prot · G109130 · 1977-12-31 00:00:00 — Sedanskall jag göra ett medgivande - det gick tidigare litet för snabbt - när detgäller arméns likviditetssituation. Det är riktigt att jag skulle ha kunnatplussa på 1975, 1976 och 1977. Även jag är beredd att la mitt ansvar för attplaneringarna var för optimistiska. Vid den översyn vi gjort har det framkommitatt man i och för sig inte har brutit mot bestämmelserna. Vi kommer emellertidatt utfärda tilläggsbestämmelser som jag hoppas skall medföra att vi ifortsättningen skall slippa sädana här överraskningar. Det är svårt med denteknik vi har med bemyndigandeförfarande och betalning. Men i motsats till minföreträdare vill jag säga att del inte är så svårt att man inte kan hållakontroll över det hela. Jag vill betona att man tidigare faktiskt haft kontrollöver beställningar både inom huvudavdelningen fiygmateriel och i viss mån äveninom huvudavdelningen marinmateriel. Tillämpar vi bara rätt teknik, skall vikunna kontrollera dessa förhållanden. Närdet gäller frågan om avtal osv. har vi ju hafl förhandlingar med om ettnytt huvudavtal. De påbörjades redan under tid, och han kännerväl till detta. Den nuvarande regeringen har inte godkänt något huvudavtal. Jagkan bara konstatera alt det tidigare huvudavtalet var förmånligt, framför alltdärför att det inte innebar någon ränteneutralitet. Del är möjligt att man idel dåvarande ekonomiska läget inle behövde vara återhållsam, men för mig ärdet helt otänkbart att vi skulle kunna ge en leverantörså förmånliga kapitalvillkoi' som man hade tidigare. , som - märk väl - är upprättat mellan ochSaab-Scania, säger atl detta påminner om "Borsta mig påryggen". Vad menar med det? Det måste väl i klartextinnebära atl menar att det finns ämbetsmän i materielverket somicke handhar sina l ppgifter medden oväld som vi kräver. Uttrycket borsta mig på ryggen har sedan åtskilliga årtillbaka en viss innebörd, som vi båda känner till. Är det detta så vill jag bara säga till honom: Fram med papperen på bordet! I så fallskall den nuvarande försvarsministern inte sinka med att vidta åtgärder. Försvarspolitiken,m. () kortgenmäle: Jag noterar att försvarsministern på väsentliga punkter tagit tillbakavad han tidigare sade, eller i varje fall lagt det till rätta. På dessa punkterhar jag alltså inga invändningar att göra. Han säger att han delar ansvaret föratl det kan ha lagts ut för många beställningar Jag har för min del ocksåreducerat denna fråga till vad den är värd. Jag tycker inle att det är detta viskall tvista om. Det väsentliga är att vi får materiel. I vilken takt pengarnakommer fram är visserligen i och för sig viktigt, men det är dock isammanhanget av underordnad betyoelse. Sedantycker jag att det sista försvarsministern sade var att ta till i överkant.Tydligen tycker försvarsministern att hans argumentering är svag, och därförgriper han till överord. Jag brukar inte; använda slagord, och jag tycker inteheller att jag har gjort det iden här debatten. Den som så vill kannaturiigtvis missförstå mig när jag använde det lite lekfulla uttrycket"Borsta mig pä ryggen". gör gällande atl jag därmedskulle ha riktat beskyllningar mot tjänstemän i materielverket. Denuppfattningen kan ingen som läser protokollet fä. Där står vad jag har sagt,att det passar såväl regeringen som företagen. Det är alltså fråga om två andraintressenter än de tjänstemän som kan ha undertecknat det här avtalet. Jagvågar stå fast vid milt påstående atl det finns underliga inslag i detta avtal. Visstkan vi tvista om hur vi skall S2 pä B3LA, men alla skall vara på det klara medatt denna fråga inte hade uppkommit om det inte förhållit sig så att vi kunnatnyttja våra flygplan än vad man från början räknade med. Förnågra år sedan fann man alt deras livslängd kunde ökas påtagligt. kan vi haett flygplan i tjänst under kanske , medan tidigare utgångspunkten varfem till . När planens livslängd var fem till flyttade man överfolk från utvecklmgsarbeiet på ett jaktplan till nästa atiackplan. Men nuuppstår det ett vakuum genom att planen kan användas . Närvi frän början diskuterade B3LA kom man fram till att del var för tidigt att taställning till hur del atiackplan skulle se ut, som skulle ersättadet atiackplan som jusi nu har levererats färdigt. Om vi inte skallförsitta chansen alt ta vara på nyfieler, får vi inte vara för tidigt ute medutvecklingsarbetet. Det som har kommit in i bilden är-jag tvekar inte att sägadet - en ambilionshöjning i förhållamJe till de resurser vi har . 5 protokoll 1977/78:130-131 Försvarspolitiken,m. Det är underliga inslag i detta avtal, säger . 1 ett fallkan jag ge honom rätt, nämligen att industrin själv har tvingats satsa pengarpå utveckling. Näringslivet i övrigt har ju svarat för utvecklingskostnader avnya produkter. Inom försvarsområdet och i synnerhet flygplansområdet har detvarit så att staten tidigare helt har svarat för utvecklingskostnaderna. Nuhar vi , vilket var villkoret för att vi skulle gå på linjenmed handlingsfrihet, låtit företagen själva ställa upp och svara förutvecklingskostnaderna. Jagskall gärna erkänna att jag har deltagit i samtal och förhandlingar därom medföretagen och kommit fram lill det. Förelagen har faktiskt inte upplevt det somatt vi borstar varandra på ryggen, därför att de känner en stark press frånstatsmakternas sida när det gäller atl svara för utvecklingskostnaderna. Detär riktigt, som säger, au livslängden på flygplanen har ökat.Det kan ha sitt intresse närdet gäller tillgången på betalningsmedel och ivilken takt - för atl ta det hypotetiska fallet - B3LA skall beställas ochlevereras. EricHolmqvist varnade för att man var för tidigt ute med utvecklingsarbetet. Ja,det är en strategisk bedömning som måste göras i alla lägen, precis som enbiltillverkare måste göra. Har han fått en idé om en ny modell med tekniskaförbättringar, så frågar han sig om han skall ta chansen att komma först ochkamma hem pengarna men utsätta sig för risken av ett bakslag, ellerom han skall vänta och låta andra betala lärpengarna. Då kanske han finner attdel inte går att göra några stora vinster. Den beskrivningen är inte direktanalog med vad som gäller här, men jag tror nog, , att om man gårpå en viss linje så gällerdet att gå fram så snabbt som möjligt i fråga omteknologisk utveckling. Det ger oss nämligen eventuellt möjligheter att gå utpå den internationella marknaden. Framför allt - det är svårt att kvantifieradet hela - når man i alla fall vissa spinn-off-effekter i fråga om tekniskutveckling. Gör vi så här, förs de spinn-off-effekterna ut till svensktnäringsliv i övrigt i fråga om teknisk utveckling. Vi har i dagens situationfaktiskt inte tid att vänta pä någonting. Här måste vi verkligen på alla sättse lill atl vi ökar vår tekniska konkurrensförmåga inom alla branscher. Jaghåller med om alt B3LA-frägan givetvis är en stor fråga, men jag tycker nogändå att den dominerar försvarsdebatlen litet oförtjänt mycket. Den är viktigför försvaret, men tyvärr har det blivit så i den allmänna debatten att dennafråga liksom skärmar av en hel del andra frågor, som är minst likabetydelsefulla. Låtmig avrunda med att säga all jag uppskattar alt vi tydligen i alla fall har samsyn. Det framgick av kommentarer till direktiven tilltotalförsvarsutredningen. Jag vill bara upprepa min tidigare uttaladeförhoppning att vi skall kunna föra en dialog med sakskäl. De absolut riktigalösningarna kanske ingen av oss sitter inne med, utan vi måste få fram demgenom en dialog. Kan vi göra det med utgångspunkt i fakta och ulan partitaktiskabindningar, tror jag att vi också såsom politiker i längden vinner respekt förett sådant förfarande. ERICHOLMQVIST (s) kort genmäle: Mitt starka understrykande av personalfrågorna och omsorgen om devärnpliktiga beror på all jag har den mycket bestämda uppfattningen att densidan aldrig får försummas, om vi skall kunna ha ett försvar som bärs upp avfolket. Materielen kommer och går,och diskussionen rör sig kring olika tekniskahjälpmedel som vi använder oss av. Men det väsentliga och bestående ärförsvarsorganisationen - låt vara att det förs in nya generationer i den. Detär oerhört viktigt att vi satsar på att göra människorna motiverade för dettafcirsvar. Från den synpunkten är jag således väldigt betänksam mot atl ta uppen alltför stark debatt om enstaka tekniska komponenter i vårt försvar. Deskall reduceras till den betydelse de ändå har i detla sammanhang. Jagvill gärna säga att det naturiigt\'is är en viss framgång, om försvarsministernhar fått att för en gångs 5;k ull-kanske för första gången-själ vt betalapengar till ett utvecklingsarbete. Det är egentligen det normala förhållandetinom andra industrier. Så gäller t. ex. för , som självt har tagit mycketstor del av riskerna i samband med utvecklingsarbete. I så måtto är del såledesett framsteg. Men å andra sidan har detta fått kombineras med så mycket annat.Jag undrar om det är så lyckligt för oss att vi bundit oss för vissa priser ochsamtidigt erkänt att de priserna inte kan gälla annat än under vissa givnaförut.sättningar. Trots d(jn lilla framgång del skulle kunna innebära har mananledning ställa frågan: Varifrån kommer de 90 milj. kn? Vem har bidragit meddem? Del är ändå inle omöjligt att allt får betalas ur samma ficka i sistaomgången. Försvarspolitiken,m. I den socialdemokratiska partimotionen nr 429 och i den reservation somman följer upp motionen med i utskottets betänkande talas del myckel om"en politik för nedrustning". För detta får man applåder från MajBritt , nu senast i tidningen . Vikänner igen de här resonemangen om nedrustning. De fördes av Z. undertiden före första väridskriget. Han gick ju väldigt långt: "Inte en man,inte ett öre lill försvaret!" De återkom mellan första ochandra varidskrigen, när socialdemokratiska motionärer i stället för försvaretville ha "en polismässigt organiserad, socialt betonad ordningsmakt, enriksordningskär". Nuär det som driver den socialdemokratiska nedrustningspolitikenhårt, och hon tycker sig få gehör för detta från sina partikamraten Det sägerhon i . Och man kan ju tolka det så när man ser vad reservanterna iutskottet skriver - det har tidigare citerats av utskottets ordförande:"De svenska ansträngningarna för atl främja nedrustning och avspänning iväriden inger verkligt förtroende endast om de förenas med en begränsning avvåra egna försvarskoslnader." Försvarspolitiken,m. Tror man på det här eller är det bara vackra ord?Tror man sig verkligen kunna påverka eller NATO till nedrustning genomatt ge det svenska försvaret mindre pengar sä att det inte kan lösa sinauppgifter? Vad skulle i så fall den danska nedrustningen ha haftför betydelse för upprustning i ? Ärdet inte i stället så att svenskt försvar på en tillräckligt hög nivå bidrartill stabiliteten och avspänningen i ? Jag tror att del resonemanget ärlångt mer realistiskt än det resonemang som socialdemokraterna för när detgäller nedrustningen. Försvarspolitik är hård realpolitik. När allt kommeromkring, är det till slut styrkan i vårt försvar mer än våra ärliga blå ögonsom är avgörande för om vårt försvar kommer att lösa de uppgifter som viställer det inför i eit eventuellt krig. Allabejakar vi i och för sig nedrustningssirävandena, och alldeles särskilt bejakarvi dem om de kunde ge resultat hos stormakterna. Men vi kan inte döljasvagheterna i värt försvar med yviga ord om nedrustning. Låt mig få referera till äldre riksdagsprotokoll: "Riketsstridskrafter måste organiseras så atl de blir effektiva. Men försvaret fårinte vara ekonomiskt betungande. Det skall vara billigt. möjliggör ej någon ökningav försvarsanslagen. Om riket blir utsatt för anfall bör dock kraftfulltmotstånd kunna bjudas. En allmän folkbeväpning syns vara vägen alt lösaförsvarsfrågan. Flottan bör bestå av lätta fartyg, som kan byggas snabbt." Dethär sade man 1823. Jag tycker mig känna igen myckel av dagensdebatt: billigt men effektivt. Så vill vi i och för sig ha del allihop. Men hurlöser vi den frågan? Socialdemokraternaupprepar sina yrkanden om minskade anslag till försvaret. Man begärminskningar av anslagen som sammantaget uppgår till näratvä miljarder jämfört med regeringens förslag. Då är det atl märka attregeringens anslagsramar knappt ger utrymme för ÖB:s s. k. B-alternativ. Detalternativet innebar enligt ÖB:s beskrivning en fortsatt reducering avförsvarsmaktens styrka och effekt även efter 1982 -reduceringar av antaletbrigader inom armén, ylattackflotliljer och u-bålar inom marinen samt attack-och jaktdivisioner inom flygvapnet. Reduceringar, fortsatta reduceringan Dåkan man fråga: Hur tänker sig socialdemokraterna det militära försvaretsfortsalla utveckling på den ännu lägre nivån med de ännu lägre anslagsramarna?Frågan har ställts tidigare här . Ja,man talar om ett folkförsvar, där man blir mindre beroende av kostnadskrävandevapensystem. Vad är del för vapensystem och teknologisk utveckling man vill tabort? Är det flygets alltmer tekniska förvarningssystem? Är det robotar medmålsökningsanordningar? Är det atlackflygel som skall minskas? I det senarefallet har vi ju hört vad man anser när det gäller B3LA - där vet vi varsocialdemokratin står. Är det jaktflyget eller ubåtsvapnet som skall få ännufärre enheter än enligt den planering som är på gång? Skall vi i fortsättningenavstå frän våra möjligheter atl utnyttja oss omgivande farvatten och luftrummetför försvarsinsatser? konsekvensernaom man fortsätter att minska anslagen. Kanvi upprätthålla försvarets huvuduppgifter som fredsbevarande i en sådansituation med sådana anslagsramar? ÖB hargjort en bedömning av en anslagsnivåsom kallas C-nivån, och socialdemokraternas förslag motsvarar i stort sett detalternativet. Där säger att den nivån skulle leda till konsekvenser förkrigsorganisation, personal och försvarsindustri som innebär att på siktförsvarsmakten kan vara krigsavhållande mot sannolika angreppsfallsom kan inträffa i en situation i som i slort överensstämmer med dagens. Alltförlåga anslag lill försvaret, som omöjliggör ell fullföljande av de uppgifter somvi från har lagt på försvaret, kommer att minska trovärdigheten ivåra försvarsansträngningar, kanske i en sådan omfattning att försvarsviljanpåverkas negativt. Dä kommer vi in i en ond cirkel. Minskade försvarsanslag germindre benägenhet att satsa pengar på försvaret, och då minskar man ännu mer itrovärdighet osv. Nusäger någon: 300-350 miljoner , vad är det för någonting att bråka om påett anslag på nära 12 miljarder? Det är ju ingen skillnad, säger kanske vpk,apk och . Ni ärju överens, regering och opposition -det ärbara felräkningspengar, menar man. Ja, alla som har sysslat medförsvarsplanering vet alt så mycket pengar är bundna alt 300 miljoner i frittutrymme för alt t. ex. köpa utrustning, modern materiel, är mycket betydandesummor. Försvarsministernvädjade i sitt anförande till förre försvarsministern och talade omsamstämmighet i grunden, och det är bra. Jag tror det är bra, herr talman, meden värdegemenskap i stort när det gäller försvaret, men den värdegemenskapenborde enligt min mening ligga på en högre nivå än socialdemokraterna föreslär. Jag yrkar bifall lillutskottets hemställan. Försvarspolitiken,m. (vpk): Försvarsministern tog ett gammalt slitet och orikligt uttryck i sin muni etl replikskifte med . Han talade om de fyra demokratiskapartierna och räknade där in sitt eget moderata parti. Delmoderata partiet, jämställt med bolagshögern, är i förhållande till de andrapartierna i den här verkligen ute på hal is när det gällerdemokratifrågor. Det är bolagshögern som slåss mot arbetarnas och tjänstemännensdemokratiska fri- och rättigheter på arbetsplatserna. Det var inom högern somHitlerförespräkarna fanns under . var alltid defrämsta motståndarna till atl kommunisterna-ett av iallmänna val utsett parti-skulle få medverka i bl, a. försvarsutskottetsarbete. I den nuvarande ärdet bl. a. som utestänger vpkfrån arbetet i alla utskott. Detär tydligen detta som menar med demokrati. i det här sammanhanget betecknar jag som etl uttalande av enförsvarsminister, beträffande vilken tilltron när det gäller demokratinverkligen kan ifrågasättas. Försvarspolitiken,m. Det finns likheter mellan kampen för devärnpliktigas rätt till facklig organisering och den kamp som den svenskaarbetarklassen förde för sin rätt till facklig organisering. Argumenten ochmotståndarna är i stort desamma. Denmilitära statsapparaten har till uppgift att försvara klassherraväldet -den hartill uppgift att försvara del nuvarande samhället mot arbetarklassen och dessintressen. Det finns etl otal exempel på detta. Det är inte bara i ,då militärapparaten sattes in för att skydda kapitalisternas intressen motdemonstrerande arbetare, som detla organ har ställts upp för försvar avutsugningen. Den militära apparaten har fortfarande till uppgift att kunnasällas in mot strejkande arbetare och tjänstemän. Vid s. k. vilda strejker harpermissioner dragits in och militära förband och militärpolis lagts iberedskap. tränas militärpolis i konsten att slå ner demonstrationstågoch uppror. Vid försvarsövningar spelar man med lägen där progressiva krafter iSverige ingår som en del att bekämpa. Militär kan fortfarande enligt lag sättasin mot strejkande arbetare. Enarmé måste uppträda enhetligt och disciplinerat. För den skull behöver den intevara odemokratisk. Om soldaterna slåss i eget och gemensamt intresse är endemokratisk armé överlägsen en som undertrycker initiativ och diskussion. Närsoldaterna däremot tvingas att slåss för kapitalet, har krigsmaktens ledninginget intresse av att soldaterna lägger sig i och diskuterar dess beslut ochorden Soldaten skall lyda. Krigsmaktensodemokratiska uppbyggnad har till syfte att lära arbetaren i uniform att lydaborgarnas order. Kommer kommandot, skall den värnpliktige vara redo att riktamynningen mot sina klassbröder. Detär för att ytteriigare garantera en krigsmakt, lojal mot det borgeriigasamhället, som de värnpliktiga är utsatta för kadaverdisciplin, rättsligtgodtycke, oreglerad arbetstid och godtycklig sjukvård. Del är också därför devärnpliktiga inte har något arbetarskydd och sätts i en ekonomiskt ohållbarsituation, det är därför de förvägras demokratiska fri- och rättigheter och detär därför uppbyggandet av en facklig organisation för de värnpliktigamotarbetas så hårt. Detfinns starka skäl alt ägna frågan om demokratiska fri- och rättigheter inomkrigsmakten ökad uppmärksamhet. Det militära systemet har alltidkarakteriserats av en auktoritär inställning, inriktad på att tvinga folk attlyda order. I bakgrunden har alltid funnits bestraffning eller hot ombestraffning som påtryckningsmedel. Delta har befrämjat en uppdelning inomsystemet i styrande och styrda, som inte har någon motsvarighet inom någotannat samhällsområde. Det är följaktligen ingen slump att militärapparaten harvarit - och är - säte och grogrund för konservativa och reaktionäravärderingar, sådana som att det är riktigt att dela upp människor i överhet ochundersåtar. Dessa inställningar och värderingar finns fortfarande i storutsträckning representerade inom den svenska officerskåren och tar sig uttrycki översittarmentalitet mot dem som anses underordnade och i ett segt motståndmot alla åtgärder som vill reformera systemet. Detta har medfört atldemokratiseringen inom försvaret släpar efter i förhållande till utvecklingen i Det bästa sättet atl bryta den otidsenliga och odemokratiskastruktur det här är fråga om är att ge större inflytande åt dem som befinnersig i botten av beslulspyramiden, dvs. Devärnpliktiga, vilkas majoritet är arbetare, tjänstemän eller arbetslösa, är denbästa försäkringen mot att krigsmakten inte används mot folket. Sedan andraväridskriget har militärdiktaturer drabbat mer än 50 länder. lever ca 800miljoner människor under militär- och polisdiktatur. Ingripandena i övrigadelar av väriden är oräkneliga. Det kan sägas att sådant inte händer här, men itider med ökande motsättningar mellan olika samhällsklasser finns det alltid riskför att de som kontrollerar den yttersta, absoluta makten, dvs. har hand omvapnen, också använder den. Devärnpliktiga och folkmajoriteten har inga motstridiga intressen och har såledesinte under några förhållanden något intresse av att den allmänna värnplikteninskränks. Följdriktigt har folkmajoriteten inte heller något emot alt devärnpliktigas fri- och rättigheter utökas. Värnpliktiga fackföreningar kommeraldrig att föra en politik som jjår emot de breda folklagrens intresse. De kandäremot föra en politik och driva igenom åtgärder som går emotmilitäriedningens intresse. Detla är, mot bakgrund av vad som sagts tidigare omden militära hierarkin, inte bara nödvändigt utan också önskvärt. Utskottetsargument mot en värnpliktsfacklig organisation med förhandlings- ochstridsrätt är slag i tomma luften. Dess argument har slagits sönder av denverklighet som rått . Det är nämligen under dessa år sombefälen hafl förhandlingsrätt, .lag har dock inte kunnat finna atlmilitärapparaten som sådan har rasat samman för detta. Argumenten mot befälensfackliga rättigheter var precis desamma som de som anförs mot devärnpliktigas rätt lill facklig organisering. Utskottetskriver: "Sådan organisation kan dock av olika skäl inle tillerkännas denförhandlingsrätt som gäller för arbetsmarknadens parter," Jag måste ställafrågan lill utskottet vilka skäl som skulle omöjliggöra detta. Ett uttalande isuddiga ordalag, utan alt på ett enda sätt konkretisera vad som avses, är integodtagbart som argument emot de värnpliktigas demokratiska fri- ochrättigheter. är inget självändamål. Den är ingen utvidgning av nämndsystemetoch inte enbart en . Den är framför allt enorganisation som kämpar för alt förankra och genomföra krav som ställts av dessmedlemmar och som formulerats på dess kongresser. Som en del av arbetarrörelsenkan den som yttersta mål på detta område inte ha annat än åstadkommandel av ettdemokratiskt folkförsvar. Ellsyslem för lokall självbeslämmiande bygger bäst påluckarepresenta-tionssystemei. Det är mest fördelaktigt när det gällerkontakten mellan de värnpliktiga och deras representanter i kompanirådet. Värnpliktsfackensroll i detta uppbyggnadsarbete är framför allt att ta till vara de värnpliktigasbestämmanderätt i sådana frågor som mest angår de värnpliktiga. Målet äruppbyggandet av ett demokratiskt beslutssystem i stället för dagens hierarkiskaoch auktoritära apparat. Man måste göra klart att de fackliga rättigheterna ärell medel för alt uppnå bestämmanderätten och Försvarspolitiken,m. Försvarspolitiken,m. inte något som kanersättas med alt viss bestämmanderätt ges t. ex. till förbandsnämnderna. Ungefärsamma argument används mot vårt och de värnpliktigas krav på reglerad arbetstidför värnpliktiga, är det en rekommenderad arbetsvecka . Befälen kan alltsåkommendera ut de värnpliktiga till tjänstgöring när som helst och hur som helstunder dygnet. Dessutom, alltså utanför de , tillkommer vakt- ochberedskap m. m. Argumentenatl liden för värnplikten måste föriängas, om det blev en reglerad arbetstid på40 limmar, är likaväl ett slag i luften. Det skulle däremot kräva en bättreplanering av utbildningstiden, och det skulle f ö. också tjäna flera syften. Vikräver att de värnpliktiga skall ha en reglerad arbetstid därkompensationsledighet för vakt, beredskap och övningar ingån Deekonomiska villkoren behöver dessutom en ordentlig lyftning. Den värnpliktigaungdomen har alltid levt - och gör så än - under knappa ekonomiskaförhållanden. Värnpliktstjänstgöringen innebär ett stort ekonomiskt avbräck.Utvecklingen av dagpenningen har släpat efter väsentligt. Destora prisökningarna har ytteriigare urholkat det redan lilla bidrag somdagpenningen utgör. Den föreslagna höjningen frän 12 till 14 kn är nästan enskymf mot de värnpliktiga. Dedåliga ekonomiska villkoren motverkar införandet av ständiga naltper-missioner.Pengarna räcker inte till för övernattningar utanför kasernerna. Vi ställerkraven om rejäla höjningar av de värnpliktigas ekonomiska situation. Detsammagäller även utryckningsbidraget. Vi ställer där förslaget om en höjning till 1500 kn