prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — 1 varje fall ärden borgerliga uppfattningen att vialla, i den här och i hela landet, snällt skall vänta lill dess attkapitalägarna och företagarna finner del med sina intresen förenligt alt börjainvestera och producera igen. Denna förtröstan på storfinansens och kapitalintressenasförmåga att sköta allt titt det bästa skulle nästan kunna kallas för rörande,om inle innebörden vore så förtvivlat allvarlig. Vad har ni för garantier,, för att de pengar som samlas upp i företagen verkligen användsför långsiktiga insatser, för invesieringar. forskning och ulveckling. somskapar nya jobb och tryggar dem som redan finns? Och om ni har de garantierna,ge då besked till människorna i , i Bergslagen, på bruksorterna, i deav varvskris och tekokris drabbade regionerna. Det är där kapitalet skallsatsas, del är där jobben behövs. För jag antar all ni vet, BjörnMolin, an storindustri och småförelag nu ställer upp i samhällsnyttans tjänst.Men om man inte gör del, vad händer då? Kan inle dessa pengar lika gärna användas för snabba,vinstgivande affärer i fastigheter, vatulspekulationer och grå utlåning - ellerför invesieringar utomlands, som ger större avkastning än här hemma? Del ärinte alts uttryck för någon sjuklig misstro mot privalkapilalismen all ställade frågorna. Del är bara alt uppskatta den efterdess egen högsta norm -atlpengarskalt användas för att tjäna mera pengar. Finansutskottetsmajoritet uttrycker nu en viss, om än försiktig optimism Den ekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. närdet gäller utvecklingen av vår utrikeshandel. På grundval av exportsiffrornafrån årets första månader vågar man nu hoppas på en något snabbareexportuppgång än lidigare. Låt oss hoppas alt man får rält. Med vikandehemmamarknad och sjunkande invesieringar behöver vi verkligen all hjälp vi kanfå utifrån. Mensamtidigt finns det anledning att utfärda en bestämd varning för de risker vilöper vid en ekonomisk uppgång. Alla vet vid del här laget alt vi sitter på enkrutdurk av uppladdad likviditet i banker och förelag. Alla vet också att dennasamling av explosiva ämnen kan explodera i en ny inflationskris den dagefterfrågan på kapital och arbetskraft på nytt börjar öka i det här landet. Delär inte bara vi som utfärdar den här varningen för konsekvenserna av det snabbtväxande budgetunderskotlel. Den kommer från de mest skilda håll - frånaffärstidskrifter, från bankhåll, från ekonomer och från det internationellaOECD-sekretariatet; Den borgerliga majoritetens reaktion inför dessa varningarär - märkligt nog - alt tillföra ytterligare explosivt stoff genom alt ökabudgetunderskottet med 3 miljarder. Man påminnerom den av ormen hypnotiseraderåttan som - fullt medveten om faran - viljelöst men envist stirrar sin banemani ögonen lill dess den blir lyckligen uppäten. Jagsade lidigare all det avtecknar sig ett bestämt mönster i den borgerligaregeringens ekonomiska politik. Den genomför en skådadinkomstöverföring lill företagssektorn lill priset av en begynnande statsfinansiellkris, ekonomisk stagnation och ökade klyftor i vårt samhälle. Man kan undravarför delta sker. Är det bara resultatet av en aningslös övertro påkapitalismens självläkande krafter plus dåliga kompromisser och litet allmänhandlingsförlamning? Jagtror inte atl del räcker som förklaring. Den politik som förs, de samhällsförändringarsom nu drivs igenom, ger nämligen ett mycket rikt utbyte på någon sikt förhögerkrafterna och de besuttna i vårt land. Den ekonomiska stagnationen skapardet rätta klimatet för atl kräva hårdare lag, mera disciplin och mindredemokrati i det ekonomiska livet. Löntagarnas position försvagas ocharbetsgivarnas förstärks. Den slatsfinansiella krisen ger alibi för att stoppareformer och en fortsatt utbyggnad av den förhatliga offentliga sektorn. Ochframför allt, inkomslöverföringarna och den finansiella upprustningen avnäringslivet placerar makten över vår ekonomiska framlid där den enligthögerkrafternas mening hör hemma - i storföretagens direktioner ochstyrelserum. Om anrättningen sedan kryddas med indexre-glerade skatteskalor ochskaltesubvenlionerat sparande, borde den se riktigt apiitligut,sedd genom GöstaBohmans ögon. Därför tror jag atl och hans moderater börjar bliganska nöjda med sin verk, även om man naturligtvis hoppas på alt uträtta mera,t. ex. alt avskaffa statsskattens inkomstuljämnande effekt. Centernoch försvarar med liv och lust den här högervridningen av svenskpolitik. Men ändå börjar en stilla undran inställa sig hur långt de tänkerhänga med på galeja. harju länge älskatatt framställa sig som glesbygdens parti och Men får man finna sig i att regeringen ger i uppdragatt utreda vägluttar - och deras protester tåler besynnerligt spröda ochkraftlösa. Och lika maktlöst får åse hur deras stora jämlikhels-reform- utjämningen av kommunalskatterna - trampas under fötterna av , somfavoriserar sänkta skatter för höginkomsttagarna. gick till val påkvinnans ekonomiska frigörelse och en förbättring av barnfamiljernas ställning.Men det blir intet av någotdera - i ställer ökar undersysselsältningen ocharbetslösheten bland kvinnorna, och barnfamiljerna har svikits grymt av denborgerliga regeringen. Detär möjligt atl varken eller har förstått alt samhällsförändringarofta kostar pengar att genomföra - och att de förändringar som syftar tillstörre rättvisa praktiskt laget alltid kostar pengar. Om ni inte har förståttdel. är del dags all ni upptäcker det sambandet. Omni nu måsle ge er inför motståndet från mot sådana förändringar,beror det nämligen på att de har ett kallt, ofrånkomligt faktum att peka på:samhället saknar resurser. Ni har hell enkelt blivit fångar - i förtsättningenfår ni dansa efter deras pipa. Del är naturligtvis er egen sak. Men nog är detvärt en undran hur och någonsin skatt ålertl sina mödosamthopsatta profiler efter hjonelaget med och hans moderater. Jagvill ställa två frågor. Den ena ställer jag till företrädare i den härdebatten. Inflaiionen har pressai ner levnadsstandarden för ett stort antalmänniskor i vårt land . Men eftersom de allra siörstaprishöjningarna drabbat de mest nödvändiga utgifterna i hushållet, dvs. matenoch bostaden, är det inget tvivel om att slandardföriuslen varii mest kännbaroch påfrestande för de grupper som har svårast atl bära den, dvs. människor medlåga inkomster och barnfamiljerna. Visocialdemokrater har förestagit alt svårigheterna i någon mån skatt lindrasför de här grupperna genom en extra höjning av barnbidraget med . och enytterligare insats av budgetmedel för all sänka priserna på baslivsmedlen med10 96. Vi anser dessutom all del finns samhällsekonomiska skäl all förstärkahushållens köpkraft. Den siarki vikande hemmamarknadsefterfrågan hotar nusysselsättningen inom viktiga näringar. Centerpartietsrepresentanter i utskotten har redan sagt nej till de här insatserna. Men vi harändå riktat en öppen fråga till , om man inle trots allt kundetänka om iden här frågan. Vi gjorde del därförall vi anser att stårinför ett val mellan alt försöka skapa litet större rättvisa eller attytterligare öka klyftorna i vårt samhälle. kan alltså överföraytterligare 4 000 milj. kr. lill företagen, lälliga som rika, stora som små.Men kan också använda en del av de pengarna för atl göra vardagenlitet lättare för människor i små omständigheter. Centernhar nu gjort sitt val. Man avvisar inle bara tanken alt sänka matpriserna. Manhöjer i stället familjernas matkostnader med 320 milj. kr. Jag måsle fråga AxelKristiansson: Varför säger ni i så kategoriskt, ja nästan hånfullt, neji svarei lill oss? Beror del på atl ni tycker atl matpriserna inte stigertillräckligt snabbi? Etter beror del på alt ni anser alt barnfamiljerna Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. ochpensionärerna har för hög levnadsstandard? För del kan i del här ögonblicketinte bero på alt pengar saknas. De pengar det gäller, som vi skulle kunnaförfoga över för den här insatsen, är en det av de 4 miljarder som moderaternaoch vilt skicka iväg till företagen. Jag hoppas att AxelKristianssons svar kommer all förklara vart det centerparti har tagit vägen somen gång i liden stod upp lill småfolkels försvar. Vi känner hell enkeli inteigen det gamla bondeförbundet sedan del kom i händer. Minandra fråga går till . Detta parti hade - eller kanske fortfarandehar-som huvudparoll att står för sociala reformer. Det skullevisserligen ske utan socialism. Men frågan är: Skall det numera också ske utanpengar? FolkpartielsIngemar Mundebo är ju åtminstone formellt ansvarig för sunens budget. Sombudgetminisler måsle han redovisa inte bara ett rekordunderskott för nästabudgetår. 1 den s. k. långtidsbudgeten tvingas han dessutom avslöja delångsikliga konsekvenserna av den finanspolitik och den ekonomiska politikregeringen fört. Och för ett socialt reformparti är de konsekvensernasannerligen dystra. Trots optimistiska antaganden om en hög och stabilekonomisk tillväxt i , trols elt totalt stopp föralla nya reformer och utgiftsåiaganden, står budgetunderskottet obevekligtkvar på dagens rekordnivå, dvs. över 40 miljarder hela perioden fram till år1983. är minsann också ordentligt bekymrad över det perspektivet.Han förmanar alla och envar lill yttersta återhållsamhet och hutar med särskilteftertryck åt kommunerna för deras förmodade slösaktighet på det finansiellaområdet. Meni sin gärning som folkpartipolitiker ålägger sig avgjort ingenmotsvarande återhållsamhet. I stället har han gått ut och lovat atl folkpartietskall minska progressiviteten i siatsskaiiesystemet med sikte på atlmarginalskatten skall vara högst 50 96. har inle så nogaprecfserat för vem marginalskatten i framliden skall vara högst 50 96. Skullehan avse alla skattebetalare, kan jag mera upplysningsvis nämna att dennareform skulle kosta staten i minskade skatteinkomster.Delar möjligt att herr .Mundebos ambitioner är mera begränsade. .Men under allaförhållanden måste kostnaden uppgå till . Varjeförnuftig människa måste inse att de tångsiktiga slatsfinansiella perspektivsom redovisas i långtidsbudget inte är förenliga med enbalanserad ekonomisk utveckling i det här landei. Eftersom ären förnuftig människa inser han säkert också att statens inkomster på siktmåste förslärkas, om vi inle skall behöva leva med ständig inflation. Ändå ärhans enda insats, efter all ha presenterat sin långtidsbudget, att lovaytterligare stora försvagningar av staisinkomsierna. Härkänner vi däremot igen del gamla - konservativaskatiesänkarparti, med fronten vänd mot den solidaritet och de rältvisekrav sombara kan med gemensamma samhällsinsatser. Borta med högervinden är delmänskligare samhället från Helénepoken och A hl marktidens socialareformparoller. Jag undrar om , och lorden delen också , inser vilken tjänst ni görmoderaterna genom alt ställa in er i ledet. För svider det ändå inte litetgrand i det socialliberala samvetet när ni måste medverka till en 20-procentighöjning av daghemsavgifterna? Oroas ni inle alls av atl släppsallt lösare i sin förkunnelse om egensjukvårdens välsignelser förskattebetalarna? Det är allt raka motsatsen lill husläkare del, !Och mera är på väg. inleds tydligen en attack också motsjukförsäkringsförmånerna. Och ytterligare: lärdeborgerliga partierna nu vara överens om all också pensionärer som bara harfolkpension skall börja betala för att få hemhjälp. Reaktionen sticker alltså upp sill fula tryne på allt flerställen. Den sociala nedrustningen förbereds: därom råder inget tvivel. Och denfåren utmärkt grogrund i den finanspolitik och den fördelningspolitik somherrMundebo och medverkar till.Folkpartiet säger sig stå för eltmänskligare samhälle. Men den väg man beträtt tillsammans med lederlill elt omänskligare samhälle, hårdare mot de svaga, kallsinnigt inför kravenfrån de sämre ställda på solidaritet och rättvisa. byttepartiledare för ett lag sedan. Det är hög lid alt också byta slagord. Socialdemokratins alternativ inriktas på att bryta den härutvecklingen. Med vår politik uppnås en viss förstärkning av statsfinanserna.Det är klart mindre än vad som behövs. Det är vad som kan åstadkommasmed de faktiska förutsältningar som ges av den borgerliga regeringens politik.Den stora och avgörande skillnaden är att vi vill ge samhällsinsatserna enannan inriktning. De ökade generella subventionerna till företagen vill viersätta med selektiva, riktade insatser, där del råder ett klart samband mellansamhällets insats och företagens motprestation. Vi vill hejda den borgerligaomfördelningen från fattiga lill rika också genom att stödja de mest utsattagrupperna när det gäller deras levnadsstandard och köpkraft. Del slår alltmera klart att socialdemokratin än en gångmåste la striden för en rältvisans och solidaritetens samhälle. Del iir pä ossuppgiften kommer atl ligga att värna de sociala framsteg som uppnåtts och atlföra arbetet vidare. Jag kan försäkra den här församlade borgerligheten all viär beredda på den striden. Jag yrkar bifall lill de socialdemokraliska reservationerna. Den ekonomiska politiken, m. m. BJÖRNMOLIN (fp): Jag skall mot slutet av milt anförandeåterkomma med svar på de frågor som tog upp. Det innebärattjag kanske något överskrider den talartid som angivits, men de angrepp somKjell-Olof här riktade både mot den borgeriiga majoriteten och motfolkpartiet var så grova att de kräver ett svar. När vi diskuterar det aktuella ekonomiska lägel ochden kommande ekonomiska utvecklingen sker det i en något bättre situation änvid motsvarande debatt . Nästaårkommer vi sannolikt atl befinnaoss i en ännu någol bättre situation. Det är framför allt utvecklingen avutrikeshandeln som bidrar till den någol ljusare bilden. 2 proiokoll !977/7S':l6l-i62 Nr 161 har handelsba- Fredagenden lansen givit elt överskott på 3,2 miljader, medanmotsvarande siffra för ett år 2 iuni 1978 sedaninnebar ell underskott på 4,6 miljarder. Denna snabba -jag vill säga överraskandesnabba - förändring i positiv riktning av handelsbalansen Den ekonomiska sammanhänger både med en exportökning och med en importminskning. I politiken m m kronor räknat har exporten under årets fyra förstamånader ökat med 4,2 miljarder, medan importenhar minskat med ungefär en halv miljard. Motbakgrund härav beräknas nu handelsbalansen ge ell överskott pååtminstone , och del är första gången som vi haranledning all räkna med elt överskott i själva handeln med utlandet. Deförbättrade utsikterna för utrikeshandeln leder också lill an del samladeunderskottet i våra affärer med utlandet kommer atl bli lägre än vad manhittills har antagit. I den reviderade finansplanen räknar man med allunderskottet i bytesbalansen nu kommeratt stanna vid 12 miljarder, vilket är4-5 miljarder lägre än vad man räknade med så sent som i janauri i år.Densenast tillgängliga handelsstatistiken kan - liksom hamnstalistiken -möjligenlyda på alt underskottet i bytesbalansen blir ännu någol lägre på grund av enfortsatt gynnsam utveckling av utrikeshandeln. Detta är naturligtvis en frånalla synpunkter glädjande utveckling. Vi pekade från finansutskottets sida underförra året vid elt par tillfällen på de stora risker som skulle följa för vårtland med elt beslående stort underskott i bytesbalansen. Det skulle leda lillett kontinuerligt ökat behov av utlandsupplåning och i längden kunna medförarisker för vår nationella ekonomiska handlingsfrihet. Vi kan nu konstalera attregeringens och riksdagsmajorile-lens ekonomiska politik är på väg atl föra ossul ur del riskläget. Jagvill till del här foga den iakttagelse som redovisats i finansutskottetsbetänkande, nämligen alt den aktuella bytesbalansstalisliken innehåller en storoch delvis oförklarad restpost. Denna restpost uppgick titt hela 7.4miljarder kronor. Del torde nu vara klart an en del av denna stora resipostfaller på bytesbalansen och all det faktiska underskottet i våra affärer medutlandet därför är någol mindre än vad man på grundval av statistiken hittillshar räknat med. Vi utgår från finansutskottets sida från alt man inomekonomidepartementei, och kommer att görastora ansträngningar för alt närmare klarlägga den här restpostens innehåll ochomfattning, men jag tror ändå atl del nu går att säga atl vi de senaste årenhar något överskattat underskottet i bytesbalansen jusl på grund av den härrestposten. Vi har emellertidalltjämt, bl. a. till följd av turismen, u-hjälpen och siatsskuldräntorna. ett stort underskoll i våra affärer med utlandet, och del långsiktiga målet måsle därför fortfarande vara alt nå balans i våra utrikes aftarer. Jag är dock medveien om att den målsättningen inte i sin helhet kan förverkligas så länge industriländerna har en betydande samlat underskott i bytesbalansen med de oljeproducerande länderna. Den här utvecklingen av våra affärer med utlandet leder till all behovet av 18 utlandsupplåning kommer alt minska, och del ärnaturiiglvis iillfredssi'äl- lande.Det kan rentav vara så att vi inle har något egentligt behov av ytterligarestatlig utlandsupplåning . Vår valutareserv är nutillfredsställande stor, och utlandsupplåning behövs heller inte för alt klaravalutareserven. Den ökade fö. Låtmig i del sammanhanget peka på alt om vi hade följt den socialdemokratiskaekonomiska politiken hade behovet av utlandsupplåning varit större än vad delnu är. Socialdemokraternas politik hade lett lill ell högre kostnadsläge förföretagen, en lägre konkurrenskraft och större svårigheter för våraexportförelag all sälja på väridsmarknaden. Med den socialdemokraliskaekonomiska politiken hade inte den rätt markanta förbättring avhandelsstatistiken som vi nu kan avläsa kommit lill stånd. Då hade alltså ocksåbehovet av upplåning utomlands varit större. Jag tycker atl delta kan varaviktigt att slå fasl med hänsyn lill vad som har sagts från socialdemokratisksida. Till den positiva utvecklingen av våra utrikesaffärer har naturiiglvisdevalveringen av den svenska kronan starkt bidragit. Och när vinu så pass tydligt ser effekterna av den delen av den ekonomiska politiken,tyckerjag att det vore intressant om den socialdemokratiska oppositionen i dagville redovisa hur man nu ser på nedskrivningen av den svenska kronan. Är nialltjämt motståndare till den devalveringen? Tycker ni alt den var fel? Tyckerni atl del hade varit bra om den svenska kronan haft ett högre värde, omdet därigenom hade varit svårare att sälja svenska produkter, om vår exportinte hade fån den framgång som vi har kunnat mäta ? Medtanke på att socialdemokraterna var så häftiga i sin kritik mot devalveringenförra året, så tyckerjag att det vore av intresse alt nu få ell svar på den bärfrågan. Den socialdemokratiska reservationen ger inle något svar. Där sägs baraatt det är för tidigt alt uttala sig om konsekvenserna av devalveringen. Det ärmöjligt att den här formuleringen är socialdemokraternas sätt att erkänna sittmisslag och att medge att devaleringen var riklig. Men så mycket kan man väländå redan nu säga att devalveringen har fått ett ganska genomslag ihandelsstatistiken och atl del har varit gynnsamt när det gäller del mål somvi har varit ense om, nämligen att nå balans i våra utrikes affärer eller ivarje fall att minska underskottet i utrikesaffärerna. Närdel gäller prisutvecklingen så kan vi nu först konstatera att vi under förraåret, 1977, hade en otillfredsställande hög inflation. Vi kan också konstateraall prisutvecklingen av olika skäl har varitmycket lugn. Prisstegringsiaklen ligger nu klart och jag tror inteall man är otillåtet optimistisk om man räknar med en inflationstakt för hela1978 på 6-8 96, dvs. idel närmaste hälften av den höga inflationen 1977.Härtill bidrar naturiigvis i första hand att siffror påverkas avdevalveringarna men också att inflationsimpulserna från omväriden är svagare änlidigare. För att man skall kunna genomföra den ekonomiska politik somregeringen förordar är det naturligtvis en stor fördel med en lugn prisutvecklingunder . Det är självfallet också för lönlagarna av myckel stor betydelseatl inflationen hålls på en låg nivå, så alt inte Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. möjligheternaatt bevara den privata konsumiionsnivån spolieras. Det är därför allljämtviktigt alt regeringen noga följer prisuiveckingen på olika varugrupper och följereffekterna av den nu gällande skyldigheten atl lill stålens pris- ochkartellnämnd anmäla tilllänka prishöjningar. Del är alltså ganska klart atl ekonomi 1978 är bättre änSveriges ekonomi 1977. Lägel på valutamarknaden för den svenska kronan är lugntoch stabilt. Prisstegringarna blir väsentligt lägre än . Handelnmed utlandet kommer all ge elt överskon och det samlade underskottet iutlandsaffärerna blir mycket mindre än de 15 miljarder som vi hade i underskottförra året. Den här utvecklingen leder också lill ett minskat behov avutlandsupplåning. Dessa grundläggande inslag på vägen lill en återställdsamhällsekonomisk balans bör också framöver kunna la ett genomslag i form avökad produktion. Också det föreslagna avskaffandet av den allmännaarbetsgivaravgiften bör bidra härtill. Det bör då också bli möjligt allnågol minska samhällets stora stödinsatser till näringsliv och sysselsättningoch därmed också den statliga upplåningen. Delfinns nu många - både här i och annorstädes - som anser alt vi skallutnyttja denna något ljusare situation lill alt ge konsumtionssiimu-lanser iolika form, t. ex. genom höjda transfereringar eller matprissubventioner. Omvi bortser från den negaliva effekten härav på det statliga budgetsatdot skullesådana allmänna stimulanser lill konsumtion kunna medföra risk för den relativtpositiva utveckling vi haft under årets första månader. Den hittillsvarandeekonomiska politiken har ju s\ftai till atl begränsa ökningen av den privatakonsumtionen för atl på det viset ge ulrymme för en expansion avexportindustrin och därmed lägga grunden loren återställande av densamhällsekonomiska balansen. är också enligt min meningen förutsättningt. ex. föratt vi skatt kunna fortsätta del angelägna sociala reformarbetet. Medett stort underskott i utlandsaffärerna och med en ekonomi i obalans riskerarvi annars hela del reella innehållei i del sociala iryggheissystemei. Detäralltså naturligt förden som vill verka för en fortsatt utbyggnad av detsociala reformverket alt arbeta för all åiersiälta den samhällsekonomiskabalansen. Del här uiesluier självfallet inte all utvecklingen senare kan göradel nödvändigt an genomföra elt riktat stöd, exempelvis lill barnfamiljerna.Jag vill dock påminna om att barnbidraget höjdes så sent som i år.Min slutsats av den ekonomiska utvecklingen äralltså atl vi nu inte skall gå in med stimulansåtgärder ulan låta den hittillsförda ekonomiska politiken verka och därmed bidra till stabilitet i denekonomiska politiken. Då ökar möjligheterna all åter komma i balans, och därmedliiggs grunden för en förbättring av levnadsstandarden och produktionen underkommande år. Denna linje har även fått stöd av ekonomerna i , som bl. a.pekar på inflationsriskerna med en stimulanspolitik. Finansutskottetavvisar därför förslag från bl. a. socialdemokraterna om lorbällratstöd ål barnfamiljerna i form av höjt barnbidrag. Den lägre inflationstiikten börgöra behovet härav mindre akut jusl . Jag vill emellertid starkt stryka underalt självfallet måste samhället även i fortsätt- ningen setill atl stödet åt barnfamiljerna inte gröps ur av inflationen. Så länge Nr 161 vi inlehar indexreglerade barnbidrag blirdel därför en uppgift för riksdag och Fredaeen den regeringatl genomtora nödvändiga justeringar av de allmänna barnbidragen. Jag utgårfrån atl regeringen noga följer den reala utvecklingen av barnbi- dragen och tar de initiativ som blir nödvändiga. £)p ekonomiska Till frågan om stimulansåtgärder hörockså frågan omlättnader i företagens politiken m kostnadsläge genom sänkningar avarbetsgivaravgiften. 1 likhet med regeringen finner finansutskottet atl del nuär befogal alt befria företagen från den arbetsgivaravgift som är direkt knutentill företagens lönesumma, den s. k. löneskatten. Detta bör bidra till en ökadsysselsättning och lill mindre risker för prishöjningar.