prot · G10921 · 1977-12-31 00:00:00 — Det var en uppgift för kommunerna, menade vederbörande.Sedermera har-dess värre, vill jag tillägga - generaldirektören för SJ lalatom, atl detta också är hans mening. Jag skulle vilja frågakommunikationsminister - han behöver inte svara som statsråd, om detär formellt omöjligt, utan han kan svara som enskild person: Delar herrTuresson den av den här tjänstemannen uttalade meningen, alt de handikappadesbehov av kollektiva trafikmedel inle är en fråga för ? Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken Omålgärder för att förbättra kollektivtrafiken Jaglycker alt sådana här besked från elt förelag, som dessuiom befinner sig imonopolställning, är uppseendeväckande, för alt inte säga upprörande. Talet omhela svenska folkets järnväg kommer i fortsättningen i varje fall i mina öronatt skorra en smula falskt, och del är jag självfallel den förste all beklaga. Anledningenlill att de här frågorna nu fått sådan aktualitet är, som vi alla vet,SJ-ledningens lankegångar i fråga om den framtida vagnparken för persontrafik.Enligt lillgängliga uppgifter kommer anlalel sittplatser - det har BörjeNilsson redogjort för- att ulökas i vagnarna. Man kommer också all nöjasig med bara en in- och utgång. Om detla ökar genomströmningen av trafikanterpå är väl en öppen fråga - jag tror att del kommer altmedverka till ökad otrivsel, ökad stockning och ökade svårigheter över huvud,särskilt då för dem som allmänt sell redan har svårigheter atl klara sig utebland människor och i trafiken. Bagageutrymmena kommer enligl uppgift atlbegränsas till etl minimum, och någon som helst handikappanpassning förefallerdet inle bli fråga om. Man har visserligen talat om atl del kommer alt bli en förbättringnär det gäller in- och utgången på det sättet alt fotstegen blir flera ochlägre, så att det följaktligen blir lättare att forcera dem. Men om man nu gören förbättring i det hänseendet är det väl inte nödvändigt att göra enförsämring på andra områden; den balansakten tror jag inte man behöver ägna sigät. Föregen del hade jag, kanske jag skall tillägga, förväntat mig atlkommunikationsministern skulle ha ansett sig böra ingripa i den här frågan.Några sådana tecken har han visserligen inte tidigare visal, och av svarel förefaller del som om inte heller nu umgås med några planerpå alt i varje fall göra mening klar för SJ-ledningen - ocheventuellt också sin egen mening, om han nu delar mening. Delär ju så alt brandmyndigheter, handikapporganisationer och en bred allmänhelmed skärpa har vänt sig mot SJ-ledningens tankegångar. Vi har varil överens omattså långl som möjligl anpassa samhällel lill alla människors behov, alllsääven till de handikappades. Alt någol undanlag skulle kunna medges för SJfaller pä sin egen orimlighet. Brandmyndigheterna har särskill pekal pä deökade svårigheterna vid olyckor som blir en följd av den nyavagnkonstruklionen. Del finns f ö. anledning atl brännmärka det hemlighetsmakerisom omger hela denna fråga, där det varil praktiskt taget omöjligt att få enadekvat information om hur de nya vagnarna kommer att se ut och hur de ärkonstruerade. Iutredningen kollektivtrafik, HAKO, som ju ocksåkommunikationsministern nämner i sitt interpellationssvar, sägs det bl. a.:"Utredningen anser alt anpassningen av trafikmedlen lill alla trafikanters- och således även till de handikappades - behov bör ingå som en nalurlig del iirafikförelagens och färdmedelslillverkarnas planering." Eftersom SJ varrepresenterat i utredningen och ställde sig bakom den citerade meningen, bordedet ha varil en bjudande plikt för SJ alt söka leva upp tillmålsältningen, när företaget går atl praktiskt genomföra åtgärder på del härområdet. All såsom skett avvisa de handikappades krav på bättre tillgänglighetframslår för mig som cyniskt. Att behöva färdas i godsfinkor om man ärrullstolsbunden är en grotesk ordning, och en ändring måste enligt mitlförmenande ske när det gäller de handikappades situation på området. Jaghade, som jag sade tidigare, hoppats atl statsrådet skulle ha avhållit sig fränatt inta hållningen "det här är inte mitt bord". I den lilla del avsvaret som behandlar den särskilda frågan om de nya SJ-vagnarna sägerstatsrådel emellertid atl "det är SJ och inte regeringen som skall avgöra hur SJ;s vagnpark skallutformas ". Naturligtvis bör den fördelningen av ansvaret vara naturiig.Det kan dock, som jag sade tidigare, finnas fall då även ell statsråd måstevisa kurage för all hävda allmänintresset Tyvärr tycks inte viljaleva upp till ell sådant ansvar. Jaghar tidigare liksom andra talare här, och statsrådet själv f ö., påmint omHAKO-utredningen. Också statsrådet menar atl de riktlinjer hargjort till sina är väl avvägda, och han delar utredningens synpunkler. Av någonanledning tycks nu statsrådet mena atl den akluella vagnkonstruktionen fyllerde krav utredningen ställt upp. Av de uttalanden som jag inledningsvisrefererade - och som i hög grad föranledde min fråga - måste man lyvärr draslutsatsen all de handikappade skall hänvisas till andra färdmedel än SJ:spersonvagnar. Jag lycker att den inställningen är minst sagt upprörande. Dethar väl inte undgått statsrådet att den här frågan har föranlett mångaatt fatta pennan och skriva artiklar i tidningar och på annat säll göra sinmening gällande. Förfallaren i hade en hörnartikeli , där han skrev en del tänkvärda ting. Jagtycker att det i den här debatten finns anledning att vidarebefordra desynpunkler han anför, och jag vill citera ell korl avsnill ur denna artikel; "Viden DHR-uppvakining har kommunikationsminister sagl all han intekan beslämma över vagnarnas inredning. DetärSJ:s och bord! Ochdä blir del ju i första hand fråga om pengar. Billigast vore väl alt placera igodsvagnar, folk som fä. Det finns ju exempel på atl del går. , gravt rörelsehindrad men flitig resenär och f ö. författare till ettpar böcker om sitt liv som handikappad, vet hur del är att färdas blandtidningspackar, gravurnor, fågelburar och papegojor. Del vore kanske någol förandra också, från direktörer, tjänstemän lill s. k. vanliga arbetare? Att detär kallt och dragigt i finkorna och att man lätl blir förkyld och drar på sejständiga blåskalarrer - det är väl inte hela världen? Huvudsaken är väl atl SJgår ihop och pä kanske ger en slant över. Dehär orden är ganska bittra. Men, herr kommunikationsminister, jag tror ändå atldel är klokl av oss att göra oss förtrogna med hur människor med handikappkänner sig i en situation där inte deras mest elementära behov blivittillgodosedda. Det är vår uppgift, oavsett om vi siller i Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken regeringen eller iriksdagen, all försöka se till att deras behov blir tillgodosedda, om inteandra som har att verkställa beslul är införslådda med atl del ocksåborde vara deras uppgift. artikel i tidningen , nr 19 , tar man upp frågan om dehandikappovänliga vagnarna och skriver: "Detlaär utmanande, ja mer än sä, det är fräckt. SJ är hela folkels järnväg. Alla ärmed om att finansiera SJ:s underskott, alla har rätt att resa med SJ. Med lankepä konkurrensen om resandeströmmen, en femte semestervecka och turismen är deturbota dumt att sänka resestandarden pä tågen. Vadgör då kommunikationsministern? Sannolikt är han ute och cyklar i samma vilsnaslingor som dä han sa sig sakna möjligheter att gripa in i den här frågan. Detär skräp till statsråd som inte orkar företräda ell folk mol engeneraldirektör." Del här var alltsåKommunalarbetarens synpunkter. Nusäger kommunikationsministern i sitt svar bl. a. att "de nya vagnarna iolika avseenden innebär väsentliga förbättringar för resenärerna i allmänhetoch inle minst för fiertalei av de handikappade". Jag vill fråga herrkommunikationsministern: Vad bygger han detla sitt påstående på? Är alla demyndigheter -jag nämnde brandmyndigheterna - som har intressen i det härsammanhanget och andra som har yttrat sig rörande den här frågan, alldeles utanmöjligheter att bedöma huruvida de nya vagnarna är bättre eller sämre? Det härär ett påstående kastat rakt ut i luften, och jag skall med intresse lyssna påvad kommunikationsministern har att säga om saken och hur han vill underbyggasitt påstående. Sedansäger kommunikationsministern någonting som förvånar mig. Han lalar om altvagnarna kommer atl beställas och levereras och att de första blir klara ibörjan av 1979. Han "förutsätter atl SJ då gör de ändringar som eventuelltkan komma atl visa sig motiverade"! skall alltså ske sedan man fåtterfarenhei av hur de nya vagnarna fungerar. JagIrodde inte, , all del var nödvändigt med någon försöksverksamhetnär det gäller denna fråga. S-I är ett garnmalt trafikföretag som sysslat medsådana här frågor -jag vet inte hur många, men i varje fall ärdet så länge att man vid del här laget väl borde veta vad som är lämpligt ochvad som ipte är lämpligt. Därför tror jag att det vid närmare eftertanke hadevarit bättre att inte skriva pä det sätt som skett. Man skall inte senarebehöva bygga om vagnar som ännu inle står pä verkstadsgolvet under produktion.Man skall inte behöva umgås med planer pä att bygga om dessa vagnar sedan degått i trafik . Jag tror att det finns anledning för attrned den position han numera har tänka om och positivt medverka till all vi fåren ändring pä denna punkt till nytta och glädje för de svenska och ävenutländska resenärer som förhoppningsvis kommer att använda våra järnvägsvagnari framtiden. (vpk): är förhindrad alt själv ta emol svaret på sin fråga, ochjag vill därför i hans ställe lacka för svaret. I min kommentar skall jagförsöka att hålla mig åtminstone i närheten av tidsgränserna för enkla frågor. KarlHallgrens fråga gällde om SJ:s inköpspolilik överensstämmer med regeringensuppfattning. Kommunikationsministern har i sitt skriftliga svar enposiliv inställning till de handikappades behov av all kunna utnyttjakollektiva färdmedel. Men detta är lydligen inle SJ:s uppfattning. Kommunikationsministernsäger att han inte närmare vill gå in på skillnaderna mellan nya och gamlavagnar, men enligt uppgift från de handikappades organisationer tillåter intede nya vagnarna atl ordinära rullstolar las ombord. Del är likaså omöjligt förpersoner som använder kryckor, kryckkäppar eller stödbockar, vilket blir alltvanligare bland äldre, all använda vagnarna. Det är också förenat med mycketstora svårigheter att ta sig in på tågen med barnvagn. Föratt konstatera dessa problem behöver man inte vänta lills vagnarna är klara,. Del räcker med att man har.tillgäng till en tumstock. Det somjag ifrågasätter torde inte vara möjligt när det gäller de nuvarande vagnarna,men vari beslår då de väsentliga förbättringarna? Delär också symtomatiskt och i och för sig i överensstämmelse med den borgerligapolitik som förs av regeringen att i sådana här frågor hänvisa lill denansträngda samhällsekonomin. Det är på det sociala området som del skallsparas, och där finns de största behoven. Det är en dålig tröst för dehandikappade att säga att regeringen tänker genomföra förslagså snart det ekonomiska lägel så tillåter. Jag hävdar därför alt KarlHallgrens fråga kvarstår obesvarad. Delär SJ som bestämmer detaljerna, säger kommunikationsministern. I likhet medBörje och andra hävdar jag att detta inte är en fråga om detaljer. Detär eri fråga av principiell betydelse för trafikpolitiken. Skall gamla,handikappade och småbarnsföräldrar kunna använda de kommunikationsmedel som SJställer till förfogande eller inte? Del är del som det gäller, och det är dellasom regeringen måste uttala sig klart om. Dethandlar alltså inte om utrustningsdetaljer av underordnad betydelse, utan dethandlar om huruvida grupper i samhället medvetet skall utestängas fränmöjligheten att använda allmänna kommunikationsmedel. Om vi skall se pä fråganekonomiskt måste del väl ändå vara billigare och bättre att från början byggavagnarna så att de blir handikappanpas-sade än att bygga om dem . Jagvill alltså upprepa min fråga; Kommer regeringen alt vidta åtgärder förattfåSJatt ändra på utformningen av de beställda vagnarna, eller har regeringenöverlämnat åt SJ alt ta hand om också den principiella inriktningen avtrafikpolitiken? Del förefaller så. Omåtgärder för att förbättra koltektiv-trafiken Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken Tillsist: Vilka handikappade eller grupper av handikappade skulle komma att fåfördelar av den nu föreslagna utformningen av vagnarna? Harkommunikationsministern, om det finns sädana handikappade, kontrollerat med demom de bedömer fördelarna som så avgörande atl de är beredda alt accepteravagnarna även om andra handikappade då utestängs? MARGOTHÅKANSSON (fp): Det mesta är kanske redan sagt i den här debatten, som har så mångatalare, men också jag vill tacka statsrådet för svaret. a. sägerstatsrådet att den allmänna målsättningen om integrering av de handikappade isamhällslivet bör vara en självklar utgångspunkt vid utformningen avtrafikpolitiken. Hurkan detta uttalande vara förenligt med SJ:s nya järnvägsvagnar, som häromtalats åtskilliga gånger och som eventuellt är beställda hos Verkstad? Detborde varit självklart att vid en beställning av 150 nya personvagnar dessahade utformats med beaktande av kravet på handikapptillgänglighet. På 100meter tåg beräknar man att ta 333 passagerare i stället för som är fallet290 passagerare, eller om vi räknar per vagn 88 passagerare i stället för 62.Det blir alltså mindre utrymme för varje passagerare än f n. Ryggstöden skallinte vara ställbara, och det blir en in- och utgång i stället för två. Mindreplats kommer att finnas för bagage och kläder, och det blir smalare mellanstolraderna, eftersom vagnarna blir smalare än de vi nu har. IEngland har man forskat i hur man skall kunna utforma ett transportsystem förhela folket, och det har klart framgått all en tillfredsställande lösning av dehandikappades problem innebär bästa alternativen för ickehandikappade, vilket inle är förvånande. IHolland har man dubbla dörrar i mitten av vagnarna, och på de 95 störstastationerna finns flyttbara ramper där man kan köra upp en rullstol på tåget.Passagerare som har gångsvårigheler kan givetvis också ha glädje av rampen. IHolland fraktas rullstolar utan kostnad, och det holländska järnvägsbolaget gerårligen ut en broschyr där dess service för de handikappade presenteras. IHolland anser man också att ingångar, biljettkontor, telefoner och toaletter påde större stationerna skall göras handikappanpassade. När får vi se några dylikainitiativ från SJ i vårt land? INorge pågåren intressant utveckling av en ny typ av järnvägsvagnar som ärhandikappanpassade även om de inte helt fyller sitt ändamål. Jag skulle kunnafortsätla den här redogörelsen med exempel från ett flertal andra länder, somhar kommit längre än vi på att planera de allmänna samfärdsmedlen sä att allaverkligen kan använda dem. Medden lekniska ulveckling vi har i värt land bör vi trots knappa resurser kunnaprioritera en utveckling av ett handikappanpassal transportsystem inom allaområden av trafiken. Detskulle kunna ge möjligheler för nya produkter som kan säljas och användas påbåde inhemsk marknad och export. Volvohar utvecklat en buss som stannar vid förhöjda planformar, och med deförändringar som det projektet betyder för de handikappade skulle allarörelsehindrade kunna klara sina lokalresor. Det finns direktinsteg, mjukinbromsning och start, sitlrikliga säten och plals för rullstol. Kan inle dettamöjligen bli en exportvara av betydande mått? I skall det härbussysiemet byggas upp på en linje på försök. Omman inte så snarl som vore önskvärt kan genomföra HAKO-ulredningens allaförslag, harjag svårl atl förslå all man inle vid ny- och ombyggnad avkollekliva transportmedel inom alla områden - tåg, buss, tunnelbana, flyg ochfartyg - kan förverkliga så mycket som är ekonomiskt möjligt. Denförsta nya järnvägsvagnen beräknas vara färdig 1979 och leveransen av alla 150vagnarna beräknas vara avslulad 1984. Kanslalsrådel lämna besked om möjligheterna alt uiforma de.ssa nyajärnvägsvagnar på ell sätt som bättre stämmer överens med den allmännamålsältning statsrådet i svarel anger all han har? Slalsrådelsäger också alt del är SJ och inte regeringen som skall avgöra hur SJ;svagnpark skall utformas i delalj. OmSJ:s generaldirektör inte delar statsrådets här uttalade allmänna målsättningatt trafikpolitiken skall utformas så att den underiältar för de handikappadeall utnyttja kollektivtrafiken, vem är del då som skall ha sisla ordel när delgäller de 150 nya järnvägsvagnarna - statsrådet eller generaldirektörPeterson? Vill slatsrådet svara mig också på den frågan? Sedankan jag inle försumma lillfället atl här gä någol i polemik mot tvä lidigarelalare, som säkerl hafl rätt i del mesla de sagl men som lycker alt vårnuvarande dåliga ekonomi helt är baserad på vad som skell under del senasleårel. Kunde man kanske inle under ha gjorl ännu mer för de handikappadesmöjligheler atl utnyttja kollektivtrafiken? Detla är sagl med adress lillBerlil och , som anfört all jusl del här åretsekonomiska politik har omöjliggjort allling. Om vi förl en sund ekonomisk politiklidigare hade vi kanske hafl bättre ekonomi . Tänk pä det, ni som har haflmakten . Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken Jag kommer i milt anförande också alt begränsa mig lill de frågor somväckts angående beställningen av de nya SJ-vagnarna. Det är verkligen på tidenatt SJ får nya personvagnar. Därför är de beställda 150 vagnarna ett mycketvälkommet tillskott. Men brådskan att förnya vagnbesländel ocharbetsmarknadslägel får inle äventyra vagnarnas anpassning till morgondagensbehov. Den slora uppståndelsenkring de beställda vagnarna visar med vilket 10 protokoll 1977/78:20-21 Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken stort och brell iniresseman följer järnvägens ulveckling i värt land. Del är något positivt, som måstelillvaralas och beaklas av både kommunikationsministern och SJ:s ledning. Grävinte ner er i försvarsställning utan lag fasla på de krav som framställs ochgör del som är tekniskt och ekonomiskl möjligl av det hela. Omvi inle har exakta lösningar på en anpassning av vagnarna lill dehandikappades behov måste vagnarnas konstruktion medge sådan anpassning längrefram. Inte heller är högl platsanial i vagnarna del viktigaste kravel för altöka järnvägens atlrakliviiet. Komfort och lidiabellanpassning svarar mer mot dejärnvägsresandes behov. Opinionenhar verkligen en bred och djup förankring. landsmöle i augustiantog etl kraftfullt uttalande all de nya personvagnarna måste varahandikappanpassade och fylla rimliga säkerhetskrav. I en partimoiion fränfolkpartiet för ell par år sedan krävdes att all kolleklivirafik i principskall handikappanpassas. Själv harjag både vid personliga samlal medkommunikationsministern och i brev lill honom framförl dessa synpunkler. Därförkan jag säga atl de handikappade genom alla dessa uttalanden har folkpartietsfulla slöd. Mendet skall klart erkännas all de nya vagnarna i flera avseenden blir betydligtbättre än de nuvarande vagntyperna. Jag är alltså inle överens med BörjeNilsson, som utdömde de nya vagnarna i praktiskt taget alla avseenden. Bådeinsteg och dörrbredd blir klarl förbällrade, bortsett från alt man snålar in päantalet sidodörrar, vilket jag anser vara en hell onödig inskränkning - på denpunkien instämmer jag med flera av lalarna. Under hand har andra förbättringargjorls. Man fär nu t ex. två loaletter i varje vagn. Utvecklingsarbetetbör dock fortsättas. Jag hänvisar lill de rön från ullandel som MargolHåkansson gjorde en mycket god exposé över. Tyvärrhar vi i värt land ganska sent börjal inse alt även de handikappade har rättlill och behov av all ulnyllja kollekliva färdmedel. Därför är de kollektivatransportmedlen väldigi eftersatta i lekniskl hänseende. Del ligger dånära lill hands au anpassningen av SJ-vagnar, som kanske är de svårasie altanpassa lill de handikappades behov, lämnas därhän vid nybeslällningar. Mentvärtom borde allt göras för au utnyttja den leknik som finns och sälångl möjligl förbereda vagnarna för framtida bättre utrustning. Detsynes mig vara etl grundfel i SJ:s bedömning att man tror alt ju flerpassagerare man kan packa in i vagnarna, desto lönsammare blir trafiken. I ellsvar till riksdagsrevisorerna har SJ gjort jämförelser med komforten i bussaroch flygplan. SJ anger i sitt svar all järnvägen måsle göra liknandefunktionella bedömningar som den konkurrerande busslraflken och flyget gör isill utvecklingsarbete. Framlidens järnvägsvagn skulle med andra ord bli enflygkabin på järn väg och därmed bli mer konkurrenskraftig! Ingenling kan varafelaktigare. För resien har både flygplan och bussar bättre utrymmen förresgods än de planerade järnvägsvagnarna. Delfinns fler och kanske mer vägande kvaliteter än hög produktivitet. som skall hävda järnvägenskonkurrenskraft gentemot buss och flyg. En betydelsefull faktor är komforten,såsom den återspeglas i ulrymme för sittplatser, resgods och garderob. Enframgång i opinionshänseende är all de akluella vagnarna nu troligen kommer atlutrustas med ställbara ryggstöd mol planerat fasla ryggstöd. Jag vill uttryckaförhoppningen all sätena blir mer sitlrikliga än i vissa ombyggda vagnar som nuär i bruk. Passagerare klagar över all man vid längre resor efler ett tag måsteresa sig och gä omkring, därför att man får värk i ryggen av de ickeomställbara ryggstöden. Jaghemställer all kommunikationsministern medverkar till alt anlalel sittplatser iandraklassvagnarna minskas till förslagsvis 82 i stället för som planerat 88,och till ökat utrymme för garderob och resgods. Sannolikt kan man klara dettamed ännu mindre indragning av sittplatser. De nya vagnarnas siktfönster kommereljest all skymmas av upphängda kläder, som i övrigt blir till förfång förfönsterpassagerare. Kommunikationsministernsäger att det är SJ och inte regeringen som skall avgöra hur SJ:svagnpark skall utformas i delalj. Del är riktigt i sak. Menkommunikationsministern är naturligtvis oförhindrad alt föra ett samtal medSJ-ledningen, och i det samtalet har han ett mycket gott stöd av vad som harsagls här . Herrlalman och herr kommunikationsminister! De nya SJ-vagnarna hålleropinionsmässigt på all bli någol av en symbolfråga för vad den nya regeringenvill göra för de handikappade och de framtida järnvägsresenärerna. Opinionenlar inte hänsyn till om del är kommunikationsministern eller SJ-ledningen somskall besluta - man skjuter in sig pä kommunikationsministern. Det vore en brainsais om man i framliden kan se de aktuella personvagnarna som ett ullryck fören framsynt trafikpolitik. Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken Den deball som vi för här är lilel förvirrande. Den handlardels om allmänna principer för trafikpolitik och vägpoliiik, dels om olikadetaljer när det gäller SJ:s vagnars uiformning. Därmed inie sagl all det äroviktiga detaljer som vi diskuterar, men det är något av en sammanblandning aväpplen och päron när vi diskuterar å ena sidan allmänna principer förtrafikpolitiken och å andra sidan SJ:s vagnars handikappanpassning. Alltnog,debatlen är som den är. Jag avser alt i milt inlägg närmast uppehålla mig vidde principiella trafikpolitiska frågorna. 1970-lalelhar kännetecknats av våldsamma angrepp på den socialdemokraliska regeringenför dess trafikpolitik. De borgerliga partiernas attacker mol 1963 årstrafikpolitiska beslul har varit legio. Förvisso har det funnils anledningdärtill. Underden förutvarande socialdemokratiska regeringen startades en mängd utredningarför au få fram underlag för en ny samhällsekonomiskl inriktad trafikpolitik.Alla dessa uiredningar har sammansiällis och re- Omåtgärder för att förbättra kollektivtrafiken missbehandlals, och vihade vänlal oss all under innevarande år få en proposilion om en nytrafikpolitik. får vi inie den irols all vår nuvarande kommunikalionsminislervid flera lillfällen sedan han började sin ämbelsperiod har sagl all"förvisso kommer jag au presenlera en sådan irafikpolilisk proposilion förriksdagen". Delär beklagligt all vi inte får den. hänvisar till detsamhällsekonomiska och slalsfinansiella läget.