prot · G109130 · 1977-12-31 00:00:00 — Fördet tredje är stöd för avspänningspolitiken en central del av fredsarbetet. Vimåste åstadkomma ett ökat förtroende mellan nationerna så att inteterrorbalansen längre betraktas som den yttersta garantin för fred. Fördet fjärde måsle begreppet nationell säkerhet utvidgas. Det måste ses i ettbredare sammanhang än som en fråga om militärt försvar gentemot angrepp. Varjenation måste ge sitt bidrag till den kollektiva säkerheten genom att främjaavspänning, nedrustning och utveckling genom nationella och internationellabeslut. Investeringar i politiskt förtroende är lika viktiga för den nationellasäkerheten som investeringar i rustningar. Fördet femte och slutligen måste den allmänna opinionen mobiliseras för nedrustning.Men om det skall ske, måsle den också informeras om fakta. Den överdrivnasekretessen kring militära utgifter måsle överges, även därför att den i sigbidrar till att hålla onödigt stora försvarskostnader uppe. Sammanfattningsvis anser vi alt åtgärder som syftartill nedrustning och avspänning i världen -och därmed bidrar till att ökaomvärldens förtroende för vilja alt förebygga konfiikter - bör gesökad vikt i landets säkerhetspolitik. Därmed har jag inte sagt att vi böravrusta. Den neutralitetspolitik som vi funnit vara bäst för vår egen trygghetoch som också ger oss de bästa förutsättningarna att aktivt verka för fred ochrättvisa i väriden kräver ett för sina uppgifter rikligt dimensionerat ochutformat försvar. Beroendepå allmänt kända förhållanden i samhällslivet är det realistiskt att räkna meden fortsall ekonomisk press på alla samhällsområden inkl. försvaret. Men somjag försökte framhålla redan i den allmänpolitiska debatten behöver inte enbegränsning av försvarsutgifterna - som en inriktning sker mot nyatillämpningar - leda till försämring av den försvarsförmåga som vi kan sätta påfötter i en krissituation i vår del av världen. Medden allmänna värnplikten som grund och förutsättning bör det militära försvaretutvecklas till att bli ett folkförsvar som tillvaratar de möjligheter en tilldetta anpassad teknik och vårt lands geografiska fördelar erbjuder. a. att det framtida beroendet av komplicerade och ofta kostnadskrävandevapensystem minskar. Ideologiska, säkerhetspolitiska, militärtekniska ochekonomiska motiv talar för att vi på ett allt bestämdare sätt bör söka oss frampä den vägen. Viframhåller i den socialdemokratiska försvarsmotionen att för att enförsvarsorganisation, grundad på allmän värnplikt, skall kunna fylla sinuppgift ställs krav pä all vapen med god kvalitet kan anskaffas i tillräckligtantal. Materialanskaffningen måste inriktas på sådana vapensystem som ärlätthanterliga och som kan skötas effektivt av de värnpliktiga. Utbildnings-ochunderhållskostnader kan begränsas för denna typ av vapensystem. Det innebärockså att kvantiteten ges hög prioritet. Därigenom skapas också möjlighet atlframställa de väsentligaste vapensystemen i större serier och på så sättvidmakthålla en konkurrenskraftig svensk utvecklings- och produktionskapacitet. Dethar lyckats t. ex. beträffande de handeldvapen, som är så nödvändiga för vårtvärnpliktsförsvar. De tillverkas vid gevärsfaktoriet i , som eftergjorda investeringar nu börjar gå med vinst. Det är en bra och välsköttindustri, som har en pliklmedvelen och yrkesskicklig personal. Enindustri som denna torde vara en omistlig del i ett svenskt folkförsvar. närpersonalen vid gevärsfaktoriet underrättats om att om en väntad order påaulomalkarbinen Ak 4 uteblir, kan detta innebära en utveckling som äventyrarföretagets existens. Fö re lags I ed ningen har låtit personalen veta att denunderhand meddelas att det försvarsekonomiska lägel är bekymmersamt och att manhar uppenbara svårigheter alt inrymma en Ak 4-beställning inom försvaretsekonomiska ramar. Som det vapnet svarar för av beläggningen vidfaktoriet, är det naturiigtvis orealistiskt att särskilt i tider som dessa räknamed atl alternativ tillverkning skulle klara den svacka som uteblivenbeställning skulle innebära. Utvecklingen av ett nytteldhandvapen fortsätter planenligt, men man Försvarspolitiken,m. 2 protokoll 1977/78:130-131 Försvarspolitiken,m. räknarinte med beställningar av detta förrän i början av 1980-lalet. Personalen harfält veta alt frågan inle är slutgiltigt behandlad. Det gäller inte åretsbudget, men jag hoppas att regeringen samlar sig till ettpositivt beslut. Den kan helt enkelt inte som den satsar hundratalsmiljoner kronor på utveckling av ett nytt projekt som man säger för att behållahandlingsfrihet på ett omdiskuterat område ge ett grundskott mot en av deviktigaste förutsättningarna för etl område, som del råder bred enighet omi. Jagbetonar atl frågan inte gäller en enskild komponent utan om svenska statenskall ha sitt eget gevärsfaktori kvar. Del rör sig inte om några svindlandesummor, så jag utgår från att det skall vara möjligt alt snabbi vidtaplaneringsåtgärder som stillar den oro som uppstått. För oss socialdemokraterär det otänkbart att spoliera en resurs som den, vars fortbestånd nu anmältssom hotad. Det har varit problem av det här slaget tidigare, som löstes efterinsats av försvarsminister . Även om beslutssvårigheterna itrepartiregeringen är en offentlig hemlighet, bör den här saken gå att ordna.Ominte, blirdet nog en närmast övermänsklig uppgift att komma tillbaka ochförsöka motivera den mängmiljardsatsning som vi gör på försvaret. Detär klart alt denna fråga kopplas till den omdiskuteradeflygplansfrågan. Sambandet finns på del långsiktiga planet och gäller därfrågan om högteknologiskt försvar kontra folkförsvar. Men det skall klart sägasifrån att det inte finns något samband med årets budget. För attsäkerställa att vi även har vapen att sätta i händerna på devärnpliktiga och hemvärnsmännen krävs ett positivt beslut. De ca 100 milj. kr.det kan kosta kan inrymmas i kommande femårsplaner på den nivå som visocialdemokrater förespråkar. Attflygplansprojekiet B3LA inte kan rymmas ens inom regeringens kostnadsram förförsvaret, är vi ju överens om. Det underströks nu senast av den blivandeöverbefälhavaren. Att en ökning av försvarsanslagen till den nivå som skullefordras inle är möjlig borde vi också vara överens om. Eller är vi inte det?Jag har i min hand ett pressmeddelande från försvarsdepartementet, som sägeratt försvarsministern varit i och talat. Han har bl. a. tagit avståndfrån såväl alternativet elitförsvar med begränsad värnplikt som frän ett"sega-gubbar-försvar" med otillräckligt flyg och flotta. Han taladesedan om alla de fariigheter som hotar oss, inte minst frän Nordka-lottområdei,och säger atl "del enda motmedlet mot denna fortgående urholkning är atl ien framtid anpassa försvarets ekonomiska ram efter de verkliga behov, somförsvaret har, om det skall kunna fortsätta att hålla något så när jämna stegmed utvecklingen i vår omvärld". I den här kopplingen ligger, såvitt jagkan förstå, en ordentlig upprustningssignal, men är den avgiven pä regeringensvägnar? Pä den gamla goda liden var man på del klara med alt när ett statsrådhade talat då var det på det sätt som han hade sagt, men man är inte lika säkerpä det . Jag skulle vilja ställa frågan: Avser regeringen att återkomma medförslag om väsentligt höjda försvarskostnader? Försvarsministerns svar ärgivet, och det är uppenbarligen ja. Därför skulle jag vilja ställa frågan lillstatsministern, men han är som vanligt inte här ikammaren, så jag får väl göra som den som höll en parentation och vända migtill "hans tomma stol och frånvarande ansikte" med frågan, om hansolidariserar sig med sin försvarsministers löfte om en kostsammareförsvarspolitik. Krafternaborde inriktas på alt söka åstadkomma en planering, siktande till att så långtsom möjligt inom svensk industri tillverka den materiel som vi behöver till ettpris som vi mäktar betala - detta sagt med anknytning till den flygplansfrågasom kommer att belysas från socialdemokratiska utgångspunkter av ÅkeGustavsson senare i debatten. Denborgeriiga regeringens politik innebär starka påpfrestningar för många grupperi samhället. De värnpliktiga tillhör inle undantagen. Enligt vår mening är deldärför nödvändigt med en ytterligare höjning av värnpliktsförmånerna. Syftetbör vara att ge de värnpliktiga en standardförbättring. Utöver en höjning avdagersättningen enligt regeringens förslag föreslår vi alt utryckningsbidraget höjstill I . och att inom ramen för pågående utredningsarbete undersöks ometl system med fria resor mellan förläggningsort och hemort kan genomföras. Vianser att även om det värnpliktssociala stödet numera har en i och för sigändamålsenlig utformning är de totala ersättningarna ändå för låga för mångavärnpliktiga. Beloppen - och detta gäller särskilt dagersättningen - harutmätts under förutsättning atl de värnpliktiga under grundutbildningen är enåldersmässigt, ekonomiskt, boendemässigt och socialt homogen grupp. Dessaförutsättningar torde i flera avseenden inte längre föreligga. Vi har ansettatt det därför kan vara lämpligt att genom en särskild undersökning belysadessa grundläggande förutsättningar men också kombinera dem med uppgifter om devärnpliktigas ekonomi. Man har tidigare gjort en motsvarande undersökning avde högskolestuderandes ekonomiska situation, varför vi har ansett detnödvändigt att begära en värnpliktsekonomisk undersökning. Utskottethar delat vår uppfattning att resultatet av en undersökning av detta slag kanutgöra ett värdefullt faktamaterial för fortsatta diskussioner och beslut ivärnpliktssociala frågor. Vi ser med förväntan fram mot bifall tillvår av utskottel i dess helhet stödda begäran. 1botlen för vår försvarspolitik ligger en fredssträvan. Därför vill vi främstverka för internationell nedrustning. I den mån vår egen trygghet måste grundasig pä vapenmakt måsle den utgå från folkets egen försvarsförmåga.Värnpliktsförsvareis behov måste vara styrande för försvarsplanering och föranskaffningen av materiel. Enmilitär har sagt i en uppmärksammad skrift: "Kostnadsexplosioner förelektroniska, mekaniska och tekniska vapensystem i stort följer en geometriskserie. En liten industrination kommer att tappa andan om den skall skapasäkerhet med samma modeller som supermakterna." Dethär citatet är inte hämtat från en svensk militär, även om det finns sädana somtalar på ungefär samma sätt. Nej, det är den österrikiske arméchefen som skriver detta i sin skrift om "Försvar utansjälvulplåning". Försvarspolitiken,m. Försvarspolitiken,m. Del är till etl sådant försvar som den boktitelnanger som socialdemokratisk svensk försvarspolitik syftar. Pä den tankenbygger våra försvarspolitiska motioner och de reservationer som vi fogat tillförsvarsutskottets betänkande. Jag ber, herr talman, attfå yrka bifall till reservationerna. OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Del var glädjande att höra inledning, där han trycktepå nödvändigheten av alt koppla ihop ansträngningarna för en svensk nedrustningmed svenska ansträngningar på det internationella planet. Del är en linje somvpk länge drivit, och vi har tidigare -liksom vi fortfarande gör-angripit den dubbelmoral som ligger i atl arbeta för nedrustning, visserligenpä ett mycket bra sätt i vissa fall, men upprätthålla en mycket högrustningsstandard här hemma hos oss. Detär att notera med tillfredsställelse att denna insikt börjar sprida sig ividare kretsar. I fjolårets försvarsdebatt, när jag framförde dessa synpunkter,var det ingen som tyckte alt delta var med sanningen överensstämmande, utan delgick mycket bra att inta dessa två diametralt motsatta ståndpunkter. Jagvill uppehålla mig litet vid huvudfrågan i försvarsproposilionen ochulskoitsbeiänkandet. Andra medlemmar från vpk:s riksdagsgrupp kommer atl talaom värnpliktigas förmåner och säkerhetstjänst . Vihar och har alltid häften urusel försvarsdebatt här i landet. ochen bil in på 1960-taIet talades det om att försvarsfrågan skulle hållas upplyftovanför partierna. Så skedde också, och del innebar i praktiken att en litengrupp av beslutsfattare frän de fyra stora partierna, från miliiäriedningen ochfrän krigsmaterielindustrin i suverän enskildhet bestämde försvarspolitikenför den stora massan av folket, som sedan fick vara med och betala kalaset. Dettabetraktades som mycket positivt framför allt av högern och dess företrädare,som under dessa är ständigt framhöll att det var bra atl försvarsfrågan kundeså att säga avpolitiseras. Vad det stora flertalet svenska medborgare tyckte omförsvaret och de värderingar och bedömningar som styrde verksamheten inommilitärapparaten tog man inte så stor hänsyn till. Denkritiska opinion som fanns, kanske framför alll inom det socialdemokratiskapartiet, inom fackföreningsrörelsen och andra grupper, hade mycket svårt atlgöra sig hörd i detta sammanhang. Ännu mindre möjlighet gavs det naturiigtvisål vårt parti, , som konsekvent hölls utanför allautredningar och beslut, vilket är fallet ännu den dag som är, som vikänner lill. Såfick vi också , som pågick under 1950-talel och som var enekonomisk och politisk skandal som smögs på de svenska skattebetalarna utan atlde visste om vad som egentligen beslutades. Men värre var atl deras valdaombud, de svenska riksdagsmännen, inte visste så mycket mer. De litade på sinaledare och på experterna och röstade igenom den största svenska induslrisatsningennågonsin ulan all vara fulll på det klara med konsekvenserna. Somdet varit med Viggenaffären har det varit med försvarsbesluten i övrigt. Någonbred debatt i folkrörelser av olika slag eller bland allmänheten i övrigt harinte förts. Den har inte ansetts nödvändig eller kanske inte ens önskvärd.Följaktligen vet det svenska folket än väldigt litet om vilka'överväganden och beslut som har gett oss den försvarsslrukiur vi har. Ännumindre vet de om vilka alternativ som varit länkbara och som kunde gett oss ettförsvar med betydligt mindre kostnader men lika stor nationell säkerhet som vårnuvarande militärapparat. Demotioner som väckts om en annan ulredningssammansättning och en annan syn påförsvaret och de alternativ och bedömningar som ligger bakom förtjänar alltstöd eftersom detta är någonting som vi måste ta itu med. Vi kan inte fortsättapå det sätt som skett tidigare, där representanter från det militäraetablissemanget i stor utsträckning fält styra utvecklingen. Vpkhar alltid förespråkat en linje som skulle ge större inflytande och insyn förden stora mängden av medborgare i försvarsfrågan. Del är riktigt som det står iutskottsbetänkandel, alt våra motioner innehåller yrkanden om en väsentligförändring av försvarspolitiken. Vi anser atl den militära delen avtotalförsvaret måste beskäras kraftigt. Utskottet avfärdar dessa krav medmotiveringen alt etl försvar av det slag som skisseras i motionerna inte skullemotsvara de krav som vår säkerhetspolitik ställer. Hur vet man det? Någrasådana alternativ har ju aldrig utretts. Det har alltid varit sakkunniga, somjag sade tidigare, från försvarsetablissemangel och dem närstående grupper somfått lägga sina synpunkter, medan andra inte Ritt särdeles mycket gehör. Vihar i det här landet, som jag sade tidigare, alltid framställt oss själva somstora vänner av nedmslning och avspänning. Del är vi ju också - vi arbetarinternationellt för det. På hemmaplan har vi emellertid inte levt upp till denroll som vi försökt spela internationellt. Vi har en topposition i världensrustningsliga, och ingen har på ett trovärdigt sätt kunnat bevisa att det ärnödvändigt för vår säkerhet att lägga ut så mycket pengar på försvaret som vigör. Men vi skall tydligen fortsätta med den politiken. Den försvarskommittésom skall tillsättas skall inte pröva några radikalt nya alternativ utan traskapå i de gamla vanliga hjulspåren. Men vi kommer inte att ha råd med det mycketlänge lill. Denförsvarsstruktur vi har är redan för dyr, och den kommer att bli allt dyrareför oss i framliden. I det läget hotas en viktig princip, nämligen den allmännavärnpliktens idé. Alla erkänner sig till den, men under trycket av deekonomiska svårigheterna talas det redan om att man kanske måste börjaprioritera materielanskaffningar och inskränka de kostnader som det drar att såatl säga hålla hela folket under vapen, dvs. den allmänna värnplikten. Men mandrar inte slutsatserna åt andra hållet, att det kanske är materielkostna-dernasom är för höga på grund av alt vi har en felaktig inriktning av vårt försvaroch atl man skulle kunna inrikta försvarsansträngningarna på ett annat sätt ochförsöka atl minska de oerhört höga materiel kostnaderna. Vi i vpk anser atl vi börha ett försvar som efter gränsen av vår förmåga kan Försvarspolitiken,m. Försvarspolitiken,m. upprätthållavår ställning som fri nation. Det är viktigt all det bygger på den allmännavärnpliktens idé, men i övrigt bör vi bryta med den hittillsvarandeutvecklingen och försöka komma fram till en annan ordning. Det hade varitlämpligt atl den kommitté som skall börja sitt arbete fått direktiv attutreda en ny försvarspolitik, som syftar lill nedrustning och framför alll omfördelning av de resurser som vi anser att vi bör salsa på försvaret. Försvarskosinaderna för det kommande budgetåret kommer att ligga påomkring 15 miljarder. Redan innevarande budgetår har vi sett att ramarna intehar kunnat hållas. Det finns ingen anledning att förmoda att det skall gåbättre . Utskottet säger alt denna utveckling är allvarlig. Ja, det ärden verkligen. Men vilka slutsatser drar man? Jo, man finner det"osannolikt att hållbarheten i de långsiktiga planerna skulle ha varitpåtagligt större 1977 hade inriktat försvarsplaneringen efteren i vissa avseenden lägre ambition och med mindre resurser". Detta är ettcitat direkt ur utskottsbetänkandet. Det är sannerligen ett motsägelsefulltpåstående. Skulle det således inte spela någon roll, om man fattar ett beslutsom innebär början till en nedtrappning, även om det naturligt nog inte kanåstadkommas några stora besparingar på så som etl år? Om viljan hadefunnits till lägre försvarskostnader när vi debatterade frågan kunde viha haft ett betydligt bättre läge - det torde vara klart. Men viljanfanns inle, och den finns fortfarande inte. Vadgäller socialdemokraterna har de i jämförelse med de borgerliga lagt etlförslag som innebär vissa prutningar, men det bästa man kan säga om det är atldet är marginella besparingar i förhållande till hela budgeten för del militäraförsvaret. Det är inte myckel mer än felräkningspengar, om man sätter beloppeni relation till de 15 miljarder som årskostnaderna är. Överskridandena avramarna gäller arméns anslag i huvudsak. De stora felräkningar ochfelbedömningar som giorts där är tillräckligt allvariiga, men på flygetsområde, som jag nu skall komma in litet på, är vi pä väg att luras in i en ännustörre felräkning. Jag nämnde, herr talman, tidigare Viggenaffären som ettexempel på ett beslut med stora ekonomiska konsekvenser, fattal utan att de somvar med egentligen visste vilken verkan det skulle fä. En ny sådan skandalärdet förhoppningsvis omöjligt att vi skall få i dag-jag säger förhoppningsvis,eftersom turerna kring tillverkningen av våra militära flygplan långt ifrån gerintryck av att de kretsar som till varje pris vill upprätthålla vårt dyrbaraoch meningslösa flygvapen har för avsikt att ge upp sina ambitioner. Vi vetvilka de kretsarna är - flygindustrin kring , miliiäriedningen medflygvapnets representanter i spetsen och regeringen, där försvarsminister kämpar för atl få loss sä mycket pengar som möjligt för fortsattmilitär flygplanstillverkning. Nugäller det i första hand del omtalade B3LA-projektel, men det är bara enparentes i det här sammanhanget på vägen mot för folket dyrbara men förflygindustrin lönsamma satsningar på nya militära plan. Lätmig först säga några ord om B3LA-frågan. Vi vet att försvarsutredningen ansågau det planet inte flck plats inom de ekonomiska ramarna för Försvarsministern kunde då inte, även om han naturligtvis gärnaskulle ha velat, få med planet försvarsbeslut. B3LA-utredningentillsattes och lade fram sitt betänkande med olika alternativ, men det gickfortfarande inte atl pressa in planet inom de fastställda ramarna. harförsvarsministern lyckats förhala ett definitivt beslut ytteriigare ett år.Medel inom flygvapnets anslag-drygt 300 miljoner-skall omfördelas för forskningoch utveckling av vissa olika alternativ som har framlagts i B3LA-utredningensbetänkande. Observeraalltså att olika alternativ skulle utredas, dels B3LA, dels A 20-och105-förslagen. Men hur har det gått i verkligheten? Enligt pressdebatten underde har huvuddelen av dessa 300 miljoner gått till forskningkring och endast mindre summor har avsatts för de andraalternativen. Vad innebär det? Jo, det betyder att vi kommer att ståhär med ett välutvecklat B3LA-alternaliv och summariska uppgifter om de övriga.Dessutom kommer man då som vanligt i sådana här sammanhang att kunna hänvisatill de kostnader som projektet redan har dragit och som man inte vill kasta isjön. Detta kallas handlingsfrihet. framhålls i propositionen 95 och även iutskottsbetänkandel att de olika alternativen noga skall prövas och att denkommitté som skall tillsättas skall noga följa utvecklingen. Men vad hjälperdet när anslagen satsas på etl sådant sätt - av dem som skall verkställabesluten - att den omtalade handlingsfriheten blir en chimär? Jag skulle viljaatt försvarsministern här redogjorde för hur de 300 miljonerna har använtshittills och hur man planerar att använda dem i fortsättningen. Vianser, herr talman, au måste stoppas. Del är en vansinnigsatsning, som endast syftar till att hålla flygindustrin under armarna tills mankan salsa på ett nytt plan av Viggentyp eller motsvarande modell. Men vibehöver inle ha, och borde inle heller ha, etl flygvapen av den typ vi har som har kostat oss miljarder och åter miljarder under de år som har gåttsedan andra väridskriget slutade. Det har inte ökat vår säkerhet. Det är, somjag sade tidigare, en chimär att vi på något sätt skulle kunna hänga med ikapprustningen och upprätthålla ett flygvapen som skall verka avskräckande,vilket har framhållits . Jag har i tidigare debatter medförsvarsministern frågat hur det kommer att se ut i ett länkbart krig, hurudanvår underhållssäkerhet är i fråga om flygplan och hur länge de 500 plan räckersom vi kan räkna med att ha igång. Räcker de , räcker de ?Vad skall vi ta till sedan? Del är ju ingen som tror alt vår flygindustri kanfortsätta att producera och ersätta de plan som går till spillo ifall vi kommerin i ell storkrig. Den frågan vill man inte besvara. Man hänvisar då till denavskräckande effekten. Man menar att ett flygvapen av den här typen skullegarantera vår säkerhet; en angripare skulle tänka sig för innan han sä atl sägahoppade på oss. Ser man till kostnaderna är det väldigt litet säkerhet man fårgenom att upprätthålla ett flygvapen av den här typen. Jaghar nu uppehållit mig ganska mycket vid flygvapenområdet. Samma resonemang kani viss utsträckning föras även om de andra vapenslagen. Försvarspolitiken,m. Försvarspolitiken,m. ävenom det på dessa områden inte förekommer så stora satsningar på dyrbaravapenbärarsystem som inom flygvapnet. Vibehöver, som vi framhållit i våra motioner, ett nytänkande på försvarsområdet.Vi behöver en utredning, kommitté eller vad del nu kommer alt kallas, som tarupp nya aspekter, utreder nya alternativ och lar hänsyn till andra intressen ände som har fött styra försvarsdebatten och försvarsbesluten här i landet.Det har inte varit till gagn för det svenska folket att vi har satsat så mycketpengar på militärapparaten och försvaret som vi har gjort. Vi bör, som jagtidigare sade, med det snaraste komma fram till en mera realistisk ståndpunkt,en försvarsstruktur som vi kan upprätthålla med något slags trovärdighet ochsom vi orkar med. Den vi nu har kommer att knäcka oss ekonomiskt inom en ganskasnar framtid. Jagvill, herr talman, med detta yrka bifall till våra motioner 687 och 1768. Närdet gäller B3LA kommer vi alt stödja aen socialdemokratiska reservationen omavveckling. PERPETERSSON (m):