prot · G109145 · 1977-12-31 00:00:00 — En del av dessa förslag kommer au behandlas under återstodenav detta , andra har avslagils men återkommer. Etlbarnvänligi samhälle måste skapas. Det är detsamma som elt människovänliglsamhälle, där samverkan och gemenskap ersäiter konkur-rensmenlalitel och kamp.där alla strävar gemensamt för det gemensamma bästa. Det är elt sådantsocialistiskt samhälle som arbetarrörelsens pionjärer drömde om och som det ärvpk:s målsättning alt medverka lill alt skapa. Den kampen gäller alla områdenav poliliken - ekonomisk politik lika väl som socialpolitik,trafikpolitik och kulturpolitik. I den meningen är befolkningsfrågan enövergripande politisk fråga. Denär i grund och bollen som alla andra frågor en klassfråga. Det börklarl och bestämt sägas ul i elt läge när man riskerar att en allmän välviljamol barnen och barnfamiljerna breds ut som en ideologisk smet för att skylaöver motsättningar och klassklyftor. Del är de sämst ställdas intressen viförespråkar. Del är deras önskningar, deras drömmar som del kapitalistiskaklassamhället brutalt gör om intet. En riklig lösning av det som kallasbefolkningsfrågan förutsätter all överklassen berövas sina privilegier ochverklig jämlikhet skapas. Det är därför det bl. a. behövs en förkortning avarbetsdagen för alla, inte bara för dem som har råd atl avstå från en belydandedel av sin inkomst. Socialutskollethar skrivit sill belänkande på etl nästan allt omfamnande sätt. Del är därförsvårt all resa invändningar mol vad som står där. I likhet med utskottet anserjag en särskild onödig. Däremot är det befogat, somulskollel också anför, med särskilda insatser för den demografiska forskningenoch del befolkningsstalistiska arbetet. Del finns enligt min mening också skälatt bifalla yrkandet i vpk-motionen nr 92 om en snabbutredning för allframlägga förslag om ålgärder för alt förbättra barnfamiljernas läge. Jag yrkarbifall lill denna motion, väl medveten om att de nödvändiga åtgärderna sträckersig över praktiskt tagel alla politikens föll. Vi har lyssnat lill talare från de fem riksdagspartierna. Jag måslesäga att del är sällan jag hön någon debatl här i kammaren då samstämmigheten ihuvudfrågan varit så slor som här. Jagvill passa på all ge ullryck för min uppskattning för det sätt på vilketsocialutskoltet har behandlat den här stora och viktiga frågan och del säll påvilket mycket värdefullt material här har presenterats. Jag har den uppfattningenatl del här kan bli mycket värdefullt för den fortsatta socialpolitiska ochfamiljepolitiska debatten. Somsamtliga talare hitiills i debalien redan framhållit har del allmännafödelselalel nu sjunkil lill del lägsla i den svenska befolkningsstaiislikenshistoria. Del är en oroande ulveckling, inte minst i perspektivet all anlaleläldre kommer au öka slarkl under . Vi går enligtprognoserna mot en förändring i befolkningsbalansen som kommer all medförastora försörjningsproblem . Enlugn och positiv befolkningsutveckling är självfallet av slörsla vikl för vårtsamhälle. Vihar under en följd av år trots det låga födelsetalet haft en relativt positivutveckling, lack vare vår invandring. Jagvill emellertid betona atl vi inte kan acceptera det förhållandet att det råderbrister i vårl samhälle som innebär att människorna inte skaffar de barn deegentligen vill ha. Att ha barn - alt få följaetl barns utveckling , under skolårenoch upp i vuxen ålder - är en stimulerande och rik upplevelse för föräldrarna.Del innebär också ett stort ansvar att ha barn, elt ansvar som i första handmåsle vara föräldrarnas. Samhällets ansvar måste vara atl ge föräldrarnakompletterande stöd på skilda områden. Dit hör alt genom planering för godaboendemiljöer, goda uppväxtmiljöer, god gemenskap och etl arbetsliv som larhänsyn till barnfamiljernas situation skapa förutsättningar för godalivsvillkor för barnen. Minuppfattning är alt en positiv befolkningsutveckling i vårt land i första handhänger samman med våra möjligheter att skapa etl barn- och familjevänligtsamhälle. Det har jag tidigare deklarerat häri kammaren, och jag vill återigenupprepa det. Regeringenhar i regeringsdeklarationen på olika områden redovisat en rad konkretaåtgärder för att föra vidare en socialt inriktad reformpolitik och för altvärna och utveckla vårt fria och öppna samhälle. Påpunkt efter punkt har regeringen lagt fram och lägger fram förslag lill enförbälirad familjepolitik, som vill ge föräldrarna valfrihet och barnenmöjlighet lill goda uppväxtvillkor. Riksdagenhar sagt ja till regeringens förslag om en utbyggd föräldraförsäkring och tillden utvidgade rätlen till ledighet för småbarnsföräldrar. Dessa förbättringarhar tillkommit för alt skapa större möjligheler för föräldrar och barn att varalillsammans och större valfrihet för föräldrarna. Regeringens familjepolitiskagrupp arbetar nu vidare på alt i etl iredje steg lägga fram förslag om ensamlad lösning av frågorna om utbyggd föräldraförsäkring och vårdnadsbidrag itakt med vad del ekonomiska utrymmet medger. Barnbidraget har höjts senast den1 april . Storasatsningar har gjorts för alt bygga ut barnomsorgen med 100 000 nyadaghemsplatser och 50 000 nya fritidshemsplatser under perioden 1976-1980.Kvaliteten i samhällets service för barnfamiljerna förbättras. Fråganom att skaffa barn eller alt avslå är naluriigtvis inte enkel. Några enkla ochentydiga svar finns inte. Många hävdar alt förhållandena i samhället har letttill att familjer inte har möjlighel att förverkliga det önskade barnafödandel. Mankan också fråga sig om inte förhållanden i samhället i och för sig förändratönskemålen om familjestoriek och konstatera all ulvecklingen förstnu givit familjen möjlighet lill en effektiv familjeplanering och därmeduppnående av andra mål. Jag tror bestämt atl för många människor är brist påbarnomsorg, långa arbetstider, dubbelarbete osv. avgörande för alt inte skaffabarn eller för alt inte skaffa fler barn. Många ställer sig också frågan om detär rätt all skaffa fler barn till världen när miljoner av väridens barnsvälter. För många är del en fråga om alt våga sälta barn till en värld som manupplever hotas av krig, svält eller miljöförstöring. Jaghar utifrån dessa frågeställningar tagit initiativet till en bred statistiskundersökning för alt fö fram orsakerna till den vikande befolkningsutvecklingen.Inte minst har del för mig varit viktigt atl fö reda på vad människorna självaanser vara anledningen till atl det uppenbariigen föds ett mindre antal barn . Man kan formulera elt antal hypoteser inför ensådan undersökning. Är det kanske så, all de stora omflyttningarna under1960-lalet ledde lill att det sociala nätverket och därmed släkt- ochfamiljekänslan bröt samman och att detta förklarar nedgången i födelsetalen?Eller är det kanske så, att de effektivare prevenlivmetoderna först nu givilfamiljerna möjlighel atl skaffa sig det antal barn man egenlligen alltideftersträvat? Eller är det kanske hell enkelt så, att människornas ökade krav-1, ex. på boendestandard med egna sovrum för barnen - i sig begränsarfamiljestorieken? Detmaterial jag har sett har inte givit någol entydigt svar på dessa frågor. Deexperter som uttalat sig har uppenbarligen också delvis olika uppfattning om deverkliga orsakerna till fruklsamhetsnedgången. Faktum är att vi saknarkunskap om fruktsamhetens nivå och utveckling i olika socioekono-miska grupper,i olika regioner, i olika utbildningsgrupper etc. Vi måste därför göra enkarlläggning, som ger svar på frågan om fruktsamheten över huvud taget sjunkiloch i så fall om den sjunkil generellt eller endast i vissa grupper avbefolkningen. Vi måste fö svar på frågan om anlalet barnlösa familjer ökateller om antalet barn per familj minskat. Jaghar givit i uppdrag atl genomföra denna undersökning.Som utskottet har framhållit är orsakssammanhangen bakom de sjunkandefruklsamhelstalen komplicerade. En informell referensgrupp med sociologisk ochsocialmedicinsk expertis kommer därför alt medverka vid undersökningensgenomförande. Undersökningen skall omfatta två delar: en registreringsdel därbasinformationen insamlas och en attityddel där människors attityder lillbarnafödande skall kartläggas. Den allmänna målsättningen medattitydundersökningen är atl söka kartlägga hur eller om attityder förändratstill barnafödande, familjebildning och familjestorlek. Närdet gäller planering av barnantalet framgår av utskottsbetänkandel att detförsta barnet är planerat lill och det yngsta lill . Jag tror attde flesta barn kommer att vara planerade lill närmare \. Vilkaskilda insatser i och förändringar av samhället behövs då för att få en höjningav födelsetalen? Jag hoppas att vi genom denna undersökning skall få svar påden frågan. Genom undersökningen bör man kunna klarlägga hur familjebildningoch barnantal påverkas av det ökande förvärvsarbetet och den därav nödvändigaförändringen av arbetsfördelningen inom familjen. Man bör också kunna fövetskap om hur människor själva ser på förändringen av ekonomisk standard ochservicen från samhällets sida när barnantalet ökar. Avslutningsvisvill jag säga alt undersökningen är ett led i det grundläggande arbete vibedriver föratt skapa en tillvaro,där människor kan känna sig trygga och vågarha en framtidstro. Då är också framtidsfrågorna, som gäller vårt livsrum ochvår miljö, av avgörande betydelse. Det är inte höll sin storabefolkningskonferens i . Överbefolkningen hade kommit att bli elt av destora globala problemen som angår alla och vars lösning är av avgörandebetydelse för vår jords utveckling. Del kan därför synas märkligt attjag förrajulen började intressera mig förden negativa befolkningsutvecklingen här iSverige. hade publicerat sina siffror om förändringeni födelsetalet, och jag roade mig med atl få dem framskrivna till år 2015.Resultatet blev så alarmerande atl jag lillsammans med några kamrater väckte enmotion, 1976/77:730. Behandlingenav moiionen dröjde, därför alt de socialdemokratiska ledamöterna isocialutskollel begärde en hearing med anledning bl. a. av min moiion. Nuefteråt är jag ytterligt tacksam för denna begäran och för att behandlingen avmotionen dröjde så . Det föreligger etl utskottsbetänkande som ärenhälligt, utomordentligt instruktivt och av stort intresse, och jag finner detnaturligtvis vara mycket positivt. Dagens långa debatt om detta enhälligabelänkande visar också att tar allvarligt på det problem jag pekadepå i min motion. 1977 var det summerade fruklsamhelstalel i vårl land 1,64. Del innebärau del är det anlal barn som varje kvinna föder under sin fruktsamma ålder. Förfull reproduktion i vårt land fordras alt varje kvinna föder 2,1 barn, vilket islalisliska centralbyråns beräkningar har kallals för högalternalivei. Jagskall kalla del så också i fortsättningen. SCB:slågallernativ med 1,5 som frukisamhelstal visar, om det skulle bli verklighet,på en minskning av vårt lands befolkning eller 1 1/2 miljon under denärmaste 50 åren. Enligtmellanalternativet med ett fruktsamheislal på 1,8 skulle befolkningsminskningeninskränkas till en halv miljon eller . Detta skulle dock erfordra atlkvinnorna födde fler barn än . Vilkakonsekvenser för då en befolkningsminskning för vårt land? Det är enbetydelsefull fråga, dels eftersom den är aktuell, dels därför atl svaret påden måste ligga till grund för samhällsplanering, för fastställande av vårutbildningspolitik och av vår ekonomiska politik, vår näringspolitik m. m. 1utskottets belänkande redovisas från hearingen många intressanta uppgifter.Doceni har gjorl vissa undersökningar som jag finner skäl attdelvis redogöra för i korthet. Med de antaganden som han gjorl omproduktionskapacitet och arbetstidens längd påvisas markanta skillnader ibruttonationalproduktens tillväxt beroende på fruklsamhelstalen. Enligtlågallernalivet kan BNP antas växa . Enligt mellanalternativet och högaliernativet är motsvarandesiffror 1,2 resp. 1,5 96. Om denna lillväxi räknas fram under , framgårmed stor tydlighet vilken oerhörd skillnad i vår välståndsutveckling som deolika talen för fruktsamhet ger. Om man dessutom tar i betraktande au underdenna tidsperiod utvecklingen i tredje väriden är beroende påvälståndsutvecklingen i industriländerna, är det självklart alt våra möjligheterall bidra till är beroende av vår egen befolkningsutveckling. Mendet är inte bara bruttonationalproduktens utveckling som är beroende av denna.Samhällsplaneringen bygger på alt vi har tillgång till rimliga prognoser.Antalet sjukvårdsplatser, läkare och öppenvårdsinstitutioner är beroendeav hur många människor som behöver vård. Också utbildningskapaciteten måstebedömas med hänsyn lill befolkningsulvecklingen. Låtmig la några exempel som redovisas i belänkandet. Enligt låg- ochmellanaliernativen skulle antalet elever i den obligatoriska skolan minska med475 000 resp. 250 000 fram . Högalternativet skulle ge en mindreökning. Vidden av problemet kanbelysas med följande dala. Underförra läsåret fanns del i 46 000 skolklasser och ca 80 000 lärare. Avdessa lärare var 50 000 under och kommer alliså fortfarande atl varaverksamma . Enligt lågallernalivel skulle lärarbe-hovet år 2000uppgå till 59 000, dvs. obetydligt fler än de som redan är verksamma ochär . Utbildningen av lärare borde alltså redan nu skäras ner lillmycket, myckel låg nivå. Påsamma sätt är planeringen av barnomsorgen helt beroende på befolkningsutvecklingen.Till detta kommer, vilket här också förut påpekats, atl om vi föder för få barnblir relationen mellan produktiva och icke produktiva kategorier i vårtsamhälle oförmånlig och försörjningsbördan på de aktiva ökar. Ocksåden regionala ulvecklingen blir beroende på befolkningstillväxten. En minskningav befolkningen kommer i första hand att drabba de regioner därutflyltningsproblemen är akuta. GabrielRomanus log här upp frågan om vi behöver en befolkningspolitisk målsättning.Jag tror att han sade, vilket jag också instämmer i, all vi på sikl behöverdet, men atl liden kanske ännu inte är mogen föratt fastställa en sådan. Låg-och mellanaliernativen skapar emellertid sådana problem och så negativaeffekter att målet måste vara att inrikta den svenska befolkningspolitiken påalt skapa betingelser för att uppnå åtminstone en slalionär befolkning. Hur skall nu detta ske? må råda oss att äta sex tillåtta skivor bröd , men den kan knappast råda oss all föda fler barn.Del betydelsefulla måste vara atl se lill alt varje människa får möjlighel attskaffa det antal barn han eller hon vill ha och alt därvid, vilket är betydligtsvårare, se till alt de vill ha barn. Sverigeär inte barnvänligi. I den allmänna debatten har barn alltmer kommit allbetraktas som ell hinder. Vårt samhälle är ett vuxensamhälle. Vitalar så myckel om alt integrera, men vi integrerar mellan grupper i beiydelsenvuxna med vuxna, barn med barn. Vi integrerar inte vuxna med barn. Barntillsynhar blivit ett begrepp innebärande etl friställande av barnen från de vuxnainom familjen. Vi behöver bara betrakta sydligare länder i vår egen väridsdel:barn och föräldrar hör ihop, på resor, vid besök pä nöjestillslällningar, vidkulturupplevelser, vid samlai runt ulekaféerna. Man ser säkert inte barnen somvare sig en tillgång eller ett hinder - de hör oupplösligen ihop med de vuxna ifamiljen. Men så är det inte i vårl land. Att förverkliga sig själv har förmånga föräldrar blivit liktydigt med alt ordna barntillsyn. Också fritiden blir hos oss alltmer segregerad. För30 år sedan fanns det familjeföreslällningar, familjeutflykter ochfamiljerabatter på allt från resor med tåg till inträdesbiljetter. finnsbarnföreslällningar och vuxenföreställningar, barnkultur och vuxenkullur. Påområde efter område växer segregationen. Hur skall vi vända på dessaförhållanden? Jag har inte svaret. Jagbevistade för inte så länge sedan en internationell familjekonferens i . Dåkom del bl. a. från västtysk sida fram all man anser del vara så besväriigt atlha barn. Jag vill lillägga att har del lägsla fruktsamhetstalet iEuropa. Man ligger där 20 96 under när del gäller antalet födda per 1000 kvinnor. Det vanligaste barnantalet per familj i är etl barn -detta, vill jag påpeka, trots aU man har kraftigt progressiva barnbidrag. Mantyckte atl det var besvärligt och arbetsamt att ha barn, och man ansåg all enylleriigare förstärkning av progressiviteten för barnbidragen skulle gemänniskorna större möjligheler alt klara av de svårigheter som sammanhänger medatt man har flera barn. Jag är inte alls säker på att så är fallet. All skapaetl barnvänligi samhälle tror jag är av myckel större betydelse än en sådan saksom ett kanske inte alltför starkt ökat ekonomiskt stöd. Men naluriigtvis måsteman utröna vad det beror på atl människor inte vill ha ett tredje eller fjärdebarn. Avde inlägg som gjorts här har framgått att man ställer frågan omorsakerna, men ingen vill ge sken av atl ha svaret på den. Olika anlaganden kangöras - och måsle göras fritt och öppet. Men när man säger all den nedåtgåendefruktsamheten beror på den kraftiga ökningen av kvinnlig förvärvsverksamhet ärdet alltför vanligt atl man möts av frågan: Vill du då atl kvinnorna skallslanna hemma? Här är del dock inte fråga om vad jag vill, utan del gäller altklargöra orsakerna till en ny situation som kan bli besvärande. När orsakernahar klarals upp är det lid att göra bedömningar och ställningstaganden medinvägande av olika fakta. Därför var det glädjande all höra socialministern redovisade undersökningar som kommer att göras. När jag nu kommer atl ange några tänkbara orsaker lill nedgången ifruktsamheten, så innebär del inte primärt attjag pastarätt de är de verkligaorsakerna, och det innebär inte heller alt jag vill ta bort dem. Men låt mighär nämna några faktorer: Vartredje graviditet här i landel avbryts genom abort. En minskning av antaletaborter skulle givelvis få en positiv inverkan på antalet födda i . Vivel alt anlalel barn i en familj är starkt korrelerat lill graden av kvinnligförvärvsverksamhel men också lill bostadssituationen och till förhållandena inärmiljön. Delstarkt stigande antalet skilsmässor visar på en ökad instabilitet i samlevnadenoch kan därigenom medverka till att antalet barn blir mindre, då man uppleveren osäkerhet i de personliga relationerna. Familjebildningutan äktenskap blir alll vanligare. Vi vet inte i vad mån ogifta föräldrar harstörre tendens till att skaffa sig få barn än gifta föräldrar. Däremot vet vialt flerbarnsfamiljernas ekonomiska situation är markant sämreän sådana familjer som har färre barn. Vivel också atl barntillsynsfrågan är nästan omöjlig atl lösa för flerbarnsfamiljerna.Visserligen kan man försöka alt entydigt knyta an detta lill utbyggnadstakten ibarnomsorgen, men enligt min mening är del fel all göra det. Inga föräldrarklarar nämligen av atl ha tre eller fyra småbarn på daghem och fritidshem. Meden så stor familj och med arbetet atl förflytta alla dessa personer blir detinte vare sig tid eller ork över att sköta vad som i övrigt måste göras i elthem i form av tvätt, städning, hälsovård, matlagning, disk osv. Här harsamhället gjort en felsatsning. Man har planerat och byggt ut barnomsorgenutan hänsyn till flerbarnsfamiljerna. Den som har två barn kan fåsamhällssubventioner på 50 000 å . om årel, och den som har tre ellerfyra barn får ofta inte elt öre utöver barnbidrag och bostadstillägg, närsådana är motiverade. Vimåste utgå från atl de flesta både män och kvinnor vill förvärvsarbeta underslörsla delen av sitt vuxna liv. Samhället träder in och hjälper dem medbarntillsyn och andra ålgärder som gör del möjligt alt förena familjeliv medförvärvsarbete, och det är riktigt. Men samhället måste också acceptera att detfinns människor som vill ha mer än två barn och alt de också kan viljaförvärvsarbeta under huvuddelen av sitt vuxna liv. Här anser jag att samhällethar brustit. Man kan få ersättning för att följa sitt barn till förskolan. Närfamiljen får det tredje barnet får man visserligen föräldraförsäkring undernågra månader, men kan man sedan inte klara barntillsynen blir del inget mer. Eltsäll all lösa delta hade varit att gå med på det gamla moderata kravet, att kostnaderför barntillsyn skulle vara avdragsgilla vid beskattningen -åtminstone förflerbarnsfamiljer. Så fort barnen vårdas någon annanslans än inom hemmetsdörrar, t. ex. av familjedagmamma, utgår samhällsstöd till detta. Men om endagmamma skulle komma hem till en fierbarnsfamilj utgår intet. Har man fler äntvå barn finns ofta ingel annat sätt alt kombinera förvärvsarbete med barn. Ioch för sig innebär rådande förhållande en oerhörd diskriminering av barnensrätt att vara i sitt egel hem -delta skall vara låst och tillbommat för allstöd skall utgå. Enannan utväg kan vara au helt enkelt räkna med alt under den långaförvärvsperiod varje frisk människa har avstå från förvärvsarbete under etlantal år. Då går man emellertid miste om stödet för barntillsyn. Alla vet hursvårt del är för en flerbarnsfamilj alt klara sig på en familjeinkomst.Vårdnadsersätlning skulle här vara en hjälp. Detfinns naluriigtvis, herr talman, många olika åtgärdersom skulle kunna vidtas. -Jag gav här bara en provkarta på några länkbara orsaker lill den situation vi upplever. Arbetstiden kan förkortas för småbarnsföräldrar-riksdagen harockså beslutat om delta. Bostadsbidraget kan höjas för flerbarnsfamiljer. Detråder en diskrepans vad gäller en- och irebarnsfamiljers rätt lill ersättningför vård av sjukt barn. innebär det alt man har rätt förett barn och för tre barn. Men alla barn är ju inte sjuka på en gång.Den diskrepansen kan försvinna. Förvärvsavdraget, som har varit . och kom till i när penningvärdet var hell annorlunda,kan t. ex. höjas för flerbarnsfamiljer. Menallt detta fordrar en annan inslällning till barn också hos oss politiker. Påområde efter område har vi kunnat se att familjepolitiken i alltför ringa gradhar beaktat flerbarnsfamiljernas problem. Jag har skäl atl tro atl lilel av denovilja som funnils här har kommit till av rädsla för alt alllför mångaflerbarnsfamiljer i vårl land skulle få negativa verkningar av den ofta heltåsiundade höjningen av den kvinnliga förvärvsverksamheten. Utskoiisbetänkandet innehåller mycket positivt och myckel av värde.Våra myndigheter får sina ögon öppnade och effekten på befolkningsfrågan avolika ålgärder kommer atl beaktas. Forskning och utbildning inom demografikommer atl förslärkas. Vad som sker inom befolkningsområdet sker med enobönhörlig kraft. Det är ingenting - det har sagts här förut - som kanstyras med enkla medel. Forskningen är utomordentligt viktig. Jag skulle liksomulskollel vilja vidga forskningsproblemen uianför del demografiska områdel.Den demografiska forskningen är visserligen viktig, men andra, näriiggandesociala områden är också av slor betydelse. Familjens roll i dagens samhälle,förändringar i familjestrukturen, förvärvsarbete och familjefunktion i ellföränderligt samhälle är områden som vi vet mycket litet om. Forskning på dessaområden kan vara förutsättningslös och därför värdefull. En annan fråga som börbelysas är frågan om vad den geografiska stabiliteten betyder för viljan att hafler barn -även socialministern berörde denna. Har det faktum atl den äldregenerationen, dvs. farmors och mormors generation, finns inom räckhåll någonbetydelse? Också den ökade isolering som småbarnsfamiljen så ofta uppleververkar kanske i sig avskräckande på viljan all skaffa sig de barn som man egentligenskulle vilja ha. Hur skall i så fall denna isolering brytas? Jag tror mig kunna påstå att det från denna talarstol har ställtsovanligt många frågor och förvånansvärt få påståenden. Detta är heltföljdriktigt och etl tecken på den ödmjukhet vid behandlingen av etl nyttärende som präglar också utskottsbetänkandel. Vi riksdagsledamöter vet såförfärligt litet, och vi behöver vela mycket mer för atl kunna fullgöra vårauppdrag såsom ansvariga för samhällsutvecklingen i vårt land. Ulskottelsbelänkande för all vi och våra efterföljare kommer all kunna få tillgånglill material som underlättar vår verksamhet.