prot · G10950 · 1977-12-31 00:00:00 — Vi säger att stora,vinstgivande företag inle skall ha delta stöd generellt. kan mannaturligtvis i den situation som råder invända att del inte finns någrasådana förelag inom denna bransch. Men det är väl inle rikligt sant. Det finnsexempel som pekar på motsatsen, och vi tror all flera sådana exempel kommer allframtona . Därför vill vi ha en annan styrning när detgäller frågan om stöd. Vihar också tidigare i vår partimolion nr 192 krävt att man skulle få användasysselsältningsstödet för utvecklingsarbete inom förelagen, därför att mångaföretag är intresserade av sådant utvecklingsarbete. Man har en del processerpå gång, som man gärna skulle vilja utveckla. Nuhar utskottsmajoritelen gjort en skrivning, som tillmötesgår vårt moiionskrav.Man menar all det inryms i stödformerna, varför det i och för sig inte behöverytterligare fastläggas av . Detta är ändå ett steg framåt, och jagnoterar med tillfredsställelse all utskottet gått vår motion till mötes i dethär avseendet, därför att detta kommer att få betydelse i framliden. Uddeholmslånel,som tas upp i tilläggspropositionen, har vi från socialdemokratiskt häll i ochför sig ingenting emot all bevilja. i vår partimolion nr 192all delta lån skall lämnas, men att det skall ges i form av konvertiblaskuldebrev, som staten efter förslagsvis kan få byta ut mot aktier ibolaget. En sådan utformning av lånebestämmelserna skulle ge samhället rätlenatt, på samma sätt som andra som satsar kapital i bolag, få ägarandel. Vi har naturiiglvis inga reella möjligheter att få våra förslagtillgodosedda av den borgeriiga majoriteten i . Man är på borgerligthåll inte angelägen om att skapa några garantier för samhällets intressen avden typ som vi tycker är berättigade och motiverade. Detär många frågor som man skulle vilja ställa till de borgeriiga företrädarna,frågor som säkert är aktuella också inom resp. järn- och stål-ortslän. Ser vilitet närmare pade regionalpoliliska krav som har framförs i olika motionerfinner vi att det är fråga om jobben i första hand. Man kan på grund avpropositionens utformning ställa sig tveksam till vilken garanti denna kan geför arbetarna . Del skulle därför vara bra om vi i den fortsattadebatten kunde få klarhet i om regeringen exempelvis anser att det som föreslåsi propositionen är någon garanti för att jobben på stålörterna i landet kanräddas. Vihar också ställt krav på ersättningsjobb, och vi menar att speciella planer härmåste utarbetas. Det finns andra branscher som är berörda än stålindustrin, t.ex. gruvnäringen. Vi vet att det inom stålindustrin finns planer på all mer ochmer övergå till skrolbaserad råvara; man skall alltså lämna malmen. Driften vidflera av våra gruvor kommer all få läggas ner, om dessa planer går iuppfyllelse. Detta är en oroande utveckling för gruvorterna, särskilt eftersomde är lika etlföretags-dominerade som stålörterna i regel är. Vi anser dock attdet inte skulle vara riktigt att överge malmen som basråvara för stålindustrin,i tron all man skulle få en billigare råvara genom all gå över till skrot.Skrotet kommer självfallet all stiga i pris om efterfrågan ökar. Därför menarvi att man borde se till all lägga fram en plan varigenom jobben räddas även pågruvorterna. Ipropositionen sägs att del inte finns någon ordentlig ägarsamordning inomspecialstålbranschen - branschen är alltså uppdelad på för många ägare - mennågra åtgärder föreslås inte. Man föreslår heller ingen samordning avmarknadsföretag och forskning. Detta tycker vi är en oerhörd svaghet iförslaget. Det ger inga garantier för framtiden, vare sig i mitt hemlän eller imånga av de andra länen. Flera av mina partikamrater kommer att under debattens gång ytterligareredovisa socialdemokratins syn på behovet av åtgärder för specialstålindustrin. Jagvill därför i det här skedet avsluta mitt anförande och yrka bifall tillsamtliga reservationer från s-sidan i näringsulskottels betänkande 1977/78:30och i arbetsmarknadsutskottets betänkanden /78:17 och 18. Stålindustrin,m. 3 protokoll 1977/78:50-51 Stålindustrin,m. I del paket för att främja strukturomvandlingen och sysselsättningeninom stålindustrin som vi nu diskuterar ingår också ett tillfälligt särskiltsysselsättningsbidrag, som föreslagits i proposition 59 och som har behandlatsinom arbetsmarknadsutskottet. Slödel är avsett , ochregeringen föreslås få rätt att förlänga del till utgången av 1980, omförhållandena nödvändiggör delta. Bidragetär beroende av om företaget i fråga varslar om uppsägning eller inle. Vissaytteriigare preciseringar av villkoren finns också, avsedda att ge samhälletsorgan rådmm, men jag skall inte uppta tiden med att redogöra för dem. Detär naturiiglvis nu svårt att beräkna medelsbehovet, men det har uppskattatstill ca 270 milj. kr. Vänsterpartietkommunisterna underkänner regeringens proposition och vill förstatliga helabranschen. Jag skall nu inte ta upp den diskussionen - den har förts här tidigarei dag av representanterna från näringsutskottet. Jag vill dock säga att detenligt min mening inte är möjligt att lösa strukturproblemen inom den härbranschen genom ell förstatligande. Ett exempel på det tycker jag är Stålverk80. Socialdemokraternagodtar del föreslagna sysselsättningsbidraget men vill binda vissa villkor lilldet. Detta var inne på. Genom bidraget gesarbetsmarknadsorganen ökat rådrum, och regionalpolitiska åtgärder hinner ocksåbättre övervägas. Del är mycket viktigt i detta sammanhang. Särskildaarbetsgrupper härför har bildats på såväl central som regional nivå. Socialdemokraternavill nu strama åt bidragsgivningen, så att inte stora, vinstgivande stålverk,som man säger, får bidrag. Jag skulle gärna vilja fråga ochandra: Var finns de stålverken? sade här alldeles att detfanns något exempel och att han trodde att del snart skulle bli en sådansituation att man kunde få flera exempel på att stålindustrin var vinstgivande.Det vill jag ta som ett uttryck för all socialdemokraterna ändå har förtröstaninför de åtgärder som den nuvarande regeringen föreslår. Men den reellasituationen är väl ändå den alt man och - och kanske -inte ser några stora möjligheter till vinstgivande företag istålbranschen i . Socialdemokraternasförslag och påståenden i det här fallet måste nog räknas till deras bekantaskuggboxning med verkligheten - den skapar ju inga jobb. I stället kan jobbenpå del sättet riskeras. Socialdemokraternas förslag skulle eventuellt kunnaomöjliggöra det rådmm för friställning av arbetskraft sombidragskonslruktionen och bidraget syftar till. I varje fall kan man skapaosäkerhet och oklarhet, vilket är negativt för de anställda. Det går direkt utöver dem, och det är ju motsatsen till vad bidraget syftar till. Det ärmärkligt alt socialdemokraterna kan ha denna inställning. Socialdemokraterna villockså centralisera besluten till regeringen i stal- let för att decentraliseradem lill de organ som har direkt ansvar för förelag och anställda - de organenkänner ju bäst lill problemen och den aktuella situationen. Facket har i dettasammanhang full insyn i alla förhållanden och stort inflytande i de frågor detrör sig om. Såväl regeringen och arbetsmarknadsmyndigheterna som facket har deninsyn som erfordras för att missbruk av bidraget skall kunna förhindras. Encentraliserad handläggning blir mera byråkratisk och tungrodd. Handläggningenmåste också vila på den lokala kunskapen. Ensamlad plan för stålindustrins framtida struktur efterlyses av socialdemokraterna.Det är ju känt - detta framgår också av socialdemokraternas egen skrivning -att den nuvarande regeringen så snart den trädde till fick ta sig an denuppgiften. Del finns anledning att beklaga all den socialdemokratiskaregeringen inte gjorde något för all framlägga sådana planer. Problemen var juinte okända på den liden. 80 bröt samman innan den nya regeringenträdde lill. därefter anmälde praktiskt tagel hela stålindustrin sinaproblem, som vi brottas med. Den omvandling av stålindustrin som måsteske - och som vi ju är eniga om - bör givelvis genomföras planmässigt. Underdet år regeringen verkat har detta varit avsikten med bl. a. desnabbutredningar som gjorts. En särskild delegation har inrättats bl. a. fördenna uppgift. Närsocialdemokraterna anklagar den nuvarande regeringen för dålig planmässighet iden här frågan, så måste den kritiken i första hand träffa dem själva. Så närai tiden ligger ju del socialdemokratiska regeringsinnehavet. Del är också idet här fallet fråga om skuggboxning för att dölja försummelser och frånvaronav egna planer. Isammanhanget finns det anledning att peka på upprepade motioner under1970-talet om en utredning av ett näringspolitiskt handlingsprogram för vårtland. Socialdemokraterna har avslagit dessa motioner år . Om förslagetbifallits, borde vi ha haft en bättre beredskap bl. a. för stålindustrin. Jag ber att få yrka bifall till arbetsmarknadsutskottets hemställan ibelänkandet nr 17. Slålinduslrin,m. () kortgenmäle: anförande var på ett par punkter avsett som ellbemötande av vad jag tidigare sade här och vad vi har anfört frånsocialdemokratins sida. Hanfrågar om del finns några vinstgivande företag inom specialstålinduslrin. Ja,del finns sådana företag, - ell företag som heter fortfarande med vinst. Det är klart att man har vissa förhoppningar när mankommer från ell utsatt län all de åtgärder som sätts in åtminstone i någonutsträckning skall leda till en utveckling i rätt riktning. Jag tror alt detinom en inle alltför avlägsen framtid återigen kommer att finnas vinstgivandeföretag bland de nu drabbade. När det gäller kraven påatt facket skall ha inflytande över fonddele- Stålindustrin,m. gationen och lånefrågornaär det ju inte första gången som fackföreningsrörelsen hävdar sina intressenvia det socialdemokratiska partiet. Detta är naluriigl eftersom vi har ettintimt samarbete i de här frågorna. Det är klart att vi är oroade både från detsocialdemokratiska partiels och från fackföreningsrörelsens sida för attcentern skall fullfölja sina intentioner och ställa facket åt sidan på detsätt som man gjort i andra frågor, t. ex. när det gäller att tillsättarepresentanter i länsstyrelserna, och även när del gäller den fråga som skallbehandlas i samband med småförelagspropositionen:företagarföreningarnas framlida sammansättning. Vi menar att facket bästkänner till de här frågorna och att facket därför skall ha ett avgörandeinflytande på dem. Vadgäller påståendet att den nya regeringen fick ta sig an de här problemen ochatt vi socialdemokrater inte skulle ha gjort någonting åt dem så vet jag inleom lyssnade på del jag sade i mitt anförande. Jag tyckte attjag ulföriigt redogjorde för att vi just i valrörelsen talade om de problem somvar att vänta inom stålindustrin och att vi med anledning därav föresloginrättandet av en strukturfond. Vi var alltså väl medvetna om problemen, mendet var väl så all man från borgeriigt håll här liksom när det gäller andraproblem i samhället försökte att plana ut diskussionen och inte ville lyftafram problemställningarna. Den här branschen är problemfylld, och vi har ståttbakom uppfattningen - och gör det fortfarande - att det måste till samhällsåtgärderför all lösa de branschproblemen. (vpk)kort genmäle: säger att det skall gå framåt - problemen skall lösasnågon gång. När arbetsmarknadsutskottet godkänner det 75-procentiga bidragetlill slålinduslrin för alt, som del står i propositionen, klaraövergångssvårigheter och när man talar om, som det också står i propositionenfrån , en väldig sysselsättningsminskning så inställer sig den storafrian: När kommer de nya jobben? Vadskall vi tro på? Hur länge skall det 75-procentiga bidraget gälla? Del sägs alldet skall utgå t. v. Är det skattebetalarna som skall stå för fiolerna ochbetala bidrag i olika former för all klara sysselsättningen? Jaghar frågat näringsutskotiets representant: Vad kan vi vänta för ersättningsjobbpå de aktuella orterna, när man så klart redovisar att del skall blisysselsätlningsminskningar i och med strukturomvandlingen? Jag får inget svar.Frågan är svår all svara på, säger näringsulskottels representant, det äromöjligt att ge ett svar. Då måste jag väl konstatera att del här samhälletbara erbjuder skattepengarna till storfinansen för all den skall kunna behållaarbetarna. Och kommer man till den andra frågan: Vad skall vi har förstålpolitik? säger alt del inle går att förstatliga, eftersomStålverk 80-projektet var värdelöst. Jag kan hålla med om all planen tillStålverk 80 sannerligen inte var bra. Men hur många dåliga planer har intestorfinansen realiserat? Tag det gigantiska exemplet . Det ligger intealls långt tillbaka i tiden. Det är ingen gammalstålindustri, men ändå är det verkligen en stålindustri på lerfötter. Denindustrin kan tas fram som ett mycket klart exempel på ansvar försysselsättningen. Nej,frågan är: Vilken näringspolitik skall vi ha? Vilken inriktning skall den haoch hur skall man styra den? Men vill inte vara med om attföra en heltäckande politik. Han vill ge stimulanser av olika slag, som Åslingföreslår, till den specialslålindustri som inte är lönsam , som har haftsig själv all lita till och som har försatt sig i den här positionen. Den hartagit ut sina vinster , inte investerat på ell riktigtsätt och befinner sig nu i del här läget. Den industrin skall vi ge ett75-procentigl bidrag till! Är det de planerna som den borgerliga regeringen har- all det är skattebetalarna som skall slå för fiolerna, där storfinansen hargjort försummelser ? Stålindustrin,m. () kortgenmäle: frågar om det är skattebetalarna som får gå in i det härsammanhanget. Jag vill erinra om att del råder politisk enighet om altsamhället skall träda in för alt rädda sysselsättningen i många olikasituationer. De stora insatserna - inle minst i den näringsgren vi här diskuterar- har skattebetalarna och samhället gjort för just de statliga bolagen. Detvisar all ell förstatligande inte löser de problem som vi har diskuterat. HerrSune nämnde att det finns ett förelag som glädjande nog inle är ikris. Om t. ex. friställer får del företagel inle del av det härstödet. Om inle regeringens förslag genomförs ulan i ställetsocialdemokraternas förslag, innebär del att de anslällda just i Sandvikenskulle vara särskilt utsatta för risken att bli friställda. måste la exempel från områden som skalldiskuteras . Jag finner inte anledning att nu ta upp diskussionen på deområdena. Han kunde inte ge ett enda exempel på att facket inte hade full insynoch ett stort inflytande på lösningen av de frågor som vi här diskuterar. Dettycker jag garanterar att det bidrag som del här är fråga om inte kommer attmissbrukas. Vidaretalade om all socialdemokraterna under valrörelsen hade anförtall del finns risker inom bl. a. stålindustrin och att man skulle skapa enstrukturfond för alt lösa de problemen. Socialdemokraterna föreslog först enstrukturfond på 700 milj. kr. och har efter hand, ,ökat beloppet lill 4 000 milj. kr. Del är belopp som är otillräckliga isammanhanget. De skall, enligt socialdemokraterna, tas ut genom en höjning avarbetsgivaravgiften -något som försvårar för näringslivet att sälja sinaprodukter. Det är ett av stålnäringens stora problem . De resurser somsocialdemokraterna föreställer sig är behövliga här räcker inte för all klarade problem som vi måste lösa. Slålinduslrin,m. () kortgenmäle: Jag vill börja med att beröra frågan om strukturfonden. Del är rikligtsom sägs att vi föreslog en strukturfond, som skulle uppgå till 740 milj. kr.Men i takt med att förelagen undan för undan har redovisat sina problem framstårdel klart för alla all de pengarna inte skulle ha räckt till. Andra än jagkommer att svara för de ekonomiska delarna av diskussionen, man jag vill ändåge ett litet exempel. När ni framför argument mot att man inteskulle kunna använda arbetsgivaravgiften för att skapa kapital lill den härbranschen vill jag som exempel ta Uddeholmsbolagel, som är i behov av 600 milj.kr. Vad gör det då om man slopar hela arbetsgivaravgiften för Uddeholmsdel? Om man skulle ta bort de , gör det 24 milj. kr. Alla är viöverens om att det inte räcker lill. Men det finns andra skyddade branscher,som inle jobbar på den internationella marknaden och som inte är lika beroendeav arbetsgivaravgiften som kostnad. De kunde vara med och bära kostnaden förutvecklingen av stålindustrin. Jaghar inte, , sagt all man i inle skulle kunna få stöd.Man skall i och på alla andra ställen givetvis få stöd om man är ibehov därav. Men del skall inle vara den generella gödslingen med statligapengar till företag och enskilda utan att det finns något egentligt behovdärav. Sedansäger att jag inte har kunnat ge något enda exempel på attregeringen skulle ha varit negativ mot fackliga synpunkter. Jag angav ju tvåexempel och jag tyckte att de räckte till. Traditionen talar ju inte heller omatt det skulle ha varit något större tillmötesgående från eller någotborgerligt partis sida gentemot de fackliga organisationernas möjligheter lillinflytande. Ni föreslåren lånedelegalion, men denna är inte sammansatt och nikan inte heller tala om hur den skall konstrueras. Detta tycker vi är enuppenbar svaghet i hela detta förslag. (vpk)kort genmäle: Tydligen är det så all borgerliga politiker inte reflekterar över hurman använder skattemedel och över vad de skall användas till. Detanvändningssätt som arbetsmarknadsutskottet nu godkänner innebär alt man istort sett låter det hela ske på storfinansens villkor. Vad vi i stället harpresenterat är att man använder pengarna på ell annat aktivt säll och försökerskapa jobb. Det 75-procentiga bidraget i den här formen skapar inle ell endajobb. Åslingsproposition skapar ju heller inga flera ersättningsjobb eller industrier.Snarare tvärtom! Den minskar ju antalet jobb. Där framställs i klartext vad detkommer att bli. Strukturomvandlingen skall bli sådan att dessa förelag skall gåmed vinst, arbetare ställs ål sidan i produktionen och får vara med för att fåstatligt stöd. Genom skattepengar skall dessa företag sedan gå med vinst,storfinansen skall återigen kunna skaffa sig stora utdelningar i stålindustrin,och skattebetalarna skall vara med att betala en del av denbördan. Det är en som vi anser helt felaktig bidragspolitik frånskattebetalarnas sida. Men tydligen är den helt förenlig den med borgeriig politik. () kortgenmäle: Det sysselsättningsslöd vi här diskuterar är ju avsett alt ge rådrumför en mjuk omstrukturering av stålindustrin. Av senasteyttrande att döma menar han alt vi skall öka produktionen på områden där vi harmycket små möjligheter alt konkurrera. När det gäller riktlinjer fördelegationen angesju dessa klart både i propositionen och i utskottetsbetänkande. Jag beklagar alt inte tycks ha läst och tagit fasta pådetta. Detär klart att enbart en sänkning av arbetsgivaravgiften inle kan klara allaproblem. Del är en rad sammanhängande åtgärder som måste genomföras för attklara problemen. Åtgärderna har vi diskuterat tidigare. erkändeockså att socialdemokraterna först föreslog en strukturfond på 740 miljoner mensåg att det inte räckte till. Man ökade så till 4 000 milj. kr. Detta visartydligt hur oförberedda socialdemokraterna var. Vad hjälper det alt man talarom en sak under valrörelsen om man ingenting har gjort och ingenting harförberett? Jagtycker att denna diskussion givit till resultat att man än en gång fått beläggför alt trots att socialdemokraterna säger sig ha varit medvetna om problemenhar de ändå inte tagit allvariigt på dem och föreslagit några åtgärder. FörSune ber jag än en gång att få peka på motioner under1970-talet, vilka avslogs av socialdemokraterna. De gällde en utredning om ellnäringspolitiskt program för det svenska näringslivet. Om denna motion bifallitshade vi säkerligen haft en betydligt bättre beredskap i än vi har . Stålindustrin, m. m. 1 propositionen 1977/78:25 föreslår regeringen att skallbeviljas ett lån på 600 milj. kr. Förslaget behandlas iarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 18. Dettaföretag bedriver en mängd olika slag av verksamhet i företrädesvis Värmland.Före 1973 var rörelseresultaten under en följd av år någorlunda goda - de lågpå belopp upp till 100 milj. kr. Men var de resultaten tillräckliga? En av våraföretagsekonomiska experter i massmedia har framhållit att resultaten borde havarit minst de dubbla för all säkra den långsikliga utvecklingen. Han menade t.o. m. att sedan åtminstone mitten av inte hademoderniserats i tillräckligt hög grad. Jaghar inle tillräckliga kunskaper i ämnet företagsekonomisk analysteknik för attutan vidare kunna instämma i detta. Jag bara konstaterar att kritiken harframförts. Det har också ifrågasatts om inle den investeringsverksamhet somigångsattes i och med borde ha skett tidigare. Men det är lätt,herr talman, att vara eflerklok. Stålindustrin,m. vinståren före 1974minskade lusten aU investera, och dessutom ökade investeringskostnaderna genomden pågående och snabba inflationen. Nå,hur reagerar man då i ett förelag när efterfrågan plötsligt börjar stiga såsnabbt som och när man sedan blir varse att vinsten blir så stor som400 milj. kr. när den har varit mycket lägre? Ett sätt att besvara denfrågan kan representeras av följande citat ur en ekonomisk kommentar i från : "Uddeholmsoch andra basvarutillverkares kunder köpte på sig stora lager i förväntan omfortsatta prisstegringar. Normalt skulle detta ha medfört minskade lager ibasvaruledel. Men tycks ha saknat de rätta styrmedlen och följden blevatt koncernens lagervolym ökade kraftigt . Man förbisåg risken attefterfrågan skulle komma att vika snabbi när kunderna i stället för att ökasina lager ville avveckla dem." Varoch en inser att på detta sätt bands många miljoner i lager. Olyckligt var detäven all lagerökningen skedde så tidigt all inle kunde dra nytta avdet statliga lagerstödet. Närdet omfattande investeringsprogrammet påbörjades skedde detta med alltför storaresurser bundna i lagret. Och den snabba inflationen innebar som sagt att denmiljard som var tänkt att räcka för investeringarna måste ökas med upp till50-60 % ulan alt bolaget fick mer för pengarna. Dessa svårigheter var välöverkomliga, ty stora vinst gjorde ju all man beräknade alt denvinslen skulle följas av fler rejäla vinslresullat. Men så kom kallduschen ioch med stora förlust på 158 milj. kr. Och räknarman med en förlust på upp till 500-600 milj. kr. Densom vet vad betyder för sysselsättningen i kan lätt sälla sigin i svårigheterna. Vi förstår också att den som är bosatt i , ,eller någon annan av de många orter i som är beroende avUddeholmsbolaget är orolig för morgondagen. Vi förstår att den unga familj somnyligen satsat på ett egnahem i exempelvis och hotas avpermitlering står undrande inför vad som sker. Den unga familjen harsannerligen inte stora möjligheter all påverka den egna utvecklingen. Att brytaupp från det egna hemmet, som man satsat allt på, att plötsligt ändra tillvaronför barnen eller att lämna sina vänner och sin hembygd är sannerligen inle sålätt. Frånjanuari 1976 till har antalet anställda i minskal från ca12 000 till ca 11 000. Minskningen har visseriigen kunnat ske utan att någraavskedanden har behövt tillgripas, men siffrorna berättar om den kalla ochbistra utveckling som kan bli verklighet om inle något radikalt sker. Här måstesamhället gripa in, och här måste skapas förutsättningar för den framtidatryggheten för dem som är anslällda i förelaget. ärenigt om all tillstyrka regeringens förslag att bevilja ettlån på 600 miljoner. Utskottet ansluter sig också till de villkor som angivitsi propositionen - där finns dock inte samma enighet - och som bl. a. innebäratt staten skall få direkt insyn i bolagets verksamhet genom representation ibolagets styrelse. Socialdemokraternai utskottet har reserverat sig i ett avseende. Man anser nämligen att en del avlånet skall placeras i konvertibla skuldebrev. Såvitt jag förslår är oppositionens plötsliga intresse för konvertiblaskuldebrev ett nytt exempel på socialisering, eller skall vi kanske hellrekalla det för smygsocialism.