prot · G10968 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:68 §1 Justerades protokollet förden 24januari. §2 Föredrogs och hänvisades 1977/78:86 tillnäringsutskottel §3 Föredrogs och hänvisades 1977/78:2, 7, 8 och 12till finansutskottet §4 Föredrogs och hänvisades 1977/78:172°! §5 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningar 1977/78:122-124 § 6 Allmänpolitisk debatt Såvitt man kanbedöma är det sista gången som Per deltar i en allmänpolitisk debattsom ledare för . Per harju varil föremålför omfattande hyllningar, men Jag tycker att del även från denna talarstol ärpå sin plats med några ord av uppskattning, tack och lyckönskan. PerAhlmark har anfört personliga skäl för sitt beslut, och för det lär vi kännarespekt och förståelse. Jaghar i varje allmänpolitisk debatt uttalat vår respekt förall Per har fullföljt den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitikenoch för de insalser som han och hans departement där gjort. Det är därförmyckel lätt för mig att upprepa detta , och jag utgår ifrån att det inteär detta ihållande beröm från en motståndare som har kommit Per altompröva sin politiska ställning. Jaghar i ett uttalande sagt att jag tycker alt Per har spelat en vikligroll i idédebatten i vårt samhälle. Jag skall,herrialman,gärna bekänna att jaggillar personer som i detta kanske litet försiktiga och slätstrukna samhälleförmår visa lidelse och engagemang för sin sak, även omjag inte i allt delarderas åsikter. Per och jag harju under nu väldigt haft rättvåldsamma bataljer på den fria debattens olika arenor, och åtminstone tidigarekunde det väl förekomma ett och annal ungdomligt överord från båda håll, fastdel är glömt och föriåtet. Vad man minns är rejäla och hederliga tag sompå intet sätt störde de rent mänskliga kontakterna. De mötena minns jag medglädje och viss saknad. Nuhar ju Per det mesta ogiort, och jag dr väl här önska Per , ominte lycka lill, så i varje fall all framgång i del han kan länkas företa sig.Jag misstänker på goda grunderatt vi kommer att få höra av honom i väldigtmånga olika sammanhang. Lål mig härefter övergå till de mera vardagliga frågorna.Socialdemokratin har i den borgeriiga otrygghetens tid tre mycket vikligauppgifter. Delär vår uppgift alt föra fram den myckel berättigade och växande kritiken motden borgerliga regeringspolitiken, som folk upplever den. Detär vår uppgift att anvisa en offensiv politik som kan föra landetur dyrtid och arbetstöshetshot, ur de minskande investeringarna och densjunkande levnadsstandarden, ur de snabbt ökande underskotten ochutlandsupplåningen. Detär vår uppgift att långsiktigt forma en politik som kan komma till rätta meddjupgående brister i samhället - utslagningen av människor ur arbetslivet ochsamhällsgemenskapen, hoten mot miljön -trygga byggandet för framtiden ochfördjupa människornas inflytande över sina arbetsplatser och sin framlid. Dessauppgifter är våra uppgifter. Inle därför atl vi vill eller kan uteslänga andrapartier. Men vi socialdemokrater har alllid sökt skapa en bred folklig samlingkring politikens huvuduppgifter. rnöter vi en hårdnackad borgeriigblockpolilik. Det är inte bara så att man söker regera mol socialdemokratin ocharbetarrörelsen. De normala kontaktvägarna i politiken har nästan helt slammatigen. Den borgerliga regeringens poliliska isolering förenas, som vi uppleverdet, med en isolering från människornas vardagsupplevelser, som egentligen ärdjupt allvariig. Jagskall i detla anförande ta upp dessa socialdemokratins och arbetarrörelsensuppgifter. Del måste med nödvändighet bli summariskt. 1977blev det sämsta året ekonomiskl sett sedan vi sist hade borgeriig regering.Inflationen härjade och gick upp till på dagligvaror. Levnadsstandarden minskade för de allra flesta. Den samladeproduktionen av varor och tjänster gick tillbaka. Störst var tillbakagången påför framtiden särskilt viktiga områden, industriinvesteringarna ochbostadsbyggandet. ökade underskotten i vår ekonomi mycket kraftigt. Imaj angav regeringen underskottet för detla budgetår lill 13 000 milj. kr.Förra månaden hade del stigit till 33 000 milj. kr. Dennabeskrivning av 1977 är tagen ur den redovisning som den borgeriiga regeringenger i sin finansplan. 1977 blev inte bara elt föriorat år, det blev etttillbakagångens år. Detär inte bara fråga om torra siffror i regeringens finansplan. Det är framförallt en hård och kall verklighet i människornas vardag. Detla förefaller denborgeriiga regeringen vara okänslig för. Hur tror ni det känns för en ensamstående mammaeller pappa som lever på knappast möjliga ekonomiska utrymme, som dessutomsliter i ett hårt och mödosamt arbele och som ofta upplever en känsla avotillräcklighet när det gäller atl skapa trygghet och stimulans ål sina barn?För dem har den borgerliga otryggheten betytt de ständiga prishöjningarna somgnagt hårt på hushållskassan. Hotet om arbetslöshet har ökat. De växandeklyftorna till grupper som har det hyggligt väcker bitterhet. För dem somtrodde på löften om stöd åt låginkomstlagarna ochvårdnadsbidrag, eller för dem som trodde på löften om 5 96prisökningar, blir känslan av alt vara orättfärdigt behandlad så mycketstarkare. Hurtror ni atl byggnadsarbetarna skall förslå all just deras kamrater i Forsmarkskall offras för att redan sargade ansikte skall åsättas ett litetplåster? Hur förklarar ni för dem atl de skall gå arbetslösa när landet behöverderas arbetsinsatser och deras yrkeskunskap för att bygga de industrier vibehöver och de bostäder vi behöver? Detär ungdomarna som är hårdast utsatta för arbetslöshetens gissel. De drivs lättin i känslan av all sakna värde, därför alt samhället och arbetslivet inlebehöver dem. De upplevelserna kan sätta djupa spår i en självkänsla som kanskeredan är spröd. Och är risken stor att komma på sned. Vad vet ni om oron ialla de familjer där man undrar hur det skall bli för barnen när de lämnarskolan? Manhar en känsla av att regeringen har en väldig distans lill den oro - oron förjobben, för levnadsvillkoren, för barnens framtid - som människor faktisktkänner i den borgerliga otrygghetens lid. kan det visserligen sägas att denborgeriiga regeringspolitiken främst har drabbat de grupper som har sinpolitiska förankring i socialdemokratin - de stora grupperna av arbetare ochtjänstemän, pensionärer och barnfamiljer. Mendet vore fel av mig atl säga all tillbakagång endast drabbat vissagrupper. I ett utvecklat industrisamhälle kan ingen grupp vara betjänt av altlandets produktionsresurser inte tas till vara, alt investeringarna, bygget förframliden, går tillbaka, att klyftorna ökar och skapar risker för social oro. Enligtden analys som herrar och presenterar i finansplanen har deborgeriiga ingen del av ansvaret för den uppkomna situationen. Där finns inleen millimeter av självkritik eller självrannsakan. Man skyller ifrån sig. Manskyllde ifrån sig på den socialdemokratiska regeringen. Det är man numera,glädjande nog, försiktig med sedan vi i all stillsamhet påpekat atl deborgerliga partierna, framförallt , i oppositionsställning ständigtkom med överbud i den ekonomiska politiken som uppgick lill . Manskyller på alt lönerna är för höga. Men enligt tillgänglig statistik liggerSverige nu på sjunde plats i när det gäller arbetskraftskostnader. Hurlångt är det egentligen meningen att vi skall rutscha i ulförsbacken innan niblir nöjda? Man skyller på deninternationella konjunkturen. Del är riktigt atl vi måste påverkasoch har påverkats myckel negativt av den internationella krisen. Denna utdragnainternationella kris kan självfallet inle den borgeriiga regeringen lastas för.Denna kris ställer under alla förhållariden, under varje regering, ett litetland inför mycket svårbemästrade problem. Deldåliga resultatet beror emellerlid framför allt på en dramatisknedgång i den inhemska efterfrågan. Den avgörande förklaringen till den sänktalevnadsstandarden är den borgeriiga regeringens inflationspolitik. någol desperata försök att bortförklara den snabba inflationen och sinmonumentala felbedömning i fråga om prisstegringarna brukar GöstaBohman framhålla att prisstegringarna framför allt beror på regeringens egnaåtgärder - ett inte särskilt gångbart argument i en snabbköpskassa, förefallerdet mig. Det är således ett resultat av regeringens egna ålgärder allprisstegringarna ätit upp lönerna så all människorna nu för mindre kvar attköpa för än vad de hade . Denna nedgång i konsumtionen är en viktigförklaring till atl det gått dåligt i . På bred front har investeringarna vikit-bosladsinvesleringarna har sjunkit och industriinvesteringarna . Även här bär regeringen ett betydande ansvar. I elt läge då vi har ledigaresurser i vår ekonomi och då efterfrågan på bostäder på nytt börjat öka, ärdet socialt oansvarigt atl hantera bostadsfrågan på det inkompetenta sätt somden borgeriiga regeringen hargjort. Del kan vi med fog säga, eftersom vi tidigti fjol lade fram ett omfattande program för hur man skall komma lill rätta medförhållandena. Samma hårda kritik måste riktas mot den fullständiga förvirringsom råder på energipolitikens område. Man måste ge elt dåligt betyg ål enregering som på detta sätt låter industriinvesteringarna rasa utför. Det är ettmyckel påtagligt hot mol vår framtid. Regeringensviktigaste uppgift borde vara att sätta in alla krafter på att vändautvecklingen. Del sker inte. I stället föröder man sina krafter på inre striderom energipolitiken och oförmåga att komma till beslut i en rad andra frågor. Istället för aktiva kraftlag präglas regeringens ekonomiska politik av enavvaktande passivitet. Ansvaret skjuts på löntagarna. Förväntningen är atlomväriden skall klara problemen ål oss. Regeringenplanerar för atl det svenska folkhushållet skall göra ytterligare föriuslerunder 1978. Det blir alltmer tydligtatt landet saknar en politisk ledning. Visocialdemokrater upplever denna lid av misshushållning med vårt lands resursersom en väldig utmaning. Därför anvisar vi en annan lardriklning för politiken.Vi har lagt fram en politik som innebär aktiva samhällsinsatser i syfte altinleda en återgång till en situation med fullt utnyttjande av landetsproduktionstillgångar och en rättvisare fördelning. innebär våraförslag en minskning av del slora budgetunderskott som den borgeriigaregeringen föreslår. Föratl bättre utnyttja och utveckla våra produktiva resurser lägger vi fram ellomfattande program för investeringar och teknisk utveckling, för en offensivkraftsamling på den just nu viktigaste ekonomisk-politiska uppgiften. Viföreslår, för det första, atl en strukturfond inrättas. Fonden skall förbättraföretagens försörjning med risktagande kapital för nya, framtidsin-riktadeinvesteringar. I fondens styrelse bör finnas representanter för både löntagare,näringsliv och staten. Redannär vi första gången föreslog en strukturfond möttes vi med okunniga ochoförsonliga argument från borgerligt håll. Jag har aldrig förstått denreaktionen. Det kan ju inte vara någon tvekan om att insalser av dennaomfattning och med denna inriktning behövs för att förbättra industrinsslagkraft. Och del finns inget som är angelägnare för landets ekonomiskautveckling än att dessa satsningar kommer till stånd så snabbi som möjligt. Viföreslår, för det andra, en fördubbling av statens stöd till forsknings- ochutvecklingsarbete i företagen samt en kraftig ökning av anslagen lillforskningen på universitet och högskolor. För ett utvecklat och litet land somSverige är del nödvändigt att teknik och forskning hålls på en hög nivå. Viär därför starkt oroade över rapporter om att forsknings- och utvecklingsarbeteti företagen slagnerar eller t. o. m. minskar. lägger regeringen framen budget, som innebär minskade satsningar på forskningen, mätt i fastpenningvärde. Denna företagens och regeringens åtsnörning av forskningen är enfara för vår framtida tekniska och ekonomiska utveckling. Vi föreslår i ställeten politik som innebär att samhället tar ledningen för att åstadkomma en ökadsatsning på forskning och utveckling. är bland det viktigaste vi kan göraför atl värna industrins fortsalla konkurrenskraft och därmed också vårtvälstånd. Viföreslår, för del tredje, en ökning av bostadsbyggandet med 15 000 lägenheterutöver regeringens prognos. Det är av stor social betydelse att vi snabbtbryter marschen mot ett bostadsbristens samhälle. innebär en ökadsatsning på bostadsbyggandet en välkommen stimulans för stora delar avnäringslivet. På kanske inget annal område kan en begränsad satsning avstatliga medel ge så mycket utdelning i form av ökad produktion, ökadefterfrågan och ökad sysselsättning. Det är oförsvarligt atl avstå från dessaönskvärda effekter när vi vet atl vi bygger alldeles för litet för alttrygga behovet av bostäder för unga människor och för många ensamstående. Viföreslår, för det fjärde, ökade insalser för investeringar i de statligaföretagen och affärsverken. Också dessa insatser, med en omfattning av 1miljard kronor, skulle innebära en viktig stimulans för slora delar avnäringslivet. Jagskall här bara ta ett konkret exempel. har , den slalligaskogsindustrin,begärt alt H medel fören omfattande investering i Karisborg iNorrbotten. Det är i elt län där inte minst byggnadsarbetarna nu har en myckelhög arbetslöshet. Den investering förelaget vill göra har vidare starkaföretagsekonomiska skäl. Den skulle leda lill minskad energiförbrukning ochlägga grunden för en framtida vidareförädling av den pappersmassa vi nu producerar.Trots del slora behovet av all snabbt få i gång investeringar i landet ochtrots upprepade löften om besked har regeringen ännu inle kunnat fatta ellbeslut. Jag såg i går i en affarstidskrifl alt detta skulle bero på att delockså i denna fråga finns en djup spricka i regeringen och all detta är orsakentill handlingsföriamningen. Jag vill allvarligt uppmana regeringen: Ta ersamman och falla ell beslut som innebär att denna viktiga investering kansättas i gång så snabbt som möjligl! Ge, om möjligl, besked ! Viföreslår, för det femte, atl tre utvecklingsbolag inrättas. Deskall inriktas påområden där vi vet alt de framtida behoven, här i och utomlands, ärstora och där vi i vårt land har förutsättningar atl skapa lösningar somtillfredsställer de behoven. Vi vill på dessa områden genomföra målmedvetnasatsningar för all snabbt gripa oss an med en viklig framlidsuppgifl. Detförsta utvecklingsbolaget skall ha som uppgift alt i samarbete med bilföretagenoch kommunerna utveckla rationella och ekonomiska transportsystem, bl. a. förkollekliv storstadstrafik. Detandra utvecklingsbolaget skall utveckla hjälpmedel inom utbildningsområdet isamarbete med kommunerna och företagen. Delta är en myckel snabbi expanderandeinternationell marknad där de svenska företagen har ell gott utgångsläge. Dettredje utvecklingsbolaget skall, också det i samarbete med kommunerna , arbetamed medicinsk teknik. har vi en splittrad upphandling och därmed också ensplittrad produktion och utveckling. Elt gemensamt utvecklingsbolag bör kunnamedverka till en konkurrenskraftig produktion av medicinska produkter i vidmening. Dellaär i korthet vårt program för att vända den ekonomiska utvecklingen, för all viskall arbeta oss ur krisen - inle svälta oss ur den. Viföreslår emellertid också åtgärder för en bättre fördelning av de ekonomiskaresurserna. Dit hör en höjning av bostadsbidragen utöver regeringens förslag.Dil hör också en plan för utbyggnaden av äldrevården; för många äldre och derasanförvanter är della kanske den viktigaste politiska frågan. Vi vill genomföraen förbättring av kvaliteten inom daghemmen. Vi vill öka stödet lill dehandikappade. Dessaförbättringar för sämre ställda grupper kan vi uppnå genom besparingar på andraområden, främst inom försvaret. Vi vill inte salsa hundratals miljoner på attutveckla ett stridsflygplan som vi inte har råd till. Del är minst sagtegendomligt med en regering som utvecklar flygplan som den vet inle kommer attbyggas och bygger kärnkraftverk som regeringschefen påslår inte kommer attanvändas. Detta sker i ett läge då landet har allvariiga ekonomiska problem. Dentredje viktiga uppgiften för den ekonomiska politiken är att minska detbudgetunderskott den borgeriiga regeringen har föreslagit och skapa förutsättningarför en fungerande kredilmarknad. Med våra ålgärder blir det 5 miljarder kronormindre än vad regeringen föreslår. Enliglherr skall huvuddelen av det stora slalliga budgetunderskottetfinansieras på den inhemska kreditmarknaden. Det förefaller ofrånkomligt atldetla kommer alt leda till en myckel hård kreditransonering som kommeralt få negativa verkningar även för näringslivet. Del kommer ändå alt blimycket svårt atl undvika en betydande ökning av likviditeten av det svenskabanksystemet, vilket i sin tur kommer alt öka risken för en fortsatt inflation.Jag frågade om konsekvensen av detta väldiga ras i delfinansiella sparandet. Då viftade han undan problemet. Gör han det även ? Ävenvårt budgetunderskott är i ell längre perspektiv mycket stort. Vi har ändåansett oss kunna acceptera detla på grund av dess klart annorlundasammansättning och mot bakgrund av den annorlunda inriktning av den ekonomiskapolitiken som våra förslag innebär. Vår politik innebär alt vi försöker anvisaen väg ut ur problemen - den borgeriiga politiken innebär endast atl man gräversig fast i dem. Somen konsekvens av våra förslag kommer företagen aU fr. o. m. den I juli 1978betala en slrukturavgift på sin lönesumma på 2 96. Detla innebär enhöjning av företagens arbetskraftskostnad med 7 "/oo eller perarbetstimme. Kringdelta spelar nu den borgeriiga regeringen upp ett stort indignationsnummer.Men varenda krona som staten på detta sätt tar in skall gå tillbaka lillnäringslivet och där sättas in på just de områden där vår konkurrenskraftbehöver förstärkas. I detta besväriiga ekonomiska läge flr vi inte planlöstsprida ut våra resurser. Vi måste sälla in dem på de områden därkonkurrenssituationen är besvärande och där en beslutsam satsning på framtidenär ofrånkomligen nödvändig. Denpolitik vi socialdemokrater lägger fram innehåller inga stora och braskandelöften. Del är ell kärvt och allvarsmältal budskap. Del gäller myckel viktigaproblem med en direkt betydelse för människornas trygghet, för deras vardag. Deproblemen måste lösas. ligger också en risk i en situation där vi nödgas begränsa diskussionentill det mest näraliggande, del mest påtagliga. Den risken är alldelesuppenbar. Den beror på den dåliga ekonomiska utvecklingen. Den beror på deständiga striderna inom regeringen. Den beror på den uppseendeväckande ocheländiga energipolitiken. I den borgeriiga otrygghetens tid sprider sig ettslags missmod, en form av inkrökt snålhet i det politiska klimatet. Ochkonsekvensen är alldeles klar. Viktiga framtidsfrågor förs från dagordningen.Sikten framåt skyms av dagens alla bekymmer. Diskussionen om jämställdhet,miljöpolitik, regionalpolitik och internationell solidaritet, om djupgående ochallvariiga sociala frågor, riskerar all upphöra. DeUakan endast tjäna krafter till höger. För dem som vill främja en framstegsvänligomvandling av samhället är framtidsdiskussionen den nödvändiga livsluften. Jagvill avsluta detta anförande genom atl kortfattat belysa tre viktiga områden,av olika karaktär, där denna diskussion är nödvändig att föra, om 1980-taletskall se välfärden öka i vårt land. Jag kunde ta många fler, såsomjämställdheten och den internationella solidariteten, men jag skall ta tre. Vi får inte glömma vilka väldiga arbetsuppgifter vihar på miljövårdens område. Vi har i vår omfattande partimotion ommiljöpolitiken speciellt pekat på ett viktigt område. Del gäller användningenav kemikalier. Ty den kraftiga ökningen av användningen av kemiska ämnen är ettväxande hot mol miljön. Detgäller i arbetslivet, men också den yttre miljön är hotad. Man räknar med altsedan har omkring 100 000 nya kemiska produkter tillkommit. Detär nödvändigt all vi lar reda på mer om kemisamhället. Vi måste skaffa merkunskap om de kemiska ämnenas verkningar på lång sikt. Vi måste skaffa merkunskap om hur människan och miljön påverkas av alla dessa kemikalier. Denkunskapen måste sättas in i en målmedveten kamp mot gifter och kemiska risker.Jag är övertygad om alt detta blir en av 1980-lalels stora och vikligamiljöfrågor, för att skydda människornas liv och hälsa. Denandra frågan Jag vill ta upp gäller kapitalbildningen. Den diskuterade vi ocksåpå 1950-lalel. i efterhand vet vi att del var lack vare AP-fondensuppbyggnad som vi under 1960-lalet lyckades öka vårt totala sparande ochdärigenom klara finansieringen av både bostadsbyggandet och näringslivetsinvesteringar. Vislår nu inför en period då det krävs kraftfulla insatser för att förstärka densvenska industrins konkurrenskraft och produktionsförmåga. Då krävs också enmotsvarande ökning av det samlade sparandel i landet. Detråder säkert en ganska bred enighet i det svenska samhället om det rimliga iatt öka brutlovinslnivån i näringslivet. Det har talats om att en kraftig sådanökning behövs. Men del är inte rimligt atl löntagarna medverkar i en sådanpolitik ulan alt en mera rättvis fördelning genomförs och utan atl desjälva ges möjligheter att påverka hur man använder företagens ökade vinster. Påsamma sätt som skedde när vi genomförde ATP-reformen i slutet av 1950-laletmåste vi nu finna en ny form att öka sparandet i vår ekonomi-en form som påliknande sätt ger löntagarna det ansvar för vårt lands framtid och detmedbestämmande över åtgärderna som är den enda hållbara grunden förpolitiken. Detta, herr talman, innebär bl. a. löntagarfonder. Jagvill sluta med ett område som på sitt sätt är det viktigaste, ty det handlar omde i djupaste mening mänskliga kvaliteterna i samhället. Och del är samtidigtdel svåraste, ty det ställer stora krav på inlevelse i andra människorsvillkor, på solidaritet och engagemang. Vårtland har kanske del mesl utbyggda sociala trygghetssystemet av alla länder. Detkan vi vara stolta över. Del har lindrat mycket lidande och utplånat myckennöd. Menvi har ändå stora brister i den sociala välfärden. Många unga människor liderunder missbruk av alkohol och narkotika. Missbruket finns långt ner i åldrarna.I radion skildrade några ungdomar sin situation. Del bleven uttrycksfull skildring av monotoni och hopplöshet, av ett meningslöshetensliv där inget kunde upplevas som elt alternativ till den thinnerdränkta trasasom var tillflykten från den grå tristessen. ungdomarvar knappt tonåringar. För dem är välfärd ett tomt ord, kanske en skymf Dessamänniskor tillhör dem som redan slagils ut eller är på väg atl slås ut frånarbetsliv och samhällsliv. Deras tillvaro klipps brutalt av från elt slörresocialt sammanhang: ett meningsfullt jobb, ett samhällsengagemang, denpersonliga trygghet som bara nära mänskliga kontakter kan ge. Jaghävdar inte att socialdemokratin har några färdiga och enkla recept på hurdenna brutala och förödande utslagning i vårt samhälle skall kunna stoppas - enutslagning som förekommer på så många nivåer och i så många olika åldrar. Igrunden måste ligga arbele ål alla, bälire arbetsmiljöer och vidgat inflytande,en rättvis fördelning, en breddad utbildning, en bälire familjepolilik ochockså alt vi återvinner vår ekonomiska hälsa, får fart på . Allt deltaär nödvändigt. Men ändå - så myckel mer måste göras. Detta är kanske det områdedär jag klarast upplever en känsla av misslyckande. Dagens samhälle harmånga hårda och människofientliga inslag, som man ofta frågar sig om vi hadekunnat undvika, men som man framför allt säger sig all vi måste försöka röjaundan . All skapa ell samhälle med mer av solidaritet och mänskligkontakt, med mer av gemenskap och ansvar för varandra blir därför en av våraviktigaste uppgifter för framtiden, kanske den allra viktigaste. LARSWERNER (vpk): sprack hushållsbudgeten igen for många familjer. Hyrornasiiger rekordartat, liksom matpriserna. De som drabbas värst är barnfamiljerna.Vi behöver bara länka på den senaste höjningen av mjölk-priserna för all insedel. Vikan läsa om spontana och förtvivlade protester från människor som intelängre orkar med den ständigt ökande pris- och hyresutplund-ringen.