prot · G10993 · 1977-12-31 00:00:00 — skilda hänseendenslraffrättsligt sett, både på det sättet atl homosexuella handlingar är föremålför en mer vidsträckt kriminalisering än motsvarande handlingar som begåsheterosexuellt och på del sättet att de homosexuella behandlas förmånligare ände heterosexuella. Del sistnämnda gäller sexuellt övervåld och annat tvång ifråga om de allvarligaste övergreppen. I propositionen föreslås nu inte ilikställdhetens namn en slraffskärpning i sistnämnda hänseende. Det tyckerjagär bra, och det förefaller atl kunna godtas på grundval av de resonemang somhar förts. Däremotföreslås förändringar när det gäller de båda brotisbalksparagraferdärstraffbestämmelsernaäroförmånliga förde homosexuella. Del ursprungliga ochkanske det egentliga motivet för en sådan särbehandling var tron atthomosexuella erfarenheter som man gjorde i puberteten skulle kunna resultera ivaraktig homosexuell driflsinriktning. Det var det som man kalladeförförelseteorin. Men såvitt jag kan bedöma har man i vetenskapligaundersökningar som gjorts på senare lid klart vederlagt denna teori -en del avde utredningarna har också redovisats i sexualbrottsuiredningen. Den heltöverväldigande majoriteten av utskottets ledamöter har känt sig övertygad omriktigheten i underlaget för regeringsförslagel på denna punkt och tillstyrkerpropositionen samt föreslår att motionerna avslås. Idetla sammanhang, herr talman, skulle jag vilja ta upp en annan sak. Del harkommit till min kännedom att det har utdelats ett cirkulär här i -ochdel har också distribuerats till tidningarna-där man insinuerar alt det inyhetsrapporteringen kring den aktuella propositionen har undertryckts vissaupplysningar som, om de hade kommit fram, skulle ha resulterat i en folkstormav något slag. Självfallet behandlar utskotten alla propositioner allsidigt ochnoggrant, vilket alla kammarens ledamöter vet. Del är så naturligt alt det inteskulle behövas sägas, men jag vill ändå understryka detta för atl del inteskall föras en felaktig debatt utanför detta hus. Jagövergår så lill incestproblematiken. Som framgår av skrifterna i ärendet varfrågan om avkriminalisering av incestuösa handlingar, såsom redanhar påpekat, länge med i beredningen av propositionen. Det var först islutvarvet som propositionen begränsades till atl avse de homosexuellasställning i slraffrättsligt avseende. Departementschefen uppger som skäl härtillalt motståndet mot tanken på lagändring beträffande incest är både mera allmäntspritt och djupare känt än vad som framgått av den tidigare remissbehandlingen.Jag tror att detta är en riklig bedömning. Jag tror också alt mångautskoUsledamöter kan bekräfta detta genom egna erfarenheter vihar haft ärendet för behandling. Kontakterna har varit många och flitiga ochinte alls - i varje fall inte för min del - av del slag som noggärna skulle vilja föreställa sig. Jagvill betona att utskollel är enigt när det gäller all avstyrka motionerna omavkriminalisering av incest. Vi har formulerat oss litet olika. Jag skullevilja säga atl även om det inte står i majoriletsutlåtandet delar visjälvfallet den synpunkt reservanterna har anfört i sitt ställningslagandebeträffande motionerna, all lagstiftaren bör undvika att avlägsna sig alllförlångt från det allmänna rättsmedvetandet. För min egen del skulle jag kanskevilja sätta ett litet frågetecken för omman över huvud taget skall avvika från det allmänna rättsmedvetandet i de falldär detla med någoriunda stor säkerhet kan fastställas. Menatt man inte alltför mycket skall avlägsna sig från det allmännarättsmedvetandet är inte majoritetens enda motiv. Inom majoriteten har vi heltenkelt inte blivit övertygade om atl man helt bör negligera arvsbiologiskasynpunker eller etiska och socialpsykologiska skäl på det sätt som sketl inågra sammanhang. Del förhåller sig ju trots allt på del sättet alt man harkunnat konstatera statistiskt signifikanta skillnader beträffande förhöjdsjuklighet och dödlighet avseende barn födda i en incestuös förbindelse jämförtmed andra barn. Skall man tala om cynism kan man säga atl det på sitt sättockså är cyniskt att då inte göra vad man kan för att förhindra att sådana barnkommer lill väriden och all inte lindra det lidande som kan åsamkas dem om deinte är fullt friska eller inte kan klara sig själva. Detär möjligt alt varje motiv taget för sig självt, för bibehållande av gällanderegler oförändrade, inte framstår som särskilt tungt. Men tar man motiventillsammans har de ändå, som utskottet också antyder, så pass stor tyngd attstrafftjestämmelserna för incest bör bibehållas. Det har vi kommit fram till enhälligti utskottet. Vihar också en relativt samstämmig uppfattning om att enskilda fall avincestbrollslighel kan vara starkt ömmande och alt de kräver en varsam hand föratt inte ont skall göras värre. - Låt vara alt vi har valt olika starka uttryckför att beskriva vår mening. Vihar valt olika metoder för att komma till rätla med de fallen. För vår del harvi erinrat om de möjligheter som gällande rält ger de rälisvårdandemyndigheterna att ingripa och hindra lågföring under vissa omständigheter. Jag skallhär klart säga ut att jag är fullständigt medveten om att det inte är någonsärskilt vid dörrspringa som öppnas genom dessa bestämmelser. Ser man påbrottsbalken som ett helhetskomplex råder ingel tvivel om atl dessa reglerskall tillämpas med slörsla restriktivitet. Men detla bör enligt minuppfattning inte hindra att man i några fö fall av mycket särpräglade brott kanvara litet friare i sin bedömning än man eljest är. Detkan ju ha sitt intresse i det här sammanhanget att notera att just i ett incestfallför ett tiotal år sedan tillämpade man de bestämmelser som vi hänvisar till.Det är alltså inte omöjligt och vi har praktiska bevis för atl det går. Då kanman uppnå del resultat som både majoritet och minoritet vill uppnå. Delförslag som framkastades i utskottet harjag litet svårt atl acceptera utannärmare överväganden och möjligheter till bedömning av konsekvenserna. Jag kantänka mig andra lösningar än reservanternas, om man i justitiedepartemenlel iframliden kommer fram till att en översyn behöver göras. Det kan l. ex. länkasatl man inför en böiesvariani i straffreglerna. Därigenom uppnår man litet merav del man önskat i åtalseftergiftshänseende. Summa summarum yrkar jag bifall tjll ulskottets hemställan. Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. () kortgenmäle: Jag länkle bara slutligt klara ut del här med juslilieministern. 1själva sakfrågan för jag kanske tillfälle alt återkomma senare i debatten. HerrLidgard är en fin och försynt man, och hans sätt atl ursäkta juslilieministernför hans frånvaro varju diplomati i den högre skolan. Min vördnad!Justitieministern var borta från kammaren för all konkurrerande engagemang hadetvingat honom till delta. Jag hoppas atl justitieministern för det trevligt medsina släktingar uppe i , när han nu tyckte att detla var viktigare änalt komma hit och debattera. HerrLidgard tog vid sig litet när jag kritiserade juslilieministern för att dennehade för fö propositioner som justitieminister . Detgällde inte så särskilt mycket att han var lat - debatten om hur flitiglagstiftaren bör vara kan vi föra någon annan gång. Jag menade bara all när detkommer så fruktansvärt litet ul ur den tunga kvarn som justitiedepartementetär och justitieministern på ett och elt halvt år bara presterar ett par propositionertill justitieutskottet, kunde han kanske bekväma sig alt vara här i riksdagenoch försvara dem. Tilldetta lade jag också någonting annat. Det är två propositioner av någonbeskaffenhel som juslitieutskoltet har handlagt. Den ena var så pass usel atljuslitieulskoltet inte ville ha den -elt enhälligt utskott har avstyrkt den ochbegärt en ny utredning och ett bättre förslag. Den andra är den vi behandlarhär och där vi alla vet att justitieministern vinglat fram och tillbaka.Han kanske kunde känna etl behov av att komma hit och förklara sittvingelpel-teri. Detvisar sig också att del finns åsiktsskillnader i sak mellan honom och herrLidgard, den ståndpunkt som riksdagsmajoriieten vill stödja sig på.Justitieministern har kategoriskt sagt atl del inte finns några arvsbiologiskaskäl föratl betrakta incest som ett brott. säger i sitt anförandei dag: Vi har inte velal negligera de arvsbiologiska och etiska skäl som kanåberopas för behållande av incestbrottet. Del hade varit intressant omjustitieministern hade kommit hit och försvarat sina åsikter och stått upp förvad han har föreslagit och inte föreslagit. (vpk) kortgenmäle: Jag skulle vilja ställa en fråga till i hans egenskap avrealpolitiker och realist. Jagiror liksom han att det stora fiertalet människor här i landet har en negalivsyn på incest och atl det i många fall finns anledning atl ha en kritisk syn påvissa former av incestuösa förbindelser. Men detta kan ju inte anföras som eltskäl för kriminalisering. Vi har ju en negaliv inställning lill många andramänskliga beteenden som kanske är långt skadligare för omgivningen -t. ex.neurotikers och psykopaters beteende gentemot medmäniskorna. Men vi anser inteatt man skall bestraffa psykopati eller neurotiska beteenden, utan vi anser attdessa människor skall kunna behandlas och under humana former frigöras frånsina avvikelser. Om man då har denutgångspunkten att åtminstone i en del fall incestuösa sexualförbindelserär någonting som kan vara negativt för människors utveckling, hur skall man dåbäst och effektivast, , kunna hjälpa dem ur dessa låsningar? Görman del genom alt hola med åtal, polis, domstolar, offentlighet, skandal,förnedring och olycka? Måste inte detta i stället leda lill att de som leverunder dessa kontaktformer, som lever under incestuösa förhållanden och somharen incestuös förbindelse desto starkare strävar efter alt dölja detta föroffentligheten, någonting som de f ö. i det stora flertalet fall har allachanser att lyckas med? Voredet inte bättre atl avkriminalisera och säga att vi inte serdetla som ettkriminellt beleende, ulan - åtminstone i vissa fall - som ett beteende sommänniskor kan behöva frigöras från? Är det inte bättre att bistå med sådanaformer av human behandling och rådgivning att dessa människor kan frigöras ochföriösas ur de neurotiska låsningar och de mänskliga utvecklingshämningar, somotvivelaktigt ofta ligger bakom incestuösa förbindelser? Detta vill jag frågaBertil . Ärinte det en bättre väg atl gå än att mobilisera poliskår, juristkår, domstolaroch åklagarväsende? Vad kan dessa göra åt den neuros som människorna del här ärfråga om har drabbats av? Ingenting kan göras! Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. I detta ärende för den socialdemokratiska ulskottsgmppenstalan. Jag har själv begärt ordet av en någol annoriunda anledning. Men jagvill inledningsvis säga alt jag i likhet med i dennes förstaanförande mest kommeratt syssla med förslaget som icke har kommit med ipropositionen om avkriminalisering av incest. Jagär en av de ganska många här i denna kammare som på elt förberedande stadiumtagit ställning bl. a. till de förslag som finns i propositionen 69. Vi har bl.a. från kvinnoorganisationernas sida - och jag talar nu å socialdemokratiskakvinnoförbundels vägnar - med intresse följt det arbete som utförts isexualbrottsutredningen. I vårt förbund tillsatte vi - liksom jag tror att mangjorde del i , där är verksam, och ifolkpartiets ungdomsförbund, där då var verksam - en grupp somverkligen gick igenom de olika förslag som kommit fram isexualbrotlsutredningens betänkande. Det var en väldigt bred remissomgång, ochdet slutade som bekant med att man tillsatte en ny sexualbrotts-kommitté varsförslag i ett avseende ligger till grund för den här propositionen. Underdet förberedande arbetet med de remissutlålanden som avlämnats skrev i variefall vårt förbund myckel klart och bestämt att vi ville ha en avkriminaliseringav incest. Vi gjorde det av den anledningen att rätt många på nära håll hadeföljt vad eltåial,elt rättegångsförfarande harbetytt inte bara för deinblandade utan även för helt oskyldiga närstående. Det har letl tillpersonliga tragedier, del har lett till självmord, det har letl lill självmordsförsök,och vi ansåg och anser alltjämt alt detta inte kan och icke skall fö fortsätta.Alllför många drabbas, och alltför många åtal väcks med ytterst skadlig verkanvid sidan av det moraliska avståndstagande som blir följden Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. när incesten kommer på tali grupper eller grannar emellan, där man icke kan se detla med naturiiga ögon,vilket man önskar att man kunde göra. Vihar haft motioner där vi har tagit ställning till det här ärendet i utskottet.Både från vpk:s och socialdemokraternas sida har det förelegat motioner där manyrkat på en avkriminalisering. Men när vi har diskuterat frågan ochsammanfattat våra synpunkter i de två reservationerna, nr 2 och 4, som ärfogade vid det här betänkandet ochsom jagberall fö yrka bifall till, så har viockså kommit fram lill att vi kanske ändå delar departementschefens tvekan närdenne utgår från atl det finns elt spritt och djupt känt motstånd mol tanken påen fullständig avkriminalisering av incest. Måhändakan man beklaga att detta ställningstagande inte gjordes litet tidigareoch attjustitiedepartementet t. o. m. utarbetade en promemoria som sändes tilllagrådet och som där tillstyrktes av tre av lagrådels fyra ledamöter. Vi troralt det ändå kanske finns visst skäl för tveksamheten att föra ut det här ärendet.Då vill jag återkomma till del som så ingående berört i sitt förstaanförande, nämligen atl man skulle ingripa endast i ytterst fö fall av incest -endast i sådana fall som är särskilt upprörande, exempelvis fallet där en fargjorde missbruk av sin föräldraauktoritet och lilllvingade sig samlag med endotter som inte längre stod under hans vårdnad. Men vi menar all denmöjligheten finns kvar med det förslag som vi lägger fram. De övriga kan kanskeavföras från domstolarna, ungeför tio fall. Vi gör det genom altföreslå ett speciellt tillägg, ett nytt sista stycke i 6 kap. 11 Sbrottsbalken, där vi säger alt åtal för väckas endast i särskilda fall närdetta är påkallat ur allmän synpunkt och alt delta åtal må väckas endast efterförordnande av riksåklagaren. Härmed uppnår vi i praktiken ungefär detsamma -en stark restriktivitet mot incestfallen - och del är det som vi i principsträvat efter. Nuville uttrycka sig som om del skulle vara myckel småskiljakligheter mellan den socialdemokratiska oppositionsgruppen ochutskottsmajorilelen. sade att vi har formulerat oss litet olika.Den viktigaste skillnaden i fråga om formuleringarna är faktiskt det klaraförslaget till lagregel som återfinns i reservationen 4. Där slår bl. a. altåtal "må väckas endast efter förordnande av riksåklagaren". I slutetav ulskotlsbetänkandel står det däremot: "Gällande rätt erbjuder härvissa möjligheter för riksåklagaren och regeringen atl ingripa och hindralågföring." Jag ber all få trycka speciellt starkt på ordet"vissa" som står före ordet "möjligheter". Möjligheterna ärsynneriigen små, och de har ännu icke utnyttjats. Jag tror inte all man kananta betänkandet med den här formuleringen och sedan hoppas alt regering ochriksåklagare skall följa dessa problem. Jagkan alltså stödja de två reservationerna och det av den anledningen att deexakt täcker de tankegångar som ligger bakom vårt remissutlåtande. Jag hoppasatl jag har fel, men jag är inte säker på att inte både ochGunilla kommer atl finna att det är reservationens lagtextoch skrivning som motsvarar de tankegångar som tagils upp i andraorganisationers utlåtanden. Jag hoppas alltså attjag har fel, men jag är räddför att det klokaste äratt rösta på de två reservationer som jag än en gång beralt få yrka bifall lill. (vpk) kortgenmäle: Med all respekl för de humana och vettiga synpunkter som i själva anförandel kanjag inte underiåta alt säga att jag ändå ärbesviken på henne i hennes egenskap av socialdemokrat, därför atl hon här intekan ta klar och rak ställning emot en kriminalisering. Detmå vara riktigt att man med reservationens formulering ytterligare kannedbringa del ringa antal fall, där åtal på grund av incestens kriminaliseringväcks. Men glömmer en sak, nämligen alla de tusentals fall somaldrig kommer till omgivningens kännedom, men där del ändå kan finnas sådant somvållar lidande eller som utgör problem. Just dessa människors benägenhet ochsträvan att öppet diskutera sin situation och söka råd och stöd föratt komma ursin neurotiska låsning och sina neurotiska beteenden måste ju hindras av självadet förhållandet att även i den socialdemokratiska reservationen incesten docki princip är kriminaliserad. Del är detla som är otillfredsställande. Varförvågar man inte trotsa fördomarna och la steget fullt ul lill en human ochvettig syn? eller senare måsle ju ett civiliserat samhälle ändå hamna där. Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. Vi tar i det här betänkandet från justitieutskottet upp frågor som avmånga människor uppfattas som känsliga -ja, kanske som tabu. Men på deltaområde liksom på andra i vårt samhälle har det blivit en större öppenhet. Detkan väl sägas vara posilivi atl den ökade öppenheten och kunskapen lett till enminskad benägenhet att fördöma människor på gmnd av deras sexuella beleende.Människors relationer och bedömningen av dem i moraliskt hänseende skall ses iett vidare perspektiv. Men ökad tolerans på del sexuella området medför ocksåökade påfrestningar för dem som inte kan eller vill medverka i etl friareumgängessätt. Etiskaoch andra värderingar är så fast rotade i vårt folk-som väl är, skulle jagvilja säga-atl förändringar i lagstiftningen måste göras med stor omsorg. 1971års sexualbrotlsutredning, vilken avlämnade sitt betänkande 1976, fickverkligen erfara detla. Del var en svidande remisskritik som formades mot dettabetänkande. Invändningarna mol utredningens förslag var särskilt starka i dedelar som rörde sexuellt tvång. Också förslaget att sänka åldersgränserna försexuellt umgänge med barn till kritiserades slarkt. Det var inte bararemisskören som var avvisande; det blev nästan folkstorm ute i landet. Någraförskjutningar i allmänhetens inställning lill sexuella övergrepp synes icke hainträffat. Undersökningar visar all knappast några andra brottsliga handlingarväcker sådan anstöt hos en bred allmänhet som sexuella övergrepp mot barn.Därför kan man med säkerhet påstå att det råder enighet om att barn bör gesbästa länkbara straffrättsliga skydd mot sexuella övergrepp. Varkenpropositionen eller utskottsbetänkandel i detla ärende bör ändra någotdärvidlag. Med anledning avremisskritiken och andra opinionsyttringar fann jusli- 5 protokoll 1977/78:93-95 De homosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. tieministern sig föranleddall på nytt göra en översyn av bestämmelserna i 6 kap. omsedlighetsbrott. Sexualbrotlskommitién,sombenämningen blev på den kommillésom fick uppdraget, avlämnade enpromemoria. Promemorian innehöll bl. a. förslag om ändring i vadgäller de homosexuellas straffrättsliga behandling. På detta område var delmindre påtagbara invändningar i det förslag som sexualbrottsuiredningen komfram till, där annars remisskören på andra områden, som jag nämnt, var kritisk.Kommitténs uppfattning om de homosexuellas straffrättsliga behandling varliktydig med utredningens. Detär de här avsnitten i som i propositionen 69 och ijuslilieulskottets betänkande nr 26 las upp till behandling. Ipropositionen föreslås alt bestämmelserna i 6 kap. ändras så atlsamma åldersgränser kommer alt gälla för homosexuella och heterosexuellaförbindelser. Utskottet ansluter sig här till propositionens förslag, förutomGunde Raneskog som reserverat sig till förmån för nu gällande ordning. Invändningenfrån reservanten och i de motioner som väckts med anledning av propositionenär, all här kommer gruppen barn och ungdom atl bli målgrupp för vuxnahomosexuella människor. Invändningar mot att sänka åldern för homosexuellahandlingar har vidare varit grundade på förförelseleorin. Denna teori innebäralt homosexuella upplevelser i pubertetsåldern kan leda till en permanenthomosexuell läggning hos den unge. Vi i utskottsmajorilelen tror oss påvetenskaplig grund kunna styrka alt så inte är fallet. Jag skall dock villigtpåpeka alt det fanns invändningar i remissyttrandena översexualbrotlsutredningens betänkande även i denna del. Erfarenhetenfrån det praktiska räitslivet slärkerdock utskotlsmajoriteten i dessuppfattning i denna fråga. Det visar sig där att homosexuella upplevelser hosungdomar i åldrar knappast ens i någon mån påverkar derasdriftsinslällning. Vi har därför i utskottsmajorilelen anslutil oss lillpropositionens förslag. Itvå motioner yrkas atl skall upphäva strafföeslämmelserna mot incest.Departementschefen framhöll alt ett avskaffande av dessa bestämmelser i sigframstår som mindre angeläget och konstaterade, all motståndet mot tanken påden nämnda lagändringen är både mera allmänt spritt och djupare känt än vad somframgått av remissbehandlingen. Såväl utredningens som kommitténs uppfattningvar atl incestparagrafen kan avlägsnas. Man kan dock inte bortse från att dearvsbiologiska riskerna ökar i incestuösa förbindelser, även om de håller sigpå en relativt låg nivå, som de båda utredningarna framhåller. Jagvill påslå att de båda utredningarna inte har någon riktigt fast grund att ståpå. Det finns nämligen andra vetenskapliga rön som visar på en betydligt störreprocent abnormitet, både fysiskt och psykiskt, hos barn i incestuösaförbindelser. Men jag vill också framhålla att här väger etiska värden såmyckel mer. Sexualbrottsuiredningen talar om att det inte finns någrarationella skäl för incestparagrafens bibehållande. Jag vill påstå att i här åsyftad mening kan ocksåetiska skäl anses vara "rationella". Socialdemokraternagodtar också att bestämmelsen om incest i står kvar men vill altåtalsmöjlighelerna begränsas så all endast enstaka fall av incest kan bliföremål för rättsliga åtgärder. Men vi i utskottsmajoriteten hävdaratt de fallav incestbrollslighel som kommer till myndigheternas kännedom knappast är avömmande karaktär. Skulle så vara, finns vissa möjligheter att ingripa ochhindra lågföring. Atl vid sidan av dessa möjligheter tillskapa nya reglerfinner vi ej motiverat. Med deUa yrkar jag bifall lill utskottets hemställan på alla punkter. Dehomosexuellas straffrättsliga ställning, m. m. GUNDERANESKOG (c) kort genmäle: Vi har i fiera inlägg här i debatten kunnat förmärka en tendens iinställningen till människorna. Jag vill bara tillägga ett par ord om del.Bertil rörde vid det ur annan synpunkt. TillJörn villjag säga attjag själv inte kan fatta attjag har varit så dumattjag ägnat hela milt liv åt den grupp människor som jag klassificerar på deloerhört nedvärderande sätt som vill göra gällande. De har fåtthela mitt liv. Med den största ömhet och personliga känslighet harjag rört viddessa människor och talat med dem. Jag fattar inte logiken i Svenssonspåståenden, men det är väl så som det brukar vara - det slinter i dialektiken. Debatten har pågått länge, och vid det här laget kanske jag lika gärnakunde avstå från alt hålla mitt anförande. Närdet gäller incest tycker jag att vad har anfört är ypperiigl. Men, herr talman, vad ärdet som sker i ? kultursyn har kommit. Den kvarvarande skuggan av medeltiden är förbi.Skrankerna rivs, multnade tankebyggnader forslas undan. Människan blir änlligenfri. Diktaren ord "Här rivs för au fö luft och ljus; är kanskeinte del tillräckligt?" gäller många av de gamla lagarna. Detfinns ännu kvar någon oupplyst i landet men inte många. Har majoriteten avsvenskarna kastat loss från kristendomen? En rad nya lagar och förslag tyckstyda på det, och andra väntas -jag kan bara nämna abortlagen. Omman skall döma av vad som sker i landets pariament måste man också troatt det är en ny kultursyn som kommer.