prot · G109155 · 1977-12-31 00:00:00 — Eftersom avgifterna reducerarbeskattningsunderlaget uppkommer samlidigl ett visst skattebortfall,motsvarande ungefär två tredjedelar av avgiftsinkomsten, vilket negativtpåverkar nettoeffekten. Tillsammans bidrar sådana följder till attnettoresultatet på vårt totala sparande torde bli av blygsam omfattning och påsikt för hela samhällsekonomin kanske får effekter som är rakt motsatta demsom man strävar efter. Omman på del här sättet granskar olika kollektiva sparformer, finner mangenomgående nackdelar av den art som jag har redovisat här. Åtgärderna äralliså inte ägnade att posilivi förändra de grundläggande sparinciiamenlen ivårt samhälle. Vad som sker är atl man rycker borl en del av sparunderlagel ivissa sektorer, vilket torde medföra all sparbenägenheten i dessasektorer minskar. Därför medför det belydande fördelar om sparökningen kan skepå frivillig väg. Det kräver alt det individuella sparandel framstår som ett attraktivtalternativ med hänsyn lill del förväntade utbytet och - vilket inte minst ärviktigt - av rättviseskäl. Alltsedan böOan av , ,har den högsta bankränlan varit lägre än inflationstakten. Del betyder atl desparformer som i första hand utnytOas jusl av småsparare och löntagare ivanliga inkomstlagen, dvs. banksparandet, har gett en negaliv real avkastning.Del har inte funnits några större möjligheter för de här sparargrupperna attgenom allernaliva sparformer förbättra sin avkastning. ,som avgav sitt betänkande för någol halvår sedan, har särskilt påvisat aubanksparandel, liksom även akliesparandet, är skattemässigl väsentligt mindregynnsamt behandlat än många andra placeringsformer. De senareplaceringsformerna har varil lättare tillgängliga för samhällsgrupper med storsparförmåga -de som här lalade så negativt om för en stund sedan.Situationen har alltså missgynnat småsparare och löntagare i de vanligasteinkomstklasserna. Under den socialdemokratiska politikens lid har man år efterår konfiskerat en slor del av det sparande som de här människorna har utövat. Insatserför atl gynna hushållens sparande motiveras alltså inte enbart av detekonomiska läget och av behovet atl åstadkomma en balanserad ekonomiskutveckling, utan rättvise- och trygghetsskäl utgör etl minst lika viktigtmotiv. Elt värdesäkert sparande måste erbjudas hushållen och gynnsammasparformer skapas för de stora grupperna av småsparare. För dessa utgör -jagupprepar det - banksparandet med negativ realränta det enda realistiskaplaceringsalternativet, och del alternativet föriorarde alltså år efter årpengar på. De måste nu få möjligheter att bedriva ell långsiktigt sparandeunder värdesäkra former. Atlfå lill slånd ett ökat sparande och en däremot korresponderande kapitalbildningär emellertid i nuvarande läge inte tillräckligt. Företagens svagavinstutveckling har inte möjliggiort en tillräckligt högsjälvfinansiering. Ända sedan mitten av 1960-talel har självfinansieringsgradeni våra företag undan för undan gått ned - ell kärl debattämne mellan den förrefinansministern och mig själv. Företagen har i ökad utsträckning tvingats alllåna pengar, och det har lett lill alt andelen främmande kapital har vuxitslarkl. I takt därmed har förelagens soliditet försämrats, dvs. förhållandetmellan främmande och eget kapital. De har därmed blivit sårbarare. Enallmänt ökad tillgång på kapital är i det här läget alltså inte tillräcklig föratt finansiera den behövliga investeringsverksamheten, bl. a. därför alt detfrämmande kapitalet inte är riskvilligt. Det främmande kapitalet kräveravkastning, även om investeringsprojekten skulle ge låg eller ingen förräntning.Vid en slor andel främmande kapital kan alltså företagen, om de ger sig in iriskfyllda projekl, komma i den situationen alt avkastningen inte finansierarräntebetalningarna på det lånade kapitalet. Den kris som vi just nu genomgår ibransch efter bransch bekräftar i hög grad jusl det här förhållandet och visarhur viktigt det är att förelagen kan upprälthålla en hög soliditet, sommöjliggör för dem all själva möta temporära påfrestningar och klara av dem. En förnyelse av vårtnäringsliv kräver alltså all tillförseln av riskvilligt Ålgärder som syftar till att öka sparandet skall därför utformas så, attmöjligheter öppnas också för atl kanalisera sparmedlen lill näringslivel i formav riskvilligt kapital. Detta är den allmänna bakgrunden lill konstruktionen avdet förslag lill värdesäkert sparande som regeringen har lagl fram införriksdagen, ett förslag som alltså omfaltar två sparformer: dels lönsparande ibank som är värdesäkert, dels lönsparande i speciella aktiefonder. Sedan fården sparande själv välja endera av de här sparformerna eller, om han så vill,spara parallellt i båda. Förslagel bygger alltså pä den individuellavalfrihetens principer, som på olika områden har varit och fortfarande ärvägledande för regeringens arbete. Dehär båda lönsparformernas främsta uppgift är alltså alt locka och slimuleratill frivilligt nysparande i hushållssektorn. Oppositionen, inte minst herrKjell-Olof här , har skjutit in sig på de farhågor som obestridligenkan göras gällande - del skall jag ingalunda förneka - att en del av sparandeti dessa nya sparformer kan komma atl bestå i överföringar från andrasparformer, så att det verkliga nysparandel sker bara i en viss begränsadomfattning. Jag tror atl de farhågorna är överdrivna. Sådana farhågor kandessutom alltid göras gällande gentemot alla nya former av sparande. Varje nyform av sparande som skapas är förknippad med sådana risker så länge vi har detnuvarande skattesystemet. Det är klart all man kan göra om skattesystemet ochdärmed få garanti för att det bara blir fråga om nysparande. Jag är emellertidövertygad om atl utformningen av denna nya sparform är sådan att överföringar imyckel hög grad skall kunna undvikas. De skatlemässiga förmånerna är knutnatill en långsiktig bindning till sparmedlen - . Sparandet måslevara regelbundet med en direkl och naluriig anknytning till de löpandelöneutbetalningarna. Inkomster från kapital och fastigheter kan inte komma ifråga. Närman lyssnade på fick man en känsla av all regeringen för allåstadkomma de enligt hans mening negativa inkomstpoliliska konsekvenserna hadeföreslagit denna sparform i syfte att hjälpa stora kapitalägare alt Oänapengar. Systemet är ju inte uppbyggt på del sättet och kommer inte atl spelanågon roll för den gruppen av människor. Del vel precis likabra somjag. Den övre gräns som gäller för insättningarnas storiek är såanpassad atl del framför alll är småsparare som bör stimuleras till regelbundnainsättningar. Eltviktigt skäl till att man håller medel placerade i bank trots attrealräntan är negaliv är alt pengarna kan behövas som en likvid reserv.Pengarna bör med andra ord snabbt kunna las i anspråk när oförutsedda behovuppstår. Det finns många som räknar med atl sådanl kan iniräffa och därför villha denna säkerhetsmarginal. De som sparar i detla syfte och alltså har pengarnaslående på bank för alt kunna la ul dem för bestämda ändamål eller ioförutsedda krissituationer kommer naluriigtvis inte all vara benägna allflytta över pengarna till en sparform med starka krav på långsiktig bindning avmedlen. Allttalar för att den höga avkastningen i förening med de hårda kraven på bindningkommer atl skapa ell nytl långsiktigt sparande, som är inriktat på 3 prolokoll 1977/78:155-156 Härigenomerbjuds ett allernativ till sparande i former som inte ger bidrag lillsamhällels kapitalbildning. Jag syftar på exempelvis placering i diamanter,medaljer, anlikviieler, konst osv. Titta bara på tidningarnas annonssidor, såfår ni klarl för er hur myckel pengar del är som uppenbarligen används försådana direkl improduktiva placeringsformer. Här öppnar vi alltså en möjlighelför all tillvarata de resurser för produktiva ändamål som samhället eljestskulle gå miste om. Frånoppositionens sida har det också gjorts gällande att det akluella nysparandelgynnar de rika, de som redan tidigare sparat -jag har bemött del - och atldella sker på skattebetalarnas bekostnad genom det skattebortfall som påståsske. Men generellt sett måste detla s. k. skattebortfall bedömas frånsamhällsekonomisk synpunkt. Om andelen sparande som annars inte skulle hakommit lill slånd endasl skulle uppgå till vad som svarar mot skalleborlfallet,innebär det enbart en omfördelning av sparande från staten och till hushållen.Om andelen nysparande är högre än det s. k. skatleborl-fallel, belyder del ettrent nettotillskott till hela samhällets sparande, vilket minskar kraven på attgenom skaller öka del slalliga sparandet. Därför skall skattebortfallet intebetecknas som en kostnad för staten i vanlig mening, som måste finansierasgenom ökade skatter för alla inkomsttagare - det är det syftar på. I stället skall den här skattepremieringen ses som enskatlelätinad för de inkomsttagare som genom ökat sparande minskar kraven påoch behoven av ökade skatteuttag från alla hushåll. Det föreslagna sparsystemetbör därför betraktas som etl allernaliv till de skatle-eller avgiftshöjningarsom eljest på sikl kan behövas för att återställa den samhällsekonomiskabalansen. Delhär är väldigl väsenlligl, och det är just det man skall beakta när man bedömerförslaget och när man bedömer den socialdemokraliska oppositionen. För ettskallehöjarparti som socialdemokraterna är naluriigtvis alla sådana förslagförhatliga som gör det möjligt för enskilda att behålla en större del av sinainkomster och som inte för över sparande från medborgare till staten.Här går, som så rikligt påpekade, en klar skiljelinje mellansocialdemokraterna och de borgerliga. () kortgenmäle: inleder sitt anförande med det som har blivit rutin här ikammaren, dvs. hans vanliga litania över den socialdemokraliska opposilionensuselhel. Som vanligl belastar han inte framslällningen med några fakta ellernågon analys av oppositionens allernaliv. Jag skall svara honom på en punkl.Han vill veta vad vi anser om del ekonomiska lägel. Är del bra eller dåligt?Svaret kommer , , när vi skall diskutera den ekonomiskapolitiken. Nuvarslade om vad som egentligen är hans politiska motiv förden häråigärden. Det var inte så myckel lal om värdesäkring, om behovet för deenskilda atl undgå inflationens konsekvenser, ulan det var ett ganska öppet ochcyniskt meddelande om alt nu anser sig befriad från atl föra någonfinanspolitik . Han dömer ul alla vad han kallar Inga skatter, inga avgifter passar in i hans finanspolitik, utandet som skall ske är all individuellt sparande skall ersätta en ansvarsfullfinanspolitik i framliden - och del är eU ganska fantastiskt meddelande från enekonomiminister. Spararna skall genom detta skattesub-ventionerande belönas föratt de räddar regeringen från att över huvud tagel behöva länka på hurfinanspolitiken skall bedrivas. Är detta verkligen mening? Skallvi ta honom på allvar? Del kommer med all säkerhet altstiga. Den offentliga sektorns sparandeunderskolt är ochväxer snabbt. Vad kan skatlefinansierade sparande ge? Ingen vet.Den mesl optimistiska gissningen har legal i trakten av en halv miljard - i enbudget med ett underskoll på 40 miljarder! Är det del beskedel hen villlämna , alt i och med delta tänker den borgeriiga regeringen inte bekymrasig om hur finanspolitiken är upplagd? Delär bra med individuell valfrihet, och del är säkert viktigt atl spararna fårmöjlighel atl göra förnuftigare och mer rationella placeringar och att få enbällre avkastning. Men om man nu vill hjälpa staten med finansieringen finnsdet en myckel enklare väg alt gå! Gör siatens direkta upplåning frånallmänheten mera attraktiv! Se lill att kan finansiera sinaunderskott direkt från allmänheten! Det var vad vi föreslog i moiionen ochreservalionen. Det aren ganska rationell åtgärd. Och, tro mig, hen Bohmankommer atl bli tvungen alt göra någonting sådant om han över huvud tagel skallkunna få riksgäldskontorel all fungera . (vpk) kortgenmäle: Ekonomiministern fortsätter att låtsas som om det stora flertaletlöntagare skulle gynnas av regeringens förslag. Han nonchalerar invändningarnaoch kör bara vidare. Delär också en synnerligen nonchalant behandling av remissopinionen närekonomiministern i proposilionen skriver alt fiertalet remissinstanser ställersig posiliva lill ulredningen medan, som det heter, andra avstyrker förslageloch bl. a. åberopar fördelningspolitiska skäl. Vilka är då dessa"andra"? Jo, del är intresseorganisationer för dem som regeringenpåstår skulle ha nytta av förslaget, nämligen de vanliga lönlagarna. Jagerinrar om att ekonomiministerns beskrivning i propositionen lyder så här: "Insatserför aU gynna hushållens sparande motiveras emellertid inte enbart av detekonomiska läget och av behovet all åstadkomma en balanserad ekonomiskulveckling. Räuvise- och trygghetsskäl ulgör elt minst lika viktigtmotiv." Mot detta tal anför bl. "Avgörandeför LO:s ställningstagande är emellertid den fördelningsmäs-siga effekten av deföreslagna skattelättnaderna. I ett läge med stagnerande eller fallandereallöner blir det särskilt påtagligt atl de ekonomiskt svagaste kategoriernafår svårast atl utnytOa de tilltänkta förmånerna. Risken är påtaglig att denhuvudsakliga effekten av förslaget blir att de som ändå sparar. flyttaröver sitt sparande lill del skattesubvenlionerade lönsparandel." "Ennaluriig fråga i detta sammanhang blir vilka som har möjlighel att UtnytOa delill systemet kopplade förmånerna. Det är självklart atl personer med högainkomster och/eller förmögenheter hårde siörsta möjligheterna alt delsomdisponera kapital mellan olika sparformer alltefteravkaslningsför-väntningar, dels binda sparande för en femårsperiod. Förlåginkomsttagare och löntagare med små förmögenheter föreligger inte dennavalmöjlighet, vilket innebär atl del i första hand är dessa grupper som intefår del av skatteförmånerna." Jaghyser faktiskt större tilltro till dessa remissinstanser än lill del gäller omtanken om de stora löntagargruppernas intressen. GöstaBohman lalar också om försök all skikta upp samhället och slälla grupp motgrupp. Har möjligen inte uppläckt atl detla är satt i system ochett viktigt medel i det kapitalistiska system han värnar om? Del var, sade , etl öppet och cyniskt erkännande avekonomiministern atl han i fortsättningen inte kommer all föra någonfinanspolitik, atl han över huvud laget avvisar tanken på atl använda skatte-och avgiftshöjningar som finanspolitiskt instrument. Jag lycker i och för sig altdet vore behagligt, om man kunde slippa alt använda skatte- ochavgiftshöjningar som finanspolitiskt instrument. Men så långt sträcker jag migfakliskl inte. När del gäller utformningen av konjunkturpolitiken och denekonomiska politiken i fortsättningen måste vi räkna med alt i olikasituationer kunna både höja och sänka avgifter av olika slag. Det är ensjälvklarhet, och jag trodde atl också begrep attjag hade denuppfatiningen. Menvad vi talar om nu är vilka effekter man kan få av olika typer av sparande. Delär när man behöver åstadkomma etl ökat sparande i de olika sektorerna, ellsparande som inte omedelban används till konsumtion, som hushållssparandetkommer in i bilden som en utomordentligt väsentlig beståndsdel. Del frivilligahushållssparandel innebär inte att man berövar några andra sektorer de pengardel är fråga om, medan däremot avgifts- och skattehöjningar innebär att man larfrån vissa grupper och för över det finansiella sparandet där till en annansektor. Delsamlade finansiella sparandel i sker som bekant dels i förelagssektorn,där del kommer lill ultryck i graden av lönsamhet, hur slor avkastningen blirpå kapitalet, dels hos hushållen, där vi har ett hyggligt sparande, vilket ärbra, dels också hos staten i den offentliga sektorn. Men man vinner ingentingpå atl bolla pengar från den ena seklorn lill den andra. Vad det gäller är atlfå etl nytillskott, och del nylillskollei kan man få genom alt stimulerahushållssparandel. Hurstort tillskottet blir vet vi inte -jag är medveten om del. Och jag har aldrigpåstått atl detla kommer atl lösa alla problem. Men det är en av flera vägar vibör beträda för atl öka del nödvändiga sparandel i samhällel. behöverockså gå ut på obligationsmarknaden. Ja, här finns möjligheter av olika slag.Men vi behöver inte låsa oss på den punkten i dagslägel. Kjell-OlofFeldt var inne på atl man genom ytteriigare stimulansåtgärder skulle ökaobligationssparandet. Men vad är del för skillnad på det och det här förslagel?Skillnaden är att man i det förra fallet vänder sig framför allt till grupperav människor som lockas av vinstchanserna. Här vänder man sig till grupper avmänniskor som är villiga atl sälta av några hundralappar eller . imånaden av sin lön, sina fasla inkomster eller sin pension föratt på det sällelfå ett värdesäkert sparande på sikl. Vifår räkna med atl leva med bägge dessa och andra typer av sparande. Här har vigått en väg för all öka sparandet. Den avvisar kategoriskt somom alla andra vägar vore bättre - och del bestrider jag. Detsägs alt del här inte är etl sparande som kommer aU utnytOas av vanligalöntagare och småsparare. Det tror däremoi jag. Men vi fårju se. Om ett årkanske och någon annan står här i och säger: Jaghade fel - del här visade sig vara etl mycket attraktivt sätt för människor,löntagare och andra, att värdesäkra sill sparkapital, att förhindra denurholkning av pengarna som de varil utsatta för ända . Här kommererfarenheten och verkligheten alt tala om vem som hade rält - om jag hade rätti mina förhoppningar eller om ni har rätt i era negativa påståenden. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () kortgenmäle: slog - för aU vara han - ovanligt snabbt till reträtt: hansskattesparande löser inga stalsfinansiella problem, erkänner han . Det varväsenlligl att det blev sagt. Hansäger också all vi har ell hyggligt hushållssparande , och det är riktigt.Del har aldrig varil så slort som f n. Den genomsnittliga sparkvoten uppgårlill 10 96. Och del finns fakliskl de som ifrågasätter, , om manskall ta lill så kraftiga skaltesubvenlioner just för att öka hushållenssparande och dra ner deras konsumtion när vi vel hur läget är inom de näringarsom är Deroende av den privata konsumtionens tillväxt. HenBohman lär ha etl antal uppvaktningar framför sig där representanter förhandeln inför hotet av växande arbetslöshet och konkurser kommer att krävastimulanser av konsumtionen under den närmaste liden, och skall vidiskutera etl förslag som vi har om stimulans av konsumtionen. Delkan alltså avgjort inte vara så att hushållssparandel just är så litetall det kan motivera den här insatsen. Del gäller i stället den långsiktigautvecklingen av sparandet. Och där tyckerjag atl och skulle ha tagit sig etl par funderare lill och inte försökt driva igenomdet här systemet. Frågorna måsle ändåställas: Varför skall del inte finnas någon kontroll mot attfolk kan belönas med . om årel bara för alt de flyttar över pengar frånelt konto lill ell annat? Varför inte ge de verkliga småspararna en chans allulvidga sina sparmöjligheier genom all introducera nya sparformer, sparformersom samhället faktiskt är beOänt av , nämligen för all finansierasiatens verksamhel? Det är inte fult atl köpa statsobligationer. Men herrBohman försöker göra det så olönsamt och så oattraktivt som möjligl, vilket ärdumt. Varför, , skall man skapa elt system där man faktisktskallesubvenlionerar ren aktiespekulation? Vi vet mycket litet om deaktiefonder som skall komma, inte annal än alt del fakliskt slår dem frillatl handskas hur de vill med dessa pengar. Nej,herr lalman, min slulsals kvarstår: Del finns ingen garanti för atl del blirnågol sparande. Del finns ingen garanti för atl det blir någon värdesäkring,för här skall man kunna ingripa i efterhand och justera avkastning ochförmåner, om det passar regeringen med hänsyn lill den allmänna utvecklingen.Del finns ingel ekonomisk-politiskt förnuft i all med stora insalser avskattemedel slimulera folk all sälla in mer pengar i bankerna i etl läge, närbankerna håller på atl sprängas av pengar. Del är inte där pengarna skall varautan hos dem som har behov av pengar, och del är fakliskl inte bankerna. bekräftade nu atl han inte är ute efter alt föra ensakdebatt utan efter all hitta nya negativa argumenl och stapla dem påvarandra. Efter all ha fört en lång diskussion om det värdesäkra sparandel sägerKjell-Olof plötsligt alt del inte blir någol värdesäkert sparande,eftersom regeringen kan hoppa in när del passar regeringen och ändra påförmånerna, de förmåner som han ansåg vara alltför generösttilltagna med hänsyn lill ränteläget. Hur vill ha del? Ärförmånerna för generöst tilltagna eller inte? De är dessutom inte anpassadeefter en infiation på utan efter en inflation på 8 96, den som vi harräknat med i dagslägel. Skallman skapa elt värdesäkert sparande - dvs. sparandel skall stå i någon relationtill inflationen och ge en realförräntning-är det fullt naturiigt atl man gören sådan här anpassning. Precis samma lanke ligger bakom det från flera hållframförda önskemålet om indexlån, nämligen all garantera en värdesäkring i deolika inflations- och räntelägen som föreligger i samhället. Vad är det förmärkvärdigt med det? Del innebär inte atl regeringen plötsligt hoppar in ochberövar lönlagarna de förmåner som de har blivit lovade atl få. Kjell-OlofFeldt påslår all man skulle kunna Oäna . Men det är fråga omendasl . Under förutsättning alt pengarna står bundna får man960 kr. plus upplupen ränta. Jagkan påvisa ylleriigare motsägelser i argumentation. Han sägersig vara orolig för att della sparsystem skall medverka till en ytterligarelikvidiietsökning i banksystemet och gör gällande atl detla är väldigtallvariigi i dagslägel med det stora budgetunderskottet. Men som hansäger delta ifrågasätter han om del kommer atl bli något nysparande överhuvud laget och påslår atl del bara skulle bli fråga om överföringar från etlbankkonto till ell annal. Delta resonemang går inte ihop. Om likviditeten ibanksystemet ökar, har banksystemet uppenbariigen tillförts nya pengar. Alltsåhar nysparande skett. Om det skulle vara fråga om överföringar, som Kjell-OlofFeldt påstår, från elt konto till etl annal, ökar inte tillgången på likvider ibanksystemet. Däremot har allmänheten blivit mindre likvid genom aU pengarnahar blivit långsiktigl bundna. Detvore för debalten värdefulll om bestämde sig för vilken väghan skall gå. Är detta allvariigi för likviditeten innebär det etl belydandenysparande. Blir det inget nysparande, vilket påslår, påverkasinte likviditeten. Vilken väg vandrar egentligen? Med anledning av det betänkande från finansutskottet som behandlashär vill jag något ytteriigare utveckla synpunkterna på anledningarna till attsparandel inte räcker för alt täcka behovel av kapital. Egentligenkan man säkerl hävda alt en av orsakerna är en obalans på kapitalmarknadenberoende på att del är billigt alt låna och olönsamt all spara, mätt i reellatermer. Enhög inflationstakt är den starkaste orsaken lill denna obalans. Sparkapilalelväxer knappt ens i takt med penningvärdeförsämringen. Del blir ingen realavkastning på kapitalet. Därtill kommer beskattningen av ränteinkomsterna,vilket gör att resultatet ofta blir en negativ ränta efter skall. Emellertidär del felaktigt att påslå att anledningarna till för litet sparande skulleligga på del skatlepolitiska områdel. Kapitalinkomster är ju som bekant intehårdare beskattade än arbetsinkomster. Av detla skäl skulle man då också kunnahävda att nar man skall försöka finna lösningar på problemet så skall man integöra del genom förändringar av beskattningen. Detfinns naturligtvis även andra orsaker till kapitalbrist. Stora budgetunderskottspelar härvidlag en väsentlig roll. Dessutom för vi i vårl land, liksom i defiesta industriländer, en politik som allmänt gynnar kapitalanvändning påarbeiskrafisanvändningens bekostnad. Detla är en kvarieva från 1950- och1960-lalen, då den långsiktiga efterfrågan bedömdes som obegränsad och då denhämmande faktorn i produktionen var brist på arbetskraft. Jag har i deltasammanhang inte anledning att närmare gå in på detta problem.