prot · G10996 · 1977-12-31 00:00:00 — Ett förtillfället sista ord om dessa slora kollektiva fonder. Ensak vi kan slå fast är att vuxit sig starkt såsom industriland ochuppnått respektabla nivåer i förhållande lill andra länder i fråga om standardoch löner utan något sådant system som ni nu påstår är alldeles nödvändigt. Attdel kommer att behövas etl sparande, en kapitalbildning, är vi överens om,förde resurser vi haruppnått har vi kunnat uppnå på grund av etlomfattande sparande. Enoeftergivligt krav är dock an det finns en rimlig lönsamhet i näringslivet. Detär f n. inte så mycket fråga om brist på sparande som fråga om brist påverkligt lockande investeringsprojekt. Även inom ramen för Statsföretag får manleta med ljus och lykta innan man hittar något investeringsobjekt som harrimlig lönsamhet. Även fören stalsdriven del av svenskt näringsliv är alltsådetla den enkla sanningen - det är viktigt atl slå fast. Kan man bara fåtillbaka lönsamhet i näringslivet kommer en slor del av de problem som vi nudiskuterar att kunna hanleras. Det är därför som det alternativ avsocialdemokratisk politik som vi underdel hört talas om är såoroande. Ni har varit emot de växelkursjusleringar som vi har gjorl. Ni harvelat införa den ena nya löneskatten efter den andra. Åtminstone från börjanvar ni emot att vi lämnade ormsamarbetel. Hade vi följt er uppläggning i dessahänseenden hade kostnadsnivån ute i näringslivet varit upp emot 25 96högre än den nu är. Jag undrar mycket hur det skulle ha sett ut itextilindustrin, i bilindustrin, i den mekaniska verkstadsindustrin om vi hadegått efter sådana linjer. Vår uppfattning är alt den skall grunda sig påindividuellt sparande. Jag tror att del finns stora möjligheter all komma framden vägen. Jag tror också atl del ökar medbestämmandet mer för de mångaenskilda människorna än ett genomförande av ert förslag skulle göra. Detavgörande måste väl ändå vara, också enligt ert sätt atl se på saken, att detinte är det centrala kollektivets makt i sig som man vill stärka ulaninfiytandet för de enskilda människorna själva. Att göra det genom attuppmuntra till bosladssparande och olika andra former av sparande är såvitt jagförslår en bra väg. HerrLidbom säger att löntagarna fortsättningsvis, när det här systemet är sjösatt,med glädje och fröjd skall avstå från 3 96 av sina löner till del centrala LOoch det centrala TCO. Han sägeratl de kommeratt göra det med fröjd och gamman,d.ärför att de inte har den trångsynta och egoistiska inställning som StaffanBurenstam har. Tillåt mig att betvivla en smula att det skulle finnasnågot slags pressande lust ute hos de svenska medborgarna att fortsättningsvisavsätta 3 96 av sina inkomster lill LO och TCO centralt. Tillåt mig betvivladel - ulan alt för den skull alls vilja utnämna enskilda svenska människor tilltrångsynta och egoistiska. Jag tror faktiskt att det är andra synpunkter somdär gör sig gällande. Frånden socialdemokratiska regeringen har man tidigare inför löneförhandlingarsagt atl man skulle räkna av allt vad löneskatter heter, medan verkligheten harvisat atl man från början av 1970-lalet genomförde mer och mer ökning avlöneskatterna. Parallellt kom det också att bli rekordartade krav på sedvanligalönehöjningar avtalsvägen, och på den vägen fick man kraftigakostnadsstegringar. Och bra myckel av de besvär som vi haft atl kämpa med påsenare lid torde där ha sin förklaring. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rält tillytterligare replik. Därefter tillkännagav andre vice talmannen atlanslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . Jag ämnar återknyta till den lidigare delen av denna utrikespolitiskadebatt och till frågan om världens rustningar. Jag finner det motiverat att imitt anförande börja med att beröra den frågan. Den är levande i debatten ivårt eget land och den har stor aktualitet, då vi nu är mitt uppe iförberedelserna för FN:s särskilda nedrustningskonferens. Delmest uttrycksfulla och mest koncentrerade sättet alt beskriva detvanvett som utvecklats i väriden när del gäller alt öda resurser på vapen ochannat som ryms inom det militära systemet är att utnyttja sifferserier om dekoslnader som åsamkas väridens stater och göra jämförelser medkostnaderna för ansträngningarna att bygga upp och ta vara på deutvecklingsmöjligheter som finns i den fattiga delen av världen där majoritetenav jordens människor lever. Siprihar gett oss många sådana jämförelsetal, och jag vill utnyttja några av dessa imitt resonemang. Enligt var världens totala militärkostnader 1976 omkring334 miljarder dollar. Den summan, som är lika med ,är så stor alt den praktiskt laget är omöjlig alt förstå. Det är därför vi kanbehöva några jämförelser. satsade världen två gånger så myckel påmilitären som man satsade på hälso-och sjukvård och merän man satsade påutbildning. Delta trots att 1 500 miljoner människor saknar effektiv medicinskvård, att omkring 250 miljoner barn inte för gå i skola och att 800 miljonermänniskor är analfabeter. Man kan också uttrycka det så att del är lika mycketsom den sammanlagda inkomsten för tre fjärdedelar av de fattigaste innevånarnai iredje väriden. Densumma som man låter gå till miliiärkostnader är 20 gånger så stor som denofficiella u-hjälpen från de industrialiserade länderna lill tredje världen. Dessa siffror talar sitteget språk. ger etl tillfälle atl angripa nedrustnings- Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Sverigesmångåriga engagemang för nedrustning förpliktar till en kraftfull insats. Ensådan förväntas av alla i vårt land som engagerat sig i dessa frågor. Inteminst viktigt är all man kan fullfölja det nordiska förslaget om en studie omsambandet mellan nedrustning och utveckling. Här finns fiera olika frågor anreda ut-inte minst de problem, som sammanhänger med en överföring av resurserfrån militär lill civil verksamhet i samband med en nedrustning, t. ex.effekter på sysselsättningen vid en sådan produktionsomläggning. Viutgår ifrån alt regeringen gör allt för atl denna del avnedmstningskon-ferensens arbete skall bli framgångsrik. Men del reser ocksåkravet atl angripa motsvarande problem på hemmaplan. Våra egna försvarsutgiftermåste hållas nere, och extravaganser exempelvis på det flygtekniska områdetmåsle motverkas. Dethär éir inte en försvarspolitisk debatt -det harjag klart för mig. Men det ärändå an:geläget atl framhålla all vad vi pläderar för i Förenta nationernamåste vi tillämpa i vårt eget land. En omställning av vår egen försvarsindustritill en lägre kapacitet måste möjliggöras genom medverkan från samhället ochinte fö lov att stranda av sysselsällningsskäl. Vårt land har gott anseende dåvi driver nedrustningsfrågorna. För alt behålla det och också föratt behålla trovärdigheten i vårt handlande även hos människorna i vårt egetland måste vi begränsa de kostnader försvaret åsamkar folkhushållet. Ettsärskilt kusligt inslag i ruslningsbilden är den enorma mängden av kärnvapensom finns lagrade på olika håll. I finns det, som redan nämnts i den härdebatten, över 10 000 taktiska kärnvapen, vart och etl i genomsnitt fyra gångerkraftigare än den atombomb som fälldes i . Dennasituation har aktualiserats för människorna än mer sedan president neulronbomben för placering i . Neulronbomben är en ny typ avkärnvapen "med en slridsspets med förstärkt radioaktiv verkan som är'effektivare' för att döda människor - under olidliga plågor - medan den spararmaterial, byggnader, pansarfordon", för att citera . Hon sägeräven: "Neulronbomben är utstuderad grymhet - vapenteknikernas triumf överetisk anständighet." Jagär övertygad om all människorna i vårt land vill att ansvariga politiker härskall använda alll sitt inflytande till atl förhindra att vår världsdel taremot ett sådant tillskott i sin vapenarsenal. Del är stor risk all dellillskotlel skulle leda till en upptrappning av ett planerat utnyttjande avkärnvapen. Vi bör stärka opinionen mot vad - den socialdemokratiskepartisekreteraren i - kallat en symbol för perverst tänkande. Delförefaller som om regeringen nu vore mer benägen atl gå ut aklivi och bestämt idenna sak, lill skillnad mot den försiktiga hållning man hade vid höstensFN-församling, då man var angelägen registrera dern som inte uttalade sig motneutronbomben. Enuppfordran lill handling från svensk sida må vara det enhälliga uttalandesom utrikesutskottet i storting antagil, nämligen alt arbetet för att hindra spridningoch utveckling av nya typer av kärnvapen måsle fö hög prioritet. -utskottets ordförande - har i ett eget uttalande tillagt atl tiden är inne förNorge alt ta konkreta initiativ för alt påskynda internationella förhandlingar,som kan hindra att den amerikanska neutronbomben blir utvecklad vidare. Förentid sedan hölls del i Siockholm en s. k. folkriksdag för nedrustning, där enmångsidig representation från Folkrörelsesverige hade mött upp. Initiativtagarnavar organisationer som har fredsfrågan som en huvudpunkt på sina program. Ochalla som dellog ställde sig bakom krav på aktiva insatser för atl pressa nerrustningskostnaderna i världen men ävenså krav på den attvidta åtgärder på hemmaplan. Jag tror att man skall vara lyhörd för sådanauttryck för stämningsläget bland människorna just . Det är också skälet tillatt jag så utföriigl har uppehållit mig vid denna fråga. Jag vill nu gå över till ett helt annat problemområde som kan synasavlägset från svensk horisont - södra . Förhållandena där är emellertidså svårartade och konfliktladdade att de kan få vida verkningar och komma attmera påtagligt angå även oss. Redannu innebär den politiska situationen i och allvarligapåfrestningar för grannstaterna, des. Människorna där utsättsför svåra prövningar och umbäranden. Vihar - med all rätt - upprörts av den attack som PLO gjorde mol i lördagsoch som kostade oskyldiga människor livet, även många barn. vel vi atthändelseutvecklingen har gått vidare och lett till ytterligare mänskligalidanden. Vi upprörs av delta. Avståndet till är inte längre än att vinoga kan följa vad som händer där, och svenska massmedia har sin uppmärksamhetriktad på området. Närdet gäller förhållandena i södra är del annorlunda - de går oss förbioch lämnar oss tämligen oberörda fastän det gäller många tiotusental människorsom i vart och etl av dessa länder direkt drabbas av rasförtrycket och dekonflikter och strider som pågår. interpellation tidigare lill utrikesministern harjag riktal uppmärksamhetenpå dessa omständigheter, som bl. a. innebär att massor av människor får leva iflyktingläger där förhållandena inte sällan är erbarmligt dåliga. Så är t. ex.fallet i . Man drar sig fram på en knapp och ensidig kost och harinte ens tillgång lill vatten. De sanitära förhållandena är dåliga ochhälsotillståndet därefter. För de barn och ungdomar som finns i lägren ärmöjligheterna till undervisning eller utbildning näslan obefintliga. Delrör sig om tiotusentals unga människor som på det sättet för oreparabla skador.Och till detta kommer att dessa läger är oskyddade för anfall från SmithregimensRhodesia. Så riktades mot lägret vid Chimoio i i november förra åreten sådan överraskande attack som ledde till att etl mycket stort antal dödades- mellan 600 och 2 500 personer, uppgav utrikesminister i sittinterpellationssvar till mig. Ögonvittnenhar berättat hur anfallet riktades mot bl. a. en skola och mot sjukhus - debilder som har publicerats även i svensk press Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt visar öppna massgravar medkvarievorna av unga människor. Man för en stark påminnelse om Song My-tragedin. Föregendel harjag oroats av att svensk opinion knappast är medveten om de lidanden sommänniskorna i södra får underkasta sig i en kamp som faktiskt berör helaväriden. Eltland som behövde sanneriigen få ägna sig åt sina egna angelägenheteroch reparera de skador som uppenbarades vid frigörelsen från ,då deportugiser som lämnade landet dessutom helt enkelt förstörde fastaanläggningar, maskiner o. d. eller förde bort dem. Mozambiqueär likaledes etl gott exempel på hur en kolonialmaki gav landet eninfrastruktur som försvårar elt självständigt samhällsliv, medkommunikationsleder exempelvis som anpassats för iransittrafiken till och frånSydafrika och men inte för transporter som tillgodogör landets egnainvånare med livsmedel och annat. Tilldetla kommer då bördan av all vara frontslal mol och ställa upp på dekrav som FN stipulerat för dessa. IZambia finns det 72 000 personer i läger. Även här är det i stor utsträckningfråga om barn. Och lägren har liksom lägren i utsatts för denrhodesiska krigsmaktens , och människor har dödats. ,en annan frontstal, har inom sina gränser mer än 200 000 flyktingar från Shabai södra . Delta ställer slora krav på administration atl organiseraen dräglig tillvaro för dessa flyktingar, som inte vill återvända till Zaireförrän den politiska situationen har förändrats där. Till historien hör altAngola självt kämpar med egna problem efter frigörelsen. Botswanaär den enda frontslaten som inte har givit tillstånd för gerillan alt opererafrän sitt territorium. Icke desto mindre har landet utsatts för repressalierfrån , och för etl par veckor sedan rapporterades att landet brutaltoch oprovocerai hade anfallits av . Enligt rapporter dödades då 17personer och många skadades. Över gränsen mot kommer till Botswanavarje månad flyktingar i tusental från striderna inne i . harytterst blygsamma resurser alt klara de försörjningsproblem och administrativaproblem som följer med flyktingströmmen. Dethör till bilden atl inte haft någon egen försvarsmakt men tvingatsinrätta en sådan till en numerär av 500 man. Men även obetydliga styrkor tär pålandets resurser. De förhållanden i några av länderna i södra som jag nu berörtkänner vi till på grund av atl vi har biståndsverksamhet etablerad i deländerna och märker hur denna försvåras och försenas. Atlangripa gmndproblemen i södra är något vida mer än en biståndsfråga ochberör vår totala utrikespolitik. Det är därför jag tagit upp saken i dennadebatt. insatser borde vara kraftfullare och ge mera stödtill de utsatta fronistaterna. För det behövs insatser och engagemang frånmånga medlemsländer inom FN. Vi förväntar oss attregeringen verkar för detta än mer både i de internationellaorganisationerna och genom bilaterala påtryckningar. Del är en mycket angelägendel av vår utrikespolitik. Jag vill nu använda delta tillfälle att betona hur viktigtdet är atl vi tillämpar ett enhetligt och sammanhållet synsätt i våraförbindelser med andra länder. Det må sedan gälla handelspolitik, biståndspolitikeller utrikespolitik i egentlig mening. Delta låter sig sägas, mentillämpningen är förvisso inte alldeles lält. Denbiståndspolitiska utredningen tog upp dessa samordningsproblem i sin behandlingav vad utredningen kallade u-landspolitiken. Vid behandlingen av ochförberedelserna för förverkligandet av en ny ekonomisk väridsordning uppkommeråtskilliga frågor som måste behandlas med stor omsorg och politisk skärpa ominte resultatet skall bli besvärande för ekonomi och sysselsättning i vårt egetland eller skapa missförstånd och förvirring i de länder med vilka vi har etlbiståndssamarbete. Idet senare sammanhanget har vi vunnit respekt hos våra samarbetspartner lijtaväl som i de internationella organisationerna för att vi valt att ta storhänsyn till resp. lands egen utvecklingsplanering och sökt stödja den och intesett som en primär uppgift att hävda svenska intressen. Många tecken lyderemellertid på att detla synsätt är självklart i de olikadepartement som har med u-landspolitiken atl göra. Förslaget om IDB var ett flagrantexempel härpå. Förslaget från industribiståndsutredningen har också ingen oro.Del är alt beklaga att synes fö ta itu med dessaviktiga samordningsfrågor understark tidspress i detta slutskede. Jagbeklagar det och har redan nu velat ange att jag inte är beredd atl ge uppetablerade och som jag trodde starkt förankrade grundläggande principer förvårt samarbete med mottagarna av svenskt bistånd. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debau Förste vice talmannenTORSTEN (): Det är två viktiga dokument som anger riktlinjerna för detmellanfolkliga samarbetet och även för individens existens i sitt eget land. Detvå dokumenten är stadga och konventionerna för demänskliga rättighelerna. Om alla respekterade vad som anges i dessa handlingarskulle väriden se helt annoriunda ut än vad den gör . IFörenta nationernas stadga föreskrivs atl alla medlemmar skall lösa sinainternationella tvister med fredliga medel och på ett sådant sätt attinternationell fred, säkerhet och rättvisa inte hotas. Delta underströksytteriigare vid det nordiska utrikesminislermötel i i . Ikommunikén från utrikesministermötei heter det: "Ministrarnabekräftade de nordiska ländernas starka stöd för FN och för åtgärder som syftartill att lösa internationella problem med fredliga medel i enlighet medFN-stadgan." Detär etl högt ställt mål, och det är nog många som anser detta vara en utopi, mendet måste ändå för en fredsorganisation vara det absoluta målel. Man seremellertid tyvärr ofta hur vissa länder myckel snabbt griper till vapen utanatt göra någol försök att lösa tvisterna med fredliga medel. Ännu mindreförsvarligt är det när en del länder sänder trupper till andra delar av världenför Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt att på det sättet tvingapå andra länder sin egen ideologiska uppfattning. I ett nu aktuellt fall larregeringen i regeringsdeklarationen direkt avstånd från sådan inblandning. Därsägs: "Vi tar avstånd från den sovjetiska och kubanska inblandningen ikonflikten. Denna medför även risker för avspänningssträvandena på andra hålli världen." OlofPalme har också betygat sitt avståndstagande, och i AllanHernelius anförande redovisades en del av den imperialisiiska politik som Cubaför, när man nu har trupper i en rad . Konflikterskall inte lösas med vapen utan först och främst genom förhandlingar, medlingoch liknande medel, står det i . Tyvärr föredrar en rad länder atl istället förlita sig på allt starkare militärmakt. Försöken till nedrustning harinte lyckats. Nedruslningsförhandlingarnai har pågått , och vissa väsentliga resultat har uppnåtts. Manför dock konstatera att framstegen i relation till kapprustningen inte är såstora. Vitalar om nedrustning, men har vi inte kunnat sträcka våraförhoppningar längre än till begränsning av rustningarna. Inte heller detta harlyckats, utan kapprustningen har i stället fortsatt. Enligt försiktiga uppskattningaruppgick militärutgifterna lill 1976. Detlaaren fruktansvärd misshushållning med resurserna. Det framstår i så mycket meragrotesk dager om man tänker på all den nöd som råder i vår värid. Del kan juvara lämpligt alt i detta sammanhang erinra om att OECD-ländernasutvecklingsbistånd uppgick till . är 25 96 av världens vetenskapsmän engagerade i mililärrelalerade objekt,och av utgifterna för forskning och utveckling beslår nu av öronmärklapengar för militära ändamål. Skall man om igen jämföra med u-hjälp så är, underförutsättning av oförändrade relationer, militärutgifter lika mycketsom hjälp lill de fattiga länderna. Givetvisär kärnvapnen den mest förfärande delen av hela kapprustningen, och haranslutit sig till den stora majoritet av stater som anser atlkärnvapennedruslningen måsle ges högsta' prioritet ulan all man därförförsummar de vikliga problemen kring de konventionella msiningarna. Iregeringsdeklarationen anges också att kärnvapnen utgör del allvarligaste hotetmot vår civilisation och hela mänskligheten. Delta hot förvärras ständigt avkärnvapenstalernas fortsatta upprustning på området. Än allvariigare skulle detbli om ytteriigare stater skaffade sig kärnvapen. Denpågående kvantitativa och kvalitativa kärnvapenupprustningen måste hejdas, sägsdet i deklarationen. Idetta sammanhang vill jag särskilt framhålla vikten av det förslag om eltallmänt provstopp som Sverigehar framfört och arbetat länge för. Ett allmäntprovstopp och reella framsteg vid SALT-överiäggningarna skulle kunna fö en slorbetydelse också i arbetet på atl förhindra tillkomsten av nya kärnvapenstater. Varjenytt tillskott lill kärnvapenarsenalerna är etl bakslag förnedrust-ningsarbetel i världen. Införande av nya vapen innebär ytterligare stegpå kappmstningens ödesdigra väg. Det försvårar även arbetet på alt hindra tillkomsten av nyakärnvapensialer. De överväganden som f n. pågårom alt anskaffa s. k.neutronvapen ger därför anledning lill oro, vilket framkommit under dagensutrikespolitiska debatt. Ingenkan garantera alt införande av vapen av detta slag inte skulle öka riskerna fören kärnvapenkonflikt i elt spänt världsläge. Det gäller även andra s. k.minikärnvapen. Riskerna är då stora för en upptrappning lill ett obegränsatkärnvapenkrig. Regeringenhar vid åtskilliga tillfällen fördömt utveckling och användning avneulronbomben. Till denna uppfattning har också oppositionen, i varje fallsocialdemokraterna, anslutil sig. Neulronbomben är elt massförstörelseva-pen,och har konsekvent motsatt sig användningen av sådana vapen. Ävenom kärnvapen till sina verkningar är de mest fruktansvärda bör man observeraatt av världens militärutgifter går till konventionella vapen. för nedrustning är att hälsa med tillfredsställelse,men man för inte hysa alllför stora förhoppningar om vad som skall kunnaåsladkomas vid denna konferens. Del är samma länder som var representerade vidnedrustningsdebatten i som skall mötas. Del blir väli stort sett samma delegater som kommer, men man kan möjligen hoppas på störreberedvillighet att åstadkomma verkliga resultat när en extra församlingsammankallals för just delta ändamål. Det andra dokument som jag inledningsvis nämnde var konventionerna omde mänskliga rättigheterna. Också det nordiska utrikesministermötei betonadebetydelsen av detla dokument. I sin kommuniké uttalar utrikesminislermötel: "Ministrarnabekräftade de nordiska ländernas engagemang för stärkande av respekten för demänskliga rättigheterna överallt i världen och deras vilja alt stärka FN:s rollpå delta område. De underströk på nytt betydelsen av det utvidgademänniskorättsbegreppel som omfattar såväl de medborgerliga och politiskarättigheterna som de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Detinternationella skyddet av de mänskliga rättigheterna bör byggas ul genom eltsystem av rättsligt bindande avtal och internationell kontroll." Detär väl känt att många länder inte respekterar de mänskliga rättigheterna. Äveni länder som själva har skrivit på konventionerna förekommer upprörande brottmot dessa. Varje land som inte vill tillåta någon form av kontroll avefterlevnaden kan misstänkas för alt inte följa konventionerna. I första handgäller det alla de länder som inte har skrivit på det fakultativa protokoll somfinns fogat till konventionerna och som tillåter medborgare inom elt land attklaga hos en internationell kommitté. F. n. har 44 länder tillträttkonventionen om medborgeriiga och politiska rättigheter, medan 46 har tillträttkonventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Man bör docknogsamt observera att endast 16 länder- bland dem , , ochDanmark - har ratificerat samtliga fördrag. och ett flertalandra länder har också föreslagit att ett land skulle Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt kunnaanklaga ett annat land för eventuella brott mol de mänskliga rättigheterna ochdärmed få en undersökning till stånd. En allt vanligare metod från i synnerhetdiktaturstaterna är atl hänvisa till , artikel ir, där det står attFN inte får ingripa i ett lands inre angelägenheter. Med en sådan hänvisningmenar man all man inom sitt eget lands gränser hur grovt som helst kan kränkamänskliga rättigheter. Sådana metoder är verkligen elt sätt atl smita fråntillämpningen av mänskliga rättigheter, etl sätt som stadgans anda absolut inteavser. Det är en förkastlig metod atl hänvisa till suveräniteten inom sitt landför att därmed undgå all kontroll och slippa fullfölja vad som sagts i de tvåkonventionerna.