prot · G10933 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:33 §1 Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. §2 Föredrogs och hänvisades Motioner 1977/78:85-88 tilltrafikutskottet /78:89-98 lill jordbruksutskottet /78:99 tillsocialförsäkringsutskottet /78:100-103 till trafikutskoilet /78:104 och105 till utbildningsutskottet /78:106 till justitieutskoltet 1977/78:11 med anledning av propositionen1977/78:21 med förslag till tulltaxa, m. m. Konsumentkreditr lag m. m. §4 Konsumentkreditlag m. m. Föredrogs lagutskottets betänkande 1977/78:5 medanledning av propositionen 1976/77:123 med förslag lill konsumentkreditlag m.m. jämte motioner. IVANSVANSTRÖM (c): Det kan måhända förefalla onödigt att i ett ärende där utskottet haruppnått fullständig enighet - manifesterad genom att del bara föreligger ettsärskilt yttrande - la till orda för sä många som framgår av lalariislan. Förmin egen del har jag emellertid funnit tillfället lämpligt att i någon månredogöra för hur pass omfattande ett lagstiftningsarbete kan vara. Jag har denstörsta respekt för det arbete som i de sammanhangen utförs. Förstkan man belänka den noggrannhet med vilken utredningar i vårt land genomförsitt arbete, del intresse som sedan olika remissinstanser lägger ner på dettaförslag, den behandling som därefter sker i departementen och när de kommertill oss i i vederbörande utskott. I det här fallet har dessutomutskottet vidtagit en hel del extra åtgärder. På betänkandets förstasida redovisas propositionens huvudsakliga in- Där redovisasockså att del har väckts motioner - ytterligare en del i del omfattandearbetet. I det här fallet har väckts motionerna 1577, 1578, 1594, 1595, 1596och 1597. Motionsyrkandena redovisas också i belänkandet. I denna fråga har delvarit nödvändigt all med anledning av en motion inhämta ett yttrande hos ettannat utskott - näringsutskottel. Detta yttrande har fogats till vårtbetänkande. Vidarehar utskottet på egen hand låtit göra vissa undersökningar rörande frekvensenav belalningsanstånd och förlidsbetalningar inom avbetalningshandeln. Därvidhar vi bl. a. anlitat som har genomfört enintervjuundersökning i detaljhandeln. Slutligenhar vid ärendets behandling inför utskottei förelrädare förjustitiedepartementet, bankinspektionen, . ochSvensk postorderförening framfört synpunkter på de föreliggande förslagen. Vihar vidare mottagit skrivelser från . , föreningsbankers förbund. Det är alltså ettbetydande intresse som visats denna nya konsumentkreditlag, som är avsedd atlinom konsumentområdet ersätta lag om avbetalningsköp samt vissabestämmelser om kreditköp i den nya konsumenlköplagen. Lagenär - genom vad som markeras i lagens 4 S, som lyder: "Avtalsvillkor sominskränker konsumentens befogenheter eller förmåner enligl denna lag ärogiltigt." - en tvingande lag. Vad som står i lagen kan således inteavtalas bort, och det är ganska väsentligt i det här sammanhanget. en skyldighet attinformera om den effektiva räntan, besked om en kontantinsatsvid kreditköp, i regel 20 96, ålertaganderällenskoppling lill "kreditvärdiga" varor, utökningav de självständiga kreditgivarnas ansvar i fråga om penninganspråk, förbud mot avräknings- ochkopplingsförbehäll samt en anknytning av allldetta till del näringsrällsliga systemet. Iförhållande till propositionen innehåller lagutskottels betänkande nr 5 vissaändringsförslag. De berör inte konsumenlkreditlagens karaktär av konsumenlrällsligskyddslagstiftning. Lagutskottethar vidare gjort vissa molivuttalanden gällande bankernas skyldighet allinformera. Om det kan vi läsa i betänkandet på s. 19, där utskottet bl. "Utskottet anser--- atlkonsumentens behov av vederhäftig och jämförbar informationrörande kredilkostnader i regel är lika framträdande vare sig den erbjudnakrediten är direkt inriktad pä förvärv av varor eller tjänster eller utgörkredit av annat slag. Del är i allmänhet också lämpligt all, såsomföreslagits, kreditkostnaden anges som effektiv ränta." Mensedan säger utskottet: "Enligt utskottets mening bör in formationsskyldigheten inte drivas så långt, att information måste lämnas i sådana situationer där den på grund av den erbjudna kreditens karaktär för såväl kreditgivaren som informationsmottagaren måste framstå som meningslös eller missvisande." Jagär angelägen att understryka detta motivuttalande och hoppas att de myndighetersom för ut denna lag i praktiska tillämpningsbestämmelser inte glömmer atlläsa på den här punkten. Jag är ledsen alt behöva säga andet tidigare då och dä har förekommit atl man inte tagit tillböriig hänsyn lilldet betydande arbete som utförs i det här huset, där de slutliga beslutenfattas, utan alt man i vissa fall felaktigt uppehållit sig vid tidigareinstanser, t. ex. propositionen, även i detaljerna. Deändringar som utskottet direkt föreslår gäller först förfalloklausuler somvillkor för återtagande - det gäller paragraferna 12 och 15, vilket bästframgår om man tittar pä lagtexten pä s. 49 och 51. Huvudregelnvid sädana åtaganden är den s. k. tiondelsregeln, som återfinns ipropositionen. Men vi har velat införa en undantagsregel, där man tillämpar entjugondel, dels med hänsyn till långa kredittider, dels av önskemål attunderiätta belalningskrav när två posterar förfallna. Detta innebär ett tilläggtill lagtextens 12 § av följande lydelse: " eller om dröjsmålet avsertvå eller flera förfallna poster, lill mer än en tjugondelav hela kreditfordringen." regelförslag är en viss anpassning till gällande rätt. Del är ocksåett visst tillmötesgående av yrkandena i motionerna 1578 och 1595. Nästaändring gäller avräkningsförfarandet vid förtidsbetalning. Det framgår avutskottets skrivning på s. 31-39 och ändringsförslag i 13-17 ji;. Sådantavräkningsförfarande kan bli aktuellt vid frivillig förskoltsinbe-talning ellervid framtvingat återtagande. Fråganom avräkningsförfarandet har berett utskottet stora bekymmer. Problemen är delsteoretiska, dels lagstiftningstekniska. Det gäller beräkningsgrunderna.Propositionen innehåller på denna punkt en myckel sinnrik formel, men det harpå olika sätt framförts till utskottet atl den s. k. 78-regeln skulle vara ettbättre förslag. Utskottethar också sneglat på engelsk lagstiftning i detta sammanhang. Vi har tittat påvad kreditköpkommittén föreslog och på vad propositionen innehåller. Slutligenhar vi lill prövning av lagrådet lämnat över de ändringsförslag som vi harkommit fram till. Lagrådetblev på denna punkt inte enigt, men majoriteten har tillstyrkt utskottetsförslag, som också i viss mån tillgodoser motionerna 1578 och 1594. Idenna fråga har utgångspunkten för lagutskottet varit atl varje kreditköpskall bära sin egen kostnad och att det mellan parterna skall bli ett så rättvistförhållande som möjligt. Den direkta ränlemetoden skulle vara mest rättvis.Vårt förslag anser vi komma sä nära ränlemetoden som möjligt. Dessutom bördenna regel vara lätt att tillämpa. Det inser väl alla här i kammaren och allasom har läst vårt betänkande att det är en jällelätt tillämpning det är frågaom. Nej, det kanske även i vårt förslag förefaller att vara ganska krångligt.Men vi har ändå stannat vid att föreslå en 78-regel, kompletterad medavräkningslabeller och andra anvisningar, som enligt vår tanke skall utfärdasav . Vi tycker an denna regel, i varje fall när det gällerkrediter av någorlunda storlek - del som avses med konsumentkredilköp -sammanfaller ganska väl med de synpunkter som jag anförde. Men viutesluter inte atl parterna kan använda den rena ränleregeln. Vi får väl dänärmast anse att 78-regeln ändå är tillämplig, i alla fall där man inte avtalarannat. sammanhanget förtjänar roll att något beröras. Vår avsiktär att skall kunna upprätta avräkningslabeller och andraanvisningar. Men de åtgärderna får inle anses vara riktlinjer imarknadsrättslig mening utan enbart anvisningar. Kopplingsförbehällethar också föranlett diskussion i utskottet. I det enhälliga betänkandettillstyrks emellertid propositionens förslag. Pä den här punkten, bl. a., harett särskilt yttrande avgivits. Ulskotlet skriver på s. 43 i sitt betänkande:"Utskottei vill också framhålla att del är tvivelaktigt omkopplingsförbehållen i deras nu tillåtna form verkligen kan medföra en säavsevärd belastning för köparen som påstås i propositionen. Icke desto mindreanser ulskotlet att övervägande skäl talar för atl kopplingsförbehåll helt börförbjudas i konsumenlkreditförhållanden." Detta gäller kanskehuvudsakligast vid reparationer av bilar. Om en köpare på kredit har köpt enbil som därefter blir i behov av reparation, kan kopplingsförbehållet innebäraalt reparationen måsle utföras hos den som har sålt bilen. Det är detta s. k.kopplingsförbehåll som blir förbjudet. Vi har i utskottet hafl litet olikauppfattningar om detta men har accepterat propositionenssynpunkter. Närdel slutligen gäller restskulden har propositionens huvudregel ac cepterats, men utskottet föreslår ett undantag vid vanvärd. Detta framgår bäst av ändringsförslaget till lagtext på s. 51, där det i >; 18 heter:"Till godoräknas kreditgivaren ett större belopp än köparen, får kreditgivaren ej kräva ut mellanskillnaden (restskulden)." Därefter kommer utskottets tillägg: "-- i annat fall än då varan har utsatts för betydande vär deminskning genom att köparen vanvårdat varan." Somsammanfattning, herr talman, vill jag framhålla atl utskottet är angelägel allklargöra alt ändringarna i detta sammanhang ingalunda får betraktas somförsämrande för konsumenterna. Alltför krångliga bestämmelser gör helakreditförfarandel dyrare och får ytterst betalas av konsumenten. En rättvisavvägning ger många fördelar och ökar möjligheterna all få krediter, och dettamåste ju också anses vara konsu-mentvänligt. I fråga om bankinformationenupprepar jag atl vi inte vill framtvinga en meningslös eller missvisandeinformation. ikraftträdandet föreslås ipropositionen , men ett enigt utskott föreslär i stället . Jag är medveten om all jag har använt än vad jag harangivit i förväg - innan jag går upp i talarstolen är det litet svårt att velanär jag skall sluta tala. Därför ber jag nu talmannen och kammaren om tillgiftför all jag använt ytteriigare , bl. a. för att något redovisa detoerhört viktiga lagstiftningsarbetet. Meddel anförda ber jag, herr lalman, att få yrka bifall till lagutskottetsbetänkande. INGERLINDQUIST (m): Liksom ordföranden är jag glad över att vi i utskottet har kunnat kommafram till ell enhälligt betänkande. Men det har verkligen inte skett ulandiskussion och stor tankemöda. Jagvill också särskilt framhålla kansliets arbetsinsatser. I ulskotlet har vikunnat glädja oss åt den skicklighet med vilken kansliet bemästrat detta mångagånger ytterst invecklade material. Somframgått har vi i utskottet gjort vissa förändringar. De har kommit till efternoggrann prövning av olika alternativ, och resultatet har sedan underställtslagrådet för granskning. Genom dessa ändringar har vi kunnat tillgodoseönskemål frän skilda häll, och ändringarna har enligl min uppfattning medförtpåtagliga förbättringar. Jagvill understryka vikten av att vi pä konsumenträtlens område har ett välfungerande regelsystem. Alla är vi ju konsumenter, och alla blir vi därförberörda av lagstiftningen på detta område. Jag vill erinra omregeringsdeklarationen som säger: "Värt lands ekonomi skall även i framtidenbygga på en socialt styrd marknadshushållning med fritt konsumtionsval, frikonkurrens och en aktiv konsumentpolitik." Detta vill jag understryka föratt undvika missförstånd beträffande det som jag nu tänker säga och om möjligtförhindra onödig polemik. Iett särskilt yttrande har och jag framhållit alt det är engrannlaga och inte så alldeles enkel uppgift att avgöra vad som verkligen ärtill fördel för konsumenten. Regler som ser ut att vara bra kan skapa onödigtkrångel och byråkrati. Man måste fråga sig om fördelarna är såstora att de är värda vad de kostar - för del är konsumenterna som i sistaledet står för kostnaderna. Det förefaller som om delta ibland förbises.Intresset för konsumentens bästa tycks ibland skapa ett slags enögdhet ochhindra en allsidig avvägning. I vårt särskilda yttrande har vi exemplifieratdetta. Vi har först tagit upp kreditgivarnas informationsplikt.Informationsplikten gäller generellt också de krediter som bankinrättningar gerät konsumenter. Som ordföranden redogjorde för har utskottet i full enighetnågot inskränkt denna bankernas informationsplikt. Det tycker jag är bra. Viifrågasätter i vårt särskilda yttrande om bankkrediter över huvud taget bordeha blivit föremål för någon reglering i denna lagstiftning. lagbunden och föremål förvittgående insyn från statsmakternas sida. Vihar som ell annat exempel tagit upp frågan om tillåtlighet av av-räknings- ochkopplingsförbehäll. Ett kopplingsförbehåll innebär, som också ordförandenredogjorde för, att t. ex. en bilförsäljare som har sålt en bil på avbetalningges rätt till säkerhet i bilen, inte bara för betalningen utan också förreparationer som han sedan utför på bilen. Jag vill dock påpeka all man inte ärtvungen att reparera hos den person som man har köpt bilen av - vilket är envanlig missuppfattning. Närdessa regler diskuterades vid tillkomsten 1953 kritiserades de, och man varrädd för atl de skulle fä tråkiga följder, men man kom fram lill att de skulleinföras. Särskild vikt lade man då vid hänsynen lill kapitalsvaganäringsidkares intresse av att kunna fä nödvändiga reparationer utförda päkredit. har man i propositionen tagit bort den möjligheten. motion av och riktas kritik mot atl dennamöjlighet har tagits bort. Motionärerna säger att bilinnehavet spelar enviktig roll i många familjer. Det är inte en obetydlig del av hushållensdisponibla inkomster som används för personbilens drift och underhäll. Det kanuppstå plötsliga reparationsbehov när man saknar medel till reparationer.Kopplingsrätlen utgör, säger motionärerna, ett snabbi, billigt och seriöstkreditgivningsalternativ med god säkerhet. De säger vidare all man inte kanfinna belägg för missbruk eller negativa effekter av förbehållen. De framhållerockså att regeringsförslaget i stället innebär risker för alt ekonomiskt svagakonsumentgrupper kan undandras kreditmöjlighet för ekonomiskt ellerirafiksäkerhetsmässigt betingade reparationsarbeten. Sådana synpunkter harockså förts fram av företrädare för . Jagtycker alt det är mycket som talar för dessa synpunkter, och jag har allvariigtövervägt att reservera mig men har slutligen stannat för att dela utskottetsuppfattning. Det är väldigt viktigt all man följer utvecklingen pä det härområdet. Visar det sig att den nya lagen medför ölägenheter för dem som ärkapilalsvaga, bör vi vara beredda till förändringar. Dettredje fallet, som och jag har tagit upp i värt särskilda yttrandeför att visa alt den mest närliggande lösningen kanske inte alls är den bästaför konsumenterna, gäller vad en utvidgning av det ut-mälningsfria området kanfå för konsekvenser. Beträffande många av de varor som är kreditvärdiga och somsäljs med ätertagandeförbehåll kommer man i fortsättningen inte all kunna göragällande återtagan-deförbehållel, eftersom utsökningslagens vidsträcktabeneficeregel nu skall gälla. Det kommer atl medföra att det kan bli svårareatt köpa så vanliga varor som dammsugare och symaskiner på avbetalning. Det ärverkligen en inle önskvärd effekt av reglerna. Från företagarhåll har man ocksåpåpekat atl man befarar en betydande nedgång i tillverkningen av sådana varor,med en alltför känd följd för sysselsättning och lönsamhet. Även sådanaeffekter är nödvändiga att väga in i avgörandena. Jaghar alltså den uppfattningen atl inriktningen av konsumentlagstiftningenallvarligare bör övervägas inom . Jag blev stärkt i denmeningen när jag i tidningen läste intervjuuttalanden avjustitieministern och rättschefen i departementet med anledning av de nyadirektiven till konsumentköplag. Tidningen konstaterar med anledning avuttalandena att justitieministern och hans rättschef tycktes ha olikauppfattning om vad som egentligen är den huvudsakliga avsikten med attregeringen tillsalt en kommitté för att se över konsumehllagen. Ettklarläggande på den här punkten skulle nog vara bra, särskilt som dessadirektiv på sina håll har uppfattats som överraskande långtgående. Jag vill också någotberöra punkterna 2 och 3 i värt yttrande. Punkten2 gäller stadgandet i 11 S att kreditgivare inte får motta av köparen ingångenväxelförbindelse beträffande fordran pä grund av kreditköpet. Den somuppsåtligen bryter mot denna bestämmelse och liknande bestämmelser kan dömastill böter. Här har man alltså sanktionerat rent civilrättslig lagstiftning meden straffbestämmelse. Jag tycker alt man skall la bort böter i så mängasammanhang som det är möjligt. har glädjande nog isitt nya förslag övervägt dessa tankegångar. I det här fallet skulle man kunnakomma till rätta med överträdelser genom att göra ett avtal ogiltigt. I andrafall kan man komma till rätta med överträdelser genom atl man i ställetförelägger vite eller genom att man gör som regeringen glädjande nog föreslagiti del ärende som följer på detta, lagutskottets belänkande nr 7, där särskildatrafikförsäkringsavgifter ersätter böter vid underiåtenhel atl betalatrafikförsäkring. Jag tycker att det är en utmärkt väg som man bör fortsättapå. Punkten3 i vårt särskilda yttrande berör viklen av att lagtext är klar och entydig.Som ell justitieråd framhållit vid lagrådsgranskningen skall man alltid försökautforma lagbestämmelser sä, att reglerna utan svårighet skall kunna utläsas avlagtexten. Man skall helst inte vara nödsakad alt söka efter dem ilagförarbeten och inle heller när del gäller civilrättsliga sammanhang varahänvisad till administrativa myndigheters avgöranden. Jagvill sluta, herr talman, med en erinran om atl ett enigt utskott slår bakombetänkandet men också med en förhoppning om all de synpunkter som jag harframfört får tjäna lill ledning vid kommande lagstiftning på konsumenträttensområde. Med hänsyn tillatl de två tidigare talarna i sina anföranden myckel utförligt har beskrivitkonsumenlkreditlagens innehåll kan jag nu inskränka mig till atl säga följande: Utvecklingenav kredilutbudet har gått förbi avbetalningsköplagen med dess begränsadetillämpningsområde. De regler lill köparens skydd som den lagen innehållersvarar inte heller i alla delar mot nutida syn på en lämplig avvägningmellan näringsidkares och konsumenters intressen. Övriga gällande lagregler ärav stor betydelse för konsumentskyddet, men de behöver kompletteras medytterligare bestämmelser som är speciellt inriktade pä konsumentkrediterna. Denkonsumentkreditlag som nu skall besluta om fyller ett stort behov.Konsumentkreditlagen innebär en förbättring av konsumentens ställning gentemotden som lämnar kredit. Även i övrigt tillgodoser de i propositionen framlagdaförslagen väl de krav som man från konsumenters och näringsidkares sida kanställa på en lagstiftning på detta område. När utskottet under sin behandlinghar gjort vissa ändringar i paragraferna 12, 13, 15 och 18 får delta ses somett resultat av de överläggningar som utskottet har haft med förelrädare för enrad olika organisationer, och resultatet kan karakteriseras som kompletteringaroch förtydliganden av propositionens förslag. Det är ytterligare en sak jag vill beröra; den gäller tidpunkten förlagens ikraftträdande. Med hänsyn till all den här propositionen lämnades tillriksdagen kunde ulskotlet inte påbörja sill egentliga arbeteförrän . Materialets omfattning är av den storlekenatt det var omöjligt atl kunna slutföra utskottsbehandlingen.Det var nödvändigt att fortsätta nu under innevarande höst så att utskottetkunde slutföra sitt arbete. Del har då inle varit möjligt alt slå kvar vid delursprungliga förslaget om ett ikraftträdande . Utskottei hardärför enats om att som datum för ikraftträdandet föreslå den 1 januari 1979.Det har skett inle minst med tanke på behovet av en omfattande information omden nya lagen. Detta behov har också konsumentombudsmannen myckel kraftigtunderstrukit vid sina överläggningar med utskottet. behöverockså genomföra en rad överläggningar med olika organisationer ochgöra annat förberedelsearbete, inte minst konstruera avräkningslabeller osv. UlskolleKföreslär alltså ikraftträdande . Vi vill då framhålla detangelägna i att man utnyttjar detta år lill atl ge en omfattande information.Del har också med skärpa framhållit i sin motion, som utskottetbehandlade i samband med denna proposition. När nu dessa tidsmässiga fördelarföreligger hoppas vi alt departementet skall vidta åtgärder för att informeraordentligt. Vi hoppas slippa uppleva alt företag, firmor och enskildafortfarande saknar information om den nya lagen när den träder i kraft vid årsskiftet1978-1979. Med den förhoppningen ber jag alt få yrka bifall lill utskottetshemställan. Liksom de treföregående talarna i detta ärende vill jag understryka viklen av attkonsumenterna ges en stark ställning i olika förmögenhetsrättsligaförhållanden. Med tanke på den konsumenträttsliga utvecklingen ochden vi står inför finns del anledning atl säga några ord omkonsumenirätten och vad man kan begära av den. Samhällethar på flera olika sätt sökt stärka konsumenternas ställning.Det har varit bra och behövligt. Del har skett genom rådgivande insatser, genomkontakter mellan de statliga konsumenlmyn-dighelerna och enskilda företag ochpä andra sätt. Det har också skett genom en omfattande lagstiftning avkonsumenlrällslig karaktär. Detär knappast någon överdrift alt påstå atl konsumenirätten är ett av de lagstiftningsomrädensom har expanderat snabbast . Litet beroende pä hur man räknarkan man säga att ett 20-tal lagar direkt berör oss alla i vår egenskap avkonsumenter. Jag är inte övertygad om att så mänga av kammarens ledamöter skullevara beredda atl ange ungefär vilka 20 lagar detta gäller. Än mindre tror jagdel stora flertalet konsumenter har kunskap om exakt vilka regler som gäller pådet här området. Ungefär hälften av dessa lagar har tillkommit under1970-talel. Det visar också vilken snabb expansion som har skett på deltaområde. Delär naluriigt att vissa svårigheter uppstår när man inom en kort tidsperiodmyckel hastigt inför nya lagregler, särskilt om dessa lagregler skall kunnautnyttjas av allmänheten. Med något undantag har alla de nya lagarna påkonsumenträttens område tillkommit direkt för all stärka konsumenternasställning. Hardå konsumenterna haft en rimlig chans att tillgodogöra sig alla nya regler?Känner konsumenterna över huvud taget lill alla sina rättigheter? Svaret påbåda frågorna blir med största sannolikhet nekande. Isjälva verket förhåller det sig t. o. m. så all många av de rättsregler som ärav fundamental betydelse i konsumentsammanhang och som har existerat ända sedanseklets början ännu icke är tillräckligt väl kända. Hur många konsumenterkänner exempelvis till all även muntliga avtal är fullt bindande på praktiskttaget alla områden? Hur vanligt är det att konsumenter känner till att defabriksgaranlier som medföljer varor ofta innebär en stark begränsning av detansvar tillverkarna har enligt köplagens regler? Ändå är del här tvä centralarättsbestämmelser som oförändrade har funnits i svensk lag sedan sekletsbörjan. Nukan man ju hävda att konsumenterna under alla förhållanden inte kommer i ensämre ställning därför att de inle känner till nya regler. I sämsta fall kan deinte utnyttja sina möjligheter enligt reglerna och ingenting sker. Någon direktnegativ konsekvens av konsumenllagstift-ningen skulle sålunda inte kunnauppkomma. Men det finns dess värre invändningar mot det resonemanget. Del ärfullt möjligt alt bristande eller ofullständig information om konsumentskyddetsutformning kan leda till uppenbara rättsförluster. Låt mig bara ge ett exempel. Dengällande hemförsäljningslagen är . ser man dock ikonsumenlspalter varningar för missuppfattningen att den s. k. ångerveckan, sominfördes med hemförsäljningslagen, skulle innebära all man alltid kan lämnatillbaka en vara inom frän det man har köpt den. Sä är det som bekantinle.