prot · G10915 · 1977-12-31 00:00:00 — Arbelsliveis ulvecklingvisar vad del handlar om. Genom lönlagarnas medbeslämmande i arbelslivei, genomskärpla lagar och krav, skapar man förulsällningar för all sleg för sleg göraarbetslivel mänskligare och mer stimulerande. Men då krävs också vilja ochförmåga till vetenskapliga satsningar, lill förändringar iproduktionsprocesser. Bara ell samhälle som vårdar och ulvecklar sinvetenskapliga och tekniska förmåga kan klara framlidsproblemen. Ocksåi fråga om synen på betydelsen av all våra samlade resurser växer kom enreaklion som riskerat att föra vilse. Många debattörer har hävdal all ekonomisktillväxt inte är så viklig eller t. o. m. skadlig. De senaste årens prakliskaerfarenheter i liksom i andra länder visar klarare än någon teoretiskdiskussion hur fel den tanken är. Underde som gått av 70-lalel har brullonalionalproduklen inte ökatmer än vad vi brukade klara under 1960-lalel. Industriproduktionenökar inte sedan ell par . Investeringarna har minskal, och oroanderapporter från induslrin är sländiga följeslagare för oss alla. Denuleblivna lillväxlen har inte gjort del lätlare all molverka stress ochkonkurrensanda och skydda de sämst slällda, som en del troll. Tvärtom: när detblir svårigheler i ekonomin tvingar sig strukturrationaliseringar fram mycketsnabbare än vad som annars skulle bli fallel. Det ökar känslan av tryck och oroför människorna. Närekonomin expanderar får vi däremoi en chans att klara omställningar ulanarbetslöshet. Och arbetslöshet går i regel ut över de sämst ställda: de meddålig yrkesutbildning, de nya på arbetsmarknaden, framför allt ungdomarna,äldre som får svårt all hitta etl nyll jobb om de blir ulan det de lidigarehade, de som bor i områden där sviktande branscher dominerar sysselsällningen. Dessuiom:med lilen tillväxt får vi mindre resurser för reformer. Regeringen har nuinlett ell budgetarbete som blir mycket tufft, därför alt redan beslutadeutgifter och automatiska ulgiftsslegringar ger många miljarder i underskoll påbudgeten 1978/79. Om man satsar på de mest utsålla grupperna - de äldre, desjuka och omsorgen om barnen - så kan man aldrig komma ifrån all i ett hårlbudgelklimat tvingas man skjuta upp andra angelägna reformer. Enekonomi som inle utvecklas gör också avtalsrörelsen mera besvärlig. Lika mångasom förr skall dela på myckel mindre av nya resurser. Del blir en hård kamp omen kaka som inle växer eller växer långsamt. Det minskar ofta utrymmet försatsningar på vissa grupper eftersom följden kan bli minskningar i reallön förandra grupper. Påalla håll bevakar man då myckel mera noga egna tillgångar än när en ökning avresurserna ger mer av handlingsfrihet. Det blir svårare all få människor altställa upp på insatser för dem som har del kärvt i ell samhälle med lilentillväxt Och det kan lätt breda ul sig någon sorls syndabockstänkande isamhällel - man skyller hell felakiiga ekonomiska svårigheter på invandrareeller på andra grupper eller på all säljer förbilliga varor. Viser nu också lydligare än förr all lillväxl handlar om resurser för vikligaändamål. Med expansion i ekonomin får vi beiydligl siörre möjligheler alltillgodose angelägna krav som daghem, vård och miljöskydd. Också den privalakonsumtionen upplevs av de flesta som viklig för välfärden. Man får nog letalänge bland inkomsllagare i vanliga lönelägen och bland barnfamiljerna för allhilla några som iror alt del bara är en del "onödiga prylar" som manbehöver dra in på när ekonomin gör del nödvändigl alt strama åt. Del blir istället svårare all orka med vikliga delar av den egna konsumtionen: en hyggligmalstandard, bra kläder, en trevlig bostad, någon resa och annal sådani. Inleheller tesen alt mindre lillväxl skulle vara bra för har visal sighålla. När vi måsle dra ner på importen går det också ul över u-ländernasexporimöjligheler. Och del blir svårare all få opinionssiöd för u-landsbislåndi etl läge där hundratusentals människor i får kämpa hårl för att klarasamma siandard som de hade förra årel. Vibör alla la vara på den lärdom som gell oss. Ökade ekonomiskaresurser är en nödvändig föruisälining för all vi framgångsrikl och på långsikl skall kunna möla angelägna behov. Därför är del nu så ofaniligi vikliglatt ge vårt näringsliv förutsättningar atl utvecklas, att få ny fart i svenskekonomi. Därför måste vi också ärligt konstatera, att den uteblivna tillväxtengör de politiska avvägningarna i t ex. fördelningspolitiken både mycket svårareoch mycket viktigare. Jagskall inte nu fördjupa mig i orsakerna till de svårigheter som drabbat svenskekonomi. En hell avgörande förklaring är den som angav i en klarsyntdel av sitt tal på Metallkongressen. "Visatsade gemensamt på expansiv politik för atl värna sysselsättningen ochdärmed söka övervintra under den internationella lågkonjunkturen. Vi räknadeallmänt med att den uppgång som begynte skulleforisälla . Vi fick inle den uppgång som alla räknade med.Del var en svår missräkning. Del har slälli den borgerliga regeringen inför enrad problem som också vi hade drabbals av." Såhar förelagen nu ivingals all dra ner produklionen för atl kunna börja minskade väldiga lagren i stället för all som länkl var kunna både öka produklionenoch sälja av överlagren lill goda priser. Den förändrade lagersituationenförklarar hela den nedgång i bruttonationalprodukten som konjunkturinstitutetförutser . Menlill del som anförde på Metallkongressen måste vi också läggakostnadsökningen på våra varor, som hindrat från all få rimlig del iden uppgång som trots alll skett på våra viktigaste exportmarknader. Allkonstatera att kostnadsproblemet föreligger är självfallet inle att rikta någonspeciell anklagelse mot just löntagarna. I en som det visade sig falsk optimism1974-1975 lockades alla - löntagare, arbetsgivare, politiker - att på olikavägar överanstränga samhällsekonomin och höja koslnaderna utöver vad del fannsunderlag för. Avgörandenu är hur vi möter de svårigheter som svensk ekonomi befinner sig i. Två frågorär då helt cenirala; Hur skall vi kunna siärka konkurrenskraften för delsvenska näringslivet? Vilken avvägning skall vi göra mellan olika,angelägna anspråk i ett läge ulan beiydande ekonomisk lillväxl? Regeringenhar redovisal en klar hållning i de här båda grundläggande frågorna. Konkurrenskraftenstärker vi framför allt genom all se lill att svensk industri kan få arbeta meden kostnadsutveckling som inte rusar ifrån kostnadsökningarna i andra länder.Regeringen har skrivit ner kronan med sammanlagt effektivtungefär \S%. Det skall lägga grunden för expansion längre fram, liksom densocialdemokratiska devalveringen 1949 på omkring 30 96 lade grunden för1950-lalels ulveckling. Vilämnar knyiningen lill den lyska D-marken. På så vis får regeringen möjlighelatt föra en mer ambitiös sysselsättningspolitik än , utan alt delslår så hårt mot vår konkurrensförmåga på världsmarknaden. Vi avvecklar ocksåden allmänna arbetsgivaravgiften och stoppar på så sätt utvecklingen motständigt ökade skatter och avgifter på arbetskraften. Det ger i sin tur bättreförutsättningar för atl klara lugna avtalsrörelser. Till det bidrar ocksåreformeringen av vårt skattesystem, med lägre marginalskatt i vanligainkomstlagen och inflationsskydd. Mångaandra åtgärder måste lill - slora insaiser i branscher med alldeles speciellaproblem, som leko, varven och siålindusirin, siöd lill forskning ochulveckling, bättre villkor för mindre förelag, hjälp med exportsatsningar m.m. Men vad vi gör för alt återställa kostnadsläge ger den nödvändigagrunden för all andra insaiser skall bli framgångsrika och för allsysselsällningen skall tryggas. Ocksåi fördelningsfrågan har regeringen klargjort sin syn. När tillväxten uteblirväljer vi all i första hand värna om dem som är hårdast utsatta: dels de som äreller riskerar all bli arbelslösa, dels de grupper - särskilt äldre och barn -som är mesl beroende av sociala insaiser från stal och kommun. Planenpå 100 000 nya daghemsplaiser skall fullföljas, därför alt bristenpå god barnomsorg hotar barnens irygghel, fyller föräldrarnas vardag med slitoch oro och försvårar jämställdheten mellan kvinnor och män. Insaisernaför de äldre i bl. a. vården måste ökas, därför att en växande andel äldremänniskor i vårt land har rätt all begära att det flnns god vård och mänskligkontakt när de så behöver. Jagskall inle dölja alt del här vägvalel leder lill mindre utrymme för de redanyrkesverksamma i irygga jobb. Del är en ofrånkomlig följd av en medvelensolidariletspolilik. Allklara sysselsällningen har hela liden varil eii övergripande mål förregeringen. Och jag instämmer i statsministerns konstaterande all del är molsalsen tillhögerpolitik. De yilre hoten mot full sysselsättning har varit större än kanskenågon gång lidigare . Svag internationell konjunktur ioljekrisens kölvatten, svåra branschkriser och snabba kostnadsökningar har lettlill myckel stora påfrestningar. Den moderna svenska arbelsmarknadspolitikenhar ställts på sill hillills svå-rasle prov. Vihar inle ivekal all använda de inslrumeni vi har lill vårt förfogande och hillade nya redskap som krävts. Del har också gell goda resultat.Sysselsättningsläget hade varil dramatiskt myckel allvarligare ulan deomfattande arbelsmarknadspoliiiska insaiser som regeringen sall in. Antaletsysselsatta i är, som sade, högre än någonsin, ocharbetslösheten är från internationell synpunkt utomordentligt låg. Ungefär4 96 av arbetskraften får jobb eller ulbildning genom arbetsmarknadspolitiken.Under en "normal" månad får ungefär 30 000 personer sysselsättninggenom beredskapsarbelen - i kommuner, stat eller förelag. 70 000-90 000befinner sig i arbetsmarknadsutbildning av något slag i företag eller isärskilda skolor. 25 000 får arbete i skyddad eller halvskyddad verksamhet och15 000 som arkivarbelare. I genomsniu är del mellan 150 000 och 200 000människor som får direkl sysselsällning genom arbelsmarknadspoliliken. Arbeislösheienhar som en följd av del här kunnal hållas på en myckel låg nivå, omkring 2 %eller därunder. Nusäger en del all de arbetslöshetssiffror som vi redovisar är osanna, allarbetslösheten egentligen är 4-5 96 eller t. o. m. Tanken är då alt desom utbildas eller har beredskapsarbelen "egentligen" bör belraklassom arbelslösa. Jag kan inie dela denuppfattningen. Fördet första bör vi komma ihåg atl de som t ex. deltar i arbetsmarknadsutbildningju inle är samma personer från lid lill annan. Efter avslutad ulbildningslussas de allra flesta ul på den öppna arbelsmarknaden. Underutbildningstiden lägger de alltså grunden till ett framlida förvärvsarbete.Utbildning och omskolning ulgör i elt föränderligt samhälle för allt fler ettnaluriigt inslag någon eller i livet. Ochför de flesia innebär ju inte utbildningen alt de sedan tvingas la ell sämrearbele än vad de annars hade kunnal få - tvärtom. De ökar sin handlingsfrihetoch sina möjligheter all få elt bra jobb. Fördet andra vill jag peka på den betydelse som praklik- och beredskapsarbelenför ungdomar har haft som inkörspori till arbetsmarknaden. Omkring tre av fyraungdomar som anvisats s. k. enskill beredskapsarbete med stöd av elt bidrag på10 kr. i limmen har sedan fåll fast jobb på samma arbetsplats. Fördel tredje är de arbeten som ulförs som beredskapsarbeten ofta lill mycket slornytta. Man kan ta vägbyggandet som exempel. Uppe i och Västerbottenbyggs huvuddelen av vägarna som beredskapsarbelen. Det är naturligtvis oerhörtviktigt för de människor som bor där, för att göraavstånden i kortare. Sammasak gäller tidigareläggningen av en hel rad olika industribe-slällningar. Mengenom alt konjunkturuppgången dröjer och förelagens lager delvis är överfullakvarslår hoten mot sysselsättningen under den kommande vinlern. När induslrinminskar antalet anslällda sker del lill stor del genom alt man begränsarnyanställningarna. Det är ett av skälen lill atl ungdomens möjligheler alt fåarbele kraftigt har försämrats. Antalet varsel om uppsägningar har också ökal.Därför salsar vi nu ylleriigare ,vintern och våren för all möla riskerna för en växande arbetslöshet De ålgärdervi sälier in bör kunna ge jobb eller ulbildning ål minsi 30 000 personer. Våra förslag har främslivå inriklningar: Slöd sysselsällningen inom industrin, bl. a. genomindustribesläll-ningar och ännu siörre satsningar på yrkesutbildning, både inomoch utom förelagen - det är en ulbildning som har stor belydelse för vårekonomi och för den enskilde också på lång sikl. Fullfölj och förstärk ålgärder som syftar lill allge arbele eller ulbildning lill ungdomar och andra nyiilllrädande påarbelsmarknaden, främsl kvinnor. Omkringhälften av de arbelslösa är och av dem en beiydande andel under 20år. Arbelslöshel är ell gissel för alla, men den innebär kanske för ungamänniskor en siörre risk än för de flesia andra. Den rollöshet somungdomsarbelslösheien kan leda lill kan ödelägga ell hell liv. Därför skall vinu i handling söka förverkliga den ungdoms-garanii som vi så länge arbelai föroch som förra höslen fick slöd. Målet är all alla ungdomar skallkontaktas och erbjudas arbele, praklikplais eller fortsatt utbildning när deslutar skolan. Ettgrundläggande problem i samband med ungdomsarbetslösheten är många ungdomarsotillräckliga ulbildning. Ser man på vilka ungdomar som är arbelslösa, såfinner man all 75-80 96 av dem saknar ulbildning efter . Inte så fåav de arbelslösa har dessuiom avbrutit . Ju längreutbildning ungdomar har och framför alll ju mer yrkesinriktad ulbildningen är,desto mindre risk löper de atl bli arbetslösa. Delfinns naluriigtvis en lång rad skäl lill att vissa ungdomar inle fortsättersina sludier efter och exempelvis skaffar sig en yrkesutbildning.Ett viktigt skäl är av många vittnesbörd att döma vanlig skoltrölthet Man villhell enkell göra någol annal än all forisälla i samma typ av skola som den därman tillbringat av sill liv. Vimåsle ägna siörre omsorg ål den här gruppen av tonårsungdomar, de som vill gåut i arbetslivet direkt efter . För deras del måsle del kanskeskapas någol nytt syslem, där man varvar utbildning och praktiskt arbete. Härhar sysselsätiningsulredningen kommil med tankar som vi skall allvarligt pröva.Och jag välkomnar en nära samverkan mellan regering och opposition för atl möladel allvarliga samhällsproblem som en omfattandearbelslöshel bland unga människor ulgör. Sverigestår nu och inför svårigheter som mer än på längeinbjuder lill konstruktivt samlal i siällei för lill destruktivt skällande.Svårigheterna är inte vare sig skapade av regeringen eller påhillade avregeringen. De finns i verkligheien, och alla har sin del av ansvaret Genom allinse problemens allvar och la begränsade påfrestningar kan vi lägga en fastgrund för atl skall komma igen som stark industrination. Det kräver avoss politiker all vi öppet beskriver verkligheten sådan den är och hederligttar slällning i de besväriiga val vi står inför Jaghar sell att och andra ledande socialdemokraler reageral införanklagelser om atl bedriva missnöjespolilik. Ärdet missnöjespolilik, har defrågat, att beskriva hur barnfamiljer och andra får ekonomiska svårigheler pågrund av inflationen? Nej,del är alllid legitimt och angelägel all redovisa människors vardagsbekymmer.Det är också en given uppgift för en politisk opposition alt kritiskt granskaregeringen. Menmissnöjespolilik är det all för en bredare allmänhet inle våga redovisaavgörande fakta om de ekonomiska svårigheterna som man själv erkänner i merbegränsade sammanhang. OlofPalme och andra ledande socialdemokrater har i seriösa intervjuer om ekonominmedgell all kostnadsutvecklingen har varit alltför snabb och atl det försvagarSveriges internationella konkurrenskraft Men på möten låtsas ni som om talet omalllför snabba kostnadsökningar bara är en bluff av regeringen och enkonspiration mol löntagarna. Missnöjespolilikär del också all hårl attackera regeringen för de ekonomiska svårigheterna mensjälv sakna varje allernaliv för alt lösa det dominerande problemel. Ni harsagl nej till varje förslag regeringen lagt, kritiserat varje beslut regeringentagit, för all svensk industri skall kunna sälja lill konkurrenskraftiga priserpå världsmarknaden. Ni vill ha kvar bindningen lill D-marken irols alt detföruisälier all inle fäster siörre vikl vid den fulla sysselsättningenän vad man gör i . Ni motsätter er en sänkning av den allmännaarbetsgivaravgiften. Ni föreslår i stället kraftigt höjda avgifter påarbetskraften, alltså mer av skatt på sysselsättningen. Ni kritiserar förslagom sänkta marginalskatter och inflationsskydd som skulle göra del möjligl altsäkra reallönelyft ulan alltför kostnadsupp-drivande nominella lönestegringar.Det här är etl nejsägande som - om det fick slyra besluten - skulle leda lillökad arbetslöshet och fler nedläggningar av företag. Missnöjespolitikär del också atl vägra ta ställning till avvägningen mellan olika anspråk påsamhällsekonomin i etl läge ulan ordentlig ekonomisk tillväxt Regeringen harklart deklarerat alt vi i det här lägel väljer alt i första hand värna om dehårdast utsålla: de som är eller riskerar alt bli arbetslösa och de grupper -barn, sjuka och äldre - som är mesl beroende av sociala insaiser från slal ochkommun. Nii opposilionen är i er fulla räll all göra en annan avvägning än vi. Men lålsasinle all del skulle vara möjligl all avdela lika mycket resurser som regeringenför insaiser mol arbetslöshet, bygga lika många daghem som regeringen vill,siärka slödel lill äldre lika mycket som regeringen förespråkar - och dessutomnu höja siandarden för vanliga yrkesarbetande i irygga jobb. Det är intemöjligt. Isolidarilel med arbelslösa, barn, sjuka och gamla får de aklivi yrkesverksammaen lid vara beredda all göra avkall på sina berälligade krav på högre siandard.Om socialdemokralerna insiämmer i den sals-ningen bör ni också öppel säga deloch ärligi redovisa den ofrånkomliga innebörden. Vi i regeringen harredovisal våra båda vägval. De yrkesakliva göruppoffringar för all andra inle skall bli arbelslösa. De friska och aklivagenerationerna gör uppoffringar inte minst för de pensionerade generationernaoch för de sjuka. Anseropposilionen alt del här är fel? Jag har läsl några av de lal harhållil de senasle veckorna och slagils av hur ofta fraser fåll ersälla enverklig analys av svårighelerna i vår ekonomi. Menalt kraftigt höja arbetsgivaravgifterna blir inle "löntagarvänligl"bara för all opposilionen påstår del - i siällei skulle del hola jobben förliotusenlals löntagare. Ausänka marginalskatterna, som vi föreslår, är inle att gynna "höginkomstlagarna",hur mycket än fortsätter all hävda det - han gör det också . Istället betyder rimliga marginalskatter mesl för de breda grupperna av arbetareoch tjänstemän. Och de grupperna skall inte behöva betalaungefär två tredjedelar i skall på ett extraknäck, en övertidsersättning elleren lönehöjning. Kommer oppositionen nu all säga nej lill regeringensskatleförslag, som beiyder all man börjar la ilu med dessa missförhållanden? Auattackera regeringens fördelningspolitik är inte heller atl slå vakl omsolidaritelen, hur ofta än säger del - i siällei bygger regeringenspoliiik jusl på solidarilel med de grupper som riskerar all drabbas hårdasi ilider av stora ekonomiska problem. 1en demokraii kan vi inle ha som poliiisk metod au dölja fakia. Vi måste tvärtombygga på människornas insikt och förmåga all förslå att också svåra beslulmåste fallas om vi skall kunna återställa balansen i den svenska ekonomin. Ochalll fler människor inser de sammanhangen. Det är min övertygelse alt den delav svenska folkel som har fasta och trygga jobb är beredd all la nödvändiga menändå begränsade påfrestningar nu i ansvar för framliden och i solidaritet medmänniskor som har del svårare. Det är näslan oförsynt av mig alt tränga mig in i den långa parad avstatsråd, vartill de allmänpolitiska debatterna numera har förvandlats. Viskall genomlida sex stycken innan vi kommer till middag. Del är klarl all i en svårsilualion vill de väl kapa lill sig så myckel lid som möjligl. Vihar nu lyssnat lill tre som har talal länge, . De undvekunder denna lid all säga ell enda ord om energipolilik, irols all var och en idenna kammare och flerialel åhörare vel all del är regeringens mest brännandefråga. Del är nalurliglvis någonling sjukl i della. HerrFälldin log upp devalveringen och sade atl del fanns myler. Lål mig klargöra.Jag fick reda på devalveringen via en svensk journalist som hade hört det iDanmark. ringdes jag upp av . Jag frågade;Är detla samråd eller är del informalion om ell redan failal, oålerkalleliglbeslul? sade; är information om ell redan fallal beslut.Därmed avvek han hell från den tradition vi haft i . Därmed visaderegeringen en total själviill-räcklighei i denna fråga, och del är ingenmyibildning när vi å del skar-pasle brännmärki della enligl vår iradilionodemokraliska förfaringssält Sedanhar jag nu lyssnal under all denna lid lill väldigt mycket glåpord ochsvartmålning av opposilionen. är värst - del fallas väl bara allhan skulle säga all vi socialdemokraler är gamla, excentriska och ohyvlade, mendet fick vi inle höra. Men bakom della döljer sig ju en regering som harmisslyckats med sin fundamentala uppgift att hålla ordning på ekonomi.Ta priserna! stod upp och sade alt koslnadsslegringarna bara del är inflation, resten beror på den borgerliga regeringens åtgärder. Jaguppmanar honom alt ställa sig i en snabbköpskassa och säga: "5-6 96 är påinflaiionen - 8 96 beror på de ålgärder som jag har vidlagil. Hav iröst!" Koslnadsslegringarnaberor ju på all regeringen har lålil en ålslram-ningspolilik ske genom alllillåla inflaiionen atl rasa i höjden. Och när ni klagar, i tron att erdominans i massmedia skall tillåla della, och säger all ni inte haft någraalternativ, sä kan vi peka på precis motsatsen. Vi förde en återhållsam politiki valrörelsen, men länk om ni då hade fört fram någol av Per allamanande ord i stället för alla löften om vårdnadsbidrag, 10 000 nya jobb,sänkta skatter och halverade priser. Vi varnade för er lättsinnigainflationspolitik i Qol hösl. Vi lade fram en stramare budget jusl för allundvika inflaiionen, men ni lät inflationens orättvisa verkningar skötaåtstramningen så all vi flck en sänkt köpkraft och orättvisa verkningar iekonomin. Jagpekade tidigare på all ni betraktar er devalvering som en bedrift, samtidigtsom ni själva säger atl statsfinanserna kommer all försämras med 10miljarder kronor. Vi får alltså etl upplåningsbehov på 25miljarder kronor. Jag frågade ekonomiministern: Hur skall delta kunna förenasmed trovärdighet när del gäller kampen mol inflaiionen? Hur skall della kunnaförenas med trovärdighet för den ekonomiska politiken i utlandet, entrovärdighet som är ganska viklig? Ni har talat om atl vihaft förlorade år i början av 1970-lalel, då pro- duklionen ökade ganskalångsamt. Men delta år, 1977, är del första år någonsin i fredstid sedan visenasl hade en borgerlig regering, då den totala produktionen i vårt land harsjunkit Den har sjunkit med över 2 96. Någol sådant skedde aldrig under densocialdemokratiska regeringens tid. Vi hade alllid en produkiion som vi kundeanvända för all förbälira välfärden, för all förbälira för människorna och förall bygga ut samhället. Närvi hade en någol sämre produktionsutveckling, då talade ni . Nugår del nedåt. Del enda som sliger i landel är priserna ochde siora underskotlen, underskottet i statsbudgeten och underskottet iutlandsbelalningarna. Jag tror att del i del läget är ganska farligt allförsöka skylla ifrån sig genom angrepp på opposilionen eller genom ell slagsskönmålning av egna bedrifter. Detta är nämligen det konkreta resultatet Ochman frågar sig om detla usla resullal, när vi har lappat så myckel produkiion,har varil förgäves, eftersom ni driver landel in i alll större ekonomiskasvårigheter genom alt lassa på det en gigantisk skuldbörda i utlandel, ellgigantiskt underskott i statsfinanserna och en rasering av del kolleklivasparandel i samhällel. HerrBohman brukar inte precis ha vänligheter all säga om oss, men ibland säger hannågol som är räll klokl.