prot · G10917 · 1977-12-31 00:00:00 — Om den skulle uppstå har vi docken viss vana och en viss erfarenhet. För inle så länge sedan, när var utbildningsminister, fick vi vara med om en hård dragkamp omreformer här i . Jag skall här inte gå närmare in i detaljerna. Låtmig bara erinra om all då vi motionerade om ell anslag till särskilda åtgärder iskolan för att lösa de mesl akuta problemen fick vi lyvärr bakslag, mycketberoende på atl vi inte var starka nog i den dragkampen. Jag hoppas alt viskall ha siörre framgång . () kort genmäle: Skillnaden är bara den att arbetade cenlern ochsocialdemokralin nära lillsammans om skolreformerna. har cenlern valt enannan samarbetspartner, nämligen moderala samlingspartiet. CLAESELMSTEDT (c) kort genmäle: Ja, det är riktigt alt vi har andrasamarbetspariners , men vi har inte ändrat någonling i vår inrikining i detlångsiktiga perspektivet när del gäller inställningen tillutbildningspolitiken. Den svenska järnhanteringens situation har förändrats avsevärt under desenaste åren. Orsaken lill denna ulveckling är helt naturligt en serie avomständigheter: den internationella lågkonjunkturen, bristen påframtidsinvesteringar osv. Ulomlandshar i stället nya, tekniskt framstående, slora företagsenheter byggts upp, ochdelta har också förändrat den svenska konkurrenskraften. ex. kunnat nolera alt tillväxttakten i förbrukningen radikall harförändrats . Varvsindustrins minskade efterfrågan ochbostadsbyggandets bollennivå kan tas som typexempel. Västmanlandsär ett av landets mesl industrialiserade län. Dess bruksorter har traditionelltett mycket ensidigl näringsliv och är oftast beroende av någon enstaka störreindusiri. Länel har drabbals i den dagsaktuella situationen, och oron förjobben ute på arbetsplatserna är starkare . Familjernas ängslaninför framliden är slor. Därför startas nu på dessa bruksorter aktiviteterunder mottot Rädda jobben! Undersenare år har vi som företräder här i påpekal deproblem som kommer alt uppslå i värt län. I samband med Länsplanering 74 krävdelänsstyrelsen bl. a. en ulredning om järnhanteringens ftamtid. Då syftade manspeciellt på stålindustrin. tillskrevs, dock utan gensvar. Såsakteliga kom i alla fall cenirala utredningar i gång, försl Jernkonlorelsinterna analys kring specialståls-industrin, därefter handelsstålutredningenoch sisl i raden den Hagsiröm-ska snabbanalysen. Ettgemensamt drag har ulredningarna. De tror pä järnhanteringens möjligheter attklara såväl hemmamarknaden som den internationella konkurrensen. Men då krävsdet snabba ålgärder i vad gäller struklur saml marknads- ochproduktionsinriktning. Eltannat gemensaml drag hos ulredningarna är all man enbari har Utgått frånföretagsekonomiska bedömningar och sålunda inle vägt in de samhällsekonomiskaaspekterna. har också noterats som en anmärkningsvärd brist. Påbruksorterna är man väl medvelen om de ofrånkomliga strukturfrågorna och deåtgärder som behöver vidtas för all ålersiälla konkurrenskraften. Men vi lilarinle hell pä de "självläkande krafterna", och vi tvivlar pä den s. k.Åslingdoktrinens bärighet Vi tror atl del krävs en akliv och planmässigbranschpolilik och all staten måsie ta över etl dominerande ägarinflytande. Jaghar sell som min uppgift atl här hell kort försöka beskriva den västmanländskaproblematiken. Som bakgrundsmaterial har jag dä den utredning som vårlänsstyrelse överlämnat till induslrideparlemenlel med anledning avdeparlemenlels begäran atl få en regional utvärdering av sysselsättningsmässigaoch samhällsekonomiska effekler av den ulveckling som häller pä atl ske inomjärnhanteringens område och som förutses i handels- ochspecialslålulredningarna, vilka jag inledningsvis berörde. Dennaulredning ligger nu på industriministerns skrivbord. har för sindel grundat sina beräkningar på ell planeringsunderlag som finns iLänsplanering 74 jämte översyn. expanderade den västmanländska industrin snabbt. Länetsfolkmängd ökade därmed starkt 1970inträffade emellertid en vändning. har folkmängden i länet minskalmed närmare 2 000 personer. Tack vare höga födelseöverskott har folkmängdendock i stort sell blivii oförändrad de senasle åren. Men bakom deua döljer sigen neiioulflyttning från länet av över 8 000 personer. Inget annat län i landethar råkal ut för en så stor ul-flyiiningsförlust under 1970-talel. Förändringeni befolkningsutvecklingen har drabbat hela länet. Men till de kommuner som merpåtagligt fått känna på stagnation och tillbakagång hör de som berörs avstålindusiriproblematiken, nämligen , , Skinnskatieberg,och Hallslahammar. FörFagerstaregionen har förändringen lett till att situationen är mycket känslig.Regionen tål nu egenlligen inle någon ytterligare minskning ulan all en del avden kvalificerade servicen kommer i farozonen. Hallslahammar har en för slorkostym på vissa servicesektorer. Vihar alltså 260 000 invånare i länet. Om ulflyilningsföriuslerna kundeupphöra skulle vi genom nalurlig folkökning ha 265 000 invånare 1985. Enliglstatsmakternas beslut om de regionalpolitiska målsättningarna skall vi planeraför en befolkning 1985 på mellan 265 000 och 275 000 människor. 1 första handskall planeringen inriktas på milivärdet, dvs. Dessa siffror är inleen prognos, utan de är en målsättning. Emellertidfinns det risk för atl vi kommer att fortsätta att tappa invånare genomutflyttning. bedöms atl den västmanländska industrin har minskatsysselsättningen med 2 000-3 000 jobb . Hur mänga av dessasom kan ålervinnas i ett bättre konjunkturläge är svårl alt bedöma, men myckettalar för alt arbetsmarknaden i länet kommer all bli mycket kärv de närmasleåren. Eftersom vi har stora och växande ungdomskullar som kommer ut päarbelsmarknaden efler avslutad utbildning lorde del bli svårl all åiminsioneunder de närmasle åren undgå fonsaita utnytiningsförlusier. Dekonsekvenser som kan bli en följd av strukturförändringar inom stålindustrinkan i hög grad komma au drabba de delar av länet som redan lidigare har enproblematisk silualion eller som har drabbats av kännbara neddragningar isysselsällningen. Fagersta-och Salaregionerna har i alla länsprogram karakteriserats som regioner som intetål yllerligare befolkningsminskning. Där bör utvecklingen på alla sällsiödjas. Enighelen härom har varil slor inom länel. Fagerslakommun och hela regionen är siarkl beroende av vad som sker inom Fagersla AB.Beroendei är ömsesidigt. Förelagel är beroende av att ha etl fungerandesamhälle omkring sig, men företagets utveckling har grundläggande betydelse. Fagerstaregionensframtid är också beroende av den fortsatta utvecklingen vid anläggningar. Förelagel har landets modernaste hytta i och landelsmodernaste stålverk i . Dessa anläggningar bör betraktas som encentral basresurs för en specialslältillverkningmed de särskill höga kvalitetskrav vi också fori-säliningsvis bör räkna med iMellansverige. FörFagersiaregionens och Skinnskallebergs kommuns vidkommande är forlsall driftvid Bäckegruvan av slor belydelse. Länssiyrelsen ulgår också i sin ulredningfrån att malmbaserad specialståltillverkning i Bergslagen även ifortsättningen bör utnyttja malm från mellansvenska gruvor, där de bästamalmförekomslerna finns. Till dessa måste Riddarhylte-och Norbergsfälienräknas. Hallslahammarskommun har drabbals hårl av pågående neddragningar inom ochHallslahammars AB. Hallslahammar befinner sig n;dan förut i elt besvärligtläge, bl. a. genom etl stort lägen-hetsunderskolt Särskilda insaiser är därförpåkallade. Länsstyrelsentrycker hårt på sin uppfattning atl det fordras särskilda regionalpoliliskaåtgärder såväl i som i Hallslahammars kommun. Jaghar koncentrerat mig på sysselsättningsfrågor inom länets Bergslagsområden.Det finns ytteriigare områden och sysselsättningsfrågor i vårt län som kräveruppmärksamhet, men till dessa problem skall vi återkomma i annat sammanhang. Vibegär alt regeringen inte skall sitta och vänta på några anonymamarknadskrafter eller på atl berörda förelag helt plötsligt själva skall kunnasamarbeta och därmed lösa problemen. Del är regeringens skyldighet alt tainitiativ och handla, och del gäller alt i ta ilu med dessanäringspoliliska frågor innan del blir . råd på vägen vill vi säga all staten måste la ell samlat grepp överjärnhanteringens framlidsplanering, driva fram samordning och samarbete och laansvarei för au nödvändiga omsiällningar inle sker snabbare än att nysysselsättning hinner skapas. Statenskall vara beredd all göra kapitalinsatser men då också skaffa sig motsvarandeinflyiande. Existerande ägarförhållanden får inte bli ett hinder för en vettigstrukturpolitik. Innehåller den aviserade proposilionen ingenting av detta sålycker vi all del är etl svek mol de anslällda som verkar inomjärnbruksindusirin. i (m): Vid vårens allmänpolitiska deball slällde jag några frågor om ekonomioch sysselsällning utifrån milt egel erfarenheisområde -sjukvärden - men destudsade mol väggarna här ulan andra svar än ekot Sedandess har jag blivit alltmer övertygad om atl det är näst intill lönlöst atlägna sig ål sjukvårdspoliiiska önskedrömmar om inte del grundläggande problemet- vårt lands ekonomi -först kan lösas, och i fortsättningen har della därförblivit del område lill vilkei mina länkar koncenirerats. Likaväl som andra ledamöier i denna kammare emellanåt tar lill orda om forskningoch högre utbildning ulan att själva vara verksamma inom sådana områden, må delkanske lillåtas mig att delta i den ekonomiska debatlen ulan atl kunna åberopaandra examina i ämnel än dem man får avlägga i livels skola. Delär f n. modernt all lala om ivärvetenskaplig forskning, och det är då kanskeinle hell orimligl all försöka lillämpa tänkesätt, modeller och flödesschemanhämtade från ämnesomsätiningsforskningens och det medicinska beslutsfaltandeisområden också på fundamentala politiska problem. Jaghar därför försökl samla ihop vissa synpunkler på det vi här diskuterar underden gemensamma , för del är min övertygelse all manäven när man diskuierar nuets poliiik måste ha någon föreställning omframtidens villkor och krav och att det måste finnas en kongruens mellan detman vill och det man länker sig för framtiden. Jaghar försökl att på den bild som visas på illustrera hur jag serpä saken, och jag skall försöka att knyta några reflexioner lill den. Nuel,sådani vi upplever det , har jag dristat mig alt beteckna som relräilernasårtionde, en benämning som jag föreslog i en artikel 1971, för vad som dåavtecknade sig i form av begränsade återtåg inom sjukvårdspolitik, utbildningspolitikoch industriellt utvecklingsarbete, främsl i kvalitativt hänseende. Snarl nogkom också oljekrisen och tvang oss lill - lål vara kortvariga - inskränkningar. Enljusning skönjdes under de osannolika åren med s. k. övervinster, men fröjdenvar, som vi alla vet, föga beständig, och del år som snarl gått lill ända,med minskad produktivitet, minskad lönsamhet, nedläggning av indusirier ochkanske t. o. m. av sjukhus, sjunkande BNP, höjda skaller,penningvärdeförsämring och urholkning av AP-fonden -nog kan delta förefalla allbekräfta förulsägelsen om ett reträtternas årtionde. Delär i della läge som ansedda ekonomer inom och uiom landel ifrågasälter om vinågonsin mer kommer all fä ell sådani cykliskl kon-junkiurföriopp, som denklassiska doklrinen räknar med och som våra finansminislrar hoppas på, och inomForskningsrädsnämnden har man högl på prioriletslislan sall forskning omföljderna av en slagnerande ekonomi. Enav orsakerna lill della tillstånd tror jag är en ond cirkel, som framgår avnäsla bild pä TV-skärmen, som vi drabbals av i del här landel -vi är säkerlinle ensamma om del - och som hämtar en del av sin kraft ur själva denreformverksamhet, som kunnat betalas ur samhällsekonomiska överskott underlider av stadig tillväxt, men som - när man nått tillväxlens gränser - börjaräia sig inål och leder lill vad man med ell försvenskar medicinskl begreppskulle kunna kalla självförstöring. Jagskall inle fördjupa mig i problemel om skaller, löneskatter och bidrag; de sominle vill läla sig övertyga av SAF:s diagram kan i siällei läsa Gösla Rehnsföredrag på föreningen för eu år sedan om den marginellaekonomiska - men nalurliglvis inle psykologiska - skillnaden för bådesamhällel och den enskilde mellan all ha arbele och au vara ulan; del slår allläsa i Ekonomisk Deball nr 2 1977. Men jag känner en både saklig och moraliskskyldighet alt härsäga någol om företagandet och företagsamhetens villkor, förjag är övertygad om att den bristande förståelse för dessa, som tongivandeföreträdare för del svenska samhället - med undantag för finansministern - under så läng tid visal, är en annan och minst lika väsenilig orsaktill den situation vi befinner oss i. Medanvändande av etl uttryck frän en av förra årets bestsellers skulle jag viljabeteckna själva företagsamheten här i landet som "det mestförbjudna". Företagare, arbetsköpare, det är fuh alt vara; fint är det däremotall vara löntagare. Och löniagare är vi näslan allesamman: kungen,sialsminisiern och varenda ledamol av denna kammare. Jag är själv löntagare.Det är ingenting att skämmas för men heller ingenting att berömma sig av - dethar jag som de flesta andra blivit därför att jag inte varil tillräckligtdjärv, inte tillräckligt fantasifull, inle lillräckligl begåvad för alt vågabli min egen - och i bäsla fall även andras - lyckas smed. gamla Statistisk årsbok fanns del en kolumn för "personer medarbetsfri inkomsl". En fotnot angav atl dessa var rentierer, studenter ochpersoner i fängelse. är de enda icke-löntagarna barn, pensionärer, hemmafruaroch enskilda företagare. Det är dessa senare vi nu har alt föriila oss till.Del är de som skall tillhandahålla hävstängerna i den nyasysselsättningspolitiken. Några besjälade grupper av arbetare har övertagit ochdriver nu själva lidigare olönsamma förelag med framgång. Heder år dem! Men närde anslällda erbjöds alt ta över en större industri, avrådde deras fackligaorganisalioner dem från atl göra del. Kanske var del klokl. Förelagande krävermera än vanlig arbeisamhel, del kräver kunskaper, engagemang, djärvhei ochuihållighei. När personer - C.-H. får föriåla om jag också skullekunna säga familjer - med sådana egenskaper lämnar scenen är del risk atl denna- åtminstone för en lid - för all lala med . Benglsson - blir lämnad lom. Förden som ägnal hela sill liv ål en av de i ekonomisk mening olönsamma delarnaav del svenska samhällslivet känns det väsenlligl au få uttala etl offentligttack lill dem, som fram lill nu svaral för de lönsamma delarna, för det ärdessa som genom sina insatser har betalat mycket av det som uträttats i deolönsamma. Vi får se hur det går med det , om vi alltmer ks\dosauerföretagsamhetens viltkor, som till en del är ekonomiska men lill minst likastor del är psykologiska. Vilketsamhälle är möjligt? Och för hur länge? Man kan inle undgå atl förvånasig över hur lilel man märker - inle minst här inne i vår ombonade värid - avde slora och brutala förändringar, som undran för undan drabbar "andramänniskor". Nordvästra pariameniariska monarkier är som enosannolik oas i en värid av ökande spänningar, av motsättningar som endasi medmöda kan hållas i schack - för hur länge? - i områdensom kan le sig perifera för oss, medan det Nr 17 egenlligen är vi som är ideras periferi. , , och , ,- en uppräkning av krutdurkar. Och när korrespondenternairötinal pä : i dess ställe den gasl-kramning som drabbatVästtyskland och som naturiigtvis nu hotar att också drabba förbundsrepublikensgrannländer. Del är sannerligen inle all undra på att både FOA ochSekretariatet för framtidsstudier sedan en lid tillbaka arbeiar med det sårbarasamhällets problematik. Justnär en nära nog fullständig demokrati föreföll erövrad och säkerställd hotassjälva dess grunder, och öppna samhällen ivingas alt rusta sig tillsjälvförsvar. Krig,terror och förstörelse genom egen eller andras handaverkan ä ena sidan - oronför framliden, för människor och miljö, genom den induslriella tekniken å denandra. 1 fråga om den senare har vi kanske ett val - åtminstone lill en tid.Kanhända är det möjligt för oss svenskar alt - om vi så skulle vilja - bestämmaoss för etl energisnålare, miljövänligare, fattigare, men kanske justdärigenom mera sysselsättnings-skapande samhälle, om vi sluler oss inne inomvåra egna gränser, begränsar oss lill våra egna resurser och accepterar enåtergång lill det slag av självhushållning, som de av oss som är ifemtioårsåldern eller däröver erinrar sig från andra väridskrigetsberedskapsår. Menom "folkflertalet" inte vill detta, ja, då får vi verkligen läggamanken till, inte minst med naturvetenskaplig forskning och leknisk utveckling.För dem som medverkal lill alt av ideologiska skäl devalvera detnaturvetenskapliga elementet - eller lål mig hellre säga fundamentei - inomvårt utbildningsväsende stundar därvid en omvändelse under galgen. 1annat fall är det naturiigtvis så, au aularkins faltigsamhälle är del slag avverklighel som ligger framför oss, i varje fall för dem som bekänner sig tillvad som kallas "en ny ekonomisk världsordning", och som -vilket bådestatsministern och industriministern antydde i går- förefaller alt vara på vägin över oss alldeles oberoende av resolutioner i , genomuppkomsten av nya industriländer med låga lönekostnader men modern teknologi,alll under del alt åtskilliga av Västerlandets gamla indusiri- ochkuliurnaiioner kämpar med lill synes oöverstigliga effektivitetsproblem ochsjunker allt djupare i ekonomiskl beroende av utländska långivare. Pessimismenbreder ut sig, och den omfattar också, medvetet eller omedvetet, ellfolks viktigaste livskälla: barnen. TV har åskådliggjort den mörkaframtidsbild som många svenska barn har och som säkert också de många svenskaunga kvinnor har, som inför offenllighelen ullalar sin ivekan all sälla barnlill världen, och som inle heller gör del - som de vikande födelsetalen och desligande aborlsiffrorna visar. På sä sätt hotar i föriängningen en nedläggninginte bara av förelag av hela del svenska samhällel. Kanske blir del lillinvandrarna, med deras annorlunda och mera livsbejakande kullurmönsier, som vi får sälla vår lil när delgäller atl skaffa vårdpersonal lill framlidens många barnlösa svenskaåldringar. Men vi kan nog inle vara helt säkra på den saken. Jag inledde detla anförande med atl lala om behovel av kongruens mellanvår politik i nuel och våra föreställningar om framliden. Jagiror vi måsle fråga oss om del svenska samhällel - sådani det är - har möjlighetall räkna med en fortsatt välståndsutveckling. Kommer våra bruk och fabrikervid näsla sekelskifte atl vara den tidens ruiner? Kornmer det utlovade"postinduslriella" samhällel atl bli post-industriellt i verkligbemärkelse? Kommer i stället vår utbredda fritidsbebyggelse alt komma oss tillhjälp vid skapandet av etl idealiserat bondesamhälle av Almqvistsk modell?Kommer framtidens yrken all bli småbruk, hantverk och reparationsservice?Kommer etl sådant samhälle all kunna lillhandahålla samma generösa socialvårdsom socialuiredningen nu föreslår - på grundval av den senaslelängiidsulredning-ens redan underminerade förhoppningar? Sådana frågor måsie viförsöka besvara, när vi slår inför uppgiften all överföra den fördapolilikens konsekvenser lill en ny konsekvensernas poliiik. Omdella vei jag inte mera än andra. Ålskilliga augurer har den här hösten upptränmed många pessimistiska - och enstaka optimistiska -spådomar. En klok regel haralllid varil att hoppas på del bäsla men förbereda sig på del värsta. En annanär atl våga "säga som det är", eller i varje fall som man tror attdet är. Om della blev vanligare skulle somliga kanske inle behöva tillhållavarandra att "tala sanning!" Trots alll hoppas jag dock ännu att det skall bli möjligl även för ensvensk ekonomiminisler alt genom förutseende, klokhet och samarbetsförmåga iframtiden kunna få samma erkännande som hans brittiske kollega i ell tidigareårhundrade, d. y., om vilken man kan läsa i i att"han återställde de uttömda statsinkomsterna, göt nytt liv i handeln ochvälståndet i landel och byggde en ny och säker grundval för tilltron lillstatens finanser". Slagelom har börjat. Uddeholmsbolagei är i kris, och del betyder atlVärmland också är i kris. Vi har under lång lid mött den ena rubriken efler denandra om delta i lokalpressen. Både slora och medelstora förelag varslardagligen om inskränkningar i driften och inga nyanställningar sker, oavsettbransch, företagsstorlek etc. har företagen och aktieägarnaplockat ut en myckel god avkaslning på insatl kapiial, och rovdriften har påsina håll gell eko. I de norra delarna av viirt län finns ärr i naturenefter en alllför hård avverkning och en försummad älerplantering av skog. Silualioneni dagens är oerhört problemfylld. Vi vet au vi måsle skapa minst 8000-10 000 nya arbelslillfällen inom de närmaste Den borgerligaregeringen får nu sill eldprov när det gäller att i handling visa hur vi skallrädda . Vadhar hänl i under de sisl gångna åren och kanske framför allt detsenaste årel? Har de borgeriigas vallöften om ökad sysselsättning infriats, ochhur upplever människorna vardagen? Jag vågar säga all del råder något av domedagssiämning på många orter ivärt län. Inte minst utsatta är våra bruksorter. Där dominerar stål och järn,och där är framtiden myckel oviss. Värmlandslän är elt av flera skogslän i vän land, och vi har en mycket brydsam situationmed en alltför ensidig, tung indusiri. Som följd därav har vi bl. a. enbetydande undersysselsällning bland länels kvinnor. En annan grupp är våraungdomar. Den värmländska ungdomen ropar efter sysselsättning. Vi kanhell enkelt inle ge ungdomarna meningsfylld sysselsättning. Jobbfinns inte att få. Det är för många en hopplös situation att vecka efler veckagå sysslolös utan jobb i sikte. Erfarenhelerna visar atl arbetslösheten främsldrabbar de unga generaiionerna som står redo atl träda ut i förvärvslivet. Denfråga som måsle engagera oss alla är den långsikliga: Hur skall värmlänningen -ung som gammal - finna arbele under 1980-lalet? Delär, som jag sagl, i hög grad en fråga om all skapa arbelen ät den ungdom somskall bygga morgondagens samhälle - morgondagens . a. kräva alt alla arbelsgivare - kommuner, landsting och förelag -ordnar beredskapsplalser och utarbetar långsiktiga planer för sysselsättningen,inriktade pä ungdomsarbete. Vi har alla ett ansvar för att ungdomen fär arbele.Nonchalerar vi ungdomens problem nonchalerar vi framliden. Iexempelvis Karlsladsregionen är ungdomsarbelslösheien bekymmersam. avde arbelslösa i regionen uigörs av ungdom och ytterligare 21 96 äri åldern . Dessuiombör vi uppmärksamma alt arbetslösheten bland kvinnor är högre än bland män ialla åldrar. Jag sade i ett tidigare anförande från denna talarstol, att de enskildaförelagen och det privata näringslivet inte kommer atl kunna reda utsituationen. Samhället måsie ges det övergripande ägar-ansvarel, agera ochlångsiktigt omstrukturera bransch för bransch för all rädda sysselsällningeninom berörda orler och regioner. Generellaålgärder, som devalvering och sänki arbeisgivaravgift, hjälper inle ellkrisdrabbal förelag av lyp . Uddeholmsbolagei har inle sett omsitt hus. Företaget har inle inveslerai för au möla den hårdnande konkurrensenpå världsmarknaden. kan vi se facil. Pä punkl efler punkt är våra aningarbesannade. Uddeholmsbolageis och koncernens framlid är mycket oviss. Krisen ärell faklum, och regeringen har via en brandkårsuiryckning gellUddeholmskoncernen en beiydande kapiialförsiärkning genom lån och bidrag. Delhar varil nödvändigl, och vi skall inte klandraregeringen för den åtgärden. Men självfallel ställer vi frågan; Hur fårsamhällel insyn och medbeslämmande i fråga om koncernens framtida agerande? Visocialdemokrater förutsätter att det län som beviljats är förknippat medgarantier som säkrar fortsatt drift och sysselsällning i vän län. klarlbesked pä den här punkten skulle dämpa oron bland lioiusenlals familjer somberörs av koncernens framlid.