prot · G10996 · 1977-12-31 00:00:00 — Vibör fortsätta att delta i sådana samarbetsprojekt när vi har intresse av detoch kan dra nytta av dessa. Det är dock ett svenskt intresse att i deteuropeiska samarbetet ständigt betona Europarådels roll. Det är bara inomEuroparådet som vi kan uppträda på jämbördig nivå med . Vi hardärför alll intresse av alt ävenframgent spelar en framskjuten roll när det gäller atl initiera nyasamarbelsfäll och granska och följa upp del samarbete som redan är på gång.Europarådels parlamentariska församlings engagemang i fråga om de mänskligarättigheterna och i de stora politiska frågorna både på det europeiska planetoch på världspolitikens område är väl värda vår uppmärksamhet och våruppmuntran. Underdetla anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. (vpk); Sedan andra väridskriget har ingel land förklaral krig mot något annatland. Men det faktiska antalet krig under de drygt 30 åren från 1945 till 1977 är 120. Idessa har 82 stater deltagit och ca 25 miljoner människor dödats. Under de 30åren har det funnits endast 26 helt krigsfria dagar - alla inföll . Det är därför missvisande alt, som brukligt är, kalla denna periodefterkrigsperioden. Snarare kunde den kallas tredje väridskrigets tid, allrahelst som en betydligt större del av världen nu är berörd. Dendominerande typen av krig är inbördeskrig i tredje väriden. Vanligenhar de formen av befrielsekrig eller uppror mot den sittande regeringen. Oftastblandar sig stormakterna i de lokala konflikterna. Den stormakt som oftastintervenerat är . Statistiskt sett är således vår tidstypiska krig. Detråder ganska stor enighet om att stormakternas agerande är en av de viktigasteorsakerna till krig. Men även små stater kan under vissa perioder spela enstormaktsroll, vilket medför ökat krigsdeltagande. ochbörjan av var således små stater som och Nederiänderna ochnågot större stater som och ofta inblandade i krig. Sedanslormaklsaspirationerna uppgivils har de knappast alls deltagit i några krig. Ävenför vårt land gäller detla i allra högsta grad i etl något längre historisktperspektiv. Under den svenska s. k. stormaktstiden utkämpade vi ständiga krig.Den långa freden infann sig inte förrän stormaktsdrömmen hade krossats ochSverige hade uppgelt alla territoriella anspråk på sina grannar. Sammasak gäller för en sådan stal som . Så länge del strävar efteratl utvidga sill territorium på sina grannars bekostnad, så länge kommer ocksåkrigsrisken atl finnas kvar i området. Sverigehar nu etl grundmurat rykte som fredsälskande nation. Det är någol oförtjänt,eftersom det snarare är yttre omständigheter och andra staters intresse ellerointresse än vårt eget fredliga sinnelag som varit avgörande. Vi har genom enkombination av lyckliga omständigheter och genom långt gående anpassning underkritiska perioder lyckats hålla oss utanför de stora krigen. Detla har gett ossmöjlighet att aktivt delta i arbetet för nedrustning och avspänning både undermellankrigsperioden och under den s. k. efterkrigsperioden som egentligen, somjag nämnde, mera gör skäl för alt betecknas som tredje väridskrigets tid. Dettaarbete, som i vissa fall har förts framgångsrikt lack vare vår relativt obundnaställning, har gett oss den status som fredsmäklare som vi alla är lilet stoltaöver. Vårt engagemang för stöd till utvecklingsländerna och vår, åtminstonehittills, relativt obundna biståndspolitik har ökat denna status. Detta arbeteoch denna tradition måsle fortsätta, det är de flesta överens om. Det finns enenighet i i de här frågorna som vi har all anledning atl slå vakt om. Enighetenblir mindre när vi övergår från att tala om vad vi säger i olikainternationella organisationer lill vad vi gör i verkligheten, hur vi uppträdersom enskild nation i de här sammanhangen. Jag vill här påstå alt vi uppträdermed två ansikten. Del ena är del som jag talade om-det vackra, fredliga Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt och oegennyttiga ansiktet.Det andra är det som vi inte visar så gärna, del som våra stora multinationellabolag visar upp mot sina arbetare på olika håll i världen, det som kommer tillsynes när vi går in i organisationer som vi tillsammans med andra rikavästländer sätter upp för att kunna utnyttja vårt övertag över fattiga länder,och det som vi visar med våra egna rustningar, som vi till inte ringa delfinansierar genom atl sprida svensktillverkade vapen över väriden. Vi gömmerdetta fula och giriga ansikte bakom det andra, det vackra och glättade. Vihar rnånga gånger här i kammaren haft anledning att debattera svenska företagsudandsengagemang, och vi kommer med all säkerhet atl få göra det igen. Bakomhandelsstatistikens sifferserier gömmer sig svenska företags exploatering avarbetare i , i och på många andra platser där regimernabedriver en "företagsvänlig politik". Bakom de vackra fraserna iutrikesdeklarationen gömmer sig vårt engagemang i IDB och vår anslutning tillinternationella avtal, sådana som t. ex. under regeringstid i Chilegjorde del möjligt för de stora USA-ägda kopparbolagen att stoppa svenskabetalningar för erhållna koppariaster. stoppas inga sådana betalningar, menvi talar varmt om solidaritet med det chilenska folket alltmedan vi handlar meden sådan regim som Pinochels. Ochdet dubbla ansikte som vi visar upp i handelspolitiska sammanhang visar viockså närdet gäller våra egna rustningar och vår vapenhandel. I denförsvarspolitiska debatten steg statsministern upp här och deklareradealt det inte finns någon motsättning mellan agerande på delinternationella planet för nedrustning och fredsarbete och våra egna rustningar,som ger oss en topplacering bland världens stater när det gällerförsvarskostnader per capita. Det finns här, liksom i så många andrasammanhang, ingen större skillnad mellan borgare och socialdemokrater. Dendubbelmoral som vi som nation visar upp i del här fallet är snarare större närden uppehålls av ett parti som ideologiskt och traditionellt borde varamotståndare till all slags kapprustning och mililarism än när den bedrivs avborgerliga grupperingar. Av dem kan man inte vänta sig något annat, men på etlsocialdemokratiskt parti har man rätt atl slälla slora krav. Jagtalade förut om orsakerna till krig och konstaterade atl både små och slorastaters agerande är en av de viktigaste orsakerna. Men delta agerande styrs ochframdrivs i många fall av själva rustningens mekanik. Rustningar har alltiddrivit fram krig, men i det utvecklade industriella samhället blirpådrivningseffekten större än i äldre samhällstyper med lågproduktivitet och mindre beroende av marknader för avsättning av det somtillverkas. Marknadenför krigsmateriel är idealisk för en kapitalistisk produklion. Den garanterarsnabb förslitning och hög omsättning både i fred och framför alll i krig. Detfinns därför ett stort intresse hos tillverkarna av krigsmateriel att genomforskning ta fram nya produkter som kan presenteras statsledningarna somnödvändiga för den nationella säkerheten. De är så gott som alltidframgångsrika i sina ansträngningar. Det gäller också krigsmalerielindustrin iSverige. Vihar alltid legat väl framme på det här området. Vår höga tekniska standard harfirat triumfer inom vapentillverkningen. Den uppruslningspo-litik som vi harbedrivit sedan har gett slora resurser till våravapenlillverkare, som de tacksamt har utnyttjat. Det gehör som militäriedningenhaft hos regeringarna av båda sorter har samverkat med industriintressena. Vihar fått vårt egel lilla militärinduslriella komplex. För alt hålla det i gångutan att det helt och hållet skulle bryta ryggen av vår ekonomi eller bli politisktomöjligt att genomföra har vi varit tvungna att placera en del avnyproduktionen på väridsmarknaden och även försöka prångla ul en del materielsom har blivit föråldrad och som vi velat göra oss av med. Vi räknas faktisktsom en av de stora på den internationella vapenmarknaden, inte så mycket pågmnd av kvantitet, den är liten, som på grund av den nyssnämnda höga tekniskakvaliteten. Detegendomliga är nu alt vi alllid har lyckats placera våra vapen i myckel sloromfattning hos reaktionära regimer och i diktaturslaler. Om vi nu anser alt viför alt upprätthålla vår egen försvarsförmåga är tvungna alt exportera en delvapen, något som ju är beroende av vilka försvarsstruklurer vi väljer för egendel, så varför i all väriden måste vi i första hand sälja till länder som vimed säkerhet vet är förtryckare av del egna folkel? Jagsade i en debatt med handelsministern , att har haft och haren"olycklig fallenhet" för att bedriva vapenhandel med sådana stater.Nu är del ju ingen slump att det går till på det viset. Vi tillhör västvärldenskapitalistiska syslem och följer naturligtvis de oskrivna lagarna för detsystemet, det är därför vår praxis så dåligt stämmer överens med vårahögtidliga och allmänt humanistiska uttalanden. Vi går ut under falskvambeleckning, med dubbla ansikten. Dethar talats litet om här . Det kan då vara intressant att påminnaom atl en av de första slora krigsmaterielexporlerna efter krigeljust gick tillEtiopien, vi sålde våra utrangerade, omoderna bombplan till den feodalakejsarregimen med ganska god förtjänst. Vi hjälpte också lill atl bygga upp detetiopiska flygvapnet och armén med instruktörer och annat. Svenska officerareavlöste varandra på kadettskolorna i . Många av de nuledande personerna i del etiopiska militärrådet har fått sin utbildning avsvenska militärer. Och på det sättet har det fortsatt. Vi har sålt flygplantill diktatorn i på 1950-talel. Vi har såltlill det fascistiska på 1960-lalet. säljer vi till Brasilien.Argentina och . Ingenskall med gott samvete kunna komma och påslå att vårt agerande iinternationella sammanhang och vår handel, antingen det rör vapen eller annat,slår i överensstämmelse med våra uttalanden och våra krav på andra stater.Vägen ut ur det dilemmat ligger i all vi måste ställa större krav på oss självai dessa sammanhang. Vi måste kontrollera våra stora företags utlandsaffärerbättre. Vi måste med större noggrannhet syna de stater som vi säljer vapentill. Vi måsle, framför allt annat, inleda en minskning av våra egnarustningar. Först då kan vi framträda med anspråk på att vårt ansikte skallbetraktas som äriigt av andra. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Herrlalman!Atl utrikespolitik är alliansfri hindraross inte från att driva vissahuvudfrågor i umgänget mellan folken. Vi har arbetat för de fattigamänniskornas rätt till en bättre tillvaro. Vi har arbetat mot tortyr ochförödmjukande behandling av fångar. Vi har arbetat särskilt intensivt medrustningsfrågorna. Vi har arbetat med de internalionella miljöproblemen. Vi harförsökt skapa internationell opinion mot övergrepp och förtryck från politiskaregimer som de i och . Dennavår utrikespolitik har ett brett folkligt stöd. Delta är i sin tur ett uttryckför del humanistiska arv som vi delar med folken i vår närmaste omgivning.Denna gemenskap med västvärldens värderingar vill vi emellertid inte alltidkännas vid. Del kan vara förklariigt att vi vill svära oss fria från andel i defolkmord och i den kulturförslörelse som följde Väsleriandets politiska ochekonomiska expansion i spåren. Denna inställning kan emellertid leda lillisolering också från sådant i del västerländska kulturarvet som utgör självagrunden för vår strävan mot en rättfärdigare värid. Skallvår kraft betyda något för formandet av denna bättre värld, måste den ocksåinriktas på att utveckla den ideella kraften hos de folk som delar vårthistoriska arv. Tillsammans med dem kan vi bekämpa del destruktiva i vårt arv.Tillsammans med dem kan vi förädla arvet från de grekiska demokratierna,banbrytande i all sin ofullkomlighet. Tillsammans med dem kan vi förädla ar/eifrån den romerska rätten och från den arabiska naturvetenskapen. Tillsammansmed dem kan vi förädla frihetsarvet från de germanska skogsfolken i norr. Vårnutid är otänkbar utan arvet från och . Den är otänkbar utanSokrales och av Aquino. Den är emellertid inte heller länkbar ulanMoniesquieu, , och . Framtidenär otänkbar ulan delta arv, men del räcker inte. Framtiden är lika olänkbar, omdel inte ur detta arv växer fram nya filosofer och andliga ledare, soinformulerar de idéer som skall göra det möjligt för västeriandel atl gå vidare -inte längre förödande väriden utan i harmoni med den. Ivåra utrikespolitiska ställningstaganden fördömer vi regimer, som uppenbartvåldför sig på människor och på varje ansats till folkvilja. Det är angelägetatt vi så gör. Av olika skäl är vi emellertid inte alltid konsekventa. Delfinns en risk i detta. Om vi påtalar våldsregimer i några fall men inte iandra, kan vi ge intrycket att vi gillar eller åtminstone accepterar de regimersom vi inie påtalar. Delär klart att vi inte kan ställa våra krav på folkstyrelse i länder utandemokratisk tradition. Även i politiskt avseende behöver ett samhälle tid föratt utvecklas och mogna. Det får emellertid inte hindra oss från att ställaförväntningar om ambitioner i den vägen på regeringar som vi har nära samarbetemed. Delfinns en tendens hos vissa grupper i att se sig blinda på vissa statersframsteg i ekonomisk och social utveckling men bortse från att den politiskafriheten är minimal, atl oppositionen befinner sig i fängelse eller är tystadpå annat sätt och att stora gmpper söker lämna landet eller redan lever i Detpluralistiska, decentraliserade samhället är en del av del västeriändskapolitiska arvet. I del har individen kvar sin egen styrka i nära relation tillden egna gruppen. Grupperna förenas i folkrörelser och politiska partier. I defria pariamenten möts partierna till en kraft, till en samlad representationför grupper och individer. Detär alldeles klart att elt mångpartisystem av vår typ kan vara svårt atl förenamed politisk stabilitet i elt nytt land med stora etniska skillnader. Partierkan där bli företrädare för slammar och inte för politiska åsiktsriktningar,och då kan statens enhet hotas. Jag har förståelse för den risken i vissa ossnärstående länder såsom , och . Detär emellertid fariigt för vår egen fria framlid, om vi inte betraktar enpolitisk pluralism med på åsikter gmndade fria partier som etl utvecklingsmålför varje samhälle. Atl ännu inte ha nått dit är politisk underutveckling. Alllångsiktigt acceptera något alternativ är fariigt även för oss. Del kunde gestimulans till de krafter i vårt eget samhälle som har auktoritära ideal. Dessakan då också få stöd för primitiva politiska läror från undemtvecklade menkanske i någol avseende attraktiva politiska system utanför vårt eget land. Detär för den skull angeläget för - och då särskilt för vår riksdag -altslå vakt om samarbetet med de länder som har politisk frihet byggd på eltpluralistiskt politiskt system. Vi bör göra klart för oss själva att de statersom står oss närmast är de där det yttersta inflytandet ligger hos en genomfria, hemliga val utsedd folkrepresentalion. Vårt land och dessa länder ärtillsammans den kraft som kan säkra den personliga politiska frihetens vidareutveckling. Många av dessa stater har ekonomiska och sociala svaghetersom en del auktoritära stater bättre kommit till rälta med. Det får emellertidinte förleda oss atl tro, att man behöver offra politisk frihet för alt nåekonomiska och sociala framsteg. Vårviktigaste utrikespolitiska uppgift är nu inte atl tala om för andra vad de börgöra. Del är i stället alt själva vara elt exempel - elt land som kan förenaekonomisk och social trygghet med politisk frihet. I den uppgiften måste vikunna samarbeta särskilt med de andra länder som har friafolkrepresenla-lioner. Deflesta sådana stater är högt utvecklade. Del finns emellertid ocksåutvecklingsländer som är uppbyggda med fria folkrepresenialioner. Del främstaexemplet är . Det parlamentariska systemet i har upplevt enkris. Vi måste på allt sätt - politiskt och ekonomiskt - stödja den nuvaranderegimen i , så atl den kan ge väriden en förebild, visa att kan taitu med sina väldiga problem under fria pariamentariska former. Äveni det av diktaturer så misshandlade finns exempel på länder medfria parlamentariska syslem som fungerar väl. besökte i höstastvå av dem, och . Jag tror alt vi ömsesidigt upplevde dettabesök som en angelägen markering av samhörigheten mellan folk som i frihetarbetar med sin egen framlid. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt 7 protokoll 1977/78:96-97 Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Jag har med detla anförande velat understryka alt det för inteär ulan betydelse vilka regimer ländema i vår omvärid har. Vi markerar (jetgenom alt proteslera mot förtryckarregimer som de i ochSydafrika. Det är emellertid angelägel att vi också gör en positiv markering avsamhörigheten med de länder som efter sina skiftande förhållanden liksom vi grundarsitt politiska system på en fri folkrepresentalion. GERTRUDSIGURDSEN (s): är fortfarande bastionen för rasism och utsugning. Dagligenskördar apartheid sina offer. Men motståndet lever. Allt flera människoi ochgrupper inom höjer nu själva kravet på en total isolering avapartheidregimen. Det är inte längre bara krav från ANC och andra aktivamolståndsgrupper - fackföreningar, kyrkor och vita liberaler ställer sig bakomkraven. , den vite journalisten som tvingades i exil, vädjade isäkerhetsrådet om atl västländerna bryter alla band med Sydafrikasom ett allernaliv till en blodig raskatastrof Avskyn mot raspolitik,kolonialism och exploatering av människor i denna del av väriden är djupt känd. steg har tagits, men det går långsamt. Vapenembargot som FN beslutade om ihöstas är inte tillräckligt, eftersom söker åstadkommasjälvförsörjning i fråga om vapentillverkning. Delvis bygger denna tillverkningpå utländska licenser och utländska investeringar. Ett stopp förinvestering.arna är därför etl nödvändigt komplement till beslutet omvapensloppet. Frånsvensk sida måste vi agera mera beslutsamt. Detta understryks inte minst av deuppgifter som framkommit under , som tillkommit efter ensocialdemokratisk motion i , om alt sex slora svenska dotterbolagökade sin reella omsättning med . Det finns också mycket som kangöras utanför Sydafrikaulredningen. Tiden är nu inne för atl göra en översyn avSveriges totala förbindelser med rasistregimen i . Detfinns flera områden som kräver en sådan omedelbar översyn.Fackföreningsrörelsen har i snart två decennier tagit initiativ till ochdeltagit i solidaritetsytlringaroch direkt stöd till dem som förtrycks i södraAfrika. Det arbetet måste fortsätta ända till dess förändringar sketl. Del ärelt arbete som kräver tålaiuod, och det ger inte snabba resultat. Men vi kan sehur fler och fler sluter upp i sin avsky för de övergrepp som där begås. Jag villdärför här helt kort redovisa vad den svenska fackföreningsrörelsen nu gör iSydafrikafrågan. Omnågra dagar startas i alla länder som har medlemmar i en veckolång kampanj mot raspolitikoch mol apartheidregimens bekämpning av fackliga fri- och rättigheter. Dennakampanj infaller helt naluriigl kring Sharpvilledagen, dvs. den dagför då hundratals fredliga demonstranter blev brutalt skjutna avden sydafrikanska regeringens polis och militär. startar ochalla dess medlemsförbund den kanske största och bredaste internationellakampanjen i svensk fackföreningsrörelses historia. Den kommeratt pågå i åttamånader och vara direkt riktad mot och dess raspolitik. LO harbeslutat alt detla är det mest meningsfulla sätt på vilket man kan fira sill80-årsjubileum . Kampanjen omfattar insamlingar, kulturellamanifestationer, seminarier om facklig solidaritet över gränserna och möten därSydafrika frågan tas upp till behandling. Fackföreningsrörelsen kommer därtillbl. a. alt inbjuda grundskolorna i hela att delta i vissa verksamheterför alt markera solidariteten och för atl göra barnen i vårt land mer medvetnaom människornas levnadsvillkor i . Avsikten är all denna Sydafrikakampanj,som har förberetts , skall nå ut i hela landet genom sinomfattning och genom bredden i de olika aktiviteterna. Genomsin nordiska samarbetsorganisation, NFS, har LO och TCO bidragit lill ettprogram i 14 punkter rörande de nordiska ländernas förhållanden till ,som bl. a. kräver att all import och export i statlig regi till och frånSydafrika avbryts, att sydafrikanska flygplan förbjuds all använda nordisktterritorium och att regeringen genom utbildningsväsendet och på annat sättverksamt bidrar till att sprida kännedom om apartheidförtrycket i södraAfrika. Vikan konstatera att den har en bra bit kvar när del gälleralttillgodose de krav som den nordiska fackföreningsrörelsen har ställt upp. KarinSöder sade atl hon var glad över den samstämmighet som rådde idet nordiska samarbetet. Vi kunde komma fram lill konkreta resultat, sade hon.Men av både svenska och norska tidningsuppgifter har framgått att den svenskaregeringen skulle ha verkat återhållande när det gäller alt vidta åtgärder motapartheidregimen i . Den norska regeringen framstår som den mestdrivande, men den har fått motstånd för sina förslag från bl. Jagvet inte om dessa tidningsuppgifter är sanna. Jag hälsar med tillfredsställelseatt den norska socialdemokratiska regeringen driver på, men jag beklagar om detär så att den utgör en bromsande faktor. Det vore bra om viunder dagens debatt kunde få ett klariäggande besked från regeringen på den härpunkten. Vikan emellertid vara övertygade om alt de fackliga organisationerna kommer attfortsätta atl trycka på och kräva atl vad man har enats om blir verklighet.Från fackligt håll ser vi del som vår skyldighet alt fortsätta atl driva dessakrav, som framförts av de svartas fackliga organisationer i . Viväntar också med otålighet på resultaten av den utredning om begränsning av svenskaföretags verksamhet i som tillsattes , bl. a. efter kravfrån den fackliga rörelsen. I det sammanhangei vill jag proteslera mot den mereller mindre organiserade kampanj som en del svenska företag driver mol detenhälliga riksdagsbeslutet . Man försöker dels ifrågasätta riksdagensbeslut, dels sprida lösa uppgifter om att många tusen anställda skulle föriorasina arbeten om beslut Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Företagensuppgifter förefaller vara föga verklighelsbetonade, bl. a. av det skälet attutredningen ännu inte kommit fram till sina slutliga rekommendationer. Vidareförutsälter jag, all om avskedanden i svenska företag senare skulleaktualiseras till följd av effekterna av riksdagsbeslutet, det blir samhälletsskyldighet att gripa in, så att inte enskilda löntagare drabbas. Låtmig också helt kort nämna att både LO och TCO sedan något år tillbakabedriver ett aktivt arbete för att stödja de försök till fackligt arbete sompågår i . Den sydafrikanska regimen har inte visat någon somhelst förståelse för fackliga fri- och rättigheter. Del är emellertid vårskyldighet alt stödja våra svarta sydafrikanska kamrater så länge de vågar attöppet kämpa för dessa mänskliga rättigheter. Med beundran ser vi hurmänniskorna i vägrar atl finna sig i förtrycket. Deras kamp ingerhopp för och hela mänsklighetens framtid. Jag vill bara tala om för att det från utrikesministermöteti kan rapporteras atl vi myckel seriöst har diskuterat vilka åtgärder somkan vidtas för att bekämpa apartheidregimen i . Det har lagts framförslag från alla de nordiska länderna omfattande en lång rad områden. Men vidmötet i fann vi att vissa frågor behövde studeras noggrannare för att viskulle kunna vara säkra på atl nå den effekt som vi vill nå, nämligen altåtgärderna verkligen kommeratt motverka apartheidregimen och inte stärka den.Därför finns det frågor som vi ännu inte tagit ställning lill, men jag villbestämt tillbakavisa påståendet atl skulle ha varil motsträvigt när detgäller åtgärder mol apartheidregimen. Vi har i bästa samförstånd försökt allhitta vägar för att nå de mål varom vi är ense. Men vi vill noggrant förberedade beslut vi fattar just föratt de skall fö en god effekt. Jag tror också attdet är våra uppdragsgivares i resp. länder önskan alt vi skall arbeta på detsättet.