga avgörande, att man kräver säkerhet på detta område. Dennaskillnad flnns mellan och mig, och del ser ut som om inga debatterkan göra avståndet i synsätt mindre oss emellan i denna fråga. Jag kan barabeklaga detta. Denekonomiska politiken m. m. Om man systematiskt skulle avlöva statsfinanserna, ja, då skulle bådedel ena och det andra sättas i fara. Men det kommer vi inte att göra, ochinflalionsskyddade skatteskalor har inte med detta att göra. Regering ochriksdag har att i vanlig ordning besluta om statsinkomsterna. Underdagens debatt har en rad socialdemokratiska talare sagt att man kan lägga omskatten genom åriiga beslut på ett sätt liknande ett infiationsskydd. Då harman också att ta ställning till om, på vilket sätt, i vilken grad och vidvilken tidpunkt man skall finansiera sådana åriiga skatteomläggningar. Detfinns alltså inte några samband av det slag som nämnde i sitt förstainlägg. Jag tror f ö. att jag citerat honom rätt bra. Som kanske ärmedveten om har jag dubbla möjligheter att kontrollera formuleringar i inlägg,så citatet var nog faktiskt riktigt. Betydandeunderskott skulle vara en fara för samhällsekonomin. Ja, de är oroande, men detär också oroande med en hög arbetslöshet. Denekonomiska politiken m. m. kan det finnas skäl föratt ett visst år hellre leva med ett större budgetunderskott än med en högrearbetslöshet. Det innebär inte en ka pitulation att notera delta, men det voreen kapitulation att välja en högre arbetslöshet. Vikommer att systematiskt arbeta på alt förstärka statsfinanserna och nå framtill mindre, budgetunderskott än dem som varit ofrånkomliga under innevarandebudgetår och dem som kan komma att bli det också under kommande budgetår. Visträvar efter att nå fram till en bättre balans, och jag tror att vi kommer attlyckas med det. () kortgenmäle: fortsätter med det tarvliga och djupt ohederligagreppet att när jag säger att villkorslagen är en olämplig lag, så säger hanall jag inte är intresserad av säkerhetsproblemen kring kärnkraften. Jag kanberätta för att jag tittade på mitt tal vidmiljövårdskonferensen , där jag bl. a. just tog upp avfallsproblemen ochsäkerhetsproblemen med kärnkraften. Då fanns det mycket litet intresse fördessa frågor. Det var under den lid då centerpartister åkte omkring och skulleha ell pärlband av kärnkraftverk utefter Norriandskusten, långt innan ThorbjörnFälldin hade kommit på att det här var ett lämpligt fält för honom att torgförasin moral på. Så sluta med sådana grepp! Detväsentliga i den här frågan är följande. Vid den diskussion vi hade i majfrågade jag: När ges det besked? svarade: "Jag villsvara att kommer att få besked så snart verket har lämnat in sinansökan." Det gäller inte längre, utan nu skall det bli sex månadersremisstid. Återigen ett svek -jag vet inte vilket i ordningen av Fälldinskasvek i kärnkraftsfrågan. Varendaen som sitter i denna kammare vet att det enda verkliga skälet är alt man sålänge som möjligt vill söka undvika en regeringskris genom att bara skjutafrågan framför sig och låta miljonerna - snart miljarderna - rulla i föriusterför det svenska samhället. går man ut och kräver av löntagarna att deskall dra åt svångremmen, låta det svida i skinnet och allt det andra. Del ärju detta som skapar en grundläggande misstro i samhället. IngemarMundebo sade att jag älskar att tala om ökade klyftor. Det är möjligt att detär ett vanligt uttryck när jag skildrar en ytterligt oälskad företeelse i detsvenska samhället som är en konsekvens av den borgerliga regeringen. Vi har jusett hur den genom indexreglering, genom speciella privilegier för regeringennärstående grupper, genom skattesänkningar med tyngdpunkten påhöginkomsttagare, genom väldiga subventioner till näringsliv och kapitalägareuppnår den samlade effekten att del blir en klar omfördelning till de bredafolkgruppernas och löntagarnas nackdel. Det är detta jag kallar för ökadeklyftor. Vad som sker är moraliskt orättfärdigt, praktiskt undergräver detsolidariteten i vårt samhälle, och det är ett väsentligt skäl till att ni intekommer alt lyckas i er politik. Tillsist om sysselsättningen: Vi vill inte sprida ut alltför stora generellasubventioner, vi vill inte sprida ut de 4 miljarderna, vi vill inte ge löftenom indexreglering. Vi vill ha så pass sunda statsfinanser att vi både kan klaravåra sociala åtaganden och göra de insatser som är nödvändiga för att hävdaarbete, utveckling och trygghet i . Där går på två punkter väsentligaideologiska skiljelinjer som i grunden har att göra med olika uppfattningar omrättfärdighet och utjämning i samhället. Denekonomiska politiken m. m. Det går, , att förenkla en skattedebatt hur långt som helst.Här sägs det till mig alt regeringen genom indexregleringen föreslårskattelättnader som är så och så större för höginkomsttagare änför låginkomsttagare. Låt mig påminna om det förra skatteförslagetsom han som statsminister skrev under och som den socialdemokratiska regeringenstod för. Innebar inte det förslaget att den som tjänade fickmer än sex gånger så stor skattelättnad som den som tjänade ?Formellt var ingen index reglering satt i sjön, men ert eget skatteförslag hadedenna innebörd. Varför då förenkla skattedebalten och kasta fram sådana härbeskyllningar mot den nuvarande regeringen och säga att detta är ett sätt attöka klyftorna? Sådana har ju era skatteförslag varit , när ni har haftregeringsmakten. Och i så fall har ni under ert regeringsinnehav satt i systemalt via skattelättnader av denna typ öka klyftorna! Hurvi än drev den politiska debatten då, inte använde vi så enkla knep att vibeskyllde er för något sådant. Sedanvar det ju bra att tog upp avfallsproblemen vid miljövårdskonferensen.Men inte var det så att han i det sammanhanget annonserade några farhågor. Intevar det så att den kännedom som då hade om avfallsproblemen - ochsom han var ganska ensam om bland politiker - ledde till att han först villeförsäkra sig om att problemen var lösta innan han medgav att något aggregatfick laddas. Och om problemen var lösta, om kände full säkerhettrots att han hade tillåtit att man startade aggregaten, varför tillsattes dåAka-utredningen? Detvar ju så, , att jag i en debatt som vi förde fick beskedet att ,efter , kände sig trygg. hade man löstavfallsfrågorna. Det var syn på den s. k. . ärdet inte många som står upp och säger att innebar det. Nej, manfår nog fara vida omkring för att hitta någon som anser att avfallsproblemen ärslutgiltigt lösta. I varje fall är de inte lösta när det gäller icke upparbetatbränsle. Där finns det många frågetecken! Jaghar här gång på gång besvarat ett antal frågor som ställt. Jag harkunnat göra det därför att jag har haft mera tid till mitt förfogande. Jag harockså svarat på de frågor som ställde senast. Själv skall jag härinte ställa några ytterligare frågor. Denekonomiska politiken m. m. har tidigare bett om svarpå en fråga som är helt avgörande för framliden: Skall vi fortsätta med att salsapå att värna sysselsättningen, även om det innebär utländsk upplåning ännu entid? Eller skall vi skruva ner ambitionerna där? Det har varit omöjligt alt fåett klart besked i den frågan. Och det tycker jag är en bekräftelse på attGunnar Strängs iakttagelse all oppositionspolitik ibland kan vara skuggboxninghar besannats under den här debatten. Så här dags i debatten måste man naturiigtvis fråga sig om det finnsnågot nytt alt tillföra diskussionen. Man kan också myckel väl stryka sig påtalarlistan, eftersom det är så många som är intresserade. Jag harstrukit i mitt manus i stället. Och ingen kan svara på frågan huruvida det somjag skall la upp är behandlat förut, eftersom ingen i kammaren kan lyssna pähela den här debatten. Detsom jag tänker ta upp är tyvärr inte heller något nyll ämne i denna kammare.Med jämna mellanrum måste vi alla upprepa samma tankar och samma formuleringar.Samma människor ställer samma gamla frågor till varandra. Och av just detskälet tvingas jag ta upp en särskild skattefråga, som vi nog alla iprincip har börjat tröttna på. Men först några allmänna reflexioner medanledning av dagens debatt. Denpolitiska oenigheten här i landet är emellanåt stor och mer eller mindreberoende på partiernas ideologi. Men ofta handlar del, tycker jag, bådebildligt och bokstavligt talat om marginaler. Del är rätt små skiljaklighetervi har här i i många frågor. Dem blåser vi upp till sådanadimensioner att de väljare som lyckas upptäcka det genom de dimridåer visprider bara med vårt språk måste förvåna sig. Delborde mera högt och ordentligt sägas ifrån att vad som skiljer regeringens ochoppositionens förslag när det gäller den progressiva skatten är . per årför inkomsttagare med årsinkomst och . För en grupp, sådana som har 55 000 kr.per år, är det nästan . För alla andra är det mindre. Enligtbåde regeringens och oppositionens förslag får de högre inkomsttagarna destörsta skattelättnaderna om man räknar i kronor; nämligen 2 600 eller 2 400kr. När det gäller en inkomsttagare med . är del alltså 200kr. som vi grälar om. Det är delsammasom 0,5 96. Jagville påminna om det här, eftersom oppositionen försöker ge sken av attregeringspartierna vill hjälpa höginkomsttagarna på de lägre inkomsttagarnasbekostnad. Det vill vi inte. Vi har däremot bestämt sagt ifrån att vi tyckeratt det skall löna sig all arbeta, det skall vara lockande alt försöka skaffahögre inkomster och försörja sig själv. För höga marginalskatter tillsammansmed för hög inflation motverkar sådana strävanden. - Men var det egentligeninte skatteskalorna jag skulle ta upp. Jagskulle inte ha någonting emot alt ta både regeringens förslag och oppositionensytterligare hundralappar, om vi hade haft råd till det. Men jag kan inte varamed om sättet att betala som föresläs i motion nr 41 från socialdemokraterna.Den modellen går i stor utsträckning ut över småförelagarna. Socialdemokraternavill betala sina ytterligare skallesänkningar genom alt inte gå med påsänkningen av arbetsgivaravgiften och dessutom lägga på ytterligare procent. Vi kan inte lägga högre avgifter på småförelagarna. Det är dags attsänka arbetsgivaravgiften. Alt ha ett arbete och kunna försörja sig själv ärnog den bestämda önskningen hos de flesta människor, och vi vill garanteraarbete åt alla. Men då får vi inte med skattepolitiken ta livet avfolks arbetslust och initiativvilja. Detär elt förslag i s-motionen som har en principiell innebörd som jag inte tyckerom, förslaget att återinföra den s. k. tredjedelsregeln. Vi kan naturiigtvishålla på och debattera den regeln år ul och år in, och det finns en fördel meddet: kanske ytteriigare någon väljare får klart för sig vadden innebär. Den kan inte vara så lätt att förstå om man bara läserlaglextförslagel. Ipraktiken innebär den tvä saker: dels en ytterligare, strängare beskattning avsmåföretagarna, dels att staten, eller åtminstone som sköterbeskattningen, officiellt förklarar att den insats som en hustru gör somarbetar i elt familjeföretag där mannen har ledande ställning - eller tvärtom ide fåtal fall där det förekommer - enligt riksdag inte skall ansesvara värd mer än hälften av mannens insats. Enförmyndaranda är aldrig trevlig. När den vänder sig mot en av makarna i ettäktenskap och medför en nedvärdering av dennas insats medverkar den också konservering av gamla könsroller och det som brukar kallasförsörjarbegreppel. Då gör den stor skada. KnutWicksell, en ganska känd man i svensk ekonomi, skrev : "Men som en kvinnasmatlust är så liten Har mannen i sin vishetordnat så Att också frukterna avkvinnofliten I rättvis proportion måvara små." Detverkar som om oppositionen har tagit detta raljeri av på allvar. Detborde man inte göra. Denekonomiska politiken m. m. (-): Jag skulle kunna instämma med och säga att det inte ärstor idé att ställa frågor , när de flesta har lämnatkammaren, men jag kommer att något uppehålla mig vid den debatt som förtstidigare . Strängoch också uttalade att del är något av en skuggboxning som harförekommit mellan och oppositionen. Men i ett skede av debatten blevdet inte skuggboxning utan faktiskt en myckel konkret diskussion om vad detegentligen gäller. Det var när , Denekonomiska politiken m. m. SAF:s vice ordförande,besteg talarstolen. Hananvände ett mycket klart språk. Han berättade varför vi har arbetslöshet ochinflation i vårt land. Det berodde enligt på alt vi arbetar mindreän andra men vill ha mycket mer betalt än andra. Jag har inte upplevt problemeti vårt land på det sättet att vi vill arbeta så litet som möjligt. Jag harsnarare upplevt problemet vara det att många människor förvägras rätten att fåett arbete. hade ett annat recept på vad vi skulle göra för att lösaproblemen. Vi skulle återgå till kostnadsläge på arbetsmarknaden. Viskulle alltså sänka arbetslönerna. HerrTräff sade vidare att vi måste våga gå ut och säga till svenska folkel, att dethar levt över sina tillgångar. kunde egentligen ha sagt att vad vi -eller han - skall göra är att gå ut och säga till löntagarna att de haft detför bra i vårt land. Ocksåherr Träffs inlägg i övrigt hade udden riktad just mot de arbetandemänniskorna. Han fortsatte med att säga ungefär så här: Lönlagarmakt utankunskap är destruktiv. Jag skulle vilja ställa följande fråga: Vad är det förslags lönlagarmakt som har skapat problem genom att förorsaka arbetslöshet ochsom har gjort alt inflationen är ett ständigt problem för familjerna i vårtland? HerrBohman säger ungefär så här: Vi anklagar inte löntagarna för att de har det förbra.