prot · G109135 · 1977-12-31 00:00:00 — Fördeltredje-och det är troligen det skäl som har betytt mest för att göra kommunernarelativt ovilliga att överta låne- och bidragsbesluten - blir det ettbyråkratiskt och invecklat regelsystem. Det hör lill, och det tycks bara blivärre och mer komplicerat . Jaghar förståelse för kommunernas motvilja. Ett sådant här system skulle innebäraen mycket starkt reglerad statlig verksamhet, med betydandetjänstemannainsatser och kostnader men väldigt litet utrymmeförförtroen-demannainflytande. De kommunala uttalandena i samband med remissbehandlingen,att man först bör se över och förenkla regelfloran innan beslutsansvaret lämnastill kommunerna, är enligt min mening mycket väl grundade. Jag är övertygad omatt också många socialdemokratiska kommunalmän har samma uppfattning. byggnadsadministrativa utredningens betänkande berörs även frågan ombostadsrättsföreningar, och där vill jag bara ta upp en sak som förts fram Anslagtill bostadsbyggande, m. m. 7 protokoll 1977/78:134-135 Anslagtill bostadsbyggande, m. m. motionsvägenav en enskild folkpartist, nämligen den kommunala representationen. I motionenuttalas alt det skulle räcka med att kommunerna erbjudits representation.Bakgrunden till motionen är ett uppmärksammat fall i en kommun där man vägratutse representation i en bostadsrättsförening i vardande., trots attförutsättningarna för statlig 99-procentig belåning -åtminstone enligtpressuppgifter- skulle föreligga. Hur därmed förhåller sig kommer kanske denframtida prövningen av ärendet att kunna ge besked om. Utskottet har i varjefall inte kunnat ta denna incident till intäkt för alt ändra lagstiftningenutan konstaterar lakoniskt att kommunerna har att följa gällande regler och attdel inte finns skäl till att anta något annat än att dessa regler tillämpas.Med andra ord: Det finns en lag som gäller - utskottet utgår från att denföljs. Föregen del skulle jag vilja tillägga att om det i fortsättningen visar sig altbostadsrättsföreningar som bildas blir vägrade representation av andraskäl än avvikelser från gällande riktlinjer, så kan det vara anledning att seöver bestämmelserna. Det är, som också statsrådet sade i ettinterpellalionssvar, inte acceptabelt att enskilda kommuner använder kravet päkommunal representation för att driva igenom krav som inte har stöd i gällanderiktlinjer för statslånen. Låtmig sedan övergå till att kommentera några av reservationerna till belänkandetnr 27. Där har ju frän socialdemokratiskt håll och från vpk-håll ställts kravpå prisstopp på byggnadsmaterial, och i en socialdemokratisk motion har mandessutom yrkat på att utvecklingen av entreprenadpriserna särskilt skallföljas. Kravetpä prisstopp behandlades här i kammaren , och jag kan inte seatt det har inträffat någonting nytt i sak som skulle motivera ett annatställningstagande än det ställningstagande vi gjorde då. Möjligen skulleman kunna säga att det är än mindre befogat att införa prisslopp,eftersom regeringen från infört allmän anmälningsskyldighet förprishöjningar och v i dessutom tycks kunna se atl inflationstakten häller päatt dämpas. Det betyder att beredskapen för ett snabbt ingripande om behovuppstår är större än då behandlade samma fråga, ochutskollsmajoriteten föreslår därför avslag pä både socialdemokraternas och debåda kommunistpartiernas motioner. Delär viktigt att prisutvecklingen på såväl byggmaterial som entreprenader inombyggnadsomrädet följs kontinueriigt och att eventuella missförhållanden blirföremål för åtgärder. vet ju även de socialdemokratiska motionärerna att SPKhar genomfört färska undersökningar på byggmaterialområdet, och att man underinnevarande är kommer att studera bl. a. entreprenadpriserna. Ett arbete ienlighet med motionärernas önskemål är alltså i gång, och därför saknas motivför ett tillkännagivande. Det finns alltså anledning för mig att yrka avslag påreservationerna 3 och 4. Slutligennågra ord om bidrag till lägenhetssammanläggningar. Lägenhetssammanläggningarkan vara en välmotiverad ålgärd vid ombyggnad av äldre hus som inte fyllerkraven på lägsta godtagbara standard. Man har också haft anledning prövaåtgärden i relativt nybyggda hus i områden med lomma lägenheterför alt bätire kunna anpassa sig lill efterfrågan. Vi har i utskottet varitense om att godkänna förslaget i budgetpropositionen, att man skall kunna fålån till omändring av smålägenheter till större för atl få en mer allsidighushållssammansättning, även om de skulle ha godtagbar standard och man inlehar tomma lägenheter. Men socialdemokraterna vill inte nöja sig med att öppnade statliga lånemöjligheterna för en sådan ålgärd. Nej, man vill också - påsikt - ha statliga bidrag för att stimulera till sådan ombyggnad. Nogfinns det anledning att, som utskottet säger, avvakta effekten av dengenerösare långivningen innan man går in med en ny form av bidrag. Frågan är fö. om inte denna typ av ombyggnad trots allt är lönsam för fastighetsägare -åtminstone . Reservationerna10 och 11 handlar om planering för det framtida bostadsbyggandet. Önskemålet omatt nya bostäder skall byggas så att man relativt lätt kan bygga om dem närefterfrågebilden förändras kan man naturligtvis instämma i. Men det ärju ocksånågonting som byggforskningen har haft och har på sitt program. till regeringen enligt yrkandet i reservationen 10 kan detinte finnas anledning att skriva ut. Fråganom hur de äldres behov av goda bostäder skall tillgodoses är efter tidigareriksdagsframstötar föremål för ett flertal utredningar. Det är naturligt attavvakta sammanställning och beredning av det på olika vägar insamladematerialet. Eftersom statsrådet i budgetpropositionen anmält att hontänker ta upp dessa frågor i lämpligt sammanhang så snart behandlingen avutredningsförslagen slutförts, finns det inte heller i detta fall anledningtill någol tillkännagivande. Eftersom tycktes betona orden"i lämpligt sammanhang" på ett alldeles särskilt sätt, skulle jag istället vilja betona "sä snart behandlingen av utredningsförslagenslutförts". Då trorjag vi kommer på rätt kurs. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan i betänkandena 27och 28 och avslag pä de därtill fogade reservationerna. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. () kortgenmäle: Att låta det faktum atl frågan om en föriängd köpeskillingskontrollinom kommer att underställas regeringen motivera ettavslag på motionen tycker jag är att göra det litet för enkelt för sig.Speciellt som enligt uppgift har föreslagit en förlängningtill och motionen kräver fem är hade det varit värdefullt om riksdagenuttalat en klar viljeinriktning och givit regeringen en fingervisning om hurman ser på den här frågan. Frågan har ju initierats av i samband medQolårels behandling av detta ärende, och den utredning som bosladsslyrelsengjort har således kommit till på initiativ. Mol den bakgrunden borderiksdagen ha givit regeringen en fingervisning om pä vilken nivå man velatlägga köpeskillingskonlrollen. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. WILHELMGUSTAFSSON (fp) kort genmäle: Jag har inte varit med så värst länge i , och jag kännerkanske inte helt till formerna för arbetet här, men jag har fått läramig atl när utskottet-behandlar ett ärende som häller på att utredasinom regeringen, då brukar man inte skriva tillkännagivanden. Jag utgår ifrånatt denna praxis har använts också i del här fallet. Det är uteefter kommer alltså att prövas - det må sedan gälla förslag om tre, fyra föriängning. OLLEÖSTRAND (s) kort genmäle: Men denna fråga är alldeles speciell, eftersom den har initierats avriksdagen. Mot den bakgrunden hade det varit lämpligt atl vid dentidpunkt då utredningsresultatet förelåg klart slagit fasl hur ser päfrågan. har här talat för sin motion om förlängdköpeskillingskontroll och för reservationen 12. Av de repliker med framgår del all han vill alt skall geregeringen en - som han själv uttryckte det - fingervisning. Naturligtvis ärdet värdefullt för en motionär om han kan fä sin motion bifallen och attriksdagens majoritet ger regeringen till känna innehållet i den, men jag tyckeratt skulle kunna vara helt nöjd med det som han i det häravseendet fått veta och som han nu citerat. Jagvill peka på att del i utskoltels skrivning konstateras alt konlrolltiden f n.är två är och att köpeskillingskontrollen infördes med anledning av förslagfrån boende- och bostadsfinansieringsutredningarna i betänkandet Solidariskbostadspolitik. Utredningarnas behandling av ämnet hade initierats avriksdagen - vilket här har påpekats - efter en motion. Utredningarna föreslogatt kommunerna skulle få besluta om kontroll som inle bordeöverstiga . Statsmakterna beslöt om en generell kontroll . Bostadsstyrelsenhar fält i uppdrag av regeringen att dels kartlägga de medel som kommunernaanvänder eller skulle kunna använda för att motverka spekulation ismåhusbyggande, dels redogöra för kartläggningen och de förslag lill åtgärdersom den kan föranleda. Bostadsstyrelsenhar nu redovisat kartläggningsavsnillel. Jag tog med mig den redovisningen hitoch visar den här på bildskärmen. Som kan se, om han nu inte redantagit del av den, omfattar redovisningen ett ganska digert aktstycke. Vid engenomläsning kan man konstatera att det inte är alldeles givet vad man med enenda åtgärd skulle kunna åstadkomma för att motverka den spekulatioii som finnspä en del håll, men som förekommer i allt mindre utsträckning. Kommunerna harju vidtagit en rad åtgärder för att stävja detta. Utskottelkonstaterar också att kommer attlämna förslag till regeringen om åtgärder för att motverka Detta är också vad känner till. Man vidtaralltså den förändringen att man dels ökar kontrolltiden med , dels räknarden från ett är efter tidpunkten för beviljningen. Då tvistar man möjligen ometl år. Del kan väl inle vara värt så mycket mera diskussion. Regeringen haralltså att överväga den här frågan. I delta sammanhang kan jag inte underlåta atl något beröra den debattsom då och dä förs om villaägarnas situation, en debatt som självfallet ocksåförs här i kammaren. Just har denna villaägandets deball fött en särskildaktualitet, eftersom en och annan tidning ropar ut påståendet att det skullevara "ren vinst" att äga villa och bo i villa. Påståendet är givetvishorribelt, om man ser lill helheten. Jag frågar mig vad landets hundratusentalssmåhus- och villaägare säger. Upplever de sitt boende som en "ren vinst",upplever de sina boendekostnader som särskilt låga, upplever de i allmänhet sinsituation som speciellt privilegierad? Visst finns det en ochannan villaägare som av politisk-taktiska skäl ropar med villaägandetsbelackare, ropar med dem som påstår alt villaägandet just genom rätt tillavdrag för gäldräntor och till följd av inflationen skapar en orättfärdigkapitalbildning för vederbörande. Mendet ärju när del gäller inflationsvinsterna endast fråga om en fiktivkapitalbildning. Man jämför femtioöringar med enkronor, som Villaägareförbundetsordförande uttryckte det i en radiointervju . Man måste rimligenkonstatera att den här kapitalvinsten är fullkomligt ointressant för varjevillaägare och för varje familj som bor kvar i sill hus, som alltså inte säljerdel. Det kan för all del vara av intresse för den som behöver låna pengar,kanske i första hand för att förbättra sin villa, men del kan naturiigtvisockså finnas andra behov. Då är alltså villan inteckningsbar. Men han har ju betalatav den här skulden. Familjen har fått göra uppoffringar. Det är inle bara frågaom räntorna, utan det är också fråga om amorteringar. Vadman i den här debatten om villaägandet också glömmer, eller åtminstone villglömma på visst häll, är de insatser som villaägarfamiljen hela liden måslegöra. Det gäller såväl underhåll och småreparationer som den service som andrautför åt en, om man bor med hyresrätt. Av någon underiig anledning räknar maninle in detta, vilket man rimligen borde göra. Dendel av kostnaderna för flerfamiljshus med hyresrätt som springer allravåldsammast i höjden är servicekostnaderna, dvs. utgifterna för det löpandedagliga underhållsarbetet. Det är dessa kostnader som "galopperarvärst", som en företrädare för etl bosladskommunalt förelag sade.Delta är sådana kostnader som villaägarfamiljen själv tar på sig antingen genomatt betala eller, som det mestadels förhåller sig, genom eget arbete. Allaslår vi vakt om rätlen till en god bostad. Om detta behöver vi inte diskutera.Bostaden skall också kunna erhållas till en skälig kostnad, och vi måslekonstatera att det kravet är tillgodosett i vårt land. Vi har, som statsrådetFriggebo konstaterade i sitt inledningsanförande, en låg boendekostnadinternationellt sett. Den svenska boendekostnaden har, om man räknar medbostadstillägget, sjunkit successivt under till endastcirka 1796 av genomsnittslönen för en gift manlig industriarbetare. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. med2 barn, som bor i en trerummare. Denna uppgift gällde ochförhållandena har uppenbariigen inte nämnvärt ändrats för de boende. Detfinns anledning att erinra om delta i dagens bostadspolitiska debatt. Del finnsanledning att peka på detta faktum även vad gäller den socialdemokraliskareservalionen 14 vid civilutskottels betänkande nr 27. Också vad avserkostnaderna i skilda upplåtelseformer är variationerna relativt små, och detframgår klart av utskottets skrivning med anledning av den socialdemokraliskamotionen 849, pä s. 34 i utskottets betänkande nr 27, att regeringen vidtagiten rad åtgärder i syfte att uppnå kostnadsneutralitet. Jagvill också erinra om alt utskottet finner frågan om kostnadsneutralitet iboendet väsentlig. Utskottet framhåller i sin skrivning att en av utgångspunkternai bostadspolitiska reform var "alt i möjligaste mån försöka uppnådetla syfte. Olika faktorer medför emellertid att systemel utsätts förspänningar och att justeringar kan behöva göras bl. a. mol bakgrund avkostnadsutvecklingen i bostadsbyggandet, något som i sin tur medför en ökningav kapitalkostnaderna. Dessa kostnader blir slörre för hyres- ochbostadsrättshus än för hus med äganderätt beroende på att de som äger sinbostad kan utnyttja sin rätt till avdrag för skuldräntor även föröverkostnads-lån. Ovan har utskottet godtagit vad i proposilionen förordats omnya lägsta garanterade räntesatser för olika upplåtelseformer - förslag sominnebär en relativt större sänkning i hyres- och bostadsrättsfallet. Ävenolikheten beträffande höjningen av lånetaket mellan olika upplåtelseformerunder får anses bidra till kostnadsneutralitet liksomjusteringen av intäktsschablonen för småhus." Jagvill med tanke bara hänvisa intresserade motionärer till vad utskotteti fortsättningen anför i sin skrivning. Strävanefter kostnadsneutralitet får emellertid inte lägga hinder i vägen för ellerförsvära människornas önskemål om valfrihet i boendet. Valfrihet mellan olikaupplåtelseformer måste innebära en rätt för varje människa och för varje familjatt ha möjlighel atl själv bestämma hur man vill bo. Del måste vara de enskildamänniskornas önskemål som får bestämma bostadsbeståndets sammansättning iolika upplåtelseformer och bostadstyper. Det får inte vara önskemål ochpolitiska strävanden hos byråkrater och kollektivt inriktade politiker som bestämmerbostadsbeståndets sammansättning. Har man en väl fungerande bostadsmarknad säåstadkommer man valfrihet. Den enskilda människan kan då fritt välja bostadstypoch upplåtelseform - om man vill bo i radhus, villa eller flerbostadshus, omman vill bo med hyresrätt, äganderätt eller bostadsrätt. Detlägenhetsöverskott som för några är sedan uppstod i en del kommuner - och somfortfarande utgör ett problem för i första hand allmännyttiga bostadsföretag påen del orter - visade med stor tydlighet vilken typ av bosläder ochbostadsmiljöer som människorna föredrar när de har möjlighet alt välja. Deouthyrda bostäderna fanns praktiskt tagel alla i flerfamiljshus, oftast i storabebyggelsekoncentrationer som i regel var präglade av sterila miljöer. kunde man noteraatl köerna till småhus med äganderätt blivit änstörre och att de som valde hyres- eller bostadsrätt sökte sig till områden sompräglas av variation och mindre koncentration. Verklighetenhar alltså visat att när de bosladssökande ges valfrihet undviker de denkoncentrerade enahanda bostadsbebyggelsen med stora hyreshus. Det har ocksåvisat sig med skrämmande tydlighet all just i sådana bostadsmiljöer uppstårofta svära sociala problem. Detär emellertid i småhus, villor, radhus eller marklägenheter med äganderätt somden övervägande majoriteten av svenska folket vill bo. Det har gjortsgallupmätningar som visar att åtta å nio av tio familjer vill bo i en egenvilla. Följaktligenär efterfrågan på småhus mycket stor, och det avspeglas naturligtvis i ökandefastighetspriser. Ytterst få kommuner uppvisar balans mellan tillgång ochefterfrågan. Styrkan i efterfrågan är svår att ange, men det har gjortsundersökningar i Slorstockholmsområdet som visar att omkring 40 000 hushåll ärberedda att betala . mer för att få en lika stor bostad ismåhus. Underde har inriktningen av bostadsproduktionen förändrats så till vidaatt andelen småhus stigit kraftigt. var andelen drygt 75 96. Menunder senare år har del skett en minskning av andelen småhus i det totalabeståndet. Här bör man naturiigtvis också bidra till att ge människor möjlighelatt köpa äldre småhus. Det behöver ju inte vara en nyproducerad villa för skall få önskedrömmen förverkligad. Men här blir det genast svårigheter medlån. Vi är några moderater, med i spetsen, som för den skull i enmotion - nr 1680 som behandlas - har anvisat en väg alt tillgodose dennastora efterfrågan. Vi föreslår - vid sidan av fortsatt hög andel i småhus inybyggnationen - att riksdag och regering förbättrar lånemöjlig-helerna vidförvärv av äldre småhus. Med tanke på den ansträngda tidsmarginal som står till buds förkommande talare skall jag nu nöja mig med atl yrka bifall till vadcivilulskottel hemställer i sina betänkanden 27 och 28. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. (apk): Att bostadsfrågan aren utpräglad klassfråga blev dokumenterat redan år1872, då vetenskapliga arbeie Bostadsfrågan utkom. Under detsekel som har förflutit har det i kapitalistiska länder i Europabara gjorts två ansatser till att driva en bostadspolitik där arbetarklassensintressen och behov varit utgångspunkten. Det första försöket gjordes i avAustromarxisterna, och det andra gjordes i . I arbetarrörelsensefierkrigsprogram fanns riktlinjer för en bostadspolitik som med rätta kundebetecknas som social. Hade det regerande socialdemokratiska partiet hållit fastvid denna bostadspolitik - liksom vid programmet i dess helhet - hade vi intehafl dagens situation, och heller ingen borgeriig regering-en regering somverkligen driver klasspolitik. Försyndel-serna i det förgångna gör det lekandelätt för statsråden och att tillfredsställa bankernas ochbyggkapitalets profitintressen på hyresgästernas och skattebetalarnasbekostnad. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. När avgick som partiordförande ochstatsminister uttalade han i en klang- och jubelavskedsintervju iAktuellt i politiken att två viktiga reformer borde ha genomförts, nämligenoljehandelns förstatligande och hyreshusens kommunalisering. Detta var i ochför sig en ärlig bekännelse, men tyvärr ledde den inte till en korrigering avpolitiken. I stället fortsatte man att sy in nya lappar i det lapptäcke sombenämns den statliga bostadspolitiken. Det är inte av någon pervers lust att strö salt i surt öga som jagtecknar bakgrunden till dagens situation pä detta säu, utan det är nödvändigtför att i en central politisk fråga lägga en grund för möjligheter atldiskutera frågan utifrån klassmässig utgångspunkt. Detär en självklarhet att en bostadspolitik i arbetarklassens intresse utesluter privatägande till fierfamiljshus och privata vinstintressen i såväl mark ochbyggnadsmaterialproduktion som i själva byggandet. Emellertid är det bara i enenda av socialdemokraternas motioner som en strimma av denna självklarhetåterspeglas, nämligen i motionen 842 av . Även om hon nöjersig med att kräva samhällelig förvaltning av alla privatägda hyreshus, är ändådenna ansats i hennes motion värd att notera. Trots all arbetarrörelsen inuvarande pariamenlariska situation måsle inrikta sig på alt avvärja den totalakatastrofen pä bostadsfronlen, mäsle arbetarrörelsen pä nytt samla sig kringett program för bostadspolitiken som kan förverkligas när den svarta regeringenfår sitt respass. Detär alltså nödvändigt att genom olika bidrag förhindra atl människor blirställda pä galan. Genom bostadsbidragens uppdelning på statliga och kommunaladelar kvarstår riskerna för många människor för vräkning, framför alll för demsom bor i borgerligt styrda kommuner. Detta är ett ytteriigare inslag avorättvisa i en orättvis politik. För att eliminera detta inslag hararbetarpartiet kommunisterna i moiionen 499 föreslagit att bostadsbid;ragen isin helhet skall betalas av staten. Som normer för bidragen har vi angett demsom gäller för . Jag ber att få yrka bifall till motionen iden delen. Vad man än kan beskylla regeringen och utskottsmajoriteten för, så kanman inte beskylla dem för feghet! Med frejdigt mod avslår regeringen förslagenom prisstopp på byggnadsmaterial, trots att den ulveckling som publiceras ibelänkandet med all önskvärd tydlighet talar för att detta är en omedelbarnödvändighet. När priset pä cement - alltså på en produkt, framtagen ur eninhemsk naturtillgäng - har fördubblats pä , då är det väl magstarkt attbara vifta bort kravet på prisstopp. Prisutvecklingen på de övriga 23 varuslagsom finns upptagna på s. 14 i betänkandet är i stort sett densamma som förcerhenten. Orsaken härtill känner regeringen och utskotlsmajoritelen väl till.Det är den suveräna monopolställning inom byggnadsmaterialindustrin somCementakoncernen har fått. När det gäller storfinansens säkraste profitområdehörs inga hurtfriska rop frän borgeriig-heten pä "fri konkurrens".Vad man möjligen kan hoppas på är att denna prisutveckling öppnat ögonen påblivande bostadspolitiker, så atl man inte lika lättvindigt som tidigareavvisar kraven -bl. a. från fackföreningsrörelsen -pä en nationalisering av byggnadsmaterialindustrin. Men vad som behövs nu ärett prisstopp. Detbehövs också en ram för bostadsbyggandet för att förhindra den bostadsnöd somsnart är ett faktum, om ingenting radikalt görs. Tabell 2 i utskottsbetänkandetuppvisar en halvering av det totala bostadsbyggandet och mer än en fördubblingav småhusens andel . När det totala byggandet inte ensuppgår till samma antal som antalet nya hushåll per är är det en kalastrof Denav oss föreslagna höjningen till 75 000 lägenheter nu och 100 000 lägenheterunder nästa budgetår är minimikrav på åtgärder som måste vidtas. Jag yrkar bifall till kommunisternas motioner 499 och1367 i civilutskottets betänkanden nr 27 och 28. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. (vpk): Hyrorna hör till de utgifter som stigit i allt snabbaretakt, trots au de statliga räntesubventionerna är av betydande omfattning. Ökadeboendekostnader drabbar i likhet med övriga höjningar för oundgängligalevnadsomkostnader orättfärdigt. Detta leder i sin tur ofrånkomligt till enförsämrad social standard och vidgar klyftorna mellan olika inkomstskikl isamhället. Framför allt är det de lägre inkomsttagarna, barnfamiljerna ochpensionärerna som drabbas hårdast. Ävenom det råder ganska stor enighet om att de skillnader i bostadsstandardsom beror på olika inkomst- och betalningsförmåga måste utjämnas, sä har inleregeringens bostadspolitik visat en sådan inriktning. Det är ingen lösning omutjämningen i hyreskostnaderna, som , sker sä att hyrorna hela tidenregleras uppåt genom atl räntekostnaderna pä äldre hyresfastigheter jämkas upptill lämplig nivå. Förvänsterpartiet kommunisterna står det klart alt skillnaderna i fråga om bådeboendestandard och boendekostnad för nämnda grupper bara kan undanröjas genomen i grunden förändrad bostadspolitik. har i sitt inlägg idebatten redogjort för vpk-förslag syftande lill en radikal förändring avbostadspolitiken för atl ge den en social inriktning.