prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Om det inte är det, då borde del finnas utrymme fören konstruktiv diskussion mellan , mig och andra om vad man skallgöra for att få systemet bättre. I del slatsfinansiella läge som råder kansjälvfallet inga större skattesänkningar genomföras om de inte ocksåfinansieras - del sade jag också lidigare, vilket OlofPalme påvisade -utan ennedpressning av marginalskatterna måste ta tid. Låt oss då diskuteraavvägningar mellan olika inkomstgrupper när det gäller atl sänka marginalskatten!Det ärju det debatten handlar om. Omsvaret från är ja, om han alltså anser att det här systemet ärrimligt och atl dagens skattesituation är som den bör vara, då har socialdemokratinintagit en ståndpunkt som på ett ganska uppseendeväckande sätt strider mot denverklighet som praktiskt taget alla löntagare i det här landei upplever. Vi harett högt skattetryck, och det kommer vi inte förbi så särskilt snabbt. Tvärtomkommer det kanske att bli något högre. Men vi måste ju få fram de resurser vibehöver för att klara rader av reformuppgifieri framliden-löften till de gamla,till barnfamiljer osv. Då är det viktigt atl vi har ell instrument för att tain de resurserna som människor upplever som rimligt och rättfärdigt.Människorskall inte behöva uppleva marginalskatterna som en sorts kvarnsten somgör atl extra arbetsinsatser, lönehöjningar och sådant är en omöjlig väg föratt förbättra den egna ekonomiska situationen. Men så fungerar jumarginalskatterna . Jaghar med detla inte givit några löften om all stora marginalskatlesänkningarskall ske, utan jag har velat föra en diskussion om huruvida det nuvarandemarginalskattesystemet är rimligt eller inte. förefaller del som omOlofPalme och socialdemokratin, till skillnad från exempelvis TCO, anser allsystemet bör förbli som det är. OlofPalmeliksom lidigare också reste en annan fråga som är viktig. Dengällde hur de partier som har stora reformambitioner skall reagera i tider avekonomisk påfrestning i likhet med dem vi upplever just . Den frågan kan intebesvaras med några enkla ideologiska formuleringareller med allmänna glåpordmot om att vi skulle ha övergivit våra sociala reformambilioner.Folkpartiet har i regeringen gjort sill val: Vi sälier insatser för demänniskor som är eller riskerar alt bli arbetslösa främsi. Vi gör det därföratt arbetslösheten mer än någoniing annal vidgar klyftorna i ell samhälle. Nisäger nu som någon sorts kritik mot regeringen att socialdemokratin aldrig harkunnat godta stigande arbetslöshet som ett sätt alt lösa ekonomiska problem.Men ni förtiger atl den socialdemokratiska regeringen under den förralågkonjunkturen faktiskt godtog en betydligt slörre arbetslöshet än den vi harf n. Ändå var de allmänna svårigheterna i den internationella ekonomin då inlealls lika stora som de varit . Gemensamt kan vi känna oro - och jag ärövertygad om alt vi gör del - för all 89 000 människor går arbelslösa enligt desenaste mätningarna . Men lål mig påminna om att var 109000 människor arbetslösa efter den föregående vintern, då ytterligare någratiotusental hade varit utan jobb Och framförallt: Den politik som ni nurekommenderarskulle ha lett lill betydligt högre priser på svenska varor,mindre av svenska produkter hade kunnai säljasoch det hade fört med sig betydligt värre hot mot sysselsättningen än vad vi nuhar upplevt. Jag tror inte heller atl den sämre konkurrenskraft, som enutebliven devalvering, uteblivna sänkningar av arbetsgivaravgiften etc. hadelen lill, skulle ha kunnat kompenseras av efterfrågan här hemma. Jag tror inteatl del finns särskilt många fackekonomer som menar all så varit fallet. VI måstehelt enkelt kunna ha sådana priser på våra exportvaror att vi harkonkurrensförmåga på utlandsmarknaderna. Annars klarar vi inlesysselsättningspolitiken. Socialdemokraternakritiserar nu regeringen för atl den stramar åt den privaia konsumiionen förmyckel. Men del är jusl tack vare att vi genom devalveringen och andraregeringsåtgärder vänt utvecklingen och når överskott i handelsbalansen som viefter hand får förutsättningar för atl ökå konsumiionen här hemma.Socialdemokraternas allernativ hade lett till alt hade fortsatt altlappa andelar på världsmarknaden. Med den utvecklingen hade vi inte haft någolannat val än att pressa ned efterfrågan i , om vi velat förbältrabytesbalansen, och det säger socialdemokraterna alt man hade velat. Niförtiger dessutom atl era förslag all höja arbetsgivaravgiften utöver alt höjakostnaderna för näringslivet också skulle verka allmänt återhållande påefterfrågan och människors köpkraft. Höjda arbetsgivaravgifter har inte allsden effekt på inkomstfördelningen som ni påslår. Om avgiften skall räknas avfrån löneutrymmet - och del ärju den allmänna tanken atl så skall ske -innebärdella all löneökningen minskar i moisvarande takt. Och varje uteblivenlöneprocenl slår faktiskt hårdare för dem som har lägre inkomster än för demsom har högre. Omman nu vill ta upp en diskussion om det sociala ansvaret, herr talman, räckerdel inte med bara allmänna formuleringar; del gäller också atl kunna visa atlman fören konkret politik som leder lill resurseratl föra en progressivpolitik. Om man hade följt del socialdemokraliska receptet hade förutsättningarnaför de sociala förbättringarna varit betydligt sämre än deär med den politiksom regeringen för. Denekonomiska politiken, m. m. OLOFPALME (s) kort genmäle: Ni har inle bara så oherrans myckel lid utan ni läser också upp långaskrivna anföranden som gör all debalien blir ännu svårare. Menlål mig la del mycket enkelt. För det första marginalskallen: Vi lade i vårasfram ell förslag som innebar betydligt slörre sänkningar av marginalskatten ide vanligaste inkomstlägena än vad regeringen drev igenom. Del var innebördenav vårt förslag om skatteskalorna . Fördel andra: Om man nu skall utlova sänkta marginalskatter, vilket är trevligtatt kunna göra, skall man lala om hur det skall genomföras och vad man ärberedd all uppoffra i stället. Alt ha principer är ohyggligt lätt, men vi hardock ett budgetunderskott som är , vilket är mer än 10 %av bruttonationalprodukten. Var tredje krona som betalas ul är lånad. Del finns inga pengar därför några skatlesänkningar alls, men slår ni Denekonomiska politiken, m. m. allaoch lovar sänkta marginalskatter, sänkta kommunalskatter, höjda grundavdrag ochvad det är. Då frågar vän av ordning: Varifrån skall ni la pengarna lill detla?Del är väl inte så konstigt! Det som är konstigt är atl vi socialdemokraterskall spela den ansvariga rollen. Omni nu lycker all del är så viktigt hur mycket de enskilda medborgarna har iplånboken, varför smäller ni då i väg med i sänktaari)etsgivaravgifter? Varför använder ni i så fall inle de pengarna till allsänka marginalskatterna? Vivill i dagens läge använda inte ens hälften därav för atl göra enengångshöjning av barnbidraget med . per barn och sänka matpriserna påbaslivsmedel med 10 'X>. Del är i linje med den sociala rätlfärdigheten ochdet sociala ansvaret. Det säger ni nej lill. Därmed säger ni ja till ökadesociala klyftor och ja till en nedpressad levnadsstandard för detöverväldigande flertalet av landets barnfamiljer och lägre inkomsttagare. Dådiskuterar man inle bara principer- man diskuterar praktik. Praktiken äruttryck för var man ställer sig. Ställer man sig på barnfamiljernas och på delägre inkomstlagarnas sida, hävdar man en viss princip: den socialarättfärdighetens princip. Del är den vi hävdar mot er. (vpk) kort genmäle: Först någraord om arbetsgivaravgiften. VadOla och de andra i den borgerliga regeringen absolut inte lycks kunnaförslå är atl det handlar om löntagarnas pengar - inte om arbetskö-parnas. Nitar alltså av löntagarnas pengar och ger till företagen. Så är del enligt denbeskrivning själv gjorde av innebörden iarbetsgivaravgiften. Det är delta både vi och socialdemokraterna bestämt vändeross emot. Sedanvill jag notera att inle svarade på min fråga, hur folkpariieisiäller sig lill den nödvändiga utvidgningen av den offenlliga sektorn ochsysselsättningsmöjligheterna där. citerade med varmt hjärta, fleragånger t. o. m., vad LO-ekonomerna hade skrivit. Jag citerade ett annat styckeom den minskning i industrisysselsätlningen och sysselsättningen i jordbruketsom troligen skulle komma och LO-ekonomernas utsago all man måsie öka anlalel jobbi den offenlliga sektorn med 50 000-60 000 för alt inte arbetslösheten skulleväxa. ThorbjörnFälldin avvisade ena gången våra förslag om en ökning av antalet jobb i denoffenlliga sektorn. talade han allmänt om all man kunde accepteraen utvidgad offentlig sektor. avvisade delta bestämt. Vad sägerOla Ullslen och ? Och del skall vara ett konkret besked om hur manställer sig ; allmänna deklarationer har ingen betydelse för dearbelslösa. Sedantill frågan om sänkningen av marginalskatten, som talade så varmtför. Del blir samtidigi elt svar på vad tidigare sade om allregeringens skaliepoliliska reformer främst skulle gynnat de vanligalöntagaina. Del är emellertid så - ochdet har också uttryckligen visals av del material somhar lagts fram av skatleulredning - alt en sänkning avmarginalskatterna ger myckel stora skattefördelar för de högre inkomstlagarna,medan de lägre inkomsttagarna erhåller en myckel ringa lättnad. 1972års skatleulredning föreslog en sänkning av marginalskatterna i tre etapper.Enligt utredningens förslag skulle en person med en laxerad inkomsi på 35 000kr. med de tre stegen erhålla sammanlagt . skulle däremot erhålla . Mankan också räkna ut hur mycket olika grupper får kvar efter den här sänkningenav marginalskatterna. Den som har 35 000 får en ökning av inkomsten efter skattmed . Den som har 40 000 får plus 0,9 "U. Med 80 000 blir det plus8,5 96 och med 200 000 blir det plus 5,9 96. Är det, , reformer somförbättrar för dem som har del mest besvärligt? Denekonomiska politiken, m. m. hävdar att vi tar pengar från löntagarna och ger lillförelagen. Del är hans beskrivning av den ekonomiska politiken ocharbetsmarknadspolitiken. Vadsom händer är att vi försöker föra en ekonomisk politik som ger företagenchansen all stå och helst också gå litet på egna ben. Vimotsätter oss en polilik som har som utgångspunkt atl vi skall försvåra förföretagen att själva vara lönsamma för all i stället kunna gå in med riktadeåtgärder som bestäms av politiska församlingar. Vitror all del är de som flnns uie i förelagen - förelagsledningarna ochlönlagarna-som hårde bästa förutsättningarna alt bedöma vad som är rikligaprodukter. Därför menar vi att det är nödvändigt atl göra vad man kan ocksågenerellt för atl sänka kostnadslägel. Genom devalveringen, som vi har talat såmycket om , genom alt sänka den allmänna arbetsgivaravgiften etc. skaparman förutsättningar för företagen alt fortleva och fortsätta sin verksamhel ochatl ge sysselsällning. Del är delta pengarna används till. Deanviinds också till näringspolitiska insatser. Vi har fått överta en hel serieav krisbranscher inom många områden som sysselsätter många människor. Vi harivingats gå in med finansiellt stöd i olika former, lånegarantier,kapitaltillskoll och vad del nu kan vara. för alt undvika atl tiotusentalsmänniskor blir arbelslösa. Det är alltså sådana saker som de pengaranvänds lillsom C.-H. säger att vi tar från löntagarna och ger till arbetsgivarna. Vianvänder som sagl pengar förarbetsmarknadspoliiiska insatser. Och när jag sägeratt vi där gjort större insatser än någon regering har tvingats lill på myckellänge, så är det inte i syfte atl skryta med hur mycket som görs i och försig, utandel är föratt bemöta den krilik som kommer från olika håll om all den härregeringen inte skulle vilja föra en aktiv fördelningspolilik. all vi skullestrunta i om folk har jobb eller inle. Jag vill visa atl del inte är så. Dåmåsle vi redovisa vad som görs på del arbelsmarknadspolitiska områdei. och delär som sagl mera än man någonsin gjort i del här landei lidigare. Del är ocksåanledningen lill att .vi kunnai hålla sysselsättningen uppe trots en långvarigoch djup lågkonjunktur. Vi har lyckals hålla arbetslösheten på lägre Nr 161 nivå än man klarade under den lidigare lågkonjunkturen, då det var Fredaeen den socialdemokratinsom gjorde prioriteringarna mellan att klara den externa 1 inni 1978 balansenoch att klara sysselsättningen i landet. Närdet gäller marginalskatterna är del fortfarande så, , all jag Denekonomiska ''' uppehållit mig vid den politik som regeringen har förtoch vid den politiken m ståndpunkt som socialdemokratin intagit till denpolitiken. inflaiionsskydd, sominnebär alt lönlagarna slipper betala skall för någoniing annat än de faktiskaförbättringarna av köpkraften. Det är en sak som starka löntagarorganisationerlänge begärt, men som socialdemokratin motsatte sig. Jag ställde frågan: Varförgör man del i strid med de löntagarintressen man annars alltid säger sig hävda? Vihar också sänkt marginalskallerna i två skatteomläggningar, 1977 och 1978, ibredare skikt än vad socialdemokraterna velat vara med på. Jag har uppfattatalt socialdemokraternas inställning haratl göra med en principiell motvilja motalt acceptera atl marginalskalteproblemel faktiskt finns. Men skulle här haskett en sinnesförändring? Skall jag tolka sista inlägg på delsättet alt socialdemokraterna nu också är med på atl sänka marginalskatterna?Så mycket bättre i så fall. Då kanske del finns utrymme för en bred politiskuppgörelse kring en av de verkligt vikliga reformerna av vårt skattesystem, enreform som f ö. inte begriinsar sig lill alt justera i skattesystemet utan harstor betydelse för hela dynamiken i den svenska ekonomin. Vadskall nu hända? Ja, skatleulredning lade för inle alltför länge sedanfram sina förslag, och de förslagen är nu ute på . Vi skall förstavvakia vad remissinslanserna säger. Förslagen handlar f ö. inle bara ommarginalskalter, eller om statsskatten över huvud laget, ulan de handlar ocksåom företagsbeskattningen och om vad som skall ske med de kommunala skatterna.Men vad som är viktigt atl slå fast är alt regeringens och folkpartietsinriktning är att sänka marginalskatterna för de breda grupperna avinkomsttagare. Skulle det-mot all förmodan-vara på del viset allsocialdemokraterna efter dagens debatt är villiga att säga att också de är medpå detla voredei i så fall alldeles uimärkt-då hade ju någol resultat blivitföljden av denna långa träta. frågar vad jag svarar på frågan, huruvida den offenlliga sektorn skall växa eller inte. Jag utgår, liksom de flesta gör, från atlanlalel sysselsatia inom den offenlliga sektorn kommer alt växa. Jag föreställer mig all del är nödvändigt för atl sysselsättningen skall kunna upprätthållas. Vi kan säkert även fortsiiltningsvis räkna med ökad produktivitet inom näringslivet och elt behov av färre anställda per producerad enhet där. Den offentliga sektorn måsle då kunna sysselsätta fler. Men framförallt handlar det givetvis om de behov som den offentliga sektorn är lill för att tillgodose. De behoven är stora och kommer i framliden alt bli ännu större. Jag har lidigare pekat på ett av skälen till det. nämligen åldersstrukturen i . är på väg alt bli ett äldresamhälle. Antalet människor ökar med ungefär 200 000 samiidigi som befolkningen i 122 övrigt kommer alt stagnera. Del är klart atl detlaställer stora krav på bl. Detärden typen av behov som den offenlliga sektorn skall tillgodose. gjorde gällande all en enormsjälvbelåtenhet karakteriserade regeringens talesmän när de skildrade detekonomiska läget. Självfallet kan jag bara tala för mig själv, men jag vill sägaatl jag faktiskt känner en ganska stor ödmjukhet inför den situation vibefinner oss i som jag anser mig ha full rätt alt inregistrera defaktiska resultat och företeelser som pekar åt rätt håll. När vi övertog delhär jobbet pekade alla siffror neråt, men pekar så pass många siffror uppåtatl man börjar få en känsla av att den ekonomiska landvärken håller på atlsläppa. Det känns behagligt, även om vi inte kan vara säkra på vad som kommeratt ske . Nitycker, sade , alt regeringen har rätt och atl oppositionen har fel.Ochjag tycker precis tvärtom, tillade han. Ja, vi vet ju vad iv lycker, men vivet faktiskt inte vad /// tycker. Det enda vi vet är att ni alltid tyckerprecis tvärtom. Vi kan när det gäller vårt tyckande och de åigärder som vi harvidtagit peka på faktiskt uppnådda resultat. Även om vi inte vet hur djupgåendede är och hur länge de kommer att vara, kan vi i alla fall hänvisa till atl deåtgärder vi har vidtagit - och som ni har motsatt er - har lett till resultatpå det ena området efter det andra, så alt man kan se betydligt ljusarepå framtiden än man kunde göra för bara elt år sedan. Närman lyssnar på litanior här i talarstolen har man en känsla av atthan avsiktligt har glömt bort alt är ett av världens mestvälmående länder. Vihar fortfarande i , , en högre konsumtionsstandard än deflesta andra länder har. Vi har elt finmaskigt socialt välfärds- ochsäkerhetsnät som i varje fall inle alla länder har. Vi har mindreinkomstklyftor i det här landet än de flesta andra länder har. Vi har genom dearbelsmarknadspolitiska insatser som ni böriade med - det erkännandet skall vige er -men som vi fullföljt och byggt ut ytterligare lyckats hålla arbetslöshetenpå en lägre nivå än de flesta andra länder gjort. Dettahindrar naturligtvis inte alt det i finns grupper och enstaka människorsom har det bekymmersamt och besvärligt. Men generellt sett finns det ingenanledning alt utmåla del här landet på del sätt socialdemokraterna gör, som omvi skulle ha hamnat i en ren social misär, som om människor nästan inle skulleha pengar till mal för dagen. Vi lever, säger i vartenda anförandehan håller runt om i landei, i den borgerliga otrygghetens år. Vidare sägerOlof alt den borgeriiga svällpolitiken kännetecknar dagens . Delär de ord som den socialdemokraliska partiledaren använder i dagens år1978. Till misären, som OlofPalme så vältaligt skildrar- vältalig är han obestridligen- skulle den nya regeringen alltså stå kallsinnig, som den ösermiljarder över landets kapitalägare. "Spräller ut pengar", heter detså målande, när talar. Men det är inte så attSverige lever i misär och elände. Det är.som jag nyss Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. sade.få liinder som har del bällre. Dessa miljardbelopp lill kapitalägarna, som dettalas så vackert om -eller så illa om. ifall man så vill - är ingeniingannat än betalning för de insatser som vi gjort jusl på arbetsmarknadspolitikensområde för all hålla sysselsättningen uppe och på industripolitikens områdeförall hålla nödlidande branscher underarmarna och klara besvärligaövergångsproblem, för atl öka konkurrenskraften i vårt näringsliv, för atl fåned priserna, för alt med andra ord återge en ekonomi i fundamental obalans dessförlorade balans. närOlof förmodligen intogen mållid-för det kanväl inte vara av oarlighel som han lämnade salen när jag talade - atl denprivata konsumtionen minskade med 0,9 96 och alt vi räknar meden konsumlionsnedgång på . Det äralltså en nedgång som sammanlagtär mindre än hälften av konsumtionsökningen . Jag anser all debalienborde få rimligare proportioner om man håller sådana siffror i minnel. Förbara en limme sedan fick jag telex från vår ambassad i . Man återgaven artikel i dagens , där det på framträdande plats fanns enlång artikel signerad av om del ekonomiska lägel i . Irubriken sägs -jag översätter till svenska - alt en skadad svensk ekonomi nuhåller på alt återvinna hälsan på grund av all man iakttar återhållsamhet, bl.a. på lönesidan. Med tanke på, säger man på ambassaden, den negaliva publicitetvi fåll torde denna artikel kunna betecknas som en vändpunkt.1 näslan lyriska ordalag beskrivs hur den lyckals vända ensvår ekonomisk sits, så all man nu är på väg uppåt igen. Delär inte för att framhålladeltasom jag citerar artikeln, utan för alt återge enbil av den som innehåller en intervju med , som karakteriseras somen man med högt anseende, och det håller jag med om. Per-OlofEdin är ekonom, säger man, och anställd inom Melallarbeiare-förbundei. Hanförsvarar den siarkaåierhåltsamhet som man ålagt sig på LO-håll. Översanlill svenska säger : Näslan varje medlem i vår organisationförstår alt del nya avtalet innebär atl våra inkomster måsie gå ner, och manförstår också alt detla är nödvändigt för vårt bästa på lång sikt. Det är brator regeringen också, tilliigger , men vi måste ändå alllid välja det somär bra för våra medlemmar. 1 varje fall, säger han med ett leende, är detnaturligtvis lättare atl ålägga sig begränsningar när man har del bra. Närman lyssnar på får man en känsla av att verkligen inte hardel bra. Men del är inie regeringen som har framtvingatkonsum-lionsminskningen. Självfallet beklagar vi atl den var nödvändig allgenomföra, men konsumtionsminskningen är hell enkelt följden av alt Sverigesedan 1973 har tillåtit sig en konsumtionsökning som i myckel hög grad haröverstigit de produktiva resurser vi har i vårt land. Vi har alltså levt övervåra tillgångar. Delta gäller generellt sett - del finns naturligtvis gruppersom inte haft del så utan har haft det besvärligt. Att återställa balansen ivår ekonomi förutsätterhell enkelt all vi på nytt anpassar konsumiionen lill produktionen. När enfamilj har levt över sina tillgångar måsle den pressa ner sin siandard för atlkomma i takt med utvecklingen. På samma sätt förhåller det sig med en nation. Närsocialdemokraterna lalar om allt gon som en socialdemokratisk polilik underåren efter 1976 skulle ha medfört, om de hade haft möjlighet alt förverkligasin politik, ger de en falsk bild av verkligheten. I själva verket skullenaturligtvis socialdemokraterna ha stått inför exakt sanmia problem som viställdes inför. De skulle också ha tvingats alt vidta åigärder för altåterställa balansen i ekonomin. Den uppgiften hade de inle kunnat smila ifrån.De hade möjligen kunnai skjuta upp den någol, men i så fäll skulle kriserna hablivit ännu allvarligare. Ävenen socialdemokratisk regering skulle ha ivingats att devalvera - del påstårjag. Man kanske inle hade lämnat valutaormen. 1 så fall skulle den sistadevalveringen ha blivit verkningslös. Kanske skulle man inle ha sänktarbetsgivaravgifterna. I så fall skulle det bara ha gjort saken värre. Del hadeinneburit all vi skulle ha stått inför mycket slörre problem, myckel störresvårigheter och all vi skulle ha stått myckel längre ifrån en lösning av våraekonomiska problem än vad vi gör . I så fall skulle den förbättring av vårekonomi som vi nu kan räkna med inte ha inträffat. Detär mot denna bakgrund som jag tycker alt de socialdemokraliska inläggen är såbesynnerliga: alt bara lycka tvärtom, alt icke redovisa några som helstalternativ, att acceptera elt underskott, som man gör, på omkring 36 miljarderkronor-del är siffror- men atl säga alt detla ärerbarmligi högt, och atl sedan inte tala om vilket budgetunderskott som.socialdemokraterna skulle ha räknat med. om de fullfölii sin politik för altlösa problemen, detla är inte föriroendeingivanile. Hurskulle del vara om man från det gamla regeringspartiet kunde få ell konkretförslag redovisat för sig med de konsekvenser som skulle ha följt av ensocialdemokratisk politik? Del går ju all göra försöriningsbalanser. Del finnsväl fortfarande ekonomer kvar i det socialdemokratiska partiet som kan göraförsörjningsbalanser, som man gjorde på den liden då man salt iregeringsställning. Denekonomiska politiken, m. m. () kortgenmäle: Jag drar visserligen på oss risken att går upp italarstolen och läser upp en sådan här mjältsjuk dräpa till, menjag skall använda en minut och säga tre saker. Fördelförsta: Vi kan väl läsa tidningar själva. Nossiier aren gammal vän lill mig.Jag träffade honom när han var här. Han sade då: Del är fantastiskt alt densvenska arbetarrörelsen och den svenska fackföreningsrörelsen har dennasjälvdisciplin. Det är djupt beundransvärt. Del är den som har svarat för den förbättringsom sken. är en framstående medlem av den fackliga maffia som niåker omkring och gnällerom i andra sammanhang. Men här duger han. Fördel andra: Jag haraldrig talat om borgerlig svällpoliiik. Jag har talat om