prot · G109162 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:162 Förhandlingarnaleddes lill en början av iredje vice talmannen. Den ekonomiska politiken, m. m. §1 Den ekonomiska politiken, m. m. Fortsattesöverläggningen om finansutskottets betänkande 1977/78:40, skatteutskonelsbetänkanden /78:56 och 57 samt arbetsmarknadsutskottets betänkande1977/78:41. 1 sitt långa inlägg gjorde bl. a. gällande att vi skylldeifrån oss och tecknade en felaktig bild av vad som verkligen hade inträffat.Det räckte, sade , med att gå ut och fråga folk så här: Hur är deti dag, och hur var del innan vi fick en borgerlig regering? Därmed skullemänniskorna ha klart för sig var skulden till det inträffade egentligen låg. Jagtror inte, , att man så till den milda grad skall underskattaväljarnas och medborgarnas fattningsförmåga att man inbil lar sig att de skulletro atl en total förvandling av den svenska ekonomin ägt rum mellan den 19 ochden . Underden natten skulle alltså det dukade bordelplötsligt ha förvandlats till den fundamentala obalans som den svenska ekonominbefann sig . om jag får vara personlig, en rakryggad person. Jagskall därför inteförsätta i förlägenhet genom alt fråga honom, om han verkligenmenar allvar med vad han sade strax före middagspausen. Sedanpåminde om - och på den punkten har han rält - att vi iblandbrukade hytta med fingret åt honom när han salt i regeringsbänken här ikammaren och talade om vad vi hade förlorat här i , därför att vi hadebedrivit en för återhållsam politik . sade alt hannu skulle kunna hytta med fingret åt oss, men atl han inle gjorde det därföratt han var finkänslig. Han sade också atl han skulle kunna fråga hur delförhåller sig med de s. k. förlorade åren just . Men kort hadeGunnar Sträng läst upp en del siffror ur en skrift, som jag tror var frånArbetsgivareföreningen. Av den skriften framgår det emellertid att under de årdå vi bytte med fingrarna på detta sätt, hade en sådan ekonomi att viskulle kunnat ha en högre tillväxttakt än den vi hade. Det värdet vi krävde,för då hade vi råd med det. Det har vi inte . Sanningenär atl tillväxttakten i vår ekonomi har legat långt undertillväxttakten under 1960-talel, men också långt under tillväxttakten i andraOECD-länder. har alltså legat en Denekonomiska politiken, m. m. brabit under genomsnittet för . Det var ju inte så märkligt att vi, närSverige hade ekonomiska möjligheter att driva en mer expansiv politik, krävdedet av och all vi talade om de förlorade åren. GunnarSträng sade atl han nu hade hittat någol som han kunde stoppa i halsen på GöstaBohman, och så citerade han ur den välinformerade tidningen . Hanläste upp rubriken: Krisen kostar oss . Därmed vill hanantyda alt det är vad den borgerliga regeringen har ställt till med. Men GunnarSträng läste inte vad som står i själva artikeln, vilket jag skall be alt 11göra. 1 själva ingressen står följande: "Den ekonomiska kris som inleddes1975"-det ärju som jag framför allt kritiserar -"kan sägas ha kostat . Med en normalekonomisk utveckling skulle vi enbart ha fån nära i högrenationalinkomst." Hade alltså socialdemokraterna inte bäddat för den härekonomiska krisen , med en viss assistans från en del borgerligapartier - det skall jag gärna medge och har heller aldrig bestridit del - såskulle vi ha befunnit oss i ell väseniligt bättre läge. Den bumerang somGunnar Sträng så frejdigt kastade ut mot mig. kom - som riktiga bumeranger gör- lillbaka och träffade kastaren själv. GunnarSträng, liksom de övriga socialdemokratiska talarna , uppehöll sig medstor förtjusning vid budgetunderskotlel. citerade en obekantbankman. Han angav inte vem, bara att det var en prominent bankman. Del spelari och för sig ingen roll vem del var, men del är klart all del hade varitintressant atl veta vem som sagt del. Jag kan ändå hålla med , förall leva med så här stora budgetunderskott och så här stort finansielltunderskott, kan man inte göra om man har ett fullt kapacitetsutnyttjande iekonomin. Skälet till att vi gör det är att vi inle har det fullakapaciletsutnyitjandel i ekonomin. Trots atl vi inte utnyttjar våraresurser, som vi hade hoppats kunna göra, kör socialdemokraterna meddet här stora underskottet. Om man då grubblar litet över varför de gör sä,blir svaret egentligen bara frågetecken. Skillnadenmellan regeringen och socialdemokraterna - vilket framgick inle minst av dentidigare debatten mellan och - ligger mellanen och fem miljarder. Jag påslår, liksom , atl skillnaden ibudgethänseende är en miljard; socialdemokraterna säger fem miljarder. Jagtror atl siffran en miljard ärden riktiga, och jag skulle kunna visa del omjaghade papper och penna i handen. Men lål gå för atl skillnaden skulle varauppemot fem miljarder, vilket jag alllså inte tror. Del skulle alltså innebära,all om 40 miljarder i brist i budgelen är skrämmande, måste också 350 miljardervara lika skrämmande ur samhällsekonomisk synvinkel. Manfrågar sig då -och den frågan har jag ställt , men inte lillGunnar Sträng: Vilket är en recepi för att i dagsliiget bringa ned del härunderskottet? Skall man anslå mindre pengar lill AMS,eller menar nian man skallsyssla mindre med näringspolitiska satsningar? Man skall alltså inle hoppa in ivarven, inie i stålindustrin, inte i handelssiålsindusirin. inte itextilindustrin och inte i skoinduslrin osv. Där kan man naturligtvis spara pengar,om man så vill. Eller är del den sociala tryggheten ni vill dra ned på? Ellerär del högre skatter ni vill ha för alt läcka det, enligt er mening, alltförstora underskottet? Jagställer fortfarande frågan, liksom jag tidigare gjort: Vilket är i så fall ertrecepi mot del, enligt er mening, alltför stora budgetunderskottet? Vikommer att redovisa vårt recept när den dagen är inne, när vi befinner oss iden situationen atl vi utnyttjar vår kapacitet för fullt, när vi alltsåbefinner oss i den-som vi kallar det-Ijärde fasen iden långsikliga ulvecklingsom vi strävar efter. Vidarekonstaterar jag alt är emot devalveringen. Min frågablir då: Vad skulle ni socialdemokrater ha gjort i stället för all därmedåstadkomma den nödvändiga anpassningen av våra kostnader? Hade man inledevalverat, så skulle relativa kostnad gentemot omvärlden ha legat 1796 högre, och då tar jag ändå inte hänsyn till sänkningarna avarbetsgivaravgiften. Om jag lar med dem i bilden, ligger skillnaden ikostnadshänseende i förhållande lill omvärlden vid ungefär 25 96. Vad skulle niha gjort ål det? Sedanblev jag väldigt förvånad när jag lyssnade lill , för man fick eltintryck av alt han menade att , och skulle ha fånsina stora bytesbalansöverskoll, därför all dessa länders resp. valuta skulleha stigit så atl säga av sig själv och atl skulle ha gått sammautveckling lill mötes om vi hade följt D-marken, dvs. om vår svenska krona hadehaft betydligt högre värde än . Men jag tror atl har klart försig alt dessa länders stora överskott inle är en följd av deras valutasrörelser uppåt, utan atl del ärden interna politiken som härlett lill atl manfltt en stark valuta. Man har haft en långsammare kostnadsutveckling i de härländerna, man har låtit arbetslösheten öka - något som vi inle har velat göra.Man har inte haft den kostnadsexplosion som vi hade här i och1976. Fakta om ekonomi. Men han citerar även densom en viss polentat brukar läsa och hoppar över vad som Slår iingressen, nämligen följande: Fram lill ökade enhetskosina-derna i Sverigei ungefär samma takt som i andra länder, men har kostnaderna ökatmer än dubbelt så fort i som i våra konkurrentländer. Detvar ju del vi fick ta itu med. Del var jusl den siiuaiionen som vi ärvde avsocialdemokraterna. Det har varit för alt bota del lägel som vi har vidtagitalla dessa åtgärder - impopulära sådana och inte särskilt lustbetonade attvidla. Del är för att vi gjort detla som siffrorna nu visar en förbättring, meningalunda den förbättring som gjorde gällande. har det gått , och skall få komma upp italarstolen. Sedan skall jag återkomma och fortsäiia all förklara det här förGunnar Striing, Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, ni. GUNNARSTRÄNG (s) kort genmäle: Först vill jag för ordningens skull i min lilla debatt med mina vännerpii pressläktaren korrigera mig själv. När jag kollationerar med min manuskriptfinner jag i vad gäller "ledarsidans skribenters följsamhet till densittande regeringens argumentering", som jag lidigare talade om, atl detlagäller med några undanlag. Del är således inle alldeles vattentätt. Jagciterade ett av de undantagen. Jagvill vidare för att la itu med säga som så: På sätt och vis varhans framträdande den här gången betydligt lugnare och stillsammare än tidigarei dag. Hans framträdande har priiglats av en otålighet ochstingslighet som är litet ledsam. Det kan ju förklaras av en viss nervositetmed hänsyn till situationen sådan den sakligt sett är i vårt land när detgäller ekonomin. När han kommenterar socialdemokratins talare säger han alt deskriker, illfänas, gnäller fram sina lilanior. Till del yttre ärju myckel prydlig man, och det skulle vara litet mer harmoni i del hela om hanvalde sin språk därefter. Vitog emot, säger , en obalans i ekonomin. Kom ihåg, herr.' ,atl vi levde med en lottriksdag. Ni tvingade under den tiden fram ensänkning av momsen under ell år, då del karaklerisiiska för svensk ekonomi varalt vi hade ett överskott av konsumtionsköpkraft i landei. Vi tvingades atlvara med på detta upp lill 3 'V. för all inle skulle hamna på 5'Vi, som var ert förslag. jag som finansminister hade allsvara på betänkanden från finansutskottet, där kollega fungerade som ordförande, fick jag ständigt föra en kamp för att bibehållaen rimlig ekonomisk politik och försöka hindra alla era överbud. Det skulle viddessa tillfällen ha varit olyckligt om de gått igenom. Själv gick ni ul ikammardebalten och annorstiides och talade om alt nu hade ni blivii så dukligai denna loiieririksdag så i själva verkei var del ni som stod för denekonomiska politiken. Vihade följaktligen inle del lägel att socialdemokratin hade rört till det förer. Så var inle fallet, även om ni försöker göra detta gällande i efterhand.Utgångsläget var i själva verkei inte så illa som ni säger. Vi hade böriai attbygga upp lagerhållningen, och den iir likvärdig med en valutareserv. Niir virealiserar den nu har vi följaktligen ell byle mellan pengar och lagerreserv. HerrBohman skryler om den prissiabilitel som han nu lycker sig kunna avläsa.Under fjolåret hade vi en rekordmässig prisstegring - det har jag sagltidigare. Denprisavmätning som kan göras giiller från april och lolvmånadenillbaka. och då hamnar vi på siffran 12.5 "<<. har lidigare i debatten sagt: Lål oss vänta och se hur delblir med den här utvecklingen, innan vi lar de två senasle månadernasbeskedliga siffror och drar ut den trenden för lål oss säga 1978. Den senasteuppgiften vi har är 12.5 'Vi iinflation på de senasle tolv månaderna. gav oss vissa tröstensord . Men det vet vi ingenting om. gerfacktoreningsrörelsen en k tapp på axeln, och det har han harjag sagt alt del väl är lack vare fackföreningsrörelsensom vi nu kan höga hoppas på en viss tliimpning av den inflationistiskautvecklingen. Men folk blir inle mätta av om går omkring ochklappar dem på axeln, och därför är det nödviindigt all detbliren annanekonomisk politik för all skall kunna räkna påfackföreningsrörelsens lojalitet och hänsynslagande i fori.säliningen. Delhar kommil en ström av frågor som jag självfallet inle får tid och möjlighetatl besvara, men jag vill ta upp fråga: Hur skulle utvecklingen hasett ut om vi hade följt socialdemokratins linje? Och .sedan roar han sig medteoretiserande sifferexcrcis och drar fram slutsatser för både 1979 och 1980.Jag varnar för detla - han kommer all bli enormt besviken, om hanulan vidare tror på de modellerna. Avtalenskulle inle ha kommil till stånd, var del någon .som sade, om vi inte hade fåttden indexreglering .som nu är ullovad. Men den stora och hell dominerandearbelstagarparten Land.sorganisaiionen har aldrig accepterat indexreglering ochkommer inle all giira det i fortsättningen heller. För LO har indexregleringingen som helst lockelse i sig. EftersomGösta har på sig och jag bara sex vill jag synda iytterligare - och del har talmannen varit vänlig nog att nickabifall lill. Närherr i sin vilda argumentering kommer fram lill hur bra del varit påalla områilen siiger han: Vi harju t, o. m, ökat bostadsbyggandet, och det fårvi gå lillbaka lill 1973 för all få exempel på. Men . , hadevi.en bosiadsprodukiion på 100 000 liigenheler, 1 Ijol värden 54 482. iror jag.Ulgångsliigei var vid en år.sjiimförelse vä.senlligl annorlunda. Jag gör inleanspråk på all skall realisera en bostadsprogram omfattande 100 000lägenheter - del är för niycket. Men någoniing mitt emellan 54 000 och 100 000kunde vara lämpligt. Denekonomiska politiken, m. m. Först vill jag säga någoniing som lill innebörden är en självklarhet.Jag skulle aldrig använda ord som "illfänas" och "skrika"då del gäller . för inte debatten på ett sådant sättalt jag har anledning att använda sådana förklenande uttryck. Men det finns sombekant andra i den här kammaren som inle debatterar på det behagliga sätt somGunnar Slräng gör - även om vi har olika uppfattningar. Jaghar här i kammaren medgivit att lotleririksdagen inte varbra för ekonomi. Den var i viss utsträckning en plantskolaför överbudfrån alla möjliga håll. Jag har medgivit alt också den dåvarandeoppositionen barett ansvar för utvecklingen. Men vad jag inte har kunnaibegripa är att det parti som var regeringsparti och bar huvudansvaret inlekunnat erkänna sitt huvudansvar, alt del partiet springer ifrån ansvaret ochpåstår atl eländet började , . Detär della jag inte kan begripa. Och det låter litet egendomligt atl höra denförutvarande mycket mäktige finansministern göra gällande alt det skulle varaden dåvarande opposilionen som tvingade den förutvarande regeringen Denekonomiska politiken, m. m. atlgenomfora en momssänkning. Ochjag lycker också att borde kunna kosta på sig att erkänna att jagsjäiv och mina partivänner varnade for den utveckling som vi komin i. Och läser de motioner som väcktes 1975 och 1976 kommer hanatt få klart för sig att vi förutsåg och varnade för den utveckling som sedaninträffade. Jag säger inle detta föratt bortförklara någoniing utan för altredovisa vad som verkligen hände. GunnarSträng talade om del han kallade sifferexercisen . Vi har iden kompletterande finansplanen inte sagt att vi redovisat klara prognoser,utan vi har sagt att det är slutsatser, som bygger på vissa antaganden. Del ärklart alt det är osäkert - det finns stora osäkerhetsmarginaler i den härbilden. Vad det däremot inte råder någon osäkerhet om är del som ligger bakomden fråga som jag ställt till och andra: Hur skulle det ha settut om vi hade haft 25 'Vi högre relativa arbetskraftskostnader iin omviirldcn.dvs.om vi inle hade devalverat och om vi inle hade sänkt arbetsgivaravgiften? I såfall hade vi haft ett 25 96 högre kostnadsläge, och del hade vi inte klarat. Därmedåter lill den färggranna broschyren. Även i ett annal avseende gjorde sigGunnar Sträng skyldig till en felaktig citering när han återgav uppgifterna omde förbättrade relativa kostnaderna utan atl tala om vad som slår i en not,nämligen att prognosen är byggd på förutsättningen att avtalen från 1977förlängs till att gälla 1978, dvs. inga avtalsmässiga lönehöjningar. har detsom bekant skett vissa avtalsmässiga löneförhöjningar, även om dessa varitbegränsade. Därför stämmer inte dessa siffror. I själva verket är läget det attvåra relativa arbetskraftskostnader - innan vi sänkt arbetsgivaravgiften- ligger ungefär 10 96 för högt. Del beror i myckel stor utsträckning på attvår produktivitet är för låg och att vi har en överkapacitet. Vad vi nu gör äratt satsa på att utnyttja de produktivitetsreserver som finns för att på detsättet komma ned lill den konkurrensnivå som både och jag siktarlill. OmGunnar Sträng lill äventyrs inle skulle tro på den källa som han självåberopade, nämligen lilla broschyr, kan jag gå tillTCO:s konjunkturbarometer,som kom loren tid sedan. Däranges de relativaarbetskraftskostnaderna i i en tablå. Med 1970 som basår låg viår 1977 på 115 enligt valutafonden, på 118 enligt och på 117 enligtSvenska . Vi låg alltså 15, 18 och över den nivå som vi lågpå . Man har inte vågat sig på atl räkna fram siffror,och detär kanske klokt. GunnarSträng säger att devalveringen inte spelat någon roll för den positivautveckling som vi kunnat registrera. Det ärju en rält besynnerlig slutsats. EftersomGunnar Sträng citerat väldigt många tidskrifter, kan jag väl fortsätta i sammatrall. Jag tar det nummer av som kom . Där finns enartikel under rubriken . I artikeln kan man läsa följande: "Försäljningsrapporternaför årets första månader lyder på en ljusning för svensk exportindustri.En rad storföretag redovisar betydande försäljningsökningar under förstakvartalet respektive . Försäljningsökningarna har främsiskett på utlandsmarknaderna och uppgången förklaras lill viss del av fjolåretsnedskrivningav den svenska kronan. Av artikeln framgår all Foriia på fyramånader ökat sin försäljning , med26, med 24, med 20, AGA med 20, Holmen med 20, Kema Nord med 20, SKF med 17, ESAB med 16,Euroc med 16." Allldella betyder ju inle bara bättre siffror för företagen, ulan också bällregarantier för sysselsättningen och ytterst för de grupper som hardet besvärligtoch som socialdemokraterna säger sig öm ma för och - det är jag övertygad om -verkligen också gör det. Omman nu inte skulle tro på kan man liisa vad LO-ekonomerna skrevi sin rapport, som kom för någon vecka sedan: "Del viktigaste som uppnåttsär en förändrad trend för handelsbalansen. återvinner nu förlorademarknadsandelar för tardigvaror. Denna gynnsammare utveckling måsiefullföljas, vilket innebär alt det konkurrenskraftiga kostnadsläget måslevidmakthållas." Underde fyra första månaderna i år-jag påminner om del - förbättrades jämfört medmoisvarande period den svenska handelsbalansen med 5 miljarderkronor. Ärdet så svårt förGunnarSlrängalterkännaaltdelta är någoniing positivtoch alt del har ell samband med den polilik som regeringen har fört? Delförbättrade lägel kan delvis bero på lageravvecklingen. Del harjag sagl förut,men jag upprepar det. Vi har tidigare haft stora lager, som har sålts ul lillalllför låga priser. stod för inle alltför länge sedan här ochtalade om den stora tillgång vi hade i lager, som skulle säljas ut lill väldigt"goa priser", som jag tror han sade. De har sålts ut, vilketnaturiiglvis påverkar handelsbalansen. De gynnsamma importsiffrorna kan ocksåbero på all den inhemska efterfrågan är låg. Vidare kan det naturligtvisförhålla sig sä, all effekten av en devalvering dröjer - del brukar den göra.Men del intressanta är atl företagarna själva siiger all den positiva utvecklingenjusl beror på devalveringen, och de borde veta vad de lalar om. Psykologiskthar alltså den i positiv mening drastiska kostnadsförändringen fåll myckelgynnsamma konsekvenser. förhållandet all det finns en viss osäkerhet i de här siffrorna -jag medgerdet och vi ser med spänning fram emot nästa redovisning av siffror -är ett skälför den sänkning av arbetsgivaravgiften som vi har föreslagil. Vi lycker atlman skall vara försiktig, ta det säkra för del osäkra och se till alt vi spikarfasl den fina ulveckling som vi nu är inne i, så atl den inte vänder nedåt igenoch får negaliva psykologiska effekter, rekyleffekler. Sedanskämtade och citerade ur allt det goda som skullefölja med arbetsgivaravgiftssänkningen. Alll delta goda kommer naturiigtvisinle atl ge några stora siffror, men avgiftssänkningen påverkar alla de olikafaktorerna: sysselsättningen, priserna, kommunernas ekonomi - i alla deuppräknade hänseendena blir del en gynnsam effekl. Hur slor denna effekl blirkan man diskutera, men del blir en klart betryggande Denekonomiska politiken, m. m. 10 proiokoll 1977/78:161-162 Nr 162 positiv verkan i alla hiinscenden. Fredaeen den Begär ime, sade för en siund sedan, an jag skall slå och 2 iuni1978 graiulera en ill all del harblivitbiilire. Men del gör jag inle. Del enda jag begär är alt skulle kunna medge all del har blivit biiiirc och all Denekonomiska skulle kunna vara liicl gladare overall delblivii bällre. Del iir politiken m m J" inie J<'g själv ochregeringen som individer som skall få del bällre, ulan del Alla fårtlet biitire om utvecklingen blir beslående, vilket vihoppas. Gå upji och siig: Jag lycker del är kul, det här, del!Del skulle kännas skönt all från få en positiv och klar reakiionpå atl del finns myckel som pekar ål rält håll, iiven om osäkerheten i mångaavseenden kvarstår - och det medger jag all den gör. Samiidigi som jag begiir della kan man läsa i densocialdemokraliska reservationen all den borgerliga regeringens polilik harmisslyckats på praktiskt laget alla områden. Skulle man inle kunna tiinka sigtitel bällre balans i edra uttalanden om behovet av alt åstadkomma ekonomisk balans' () kort genmäle: lyckades snabbi riikna upp en radförciag i ilen svenska induslrin som hatle ijiinat goda pengar påtievalvcringen. Jag skall bara ta upp elt av dem. Del är föreiagel . När siiljer en bil iir av bilvärdel hälftenimporterad och ilen andra hiilften är producerad här hemma i . Importenhar blivii 10 'V, dyrare genom den senasle devalveringen. Även om får ui10 'Vi mer i delvalveringsvinsi ärju resullaiet då plus minus noll. Jag kan beriilta för all om han tiiser i deekonomiska tidskrifter som hans medarbeuire nu fliiigl sälier i hiinderna påhonom, hittar han också en artikel om alt har ökat sininternationella försäljning av bilar med 24 "« , ochdensamma är tendensen , Diir finns inget devalveringsargumcni, ulan diirhar skelt en revalvering av utomordentlig omfattning. Så med tanke på allldcila: BintI inle så många argumeni. Den har inle denna beiydelse.Den har enligi min mening över huvud lagei ingen betydelse. Del vore freslande alt la upp ekonomin och jämförelsernamed Viisitysk-land. och , Men del hinner jag inte. herr talman,man vill göraenjiimförelse mellan den gamla regeringens ekonomiska polilikoch den polilik som närmasi svarar för och som har fåll epitetetsvångremspolitik över sig, kan man fråga folkel. Än så liinge har vi bara deregelbunilna gallupundcrsökningarna. Men de pekar änilå på ell myckel decideraisiiii ål en håll. Jag menar allvar med vail jag siiger, . Del iiralldeles givet. När herrBohman citerade mig log han upp beloppet 120 miljarder, som vi skulle haförlorat på grund av hans politik. Han läste rubriken i en lidning. anfördemed avsiki inie delia belopp. Jag anförde med avsiki bara en belopp 146 nämligen 60 miljarder, för del varprognosen . resultaiel av ell års och tre månaders borgerlig poliliksom man log sig friheten all gissa om, och dra slutsatsen för framliden. Vilket recepi har opposilionen? Viharavliimnal våra recepi upprepade gånger, iiven om jag i ärligheiens inlresseskall säga all del blir svårare och svårare ju längre ni kör kiirran ul iiräsket. Vi ärju bundna av de beslut som denna riksdag har fattat, även om vihar reservera! oss mot besluten. Tabellen i SAF:s lidskrift har jag läst noggrant och jaghar iiven liist folnoien. Tabellen är gjord på arbeismarknadsdeparlemenlel iWashingion, Siffrorna är prognoser både för oss och för omväriden ochvisar vid lillfällena den siora skillnaden lill de svenska förelagarnas favörmed hänsyn lill arbelskoslnaden per enhel, som gäller , Den ekonomiska politiken, m. m. Vi kanske skall dra oss lillbaka snart. Jagmåsle emellertid åler la upp lidningsartikeln i . NärGunnar Slräng citerade den med rubrik och allt skapade han ett intryck av altvi under den borgerliga regeringens lid siyri och siälli så illa, atllillväxilakien gåll ned med ungefir 60 miljarder underdel senasle årei. GunnarSlräng sade inle vad som också Slår i artikeln, nämligen atl det var fråga omen ekonomisk kris som inleddes och som kostat drygt 120 miljarder.Vi startade alltså i den krisen, . Vi startade från detta lågaläge. Då är del inte så besynnerligt all vi får ett sådant slutresultat.