prot · G109139 · 1977-12-31 00:00:00 — Nya fakta lämnades iSlPRLs årsbok ;jag behöver inte citera dem, eftersom redan har åberopat en del. Det räcker alt konstatera tittvärlden förbrukade på rustningar och atl kappmstningpågår under vattnet, på jorden och i rymden - av alla satelliter har någonmililär användning. Dekonventionella vapnen närmar sig kärnvapnen i effekt, och della bidrar till atlutplåna tröskeln mellan vanliga krig och kärnvapenkrig. SIPRLs chef anser atteu kärnvapenkrig blir mer och mer troligt . Norra halvklotetskulle, säger han, dä förvandlas lill en radioaktiv öken, så gott som allastäder förstöras och majoriteten av människor dödas . De flesta av deöverlevande dör senare av strålningsskador. Klimatförändringarna blirlångtgående, och ozonskiktet i atmosfären som skyddar livet på jorden förstörskanske. Ingen kan vara säker pä all mänskligheten överiever ell atomkrig,fiistslår han. Troligen finns nästan 100 000 kärnladdningar istormakternas vapenlager, vilket svarar mot en miljon Hiroshimabomber. Idetlängista vill man, herr lalman, tro pä all mänskligheten icke skall begåsjälvmord och att SIPRI-chefens pessimism äröverdriven. Men situationens allvarframstår allt tydligare för allt fiera. Några små framsteg kan i varje fallnoteras. FN ägnar, bl. a. pä svenskt initiativ, alll större uppmärks;imhei ålnedrustningsfrågorna och ål informalion om tillståndet i världen. Som ellviktigt steg måste man också beteckna den särskilda generalförsamling omnedruslning som sammanträder i slutet av . Internationellakonferenser är, som vi väl vet, inte alllid framgångsrika, och förväntningarnafår ej heller ställas för högt. Men å andra sidan bör en grund kunna läggas iNew för ett vidare gemensamt arbeie och för ell uppföljande avkonferensen. Sverigeär en lilen stal men har under della århundrade myckel aktivt deltagit ine;drustningsarbetei. I slor endräkt arbetade svenska politiker i under1920- och 1930-talen; namnen Branling och Trygger är värda atl nämnas från1920-talet. Och efter har spelat en särskill aktivroll i nedrustningsförhandlingarna i sedan dessa började . Mångauppmärksammade initiativ har lagils frän svenskt häll. All observera är att detpraktiskt taget alltid förelegat enighet mellan de svenska pariamentarikernaoch regeringsrepresentanterna i . Den gradskillnad som någon gäng harkunnat förmärkas har förelegat mellan optimister och pessimister i fråga omutfallet av beslutade åtgärder, och sorgligt atl säga har de mer pessimistisktlagda ofta fått rätt. Sammaenighet torde råda mellan de fyra stora partierna i om målen och medlenför det svenska nedrustningsarbetel. När nu olika motioner ochutskotlsutlalanden med anledning av dessa behandlas finns visserligen enreservalion saml några särskilda yttranden, men en analys av dessa ger vidhanden att de olika synpunkterna icke är diametralt motsatta. Skillnaden mellanmajoritet och reservanter rör i stort sett utanverk. Debåda partierna till vänster om socialdemokraterna intar dock på säll och vis ensärställning liksom . Några punkter ur deras motioner: Apk villsom alt regeringen skall ta iniiialiv till samnordiska överläggningar isyfte alt proklamera som en kärnvapenfri zon. har under vissabetingelser uttalat sin positiva inställning till den allmänna idén om sädanazoner. Men en förutsättning är all alla stater som avses omfattas av zonen äröverens om all inleda förhandlingar härom. Denna förutsättning har hittillsicke förelegat. En annan förutsättning är att stater som besitter kärnvapen ärberedda att göra vissa utfästelser och åtaganden, 1. ex. i fråga om s. k.negativa säkerhetsgarantier. Men då uppstår genast frågan om zonensavgränsningoch om upprättandet av säkerhetsområden ulanför zonen, vilka ärfria frän kärnvapen användbara mot mål inom zonen. Alll detta gör att frågan omen kärnvapenfri zon i inle kan betraktas isolerat frän denmilitärpolitiska situationen i i övrigt. Varje sådant förslag måstebedömas mot bakgrund av hur del påverkar den säkerhetspolitiska situationen iNorden, eftersom det mönster som bildas där, enligt vad utrikesministern uttalade i går, i avgörande grad bidragit till fred och stabilitet iNordeuropa. Varje förslag som kan leda till ändring av denna balans måstenoggrant prövas med hänsyn till de säkerhetspolitiska konsekvenserna. Vpkuttalar å sin sida att en svensk nedruslning är den första förutsättningen förett kraftfulll agerande i internationella nedrustningsfrågor. Men enligtutskottets mening finns här icke någon motsättning. Ett litet alliansfrilllands åtgärder för att värna sin självständighet står icke i motsats tillansträngningar för att hejda den internationella kapprustningen och främjainternationell nedrustning. Tvärtom skulle en ensidig nedrustning från svensksida kunna verka deslabiliserande och rubba styrkebalansen. I vår närhet stårvärldens största militära styrkor emot varandra. I finns enligtuppgift minst 10 000 taktiska kärnvapen. Norrut - i Murmansk-omrädet - liggerjordens mest kärnvapenspäckade område. är ett fiankområde, ochpositionsförändringar inom detta skulle kunna påverka balansen i Europa.Dessutom får man aldrig glömma bort att huvudansvaret för rustningssilualioneni världen ligger hos supermakterna. Dessa åliggerdet alt ta de förstanödvändiga slegen mol en verklig nedrustning. Utskottet avstyrker ocksåvpk-molionen. Iell av de särskilda yttrandena från socialdemokraterna mäsle man konstatera enallvarlig brist pä logik. Det heler all del är berättigat atl i frågaom kärnkraften icke kommer i motsatsställning till utan konsekventfullföljer linjen alt förespråka en heltäckande lAEA-kontroll av kärnkraft. ärjust denna lAEA-kontrollsom vissa motsätter sig,ochdärmeduppstår konflikten. Det särskilda yttrandet blirdärför i denna del obegripligt.Visst har räll till egen kärnkraft, men vi bör kunna kräva altkontrollen finns där och atl Londongruppens rekommendationer efterföljs.Icke-spridningsavtalet måste upprätthållas. Isamma yttrande står det också att regeringen len röstförklaring inför FN :sgeneralförsamling markerat att den är av den uppfattningen attutvecklingsländerna bör avstå frän att ulnyltja kärnkraften. Någon sådanmarkering föreligger inte. Detta har debatterats i etl tiotal inlägg i dennakammare tidigare, så jag behöver inte ingå på detta ytterligare. 1reservationen uppmärksammas särskilt neuironvapnei. bör, heter det,agera energiskt för att stärka det internationella motståndet mot detla vapen.Fru sade också all regeringen icke tillräckligt harverkat i denna riktning. Del är i och för sig naturligt alt delta nya vapensärskilt uppmärksammas. Det är visserligen etl kärnvapen - ell minikärnvapensom mänga andra - men till de ohyggligheter som alla kärnvapen fört med sigkommer i detta fall atl neutronbomben kan sägas minska den tröskel som skiljerkonventionella vapen frän kärnvapen, en gräns som del för oss i , förattcitera OlofPalme , "är av särskild vikt att den striktupprätthålles". Alla minikärnvapen riskerar alt sänka kärnvapentröskeln,och detta våren av anledningarna till de framstötar om dessa som gjordes av densvenska delegationen i - dä ledd av - inedrustningskonferensen där . Dessa framstötar gav upphovtill svar från supermakternas sida, svar som utgör värdefulla dokument förframtiden. Mendet märkliga med reservationen är att däri efterlyses åtgärder som redan harvidtagits. Som utskottet påpekar har regeringen både internationellt ochnationellt klart gell uttryck för sitt starka avståndstagande från denupplrappning av ruslningsprocessen som introduktionen av bl. a. neutronvapenskulle innebära. Man kan hänvisa till anförande i FN i september1977, etl svenskt inlägg i FN:s första utskott, lill olikainterpellationsdebalter i den svenska samt till utrikesdeklarationeni mars . Statsministern var icke mindre kraftfull i ell anförande iNorrköping . Vad reservanterna begär är alltså redan vidtaget.Däremot finns det ingen anledning atl låta frågan om neuironbomben uppsluka allannan debatt om kärnvapnens utveckling och om nya skräckvapen. Helanedrustningsfrågan och frågan om kärnvapnen måste las upp i ett brettperspektiv. Enligtbrittisk uppfattning, ofta framförd av premiärminister , bardensovjetiska aktiviteten i dessa frågor-bl. a. genom president bekantarundskrivelse till fiertalet västerländska slaler - till syfte au förebyggadiskussion om andra skräckvapen som är under ulveckling på sovjetisk sida, t. 20, vilken har en förstörelsepotential tusenfall störreän neutronvapnets. Denna tolkning av de sovjetiska motiven för kampanjen fårstå för socialdemokraten räkning. Reservanlernaär alliså redan lillgodosedda vad den beträffar. Del är allmärka all särskilda resolulionsförslag från svenski håll vid höstens FN-sessioni om neutronbomben bedömdes som snarare motverkande sitt syfte ängagnande detsamma - alltså konlrapro-duktiva. I var Sverigepraktiskt laget det enda landet utanför som uttalade sig ifördömande syfte om detta vapen och förklarade det som oacceptabelt. Dettafaktum säger en hel del. 1den särskilda generalförsamling som börjar kommer att verkaforell fullständigt kärnvapensiopp,för begränsningar av de strategiska vapnenoch för kärnvapennedrustning genom bl. a. en successiv nedskärning avkärnvapenarsenalen. Stor vikt kommer också att läggas vid strävan efter ettslopp för vidareutveckling av alla kärnvapen: neuironvapen,medeldis-lansrobotar, taktiska vapen, minikärnvapen. Förvisso kan regeringenräkna med ett brett stöd för della program både i och från denallmänna opinionen i , och säkerligen ansluter sig också desocialdemokraliska reservanterna helhjärtat lill detta, oavsett hur meningarnastår emot varandra i dagens debatt - reservationen mol majoritetsförslaget. Delsom förenar oss i nedrustningsfrågan är, herr talman, mycket mer än det somskiljer oss åt. Jag yrkarbifall till utskottets förslag på alla punkter. (vpk)kort genmäle: sade att det inte finns någon motsatsställning mellande svenska rustningarna på hemmaplan och kraven på nedrustning internationellt.Detta ärju ett gammalt och välkänt argument som alltid har använts. Man lalarom atl som en liten och neutral stal har rätt atl rusta och atl det t.o. m. är prisvärt. Man säger att andra tycker att det är bra. Detär emellertid ett faktum att det alll oftare framskymtar att man anser att vihar en dubbelmoral i det här fallet, och det måste vi själva också erkänna. Viupprätthåller en militärapparat som fortfarande intar fiärde eller femteplatsen i världen när det gäller kostnader per capita. Envetet upprätthåller viden mililärpolitiska myten alt ett försvar med den utformning det svenska haroch med den kostnad det drar är nödvändigt för vår neutralitet ochalliansfrihet. Delär emellertid långt ifrån bevLsal att så är fallet. hardel inle framlagts några som helst bevis för att vår militärapparat hargaranterat vår säkerhet Vi skulle alldeles säkert ha kunnat klara oss betydligtbilligare och ulan alt ha förlorat prestige internationellt. Del är alliså högtid att vi omprövar vårt ställningstagande i denna fråga. Det skulle otvivelaktigtockså ge oss en bättre status, en större lyhördhet även utåt i internationellasammanhang. Om vi åtminstone något började minska våra egna militära koslnader,skulle detta utgöra ett föredöme. Som ofta skett i sådanahär debatter har tidigare citerats. även hon har ,bl. a. i sin senaste bok, låtit funderingar framskymta om att även små staterhar etl ansvar i del här sammanhanget. Den uppfattningen borde vi alla tillägnaoss. Därmed skulle vi skapa ett bältre utgångsläge och fä en bältre status änvi f n. har. () kort genmäle: Jag har den bestämda uppfattningen all den var ensmula saktfärdig när det gällde atl fånga in uppmärksamheten kring det nyavapnet neutronbomben. Den väckte ändå sådan uppmärksamhet atl det fannsanledning alt reagera så att säga blixtsnabbt. I stället var man försiktig ochavvaktande. Vi vel också alt del inför förberalelserna lill förra åretsgeneralförsamling i FN fördes en ganska livlig diskussion innan ämnet kom medpå listan över de frågor man skulle arbeta med. Jag har därmed inte sagt altutrikesministern och regeringen inle avsäg att som de ansågvore lämplig ta upp denna fråga. Men stämningen ute i och bland denintresserade allmänheten var sådan att man skulle handla snabbt. Man bordefånga det intresse som fanns och man skulle hjälpa till och påverka opinionen. Manfår säga vad man vill om neutronbomben som vapen, men fä nya vapen har väckt ensådan uppmärksamhet och varit en så hel potatis. Det har också visat sig atlmotståndet mot della vapen fakliskl åstadkommit au det kanske aldrig kommertill användning i verkligheten. Detta ulgörett bevis för att snabbheten ochintensiteten i denna reaktion gjorde nytta. Med vår reservation vill vi alltsåmarkera att man borde ha varit mera kvick och energisk på den punkten. ALLANHERNELIUS (m) kort genmäle: Till vill jag säga atl det inte alltid ärbra att vara för snabbi ute. Hade reagerat med blixtens hastighet införFN:s generalförsamling , hade resuliatet måhända blivit ettkonstaterande av atl opinionen i församlingen icke viirit mogen för en sådanaktion, och därmed hade den misslyckats. I övrigl villjag citera vad den socialdemokratiskestatsministern i sade: Det är felaktigt atl ensidigt riktasökarljuset mot neuironvapnei. Man får akta sig för att göra del. Det finnsandra och farligare vapen i väriden, som man inle far glömma bort isammanhanget. () kort genmäle: Det är ganska ofruktbart atl försöka konsiruera vad som skulle ha hänti FN, om vi gjort så i stället för alt man gjorde si. Jag har naturiigtvisobetydliga erfarenheter av och kunskaper om hur man skall hanteravardagsverkligheten i FN, men ibland har jag ett intryck av alt man lilel grandär fångad i formaliteter och inte förslår all man också där bör arbetautåtriktat. Skall vi kunna rikta människornas uppmärksamhet på vad vi häller påmed, kanske vi måsle handla på ett sätt, som inie är rikligl vad FN fasislagilsom del absolul rätta. Men därmed har jag inle sagl annal än atl vi skall vara försiktiga ochtillförsäkra oss en biis för våra initiativ. Jagar helt klar över deltalångsamma, melodiska sätt all arbeta, som vi är skickliga i och som vinaturligtvis skall forlsätla med. Men det finns silualioner då man kanske skallbele sig på etl annat vis. Jagvar med själv vid den aktuella tidpunkten och fick intrycket att man samlade påeftertänksamhet. Man registrerade vilka som inte gjorde någonting i ställetför atl registrera vilka som var aktiva. Och önskar vi markera detta med vårreservalion. Vihar däremot - och del hoppas jag skall tillfredsställa våra politiskamotståndare - en tillförsikt inför den generalförsamling som snart skallbörja. Och eftersom den här frågan är aktuell förväntar vi oss altden kommer alt tas upp. ALLANHERNELIUS (m) kort genmäle: Med della senaste inlägg har reducerat skillnaden i bedömning lill en diskussion ommodalileieroch liden för dessa. Om de breda linjerna i inlernationella strävanden förnedrustning råder del slor enighet här i . Det har redan omvittnats iden här debatten, och det framgår av det utskotlsbetänkande som vi nubehandlar. Men alt vi socialdemokrater lagt en omfattande parlimotion i nedrustningsfråganmed en rad yrkanden är ändå en markeringavall vi anser alt mer borde göras-allSverige borde föra en aklivare politik föratt främjade internationellanedrustningsanslrängningarna. Vi har yrkat pä mer pengar tilllekniskt-vetenskapliga utredningar pä uppdrag av nedrustningsdelegationen, ochvi har krävt en förstärkning av informationsverksamheten kringnedrustningsfrågorna. Vi har pekat på behovet av ett ökat svenskt intresse förde regionala nedruslningssamtalen i , och vi har framfört synpunkter påinrikiningen av de som planeras angående omställning från mililärtill civil produklion. Slutligen har vi begäri kraftfullare svenska insatserför all förstärka den internationella opinionen mot neutronvapnen. Attdessa yrkanden lett till två reservalioner och flera särskilda yttranden tyderpå att enigheten inle är fullständig kring vad bör göra för att främjadel internationella nedrustningsarbetel. Två interpellationsdebatter under delhär riksmötet-den 7 november och den 13 februari-gav heller inte inlryck avfullständig samstämmighet. Regeringen för också i dessa frågor enpolitik som drar på sig socialdemokralisk kritik för passivitet ochtvetydighet. Föratt börja i början kan man konstatera atl regeringen totalt struntat ivad den .själv skrev om nedrustningsfrågorna i regeringsförklaringen den 8oktober 1976. Där sades: "Regeringen kommeratt arbeta fören iniernaiionellöverenskommelse för alt stoppa export av kärnkraftsteknologi lill länder som inleunderskrivit icke-spridningsavtalet. enlighel härmed kommer attges den svenska nedrustningsdelegationen." Hittillshar regeringen inte i något internationellt sammanhang framlagt förslag om eninternationell överenskommelse för all stoppa ex|X3rl av kärnkraftsteknologitill länder som inle underskrivit icke-spridningsavtalet (NPT). Inte heller harnedrustningsdelegalionen fått några instruktioner frän regeringen omall agera i denna riktning. Regering.sförklaringenvar alltså också på denna punkt dåligt underbyggd, och del påpekar vi nu i ettsärskill yttrande. Isamma särskilda yttrande tar vi upp den röstförklaring som avgavs inför FN:sgeneralförsamling och där regeringen gav rådet allavstå frän att ulnyltja kärnkraften lörenergiproduktion. Denna frågadebatterades ulförligl här i kammaren , och vi nöjer oss medpåpekandet atl bör undvika att i dessa frågor komma i motsatsställninglill utvecklingsländerna. De har samma rätt som vi att bygga kärnkraftverk föratt främja sin ekonomiska utveckling. Vihoppas alt regeringen vid den särskilda generalförsamlingen i FN kringnedrustningsfrågorna undviker all bedriva centerpolilik och i slälleifullföljerden lidigare svenska linjen i dessa frågor. Del särskilda yttrandetär, , både logiskt och begripligt. PresidentKekkonen höll ett viktigt nedrustningslal här i . Hanville se en ökad nordisk aktivitet i nedrustningsfrågorna och framförde en delkonkreta förslag. Vi har anledning atl se mycket posilivt pä detla slora finskaintresse fördel internationella nedrustningsarbetel, och det vore naturiigtvisbra om aktivitet kunde smitta av sig på hans partivänner här iSverige. Den svenska nedrustningspolitiken har varit lam och idéfaitig efterregimskiftet. De nya idéer som förts fram har ochOlofPalme svarat för. Kekkonentog upp en fråga som är av slort intresse inte bara fördel neutrala Finlandutan också för del neutrala . Han pekade på de faror för våra länder somde nya kryssningsrobolarna kan komma att skapa: "Vadskulle det i en europeisk konfiiklsituation innebära för små länder,omtill exempel stormakternas kärnladdade robotar rörde sig pä nägra hundra metershöjd i deras luftrum och sökte sig fram till sina mål hos motparten? Vadbetyder ur politisk synpunkt enbart en sådan möjlighel för de två nordiskaländer, som bedriver neutralitetspolitik? Neutrala stater ärju skyldiga atthindra kränkningar av sina luftrum." Ochpresident fortsatte litet längre fram i talet: "Enligttillgängliga uppgifter kan deras vapentekniska egenskaper- i motsats till vadsom gäller existerande interkontinentala robotar - göra utnyttjandetav utomstående och neutrala staters luftrum lill en rutinsak. Enbartmöjligheten att använda kryssningsrobotar är ägnad att dra utomstående länderin i konflikter, som inle angår dem. Den praktiska slutsatsen ur Finlandssynpunkt-och som jag vågar förmoda också ur synpunkt-är alt-rikta enallvarlig vädjan till stormakterna om att de med det snaraste, inom ramen försina SALT-förhandlingar, måtte sträva till ett avtal om förbud motkryssningsrobotar, slopp för deras vidare utvecklande eller åtminstone en kraftigbegränsning av deras räckvidd." PresidentKekkonens maning bör naturligtvis utlösa ökad svensk aktiviiei i denna fråga.Som vanligi är del som leder den vapentekniska utvecklingen av det nyavapensystemet. Tyvärr har president redan satsai helhjärtat påkryssningsrobotarna i samband med all han i fjolsloppade planerna pä ell nyttinierkontinenlall bombplan, B 1. Jusi , , testas över öknarna i västraUSA två modeller av kryssningsrobotar - s. k. cruise missiles-som GeneralDynamics och tagit fram. Man vet ännu inle om del nya vapnet blir så perfektoch effektivt som man förväntar sig, men produktionsbeslutet kommer enMglplanerna att fallas eller . Det kommer då atthandla om över 2 000 lätta obemannade flygplan, som kan nå sina mål med slorprecision och leverera antingen kärnvapen eller s. k. konventionella bomber. Tyvärrtycks det redan finnas en mycket bestämd politisk låsning till detta nya vapen- men det gör ju president varning ännu mer befogad. Den bör ledalill snara svenska initiativ. Manbör i del här sammanhanget inte glömma att den finsk-sovjetiska vänskaps-,samarbets- och biståndspakiens artikel 2 talar om atl risker för väpnat angrepppå över finskt territorium från med förbunden stat kan utlösakonsultationer om gemensamma försvarsåtgärder. Kryssningsrobolarnautgör därför ett mycket allvariigt hot mot den nordiska balans somutrikesministern gjorde ett uttalande om . Det är bra att utrikesministernförsäkrar att förändringar av denna nordiska balans noggrant prövas med hänsyntill sina säkerhetspolitiska konsekvenser. Det betyder, såvitt jag förstår, altSverige bör visa ökad internationell aktivitet för att bromsautvecklingen av kryssningsrobotarna eller i varje fall försöka fäförsäkringarom att dessa nya vapen inle kommeratt korsa svenskt territorium iträdtoppshöjd. Desvenska presskommenlarema lill president tal lyder på altmånga skribenter inte förstått hur akut och viklig denna fråga är för densäkerhetspolitiska utvecklingen i och atl därmed vitala svenskasäkerhelsinlressen berörs. Hittillsär del ju bara den ena supermakten som utvecklat kryssningsrobotar, och detinnebär kanske en komplikation för regeringen . Åtminstone förefallerdet vara .sä i fråga om neulronvapnen. Ivår reservation lill utskoltels skrivning i fråga om neutronvapnen kritiserarvi regeringen för att i internationella sammanhang ha varit alltför lamoch återhållsam i sin kritik mot neutronvapnen. 1 fjol höst föreslog desocialdemokratiska riksdagsmännen vid FN-delegationen att i ell tal iförsta kommittén borde säga: "Det är av .största vikt atl neutronvapneninte produceras. Vi kräver att supermakierna skall besinna sitt ansvar och attutvecklingen av neutronvapnen stoppas." Dessa formuleringar kunde inleaccepteras av regeringen . Inteheller ville regeringen inför FN:s general församling försöka lägga fram etlresolulionsförslag mol neutronvapnen. Här är inte platsen för någon Nr 139 ullörlig historieskrivning om hur regeringen agerat ineuironvapen- den frågan.En del av händelseförloppet finns redan i riksdagsprotokollet förden 7 Jagkan bara konstatera all efter den har regeringen Nedrustning Fälldininte tagit upp neulronvapnen inför någol inlernalionelll forum - om nu inle statsministerFälldin gjorde del när han i största hemlighet diskuterade NATO:sförsvarsproblem på Bilderberggruppens möle i . Därom vel vi juingenting. Neulronvapnen har varit del heiasle ämnel vidnedrustningskonferensen i . Där brukar spela en framträdande roll,men i neulronvapenfrågan har vår delegation ligil. Euannal exempel på detla uppenbara ointresse på regeringssidan - med direktanknytning lill - var, att vid den Interparlameniariska Unionensvårmöte i veckan efter påsk moderat och sedan encenierpariislisk riksdagsman röstade mot all neulronvapnen skulle tas upp pådagordningen. Delär beklagligt alt agerat så lamt i denna fråga. Efternovember 1977 har del pågått en intensiv diplomatisk aktiviiei för all fä deeuropeiska NATO-medlemmarna alt aktivt ställa upp för neulronvapnens placeringi vår världsdel. De fiesla väsleuropeiska regeringar har dock av hänsyn lillden siarka opinionen mol neulronvapnen i deras länder hållit sig avvaktande. IUSA har också nya fakta framkommit som skapat vissa tvivel omneulronvapnens militära användbarhet.