prot · G10916 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:16 Förhandlingarnaleddes lill en början av tredje vice talmannen. §1 Allmänpolitisk debatt (forts.) Det har blivit populärt all ur glömskans lilteraturvrå lyfta fram endel författare. Jag tänkte ge ett litet bidrag i den verksamheten. Den nunäslan hell bortglömde 1700-talsskalden har skrivit eltpar rader om arbetet, de bevarar sin aktualitet och är väl värda alt citeras: "Vill du naiurens vägtill verklig sällhet vela? Se här dess första bud:Arbeta!" Denlilla lovsången till arbetet innehåller en av generationer upplevd erfarenhet.Människor har i allmänhet haft klart för sig, all arbete är en nödvändigförutsättning för atl man skall må bra och känna sig till freds med sill liv. Närman ser sig omkring i vår värid så är bilden rätt dyster i det här avseendetMiljoner människor har inte del dagliga jobbel att gå till. Den senaslearbeismarknadsöversikten från arbetsmarknadsverket har åtskilligt att berättaom detta. Vårtsödra grannland hade i mitten av sepiember en redovisad arbetslöshetpå . I var motsvarande andel 5,3 96. Det har medfört alt mångasöker sig lill för all få sin ulkomst lämnade inte mindreän I 500 personer in sin ansökan lill arbetsförmedlingen om au få arbele iSverige. Det betyder nalurliglvis inte atl alla dessa kommer hit Utsikterna altfå ell jobb i är lyvärr inle särskill ljusa, och därför stannar defiesta kvar i sill hemland. IStorbritannien var andelen arbelslösa 6,7 '/6.Det innebär faktiskl en sänkningfrån augusli. Den engelska ekonomin genomgår en förbäliring. Men man startarsom bekant från en låg nivå. Totalt är det alltjämt fråga om elt stort anlalarbetslösa, närmare bestämt 1,5 miljoner. I är andelen arbetslösa4 96 och i 7,1 96, för all nämna yllerligare etl par exempel. Hurser då arbelsmarknaden ut i ? 83 000 var arbetslösa . Detbetyder i andel av arbetskraften 2 96. I internationell jämförelse ligger visåledes alltjämt mycket väl till. Del får dock inte tolkas så, att vi kan varanöjda. När man granskar statistiken närmare, finner man åtskilliga mörkapunkler. Nyanmälningarna av lediga platser forlsälier all minska. Del gällersärskilt induslriplaiser. Antalet varsel i sep- 9 protokoll 1977/78:15-16 tember visar en oroandeuppgång. Och allvarligast är kanske au ungdomar i åldern utgör närahälften av alla arbelslösa, dvs. all 40 000 ungdomar är ulan jobb. Sociologiskaundersökningar har omviiinal den förtvivlan och hopp-löshel och de storapsykiska problem som denna ungdomsarbelslöshel har inneburit och innebär för dedrabbade. I stället för all gå lill sill arbete på regelbundna lider varjemorgon och sedan ha dagen inrutad i bestämda arbetspass och raster så har mangått upp på arbetsförmedlingen och sedan drivit omkring, läst veckotidningar,suttit och pratat med kamrater och kommit in i en otäck vana atl inle göranågonting. Därifrån har stegel ofta varit kort lill ölburkar, brännvinsflaskoroch knark. Underregeringens första år har arbetsmarknadsminister vidtagit en rad åtgärderför att hjälpa ungdomar som inte fått fäste på arbetsmarknaden. Jag skall intege mig på någon uppräkning. Åtgärderna är väl kända. Men det är nödvändigt altvi nu går vidare och med kraft ser till all i handling förverkliga denungdomsgaranti som vi i länge arbetat för. Den innebär att allaungdomar skall tillförsäkras arbete, praklikplais eller fortsatt utbildning närde slutar skolan. Enmycket viktig roll måste här de s. k. SSA-råden - råden för samverkan mellanskola och arbetsliv - spela. Rådens viktigaste uppgift är all bedrivauppsökande verksamhet, så atl alla ungdomar verkligen nås av erbjudanden. 1det 2-miljarderspakel som arbelsmarknadsminislern har aviserat denna veckafinns åtskilliga förslag för alt underiälta ungdomarnas arbetssituation.Riksdagen får senare ta slällning lill de här förslagen. Sysselsällningsulredningenhar presenterat andra förslag med samma syfle. Vi får återkomma ävenlill dem här i och säga vad vi lycker om dem. Delvikliga är alt vi får bukt med ungdomsarbetslösheten. Därför är detutomordentligt viktigt all regeringen och arbetsmarknadsminister sin energiska arbetsmarknadspolitik. Sysselsättningen harpriorilerals , och den skall prioriteras även ifortsättningen. Samtidigtfinns en mer glädjande faktor i arbetsmarknadsstatistiken som vi böruppmärksamma, nämligen atl det totala antalet sysselsalla ökar. Trots denlågkonjunktur vi är inne i och trots de stora strukturproblem vi brottas med,hade vi i sepiember 000 fler sysselsalla än . Vi haraldrig tidigare haft så många personer i yrkesverksamhet - drygl 4 miljoner.Uppgången hänför sig till kvinno-sysselsätlningen och den fortgåendeexpansionen inom den offentliga sektorn. finns anledning att titta litet närmare på hur dessa drygt 4 miljonermänniskor, som är verksamma på svensk arbetsmarknad, fördelar sig i olikaavseenden. För männen innebärutvecklingen minskande förvärvsfrekvens. 1970 var 60,6 96 av männenyrkesverksamma. hade det enligt den stalislik jag har blivit enminskning till 57,2 96. För kvinnorna är Ulvecklingen den motsatta: från 1970 till , en ökning med 3,5 96. Men av kvinnorna var närmare 800 000 deltidsanställda - dvs. över 40 96 av deförvärvsarbetande kvinnorna. Anlaleldeltidsarbetande män är väsenlligl mindre - endasi ca 10 96 av det totalaanlalel deltidsarbetande. En viss ökning kan noteras på senare lid även förmännen. Denhär snedfördelningen förklarar säkert en hel del andra obalanser mellan kvinnoroch män på arbetsmarknaden. Alt, som del heter, göra karriär-dvs. att nå debäst betalda jobben och chefsposter-är naturiigtvis mycket svårare för endeltidare än för den som på ägnar sig åt sitt arbete. Omman tittar litet närmare på den statliga löneseklorn, visar del sig i fråga om9 300 tjänster med en månadslön på . och däröver, all sådana innehas avendast 500 kvinnor. Av dem arbetar endasi ett 70-tal på deltid. Ser man däremotpå de lägre tjänsterna, finner man det omvända förhållandet. Där är kvinnornahelt dominerande, och inte mindre än 40 96 av dessa kvinnliga befattningshavarehar deltidstjänster. Dåkan man, herr talman, fråga sig om slutsatsen skall vara atl man bör motverkadeltidstjänster. På del svarar jag för min del att det vore fel. Tvärtom är deldenna flexibilitet på arbetsmarknaden som möjliggjort för många kvinnor allkomma ul i arbelslivei och få nya sociala koniakler. Mycken isolering hardärigenom kunnal brytas. 1stället bör vi studera deltidstjänsternas villkor och fundera över hur defungerar och kan förbättras. Det är den linje som de slora löntagarorganisationernaockså har slagit in på. Denav regeringen tillsatta jämställdhelskommittén håller på att arbeta med de härfrågorna. kommer f ö. en delrapport om deltidsarbetets utvecklingunder senare år. Blandmånga åtgärder som jämställdhetskommittén förbereder finns också den all enligluppdrag framlägga etl förslag lill lag mot könsdiskriminering. Den lagen kanbehövas på många områden. Exempelvis lever många fördomar kvar om vilka arbetenkvinnor bör söka och vilka de inle bör söka. För kort lid sedan annonseradeexempelvis elt välkänt företag efter ny personal. I stor fet stil kungjorde mandå att man sökte kvinnlig packningspersonal. Varför just kvinnlig? Somså ofta konstaterar man således atl frågan om jämställdhet i arbetslivetgäller attityder. Opinionsbildningen för jämställdhet måsle drivas vidare. Detser man inle minst på linjevalet i gymnasieskolan, där det alltjämt blandförstahandssökande är nästan enbart filekor på linjer som konsumiion,beklädnadsteknik och vård och näslan enbart pojkar på hela långa raden avtekniska linjer. Men, herr lalman, visslhar del hänt åtskilligt på den långa vägen lill jämställdhel mellankvinnor och män. För nog befinner vi oss på mils avstånd från den lid då ElinWägner som vår förslå kvinnliga jour-nalisl svarade i redaklionens lelefon påHelsingborgs-Poslen och då ofta fick höra en undrande, small chockad röstfråga: "Är ingen av herrarna EVAHJELMSTRÖM (vpk) kort genmäle; Några kommentarer till inlägg. Han hävdar all del faktumatt 800 000 kvinnor Ivingas arbeta dellid är någol positivl och någonling somkvinnorna eftersträvar. Så är det ju inte. Samtliga tillgängliga dala visar påmotsatsen. Kvinnorna har dellid därför att något annat inle finns atl få. Sedanlar upp jämlikheten. Inser inte alt grunden förjämställdhet är rätten lill att kunna försörja sig? Det kan man inle på eltdeltidsjobb - dessutom som regel lågavlönat. Så länge jag är ekonomisklberoende av en kari kan jag inle få jämställdhel på andra områden. Sedanär det en annan sak alt samtliga lönearbelare behöver en kortare arbelsdag medbibehållen lön. Del skulle i molsais lill dellidsjobbens ökning vara ell stegframåt på vägen till jämställdheten. Jagkan inte tycka annat än att syn på de här frågorna inger farhågorför den numera så omskrutna lagen mol könsdiskriminering. Vissl kan del varabra med en lag mot könsdiskriminering, men del är ju hell otillräckligl. Vadsom behövs är en lag mol kvinnodiskriminering, vilket är någol hell annat ochmyckel mer. Delexempel som anför kan behöva komplelleras för att man skall selagens verkningar. Visst diskrimineras kvinnor när de söker jobb. Då jag enmorgon sedan slog upp Dagens Nyheier såg jag altjämställdhelskommiitén sökte två stycken medarbetare, en relativt lågavlönad ochen mycket högavlönad. Mot bakgrund av de siffror som anför om hurfå kvinnor det finns på högavlönade befattningar i slallig ijänsl lycker manalt det borde vara självklart för jämställdhelskommittén all verka för att enkvinna skulle få den här högre tjänsten. Men ack nej! I annonsen slåruttryckligen atl eftersom man huvudsakligen har kvinnor på kommitténs kanslivill man ha manliga sökande. Vad är della om inte kvinnodiskriminering? Sedandet här med ungdomsarbetslösheten. Regeringens ålgärder är kända, säger herrWirlén. Men del är ju effeklerna som är intressanta. Se till dem i stället.Varje dag växer skarorna av arbetslösa ungdomar. Och ungdomsgarantin i förraårels regeringsdeklaralion, som jag tog upp i mill förra inlägg, vart log denvägen ? () kortgenmäle: Lål mig försl la upp påstående om all 800 000 kvinnortvingas att deltidsarbeta på svensk arbetsmarknad. Det skulle vara väldigiintressant all veta vad egentligen har för bevis för dettapåstående. Det förhåller sig förvisso inle så, , utan iväriomanser många kvinnor, atl deltidsarbete är det allernaliv som passar dem bäst.Jag är väl medveten om alt det finns ett anlal deltidsarbetande kvinnor somskulle önska hellidstjänstgöring men i nuvarande arbetsmarknadsläge har svårtatt få det. Men del rör sig inte om 800 000, utan får nog gå nedunder 100 000 för att finna ett rimligare tal för den gruppen. Närdel gäller önskemålet om att förkorta arbetstiden för alla har jag naturligtvisi och för sig ingenting alt invända mot att vi arbetar mot etl sådantlångsiktigt mål alltefter vad vår ekonomi orkar bära. Från folkpartiels sidahar vi sagl att det är väsentligt att möjliggöra förkortning för dem som bästbehöver den förkortade arbetstiden, dvs. Därför har vitagit upp dem som en prioriterad grupp i del här avseendet. Jagtog upp ungdomssysselsättningen som ell av problemen, kanske del allraallvariigaste, i den arbetsmarknadsstatistik som jag redogjorde för. Jag irorinte att vill påstå atl läget skulle havarit bättre om regeringen underlåtit all salsa så kraftfullt på atl juslhjälpa ungdomar att få ett arbete. Jag är beredd att erkänna att fortfarandeett för stort antal ungdomar saknar arbete. Det är därförarbetsmarknadsminister - - kommer attförelägga förslag till nya åtgärder. I tvåmiljarderspakelel kommerhan atl föreslå att vi skall satsa ännu mer jusl för att hjälpa ungdomarna påarbelsmarknaden. Förvisso har det tagits krafttag på vägen mot folkpartietskrav om ungdomsgaranti. (vpk) kortgenmäle: Jag har inle påstått att 800 000 deltidsarbetande kvinnor tvingas lilldeltidsarbete. Jag påstod all en majoritet av dessa kvinnor vill haheltidsarbele. Det visar bl. a. SOMI-undersökningen, genomförd i början av1970-talet, som gav resultatet att av 100 000 deltidsarbetande kvinnor iSlorslockholmsområdei ville 90 000 ha hellidsjobb. Men som jag också framhöllär det självklart all många upplever del som väldigi pressande med den dåliglutbyggda kollektivtrafiken och med de slitsamma jobb som finns och därför villha en kortare arbetsdag. Vårtförslag innebär en allmän arbetstidsförkortning, men vi vill inle ha detförslag genomfört som regeringen avser att lägga fram om kortare arbelsdag förde småbarnsföräldrar som har råd att avslå från en Gärdedel av sin inkomst!Vilka kommer det att gynna? Inle kommer det att gynna den ensamslående mamman.Inte kommer det atl gynna dem som verkligen har tunga, stressiga ochbesväriiga jobb och vilkas barn kanske Ivingas vara på daghem ellermer. Del förslaget kommer att gynna högavlönade, som fritt förfogar över sinarbetstid. lyssnade uppenbariigen inle på millförra inlägg. Jag gick där igenom Per åtgärder och förklarade vad deigenlligen innebär. 2 miljarder avser man atl satsa. Men dessa pengar gårhuvudsakligen lill subventioner åt företagen. De skapar inte ell enda nyllarbetstillfälle. De går lill atl låta 30 000 slanna kvar på sina jobb ellerlill att ge dem förlängd ulbildning, en utbildning som f ö. skall läggas inomföretagen. Den siffran skall då jämföras med de aviserade friställningarna -eller avskedandena, som det egenlligen heler - och med ökningenav arbelslösheten , som uppgick till 20 000. Då ser man alldel inte ens är en droppe i havet. Elt år brukar inle betraktas som när det gällerplanering. Men under det senasle året har en våldsam omställning skett i vårtekonomiska, industriella och poliliska liv. Den optimism och den av löftenfyllda atmosfär som rådde när den nya regeringen tillträdde har hastigtförbylts i etl mera vintrigt och kylslagel klimat Vi har en våldsam inflation,vi har mycket besvärande export-och belalningsunderskolt trots tredevalveringar, och induslrin varslar nästan om nya nedskärningar ochuppsägningar. Helavårt land har drabbats av dessa förhållanden. Men kanske har Norrbollens ländrabbats hårdare än något annat län under de gångna månaderna. Låt mig därföranföra några exempel därifrån. Frånall ha varil ett län fyllt av optimism med stigande befolkningssiffror och ensjudande induslriutveckling har förvandlatstill elt län där arbetsförmedlingspersonal som söker ordna nya jobb i andradelar av landet ål den norrbollniska ungdomen är de enda som verkligen har fullsysselsällning. har mellan 5 000 och 6 000 norrbollningar förts överfrån ordinarie induslrijobb lill atl bli sysselsatta genom s. k.ulbildningsslöd, de har fått beredskapsarbelen eller liknande eller ärvarslade om uppsägning och gör nu sina sista månader; det är bara arbetslöshetsom väntar dem. Under1970-lalets första fem ökade anlalel jobb vid de ställiga förelagen iNorrbollen med drygl 4 000. De arbetslillfällena är nu borta. Det enda sombjuds är arbetslöshet eller i bäsla fall jobb på annat håll i landet. Ungdomenär väst utsatt, eftersom de flesta nedskärningar av arbetsstyrkan sker genoms. k. naturlig avgång - della onaturliga system som inte endast friställer enperson genom t ex. förtidspensionering utan som därjämte ser till att det jobbhan skött försvinner . Några jobb för de ungdomar som söker sigut på arbelsmarknaden finns följaktligen inle. Menvärst av allt är ändå, tror jag, den pessimism och hopplöshel som sprids avalla experter och s. k. nydanare, som gör sig breda. Malmen har en usel marknadframöver, stål går inle alt sälja i framliden och skogsindustrin har varkenråvara eller marknad, säger man. Ietl läge där de stora basindustrierna skär ned sin verksamhet och derasframlida utvecklingsmöjligheter anges vara mycket dåliga, vågar Småindustrin saknar beställningar och avskedar folk. Detsammagäller för entreprenörer och konsulter. Arbetslösheten ökar snabbt. Mångabedömare anger siffran 15 000 för den befarade arbetslösheten i ivinter. Det är en ringa tröst att arbelsmarknadspoliiiska insatser hjälper försiunden, när framtidstron är borta. Människorna frågar sig i sin förtvivlan huralll detta kunnat hända. De spörjer om det finns någon framtid för länel ellerom det bara är Norrbollensdelegalionens får och getter som återstår. Naturligtvisär jag medveten om att en del av svårighelerna beror på världskonjunkluren, ochden kan inte regeringen göra myckel åt. Så stort inflytande har verkligen inteen regering på ständig kreditjakt ute i världen! Men flera av regeringensålgärder har förvärrat situationen här hemma. Dess bristande tilltro lill vårtlands industriella framlid tillsammans med dess ryckiga ekonomiska politik ochdess oförmåga alt föra en samlande energipolitik gör den handlingsförlamad i ensituation där del jusl är handlingskraft som behövs. Många,jag iror alllför många, har framträtt med anspråk på att kunna ge exakta rådoch förutsägelser om hur vårt lands framtid kommer all le sig och hur vi bäsiskall agera jusl . Jag skall inte sälla mig till deras skara, men jag villpeka på elt par ling som vi bör beakla i vår framlida planering. Detförsta gäller sys.selsäliningen, parollerna om alt ge arbele och trygghet åtalla medborgare. När man nu i en underlig iver att framstå som sanningssägaregår ul och dömer ul del mesta av vår gruv- och stålindustri för framlidenliksom stora delar av vår skogsindustri, våra varv osv. bör man veta all vaddel gäller är hundratusentals människors arbete och trygghet Man bör nog inievara så snabb all döma ut dessa jobb, om man inte har något annat all sätta istället Allra minst bör etl parti som , som vid det här laget ärskyldigt svenska folket ca en halv miljon utlovade jobb, syssla med sådant, omman nu någonsin menat allvar med sill lal om 400 000 nya jobb. Helavårt näringsliv slår inför myckel slora strukturella svårigheter ochomställningar, men jag tror inle all del är realisliskt atl länka sig all viinle också i framliden skall ta hand om våra naturtillgångar i form av ,mineraler och skog och förädla dem längre än som sker . Vårkonkurrenssituation just nu är besvärlig, men då får vi väl förbättra den genomeffektiva åtgärder. Man lalar ofta om all låga löner är en generellorsak till våra exportsvårigheter. lal är både överdrivet och falskt. Påslålmarknaden och flera andra marknader är det ju japanerna som är våra värstakonkurrenter. Men har inga u-landslöner, även om lönerna där är lägre änhos oss. Lönerna spelar emellertid en liten roll i stålindustrin. harjusl när det gäller stålet framför allt konkurrerat med investeringskapiial.Man har investerat för våra förhållanden enorma summor i sinslålinduslri - en uppgift säger 150 miljarder på ire år. Men hos oss harinvesle-ringslaklen på just detta område av näringslivet varit myckel låg del senasle årtiondet Del ärnu hög lid för oss att inse att vi måste öka våra investeringar. Lål oss läraav japanerna här! Del är dock någol av en ödets ironi all japanerna var bådebyggkonsulier och konlrakterade kunder för en del av 80:s kommandeproduktion. Atl kunna stoppa della induslriprojekt har ju framställts som densamlade borgerlighetens största bedrift . Vimåsle framöver öka våra investeringar krafligt och därför på allt sätt se lillall vi får fram mer invesieringskapiial. Del måsie bli sam-hällets/regeringensuppgift all göra della utan ideologiska skygglappar. Om våra traditionellainvesterare hellre lägger sina pengar i konst, juveler och valutaspekulationereller använder sill kapital för ullandsinvesle-ringar, är del dags försialsmaklerna all på alll säll se till atl vi använder en tillräcklig del avvåra tillgångar för investeringar i vår framlida irygghel och lämpar över bordall ideologisk förblindelse. Vihar också annal all lära av japanerna; del gäller den induslriella planeringen.Ulan en fast planering ledd av samhället/regeringen på hela det industriellaområdel kommer vi all ständigt vara utsatta för kriser och svårigheler. Vimåsle planera och slyra själva om vi inte skall bli styrda, ryckigt ochplanlösl, av en ansvarslös världskapiialism. Delandra problemet som vi måsle beakla vid sidan av sysselsättningen är vidasvårare att få grepp om. Del gäller vår beredskap för nylänkande och nydaninginom vårt näringsliv. I den ekonomiska debatten lycks det råda någol slagsunderlig gemensam uppfallning au vi jusl nu är inne i en tillfällig kris, somkommer all upphöra om elt halvår, eller - där är buden olika.Sedan återgår allt lill det gamla. Del gäller bara alt vänta ut krisen, så harvi ett nytt lyckosamt "60-lal" framför oss. Jag tror atl del är enfarlig missuppfattning. Den långa, svåra och oberäkneliga kris vi nu är inne iborde få oss au fundera över om vi kanske är inne i något hell nyll och okäntDel kanske är så, all vi inle alls kommer ur den nuvarande krisen på gammallvanligl säll vare sig om ell eller . Kanske upptäcker vi så småningomall vi befinner oss i en ny silualion som inle alls går all jämföra med1960-lalet och där del gäller all orientera sig och finna nya vägar. Jusnabbare vi accepterar vår nya situation och anpassar oss lill den, destobättre lyckas vi. Tronpå att vi bara behöver vänta ut krisen för alt sedan vara lillbaka i en lyckligvärld är fariig. Det saknas inte experter och politiker som pekar på behovel aven verklig nyorientering av vån ekonomiska och induslriella liv och som hävdarall ulvecklingen gått långl förbi dem som går och väntar på en återgång lilldel gamla. Men de märks alllför litet i den praktiska politiken och även i denekonomiska forskningen. Bästa tidpunkten för atl komma underfund med hurframtiden kommer all te sig, del är . Endasi genom all i lid förstå framtidenoch ställa in oss på den kan vi lyckas. Au liga, lida och vänta är del sämstaav alla recepl. Om vi är medvetna om atlframtiden kommer atl innebära siora och nya krav på vårtnäringsliv, så inser vi också all vi måste satsa niycket mer på forskning ochulveckling inom elt brett fält än vad vi nu gör. Svensk industri har haft ochhar fortfarande en hög teknisk siandard, men våra svårigheler påexportmarknaden beror bl. a. på all vi sackal efter i den lekniska ulvecklingeneller- rättare sagl - atl de andra länderna hunnit i fall oss. Vi har alllförlänge "tronat på minnen från fornstora dar" och troll oss sländiglkunna leva på de fina uppfinningar och de lekniskl fulländade produkler som engång gjorde oss kända över världen. Med våri höga löneläge och med vår leknisklskickliga och väluibildade befolkning måsie vi sländigl gå i läten när detgäller tekniskt högkva-litaliva och goda produkter. Vi måsle vakna upp ur vårsjälvtillräcklighet och vårt gnäll och inse vad den framlida ulvecklingen avnäringslivet kräver, om vi vill forisätta alt vara ell framståendeindustriland. Vadjag här sagl om behovel dels av en planering för en hög sysselsällning, delsav en kraftig satsning på forskning och ulveckling kan måhända le sigmotsägelsefullt Någon kan kanske se en motsättning mellan ell näringsliv somsträvar efter au genom en slor råvaruinduslri skapa hög sysselsällning och eilnäringsliv som strävar efter hög leknisk specialisering. Jag Iror all delta ären felsyn. Vi behöver en planering för hög sysselsättning och för all ge alla iryggheloch arbele, men vi behöver en hög leknisk siandard dels för atl göraråvaruindustrin modern, lönsam och alert, dels för att ständigt ligga i tätenför att skapa de lekniskl komplicerade produkter som våra medborgare ochomväriden behöver. Skallvi nå dit måste vi planera bättre, planera för en framlid som måhända är olikdagens värld. Vi måste salsa kraftigt och långsiktigt på en forskning ochulveckling som håller oss kvar i täten bland världens industrinationer. Vimåste öka våra industriinvesteringar kraftigt för atl klara en högsysselsättning, och vi måsle ha en framlidsbedömning utan skygglappar. Dettasläller stora krav inte minst på regeringen. Är den i stånd all klara dessaframlidskrav? av borgerligt styre torde det vara en minoritet avbefolkningen som vågar svara ja på den frågan.