prot · G109116 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:116 §1 Justerades protokollet för den 4 innevarande månad. Internationelltutvecklingssamarbete m. in. §2 Föredrogs och hänvisades 1977/78:84 tillskatteutskottet 1977/78:171 tillkulturutskottet §3 Föredrogs och hänvisades 1977/78:10 tillfinansutskottet 1977/78:20 tillutbildningsutskottet §4 Föredrogs och hänvisades 1977/78:1876 tilltrafikutskottet 1977/78:1877 och 1878 tillkonstitutionsutskottet §5 Föredrogs men bordlades åter betänkanden /78:27-30 §6 Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Föredrogs utrikesutskottets betänkande 1977/78:10med anledning av propositionen 1977/78:100, såvitt avser internationelltutvecklingssamarbete m. m. jämte motioner (Redovisningav utskottsbetänkandet intas efter anförandena i ärendet.) Ifråga om detta betänkande hålles gemensam överiäggning för samtliga punkter.Under den gemensamma överläggningen får yrkanden framställas beträffandesamtliga punkter i betänkandet. Då vi behandlar anslagen till internationellt utvecklingssamarbetesker det i en hård tid. 1970-lalethar präglats av en djup lågkonjunktur. I går mer än 15 miljonermänniskor utan arbete. I u-ländernaärdetän värre. Internationelltutvecklingssamarbete m. in. är mer än 300miljoner människor i dessa länder helt arbetslösa. Det har beräknats att mer än700 miljoner människor lever i vad som kallas absolut fattigdom. Därtill kommerde många miljoner som befinner sig nära existensminimum. Infiationenhar fört med sig svåra problem för stora befolkningsgrupper i vårt land liksomi andra industriländer. Ser vi å andra sidan på finner vi altförhållandena inte är ensartade. Inte heller bildar någon enhetliggrupp. Klyftorna mellan har ökat. Det finns sådana , inteendast oljeländer, som uppvisar en snabb ekonomisk utveckling. Därmed är intesagt att flertalet invånare i dessa länder fått bättre levnadsvillkor. I defattigaste länderna, där en fjärdedel av alla människor lever, har man knappastgjort några framsteg alls. Vikan alltså konstatera att klyftorna mellan länderna växer lika väl som inomländerna. 1 åtskilliga med god ekonomisk tillväxt har de fattigastefolkgrupperna i stor utsträckning ställts utanför utvecklingen. Och detta ärinte det resultat av utvecklingsansträngningarna som man räknade med. Man fårdå fråga sig: Har vårt lands biståndspolitik haft bättre effekt? Hur kan dettaavläsas? Vilka ytterligare bemödanden kan vi göra? Till detta, till målet försvenskt biståndsarbete och till metoderna för att nå detta mål skall viåterkomma i en ny debatt. Del kommer då att vara angeläget attsammanfatta våra erfarenheter och söka värdera dem med hänsyn till de mål somvi en gång satt upp och till de metoder vi har använt oss av. Redannu kan det noteras att man i propositionen 135, dvs. den principiellapropositionen, i allt väsentligt synes följa den biståndspolitiska utredningensförslagoch därmed den biståndspolitik som socialdemokratin i regeringsställningutformade. Det hälsar vi med tillfredsställelse. Närdet gäller hela detta problemkomplex finns det givetvis anledning att återkommatill många frågordå propositionen, liksom motionerna som väcks med anledning avdenna, har underkastats prövning i utrikesutskottet. Det måste emellertid sägasatt den dubbla behandling som föranleds av tidpunkten för framläggandet avprincippropositionen är irrationell med tanke på utskottets och kammarensarbetsprogram i övrigt. Mennu tillbaka till budgeten - först om anslagsvolymen: Propositionen föreslår förnästa budgetår 3 870 milj. kr., som beräknats motsvara avbruttonationalprodukten. Utskottet tillstyrker enhälligt men påminner om attriksdagen fastslagit att enprocenlsmålet är att betrakta som ettetappmål och att insatserna även bör öka i takt med vårt landsmöjligheter. Om jag förstått saken rätt är det i överensstämmelse medregeringens förslag till riktlinjer för framtiden. Någotnytt etappmål föreslås inte. Och den nedgörande kritik som folkpartietsrepresentant i den biståndspoliliska utredningen riktade mot socialdemokrateroch andra har kommit av sig-den kritik som riktades mot dessa för att de inteville ställa upp ett nytt etappmål. Detvar på förslag av den dåvarande socialdemokratiska regeringen som riksdagen1968 beslöt att anslagen till bistånd skulle öka så att de i mitten av motsvarade 1'/<> av bruttonationalprodukten. Vi nådde därmed som första landi,världen FN:s biståndsmål. Den breda uppslutningen inom arbetarrörelsen förett omfattande biståndssamarbete har varit av avgörande betydelse för ökningenav biståndsanslagen. Enprocenlsmålet har av oss uppfattats som en miniminivåför anslagen, och ansträngningar bör göras i fortsättningen för att i takt medväxande resurser höja nivån. Deti årets budget föreslagna beloppet av 3 870 milj. kr. aren uppräkning med 320milj. Som en följd av den negativa utvecklingen av bruttonationalproduktenkommer biståndet för /79 att bli klart mindre i reala termer änunder innevarande år. Den effekten blir ännu mer markant genom att andelen s.k. bundet bistånd har ökats. Den ökningen är exakt lika stor som hela ökningen,175 milj. kr., i det bilaterala programmet för enskilda länder. 1 detekonomiska läge vi nu befinner oss avstår vi från att föreslå någon ökning avdet totala biståndsanslaget. Vadgäller den bundna delen är det uppenbart att det är en olägenhet förmottagarländerna att kvoterna för i förväg bundet bistånd ökas. Detta har f ö.visat sig då de skall tillämpas på enskilda länderprogram, och man har måstgöra omprioriteringar, som inflationen alltmer har kommit att sänkarealvärdet för mottagaren. Viåterkommer till frågan om bundet bistånd vid behandlingen av propositionen 135.Men jag vill redan nu uttala att socialdemokraterna företräder den principiellauppfattningen att biståndet skall vara obundet. Vi har också haft enmycket stor andel obundet bistånd, och så bör det förbli - inte minst för vårtrovärdighet då vi i internationella organisationer skall verka för avtal omavbindning av biståndet. Avbindningsför-handlingarna måste återupptas inomOECD, och bör med kraft verka för detta. Detär många inslag i den djupa ekonomiska kris som råder i olika länder som hotaru-ländernas utveckling. Det Hr emellertid inte bli så att grundläggande problemsom skakar den internationella ekonomin skall lösas pade fattiga ländernasbekostnad. Att hävda principen om obundet bistånd är därvid en central uppgift. Idet sammanhanget vill jag ta upp frågan om skuldlättnader. Den oljeprishöjningsom ägt rum efter 1973haräven förde flesta medfört stora underskott iutrikesbetalningarna. Olika åtgärder diskuteras för skuldkonsolidering förenskilda länder i betalningskris. Det iir då viktigt att de offentliga biståndslånenavskrivs förde fattigaste . Den socialdemokratiska regeringentillämpade en sådan skuldavskrivning. Att de kvarstående svenskabiståndskrediterna nu avskrivs i förhållande till de fattigaste u-ländernahälsar vi med tillfredsställelse. Jag kan inte underlåta att ytterligare kritisera den behandlingsgångvi tvingats till. behandlar biståndspolitiken budgetmässigt. började vi emellertid i utrikesutskottet en ny genomgång avbiståndsfrågorna i anslutning till den s. k. princippropositionen. Motionsarbetetpågår nu som bäst och skall vara avslutat . Det är inte en rimligordning alt ett ärende som varit föremål för en sådan Internationelltutvecklingssamarbete m. in. Internationelltutvecklingssamarbete m. in. omständlig prövning somden om vår biståndspolitik -jag syftar på arbetet i biståndspolitiskautredningen, som f ö. kom till efter upprepade krav från den dåvarandeborgerliga minoriteten - skall passera igenom en snabb behandling och tas islutskedet av kammarens arbete. Detta leder till att vi inte kanbeakta att de budgetfrågor som vi har att behandla har en räckvidd avprincipiell betydelse . Vi går händelserna i förväg då vi fattarbeslut om anslagen . Man kan också säga att de principer och riktlinjerför svenskt bistånd som lägger fast får fördröjd effektgenom de beslut som vi fattar . Utvecklingssamarbetetskall ses som en långsiktigt planerad verksamhet. Det gäller t. ex. sådanaomständigheter som valet av samarbetspartner. Jag tänker på de länder somSverige samarbetar med. Men det gäller också sådan ämnesinriktad verksiimhetsom återfinns under rubriken program och de samarbetsformer vi väljerför genomförandet av dessa program. Vi föreläggs att fatta beslut sombinder oss i båda dessa fall. Visocialdemokrater vill idet sammanhanget understryka nödvändigheten av atteftersträva den uttalade koncentrationsprincipen - och det inte minst avadministrativa effektivitetsskäl. Vihar nu 20 länder på listan över mottagare av svenskt bilateralt bistånd och haranledning se fram emot att antalet ökar. Särskilda skäl åberopar vi förinföriivande av och , så fort utvecklingen i södra gjortdem fria. a. av det skälet bör samarbetet med listans övriga länder prövas. Vårreservation i fråga om länderramar för enskilda länder får ses i ljuset härav. Närdet gäller de särskilda programmen och det s. k. bredare samarbetet finner videssa biståndsformer ofullständigt presenterade i propositionen.Utskottsbehandlingen har inte bringat någon klarhet. Det var faktiskt så attriksdagen i ett särskilt uttalande begärde en utvärdering av det s. k.multi-bibiståndet. Det är en biståndsform då man för något utvecklingsändamålbedriver samarbete mellan och någon annan part, oftast genom SIDA ochnågon internationell organisation och att då ofiast svarar för enväsentlig del av finansieringen. Ettsådant arrangemang kan ha många pluseffekter, men någon utvärdering enligtriksdagens beslut har aldrig klart redovisats för . har behandlat frågan, men där blev man inte helt överens. Jagvet inte om det är med öppna ögon som den borgerliga majoriteten i utskottetförordar ett vidsträckt program som för oss ut isamarbete med olika organ i enmångfald projekt litet överallt i och , kanske också . Dethade inte saknat betydelse om vi fått de allmänna riktlinjerna för en sådan härverksamhet innan ökade medel anslås för ändamålet. Jag yrkar bifall tillreservationen 7, Särskilda program. Närdet gäller den andra delen av den s. k. princippropositionen, som behandlarinrättandet av en fond för industribistånd genom svenska företag. är regeringens ochbiståndsministerns nonchalans mot knapp;ist ursäktlig. Vihar att ta ställning till ett anslag på 40 milj. kr. presenterat ibudgetpropositionen som en olordelad reserv och ingenting annat. Med fantiisinsom hjälpmedel har vi räknat ut att detta var grundplåten till den mångomtaladeindustrifonden, som biståndsministern skyndat sig alt förelägga riksdagenförslag om innan remisstiden ens gått ut lorindustribisiånds-utredningensbetänkande om denna fond. Regeringen har fått stöd av alla de borgerligaledamöterna i utskottet både för anslaget på 40 milj. kr. Vihar vid det här laget fått en viss bild av vad som avses med industribiståndenligt den borgerliga regeringens modell - vi har ju nu fått proposition nr 2.Utredningen som ligger bakom var snabb - så var den beställd-och resultatetblev därefter. Remisstiden har varit hårt pressad. Det finns inte någonegentlig analys om det var just den här fonden som var det bästa sättet attföra över ett bistånd till utvecklingsländerna för industrialisering-en önskanoch ett krav som de förvisso har rest. Remissbilden -som man kan uppfatta den ide koncentrerade referaten i propositionen - är mycket splittrad. Fondförslagetomfattas verkligen inte av någon samstämd opinion. ibiståndets historia förs det från regeringshåll fram ett förslag av en räckviddsom inte har klart stöd i en bred opinion, utan tvärtom är starktkontroversiell. Det har redan uppfattats som ett tillmötesgående avindustriintressen. Avdetta har det väl framgått att vi socialdemokrater inte anser att detta förslaghar sådana kvaliteter att det bort förskjuta behandlingen av de allmännariktlinjerna för det vanliga biståndet. Inte heller är vi beredda att nu röstaför de 40 milj. kr. som föreslås i anslag. Jag yrkar bifall tillreservationen 4. Tillsist, herr talman, vill jag anknyta till den socialdemokratiska reservationen5, vad gäller högre anslag till , och reservationen 6, med yrkandenpå likaså högre anslag till humanitärt bistånd för fiyktingar, befrielserörelseroch apartheidpolilikens offer i södra . Sammantaget föreslår vi enhöjning med 50 miljoner för dessa ändamål. Tillförra årets riksdag föreslog vi socialdemokrater en kraftig uppräkning avbiståndet till fiyktingar och befrielserörelser i södra . Det ärtillfredsställande att anslaget räknats upp i budgeten på det sätt som skett,men vi anser att det krävs en ytterligare satsning. Det svenska stödet tillbefrielserörelserna i och utgör en del av svenskt bistånd som välöverensstämt med de allmänna målen. Stödet har på ett direkt sätt medverkattill att ge oberoende och social rättvisa åt de folk som kämpat för sin frihet.Avkoloniseringen har fortskridit och befrielserörelserna har blivit statsbärandepartier i länder som vi har kunnat fortsätta att bistå. Då man byggde upp dennadel av biståndsverksamheten var det under motstånd från borgerligt håll. Det ärtillfredsställande att regeringspartierna numera anser att denna politik skallföras vidare. Roten till det mesta ondai södra f n. är apartheidpoliliken och den Internationelltutvecklingssamarbete m. m. fruktansvärda rasism somutvecklats därur. är ett rikt och utvecklat industriland.Klassklyftorna är större än på de fiesta håll i världen och de följerrasgränserna. En liten minoritet utnyttjar och kontrollerar med hårdatvångsmedel den överväldigande majoriteten av befolkningen. Rasistregimernai och präglar inte endiist dessa stater utan föranlederlidanden och påfrestningar i hela södra . Men är inte längrekärnan i ett stort kolonialt imperium av länder. har befrielserörelsernai och befriat sina länder. Koloniala fästen har fallit ettefter ett, och befrielserörelser som SWAPO i och Patriotiska fronten iZimbabwe för en hård kamp för den slutliga frigörelsen. Västvärldenbär en stor del av ansvaret för förhållandena i . Utländskt kapitalhar flödat dit. Men är det dåliga tider, och de ekonomiska svårigheternabetyder en öppning för påtryckningsåtgärder från utlandet. Med hänsyn till deav beslutade åtgärderna mot svenska investeringar iSydafrika väntar vi med otålighet på förslag med utgångspunkt i den nu pågåendeutredningen. Detfinns ett enormt informationsbehov om förhållandena i södra ger möjlighet till sådan upplysning. Vi bör använda ossav den möjligheten bl. a. för att hos svenska folket förankra stödet till deolika biståndsinsatser som gör i länderna i södra . Trots detoerhörda som händer i denna del av världen av mänskligt förtryck ochvåldsutveckling förblir vi tämligen oberörda och gör knappast klart för ossvilka risker för världsfreden som sakernas tillstånd där nere faktiskt innebär. Utöverdet stöd som utvecklat till befrielserörelserna har viett biståndssamarbete med de s. k. frontstaterna, som utstår storapåfrestningar. Angolautsattes för en massiv förstörelse i samband med avkoloniseringen och det därpåföljande inbördeskriget. Krigsskadorna har uppskattats till sådana enormabelopp som . Man vill nu grunda den ekonomiskautvecklingen i på jordbruket med industrin som en drivande kraft. Detföreligger därvid stora behov av utbildning på alla nivåer. Behoven bestämsockså av läge i södra , vilket gör att resurser måste bindas iicke produktiv verksamhet. Avkastningen av jordbruket har försämrats. Detgäller produkter som kaffe, sisal och bananer. Sverigesbiståndssamarbete med har en klar politisk innebörd. Även ,och lämnar numera bistånd till detta land. FN:s roll sombiståndsgivare är fortfarande obetydlig i det här sammanhanget. UNDP har intenågot landprogram och beräknar inte få ett sådant förrän under nästaår. Angolahar att dra försorg om mycket stora flyktinggrupper. Mer än 200 000 människorhar kommit bara från i . Största möjliga stöd tillAngola är således befogat. Botswanahar råkat mycket illa ut i samband med den situation som råder i Rhodesia.Botswana har inte tidigare tillåtit gerillaaktiviteter inom sina grän.ser, men det harändock inte lämnats oberört av vad som händer i grannländerna. Från Rhodesiaberäknas nu 2 000 människor ta sig in i . Där finns olikaflyktinggrupper-större och mindre -från , , och, somsagt, från . Botswanahar ingalunda resurser att klara de olika slags problem som följer medflyktingströmmen. Vi skall minnas att dess egen befolkningssiffra, även omlandet är vidsträckt, endast är 900 000. FN:s flyktingkommissarie har medverkathär. stöder den verksamheten genom SIDA, och detta stöd bör vividareutveckla. Ett höjt anslag tillBotswana är befogat. Slutligenvill jag nämna ytterligare en frontstal för vilken vi yrkar på ökat anslag,nämligen . Förhållandena är även här mycket pressade. För de ländersom i likhet med för inte så länge sedan kastat av sig det gamlaportugisiska kolonialväldet gäller att de har ofantligt stora problem i sambandmed omställningen från en ekonomi och en samhällsstruktur som varit anpassadså att den gjort dem helt beroende av kolonialmakten. Jordbruketi skall nu läggas om för all klara den egna folkförsörjningen.Storjordbruken skall anpassas härtill. Industrin måste förnyas och ges högrekapacitet. har ett omfattande utvecklingsprogram som kommer attgenomföras med bl. a. svensk-norsk medverkan. Men landet har också de nuvanliga södra som emanerar från den oavslutadebefrielsekampen. Det har utsatts för krigshandlingar med många döda ochskadade som följd. Landet har stora flyktingläger med alla de problem dettainrymmer. behöver merastöd utifrån. Tillråga på allt har råkat ut för svåraöversvämningar med förstörda odlingar som följd. En bland våra viktigaste biståndsuppgifter den närmaste liden är attöka motståndskraften hos människorna i södra . Vi bör medverka till attge dem rimligare levnadsvillkor. De för en kamp om framtiden i världen - denkampen angår även oss. Jagber att få yrka bifall till de reservationer till utskottets betänkande som äravgivna av de socialdemokratiska ledamöterna. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. BERTILMÅBRINK (vpk): Först skall jag be att få instämma i den kritik av behandlingsordningenför ärendena som framförde. Jag tycker faktiskt attdet är upprörande att vi behandlar en bit av biståndspolitiken och att viom gott och väl en månad skall ha en ny debatt om praktiskt taget samma ämne.Man talar om att det är oerhört ont om tid för att hinna med vårens ärenden, ochsamtidigt dubblerar man en sådan här debatt! 8 å onödig tid kommeralltså att tas i anspråk ytteriigare en gång. Menvad jag också kan förstå, , är att utrikesutskottetborde ha kunnat ta ett initiativ och ställt ett förslag om att Internationelltutvecklingssamarbete m. in. man skulle ha skjutit pådagens debatt. Varför har man inte gjort det? Det hade ju, vad jag kan förstå,gått bra att ta denna och den andra debatten . Den3 april fanns det en intervju i med ledaren för ZAPU, Nkomo.Där säger han bl. a. följande: "Den svenskaregeringen har länge varit sympatiskt inställd till vår kamp Men ni, liksom norrmän och danskar, vågar aldrigvisa i konkret handling att ni stöder oss. Vad är det ni är rädda för- omväriden? Nivill inte sälja vapen till oss, säger ni. Det är en del av er neutralitetspolitik. säljer ju vapen i massor till en rad regeringar runt om i världen. Ni verkaröver huvud taget ha mycket lättare att komma överens med regeringar än med enbefrielserörelse som den jag representerar. Ändåsäger ni att ni sympatiserar med vår kamp. Det går inte riktigt ihop, tyckerjag." Jag skall återkomma till denna intervju, men jag vill nu instämmai vad han har sagt. Regeringens och myckna tal om solidaritet medfattiga och förtryckta och det praktiska handlandet går inte riktigt ihop. Sombekant fanns både negativa och positiva delar i den tidigare socialdemokratiskaregeringens biståndspolitik. Vad som händer är att den borgerliga regeringengjort de socialdemokratiska negativa delarna av biståndet till sin officiellapolitik. Det är främst i fråga om fem viktiga och avgörande delar som dettavisar sig: Bindningen av biståndet ökar. Antalet länder som mottar programbistånd ökar,som dessa länder inte satsar på ekonomisk och social utjämning. En fond föreslås inrättas för att möjliggöra för svenskstorfinans att via biståndet öka sitt inflytande i tredje världen. Biståndet till ökar. Medlemskap i , som innebär att man konserverarUSA:s ekonomiska grepp i tredje världen och som vidare innebär att man direktunderstödjer brutala militärdiktaturer i . Denradikala profil som visat upp i opposition har nublivit ren moderat biståndspolitik. Konkret innebär detta att den svenskakapitalismens och de svenska multinationella företagens utsugning av tredjevärlden skall se snyggare ut, om den kopplas samman med svensk statligbiståndspolitik. Detvore hederligare om biståndsministern slutade tala om solidaritet med fattigaoch förtryckta, och i stället sade som det är att han sitter på två stolar: enuppgift är att försöka skydda de föreställningar som kan finnas om folkpartietsom ett relativt radikalt parti i biståndsfrågor, men huvuduppgiften är attbevara det kapitalistiska systemet, som innebär att utsugning av ärett måste för detta systems fortsatta existens. måste därför komma i andrahand. Vill ni ha svenskt bistånd, då måste ni acceptera att de svenskamultinationella företagen får sina intressen tillgodosedda. Vill ni haindustribistånd, håll då till godo med det svenska monopolkapitalet. Denborgerliga regeringen måste i likhet med regeringarna i , ,och andra imperialistiska länder värna om sina multinationella företag.Att man sedan garnerar det hela inför svensk opinion medsysselsättningsargument skulle möjligen kunna bero på att man skall försökalugna en del medlemmar i och . Alltfler människor blir medvetna om att svenska företags produktion och investeringari inte ger ett enda nytt arbetstillfälle i . Tvärtomminskar sysselsättningen här som motsvarande ökning sker iu-länderna. Allt fler kommer underfund med att svenska företagsutlandsinvesteringar på intet sätt medverkar till utveckling och höjning avbefolkningsmajoritetens levnadsstandard. Tvärtom bidrar dessa investeringar ide flesta fall till att försämra de fattigas levnadsstandard. Investeringarnasker nästan enbart i de som dras med mycket brutala militärdiktaturer.Latinamerika, och då främst , är som bekant ett verkligt eldorado försvensk storfinans. Här finns billig arbetskraft och nästan obefintligfackföreningsrörelse eller i vart fall starkt kontrollerad sådan. Det finnspolis och militär som ser till att bolagens lag och ordning råder påarbetsplatserna, Säo har mera svensk industri än t. ex. hela Göteborg.Har antalet arbetstillfällen i ökat? Vad jag vet sker en allt snabbareminskning där. 1 Säo däremot ökar stadigt den svenska storfinansenantalet anställda. I Säo ökar fattigdomen lavinartat,undernäring och spädbarnsdödlighet växer - detta som mantalar om det brasilianska undret. Undret för vem? Naturligtvis för svenska, amerikanskaoch västtyska multinationella företag. Jag skulle kunna rada upp otaligaexempel, som samtliga skulle ge ett entydigt svar, att den svenskakapitalismens härjningar i tredje världen inte gagnar befolkningsmajoriteternai dessa länder och inte heller gagnar arbetarklassen i . Denna s, k.solidaritet vill den borgerliga regeringen upphöja till att också ifortsättningen vara biståndspolitik. Jag tänker nu övergå till att beröra olika delar i utrikesutskottetsbetänkande. och kommer senare att ta uppVärldsbanken, Asiatiska , och södra samtEritrea och Demokratiska . SIDA och biståndspolitiskautredningen sammanfattar den av fastslagna målsättningen föru-hjälpen på följande sätt: "Biståndet skall bidra till social ochekonomisk utjämning i mottagarländerna, det skall medverka till ensamhällsutveckling i demokratisk riktning, och det skall främja politiskaoch ekonomiska oberoende." Med utgångspunkt i detta skall val av länderför svenskt programbistånd ske. Man säger att bistånd i första hand skall gestill de allra fattigaste länderna.