prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat: Ja- 140 Nej - 122 Punkterna 2 och 3 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. §21 Arbetsförhållandena för sophämtningspersonal Föredrogscivilulskotlets betänkande 1977/78:6 med anledning av propositionen 1977/78:50om ändring i byggnadsstadgan (1959:612), m. m., jämte motioner. I den fråga som är föremål för behandling finns det ingenreservation till utskottets betänkande. Socialdemokraterna har införutskottets behandling av proposition 1977/78:50 väckt en motion med krav pä ettförstärkt fackligt inflytande inför ombyggnader av soprummen i det äldrebostadsbeståndet. Denna motion har utskottet enhälligt ställt sig bakom, ochdet noterar jag med stor tillfredsställelse. Närfrågan om sophämtarnas arbetsmiljö nu har matchats fram till riksdagsbehandlingvill jag bara göra några kortare kommentarer frän socialdemokraterna. Vihar engagerat oss starkt i denna fråga, och vi har gjort det i nära samförståndmed sophämtarnas fackliga organisationer. Vi kritiserade regeringen som hösten1976 i sitt förslag till inte hade modet att låta de föreslagnaändringarna i byggnadsstadgan omfatta också det äldre bostadsbeståndet. Viansåg den utredning som ånyo - för vilken gång i ordningen har jag svårt att hållareda på - skulle fundera på sophämtarnas arbetsmiljö fullständigt onödig. Detfanns redan då - det var -ett tillräckligt material för attfatta ett helhetsbeslut i frågan. Ett genomgående argument från borgerligt hållvar den gången att ett riksdagsbeslut omfattande all bebyggelse skulle kunnatas i så god tid att bestämmelserna kunde träda i kraft den . Denborgerliga majoriteten bestämde. En ny utredning har tagit fram ännu meramaterial. Bestämmelserna avser nu också det äldre bostadsbeståndet ochföresläs träda i kraft . Denpropositionen ställer vi oss bakom. I fråga om sakinnehållet finns delemellertid ingenting i regeringsförslagel som vi inte kände till för ett årsedan. Förgäves försökte vi frän socialdemokratiskt håll få de borgerligapartierna att förstå alt en ny utredning var att slösa . Detnu aktuella förslaget - som vi alltså tycker är bra - är inte märkvärdigare änatt ett beslut kunde ha fattats och trätt i kraft medövriga ändringar i byggnadsstadgan . Päen viktig punkt har propositionsförslaget förbättrats. Det gäller fackels rollinför ombyggnaden av soprummen i de äldre fastigheterna. Redan vid planering avåtgärden - och även i de fall då byggnadslov inte krävs - är det viktigt attfastighetsägaren samråder med representanter för de fackliga organisationernaoch hyresgästerna. Enligt vårt sätt att se - och den övertygelsen harbekräftats vid de besök som utskottet har gjort i olika hyresfastigheter iStockholm - måste såväl sophämtarnas som deras fackliga organisationersmedverkan inför förestående ombyggnader tillmätas den allra största betydelse.Det är naturligtvis bra att utskottets borgerliga ledamöter nu också har slutitupp bakom den grundsynen. Från socialdemokratiskt häll uttalar vi vår tillfredsställelse över deförslag till en förbättring av sophämtarnas arbetsmiljö i hela bostadsbeståndetsom nu skall besluta om. Vi förväntar oss att fastighetsägarna överlag ställer upp för att förverkliga dessa förändringar ibyggnadsstadgan. Från vårt håll kommer vi all myckel närgänget följautvecklingen på detta område. Skulle del uppstå svårigheter vid genomförandelav de miljöfrågor vi nu diskuterar, kommer vi inom det socialdemokratiskapartiet att vara mycket lyhörda inför de krav som i fråga om sophämtarnas arbetsmiljöerkan komma att ställas av deras fackliga organisationer. (Andrevice talmannen: eller andra meningsyttringar från åhörarna är ejtillåtna.) Eftersom civilutskottet enhälligt har hemställt "att medbifall till regeringens förslag, med anledning av motionen 1977/78:164 och medavslag pä motionen 1977/78:135 antar vid propositionen fogat förslag till lagom ändring i byggnadsstadgan", var del inte planerat att vi skulle hanågon diskussion i kammaren. Jag vill emellertid göra några kommentarer medanledning av det anförande som höll. Vihar tillstyrkt den socialdemokratiska motionen därför att den överensstämmermed vad som har anförts i propositionen, nämligen alt det är viktigt att de somkan dessa problem i verkligheten, alltså arbetarna som utför detta jobb, genomsina fackliga organisationer får inflytande på den ombyggnadsverksamhet ibefintliga fastigheter som enligt propositionen skall komma i gång. Jagskulle egentligen kunna nöja mig med att hänvisa till vad vi sade när vidiskuterade den föregående propositionen beträffande nya byggnader; då gjordevi klart att den slutliga utformningen av hur ingreppen skulle ske i befintligbebyggelse behövde utredas ytterligare. Regeringen valde alltså linjen attförst lägga fram förslag på det okontroversiella området för att så snart sommöjligt tillgodose renhållningsarbetarnas arbetsplatskrav, varefterman nu har gäll vidare med att se över de problem som är förknippade med kravpå genomförande av åtgärder i den befintliga bebyggelsen. Jagvill alltså bara konstatera att den nuvarande regeringen har lyckats att underden korta tid den har suttit lägga fram förslag för att i det fortsattapraktiska ombyggnadsarbetet lösa frågorna. Jag vill understryka att del ärangeläget all de verkligen blir lösta, eftersom arbetsförhållandena ärotillfredsställande. Dessa otillfredsställande förhållanden har emellertidfunnits av socialdemokratiskt regeringsinnehav. Därför behöverju inte känna sä stark indignation, och hans kritik motregeringen för all den saknade mod att lägga fram enproposition för hela området var, som jag tycker, helt obefogad. Det är bara bra att vi nu har nått en överenskommelse om fackets rollnär det gäller arbetsmiljön för sophämtarna. Vadvi kritiserat och fortfarande kritiserar är att det förslag som vi diskuteradehär i kammaren borde ha omfattat hela bostadsbeståndet.Det har nämligen inte framkommit någonting som förändrar detsakmaterial som vi hade när vi behandlade denna fråga . Frånsocialdemokraternas sida varnade vi för att slösa med tiden genom att tillsättaytterligare en utredning. Det fanns nämligen redan då ett underlag som vi kundefatta beslut pä. Det är där vi satt in kritiken. kan vi konstatera alt vi fick rätt. Det har icke framkommit någonting somändrat sakförhållandena. Del är helt naturligt att vi tycker att det är utmärktatt utskottet och kanske också kammaren sluter upp bakom det förslag somföreligger. Den enighet som råder borde det, , med litet godvilja ha varit möjligt att mobilisera redan för ett är sedan. KJELLMATTSSON (c): Enigheten fanns redan då. Vi skrev nämligen i betänkandet att detskulle komma en proposition som knäcker problemen med det befintligabostadsbeståndet. Attdel bakomliggande sakmaterialet inte har förändrats är ju alldeles självklart.Förhållandena var konstaterade. Vad som behövde övervägas var de praktiska ochekonomiska möjligheterna att genomföra de nödvändiga åtgärderna. Överläggningenvar härmed slutad. Omden framlida lokaliseringen av hemvärns- och frivilligavdelningen inom Uppsalaförsvarsområde § 22 Om den framtidalokaliseringen av hemvärns- och frivilligavdelningen inom Uppsalaförsvarsområde Försvarsministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda fråga, 1977/78:172,och anförde: har frågat mig om hemvärns- och frivilligavdelningenvid , i enlighet med uppfattningen hos berördafrivilligorganisalioner, kommer att vara lokaliserad till även efterförbandets flyttning till . Jagvill först erinra om att riksdagsbeslutet om flyttning av S I tillEnköping avsåg hela myndigheten med undantag för vissa särskilt angivna delar.Hemvärns- och frivilligavdelningen nämndes inte i sammanhanget. Chefenför är försvarsområdesbefälhavare inom såväl somVästmanlands försvarsområden. Förutom hemvärns-och frivilligavdelningen iUppsala ingår i förbandet även en hemvärns-och frivilligavdelning som ärlokaliserad till . Chefen för armén har föreslagit att även denverksamhet som bedrivs härifrån skall samlas till då S 1 flyttar dit.Frågan övervägs f. n. inom försvarsdepartementet. I detta sammanhang kommerorganisationen för hemvärns- och frivilligverksamhet inom båda försvarsområdenaatt prövas, varvid även frågan om hemvärns- och frivilligavdelningens i Uppsalalokalisering kan komma att aktualiseras. Jag tackarförsvarsministern för svaret på min fråga. Efterriksdagsbeslutet om flyttning av S 1 från till , ett beslut somdet inom parentes sagt finns all anledning att beklaga, har frågan omfrivilligorganisationernas plats i verksamheten ägnats stort intresse. Ijanuari 1975 skrev företrädaren för Östra Sveriges personaltjänsts-förening.Upplands befälsutbildningsförbund. , kvinnligabilkårer Fo 47 och Frivilliga aulomobilklubben till chefen för S 1 ochförordade "pä det starkaste" att hemvärns- och frivilligavdelningenäven i fortsättningen skulle lokaliseras till . Iskrivelsen hävdar man att det är tveksamt om rekryteringsunderlaget i Enköpingmedger en flyttning av resp. förbundsledning dit och att samverkan med övrigaregionala myndigheter skulle försvåras av en sådan lösning. Behåller manförbundsledningarna i men flyttar frivilligavdelningen försväras dedagliga kontakterna mellan förbundsfunktionärerna och frivilligavdelningen. Iskrivelsen heter det om detta alternativ: "Resp. funktionär måste heltenkelt avsätta en del av eller hel arbetsdag för att resa till för attlösa uppkommande problem även av trivial natur. Det kan ifrågasättas omförenings- och förbunds-funktionärer är villiga att offra tid och arbetsinkomstför detta. mycket stor risk attverksamheten då avklingar inom frivilligorganisationerna och får en mycketbegränsad omfattning i ." Liknandesynpunkter framfördes vid en uppvaktning av chefen för armén i mars 1976.Erfarenheten visar, sade man där, att befälskadern vid S 1 på grund av sinspecialisering endast i begränsad omfattning åtar sig uppgifter som frivilligainstruktörer. Liksom och sannolikt i än högre grad kommeruniversitetsstuderande att engageras som instruktörer. De för verksamhetendirekt ansvariga inom hemvärns- och frivilligavdelningen måste därför verka förrekrytering av instruktörer i och måste vara anträfföara där vidvarierande tidpunkter för att handleda instruktörerna. Jagär medveten om att man kan ta upp andra aspekter än vad jag gjort . Men deargument från frivilligorganisationernasom jag har fört fram här är mycketstarka. Det är viktigt att ta hänsyn till dessa argument när man gör den sistaprövningen. Försvarsministern säger nämligen i svaret att frågan omavdelningens lokalisering kommer att prövas inom försvarsdepartementet. Någonlåsning har alltså inte skett . Jagtycker att detta för dagen är ett tillfredsställande svar och vill uttryckaförhoppningen att försvarsministern vid prövningen kommer att beakta de starkaargument som framförts av frivilligorganisationerna inom försvarsområdeoch som jag här har gjort mig till tolk för. Omskyldigheten att avstå mark för militära ändamål Överläggningen var härmedslutad. § 23 Om skyldigheten att avstå mark för militära ändamål Försvarsministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda fråga, 1977/78:175, ochanförde: har frågat mig om jag anser att gällandeprinciper även skall gälla när det är fråga om att avstå mark förmilitära ändamål. Jaganser inte att del flnns någon anledning att ändra på gällande principer föranskaffning av mark för militära ändamål. Mitt svar på frågan är alltså ja. AvSven redogörelse för bakgrunden till sin fråga framgår dock att hanegentligen avser något annat. Han vill veta om jag anser att markägare sommåste avstå mark till försvaret skall kunna få mark som tillhör staten somersättningsmark. Detta är en fråga som jag inte kan ge något generellt svar påoch som inte heller kan anses vara av principiell natur. Till sådana frågormåste man enligt min mening ta ställning från fall till fall i samband med genomförandetav beslutade markförvärv. Jag anser dock att staten tillhörig mark, t. ex.domänmark, bör kunna lämnas i utbyte mot mark som tas i anspråk av försvaretunder förutsättning att goda skäl talar för detta. Omskyldigheten att avslå mark JÖr militära ändamål Jag ber att få tacka försvarsministern för svaret på min fråga. Minfråga gällde blott och bart om nu gällande principer skall råda och ingentingannat. Jag har fått elt svar som till en början är tillfredsställande,alltsåsvaret ja. Om försvarsministern hade stannat där kunde jag ha varit helt nöjdmed frågesvaret, men han gör utvikningar och talarom att det kan finnasanledning till att domänverket i vissa fall avstår från mark. Då kommer mantillbaka till det som var anledningen till att jag ställde frågan. Dengjorda framställningen i det här aktuella sammanhanget har oroat domänverketoch , på grund av att nya principer skulle införas sominnebär att domänverket i huvudsak skall svara för mark som skall avstås förförsvarsändamål. Det vore i så fall mycket olyckligt, därför att man kan intekräva att domänverket, som i många avseenden ofta har en god markarrondering,skall sitta emellan och avstå mark, med de konsekvenser det fär dels fördomänverkets ansvar mot sina anställda, dels för verkets ansvar mot sinakunder, dels det arbetsgivaransvar domänverket känner för sina anställda och desociala förmåner som de anställda har i domänverket. Jagvill hålla med försvarsministern om att det i vissa fall kan vara bådenödvändigt och bra att ta upp en diskussion om markarrondering vid sådana härtillfällen. Men om man avser att införa någon ny princip om att domänverketskall vara med och svara för en markkompensation gentemot andra ägarkategorierkan det få väldigt olyckliga konsekvenser. aktuella fallet gäller det som ägs av 35 privata skogsägare,eller knappt per ägare, alltså en mycket olycklig markarrondering.Det finns i det här sammanhanget inget skäl för att domänverket skulle avståfrån en god arrondering på andra håll. Motbakgrund av vad de borgerliga partierna uttalat rent principiellt i de härfrågorna beträffande krav på att domänverket skall avstå mark, kvarstår min oroefter det svävande svar som försvarsministern lämnade på slutet. Jag skulleönska ett klargörande av vad han avser. Jag hävdar fortfarande all det här inte är någon principfråga. Tidigarehar det lämnats ersättningsmark när så varit lämpligt, och min uppfattning äratt i de fall där man finner lämplig ersättningsmark hos domänverket skall mankunna utnyttja sådan. Det finns faktiskt en del områden i det här landet därdomänverkets markinnehav inte haren god arrondering och därdetta kan varalämpligt. Jagkan inte gå in och kommentera del aktuella ärende som har sombakgrund till sin fråga därför att det handläggs i försvarets fastighetsnämnd.Jag kan inte komma med någon pekpinne i någondera riktningen. Men jag måstesäga att även med nuvarande principer skall det finnas möjlighet att lämnaersättningsmark. kravet framställs kanskestarkare , men det skall också ske en viss skiktning av olikamarkägarkategorier. Jagvill lugna med att det här nog är en fråga som vi kan lösa på ettrimligt sätt så att alla parter blir nöjda. SVENLINDBERG (s): Jag håller gärna med försvarsministern om alt man i varje enskilt fallskall gå in och se hur det hela kan lösas på bästa sätt i förhållande tillmarkarronderingar. Omman däremot ville ge sig in och ändra principerna sä att man ställer högre kravpå domänverket än pä andra ägarkategorier så skulle det vara mycket olyckligt. Jagtolkar försvarsministerns senaste inlägg som ett klart bejakande av attnuvarande principer skall gälla även i fortsättningen. Är det rätt tolkat så ärjag nöjd med svaret. Överläggningenvar härmed slutad. § 24 Ompensionärernas ekonomiska grundtrygghet SocialministernRUNE erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara dels GöstaAnderssons (c), dels Per () anmäldainterpellationer, 1977/78:84 resp. 85, samt dels () den 30november anmälda fråga, 1977/78:177, och anförde: har frågat mig om jag kan bekräfta regeringens avsiktatt gjorda utfästelser gentemot folkpensionärerna skall infrias. och har i interpellationer frågat om jag är beredd attredovisa regeringens inställning i fråga om pensionärernas grundtrygghet ochatt garantera att fattade beslut om framtida pensionshöjningar står fast. Jag besvarar frågan ochinterpellaiionerna i ett sammanhang. Jagvill först slå fast att 1,8 miljoner folkpensionärer är lagligentillförsäkrade pensionsförmåner som är värdesäkrade genom anknytning till dets. Delsamma gäller de ca 1 miljon pensionärer som dessutom harpension frän ATP. Del innebär att pensionsbeloppen automatiskt höjs närförändringar i den allmänna prisnivån registreras genom konsumentprisindex. Pensionärernaintar genom detta system för kompensation vid prishöjningar en särställningjämfört med många andra grupper. Värdesäkringen medför givelvis ocksåbetydande automatiska kostnadsökningar. Icke desto mindre vill jag understrykaatt det står helt klart att detta är en lagfäst rättighet som inte får rubbas.Detta framgår även av regeringsdeklarationen , där det bl.a. slås fast att de garantier som getts omvärdesäkring av pensionerna skall infrias. I denna fråga torde det också rådaen allmän politisk enighet. Utövervad som följer av värdesäkringen och det ökande antalet pensionärer harutvecklingen inom pensionsområdet kännetecknats av mycketomfattande och kostnadskrävande reformbeslut som i väsentliga delar kunnatfattas under politisk enighet. Jag vill här peka på den höjning avfolkpensionens grundbelopp som genomfördes . Folkpensionenför en ensampensionär höjdes då frän 90 till 95 96 av basbeloppet och från 140till 155 96 av basbeloppet för två makar. sänktes den allmännapensionsåldern från 67 till , som det blev större möjligheteralt individuellt välja tidpunkt för pensionering . Vidarehar de folkpensionärer som saknar ATP eller har låg ATP tillförsäkrats årligastandardförbättringar genom pensionstillskott, som fr. o. m. den 1 juli 1976årligen höjs med 4 96 av basbeloppet till dess pensionstillskotten tillsammansmed eventuell ATP uppgår till av basbeloppet. Förtidspensionärer somsaknar eller har låg ATP är tillförsäkrade dubbla pensionstillskott och fåralltså ett åriigt slandardtill-skott nried av basbeloppet avbasbeloppet. De åriiga höjningarna av pensionstillskotten avser tiden fram tillår 1981. Då kommer alla ålderspensionärer att utöver folkpensionensgrundbelopp vara tillförsäkrade ATP eller pensionslillskoll motsvarande minst45 96 av basbeloppet. Förtidspensionärerna är på motsvarande sätttillförsäkrade tillskott av basbeloppet. Jag vill även här slå fastatt det av fastställda programmet för åriiga standardförbättringargenom pensionstillskotten givetvis skall fullföljas. Även i denna fråga tordedet råda en betydande politisk enighet. Härkan också nämnas att har pensionärerna kompenseratsför prisstegringar vid fyra tillfällen. Därutöver höjdes pensionstillskottenden . En ensamstående ålderspensionär med fullt pensionstillskotthar därigenom 1977 fått en ökning avpensionens årsbelopp med . Fråganom den fortsatta reformverksamheten på pensionsområdel behandlas av denparlamentariskt sammansatta pensionskommittén. Kommittén har bl. a. haft iuppdrag att pröva frågan om en särskild standardsäkring av pensionerna utövervad som följer av nuvarande bestämmelser. Kommittén har i sitt senastebelänkande avstyrkt att man f n. inför någon form av generell standardsäkringinom den allmänna pensioneringen, bl. a. mot bakgrund av de mycket omfattandekostnadsbindningarna som skulle följa av en sådan slandardsäkring.Pensionernas standarduiveckling bör enligt kommittén liksom fåbestämmas genom gång efter annan återkommande politiska beslut. Kommittén anseratt utöver den nu pågående utbyggnaden av pensionstillskotten liksom densuccessiva framväxten av ATP bör de resurser som i rådande ekonomiska läge ärtillgängliga för förbättringar för pensionärerna koncen- ireras till de områden därbehoven är mest framträdande. Kommittén pekar därvid på behovet av attprioritera en kraftig utbyggnad av sjukvården för äldre, särskiltlångtidssjukvården och hemsjukvården. Kommitténbehandlar också nuvarande system för värdesäkring av pensionerna. Kommitténanser att detta fungerar tillfredsställande och finner därför inte skäl attföreslå någon ändring på denna punkt. Pensionskommitténsbetänkande har remissbehandlats och övervägs f n. inom . Jagkan därför inte nu gå närmare in på de frågor som kommittén har behandlat. Jagvill emellertid avslutningsvis återigen framhålla att de garantier som gettsom värdesäkring av pensionerna och det program som fastställts för årligahöjningar av pensionstillskotten slår fast och skall fullföljas. Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Del innebar ettklariäggande och lugnande besked till landels folkpensionärer. Ingen harlängre anledning att leva i oro över att den vanliga folkpensionärens standardär hotad. Det hade också varit rätt orimligt om de grupper som lagt grundentill vårt välfärdssamhälle hade blivit tvungna att göra stora uppoffringar föratt vi skulle få ordning på en del ekonomiska problem i landet. Det hade varitbåde moraliskt och politiskt ansvarslöst att slå till mot gruppen vanligafolkpensionärer. Deklara besked som statsrådet gett i olika uttalanden och i interpellationssvaretvisar att vissa socialdemokratiska tidningar haft fel, när de sökt beskyllaRune för att han ställt upp bakom kravet på standardsänkningar förfolkpensionärerna. Svaret visar tydligt att det var ett dåligtpropagandaspel som dessa tidningar ägnade sig åt. Kanske man på det sättetville rädda ur en svår politisk situation? I varje fall åstadkomGunnar utspel stor oro bland många pensionärer. Ur den synvinkeln var det ett olyckligtuttalande. Omjag tolkat syftet med uttalande rätt, så ville han diskuteradels en prioritering av de resurser som bör användas för pensionärerna, delshur vi kan finna lösningar på de ekonomiska problemen i landet. Del här ärproblem och framtidsbedömningar som inte någon politiker har rätt att smitaifrån. Ingen av oss får ta på skygglappar inför prioriteringar och avvägningar,som kan vara politiskt besvärliga men som är nödvändiga. Det vore därför felatt kritisera för att han varit modig nog att dra upp den härdebatten. Alla politiker som förutsättningslöst söker efter mediciner som kanbota vår ekonomiska sjuka har vi all anledning att uppmuntra. Meni sin ambition att föra denna debatt har såvitt jag kan förståråkat ut för två missöden. För det första deltog i enskrämselpropaganda i valrörelsen , där han sökte uppvigla landetsfolkpensionärer. Då drog politikern till med en del skamgrepp.Han försökte då få folk att tro att ett regimskifte skulle vara ett direkt hotmot vanliga folkpensionärers pensioner. har självfastnat i den rävsax som han gillrade i valrörelsen . Det propagandaspelsom han då dellog i har i viss mån skadat hans förtroendekapital i den härfrågan. Här ligger väl också förklaringen till alt syftena med hans utspelinte blev riktigt rättvist behandlade i massmedia. fär densocialdemokratiske politikern skylla sig själv att det gicksnett i massmediadebatten. Han bäddade illa för sig redan i valrörelsen . Detandra misstagel gjorde var att han diskuterade pensionärerna somen i stort sett enhetlig grupp. Tror man att alla pensionärer har sammastandard, sä hamnar man snett i debatten. Jag har då lätt att förslå att mångavanliga pensionärer med låga pensioner blir oroade. Hade däremotklarat ut att den vanliga folkpensionären rimligtvis inte har något utrymmeför uppoffringar, så hade nog debatten blivit mera seriös. Såvittjag kan förstå bör man dela in pensionärerna i minst fem grupper, om man skallfå ett rättvist underiag för bedömningen av deras standard. Fördet första har vi folkpensionärer som känt sig slitna och tagit ut sinfolkpension och därför lever med en relativt kraftigt reduceradfolkpension.