prot · G10998 · 1977-12-31 00:00:00 — altriksdagen med anledning av propositionen 1977/78:42 mom. 6.1 i ifrågavarandedel (avsnittet 5.3.3) och med bifall till motionen 1977/78:47 yrkandet 4 somsin mening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört, 5. beträffande åtgärder för att tryggaförsörjningsberedskapen på skoom- rådel, vari reservanterna ansett att ulskottet under 13 bort hemställa alt med bifall till motionen 1977/78:601yrkandet 1 som sin mening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört. 6.beträffande medelstillskoti till , vari reservanterna ansett attutskottet under 16 bort hemställa attriksdagen med bifall till propositionen 1977/78:73 mom. 2 samt med avslag påmotionen 1977/78:345 yrkandet 2 och motionen 1977/78:1307 yrkandet 1 tillMedelstillskoutill på tilläggsbudget II till 3 protokoll 1977/78:98-100 Försörjningsberedskapenpå lekoområdel, m. m. statsbudgeten förbudgelårel 1977/78 under fjortonde huvudtiteln anvisade etl reservationsanslagav . och därvid som sin mening gav regeringen till känna vadreservanterna anfört om behov av ytterligare medel till , 7. beträffande inriktningen av den statligatekokoncernens verksamhet i fråga om sysselsättningen, vari reservanternaansett atl ulskottet under 22 bort hemställa a) med anledning av motionen1977/78:346 yrkandena 1 a och 2, motionen 1977/78:605, motionen 1977/78:1306yrkandena 2-4 och motionen 1977/78:1643 yrkandet 2 som sin mening ge regeringentill känna vad reservanterna anfört, b) avslå motionen 1977/78:345yrkande 1 a i den mån motionen inte i denna del lillgodosetts enligtreservanternas hemställan under a, c) avslå motionen 1977/78:1314 iifrågavarande del i den mån motionen inte i denna del lillgodosetts enligtreservanternas hemställan under a. Tillbetänkandet hade fogats etl särskilt yttrande beträffande plan för överförandeav de statliga tekoföretagen i enskild ägo (mom. 18) av , och (samtliga m). i (s): Del är besväriigt på arbetsmarknaden, och besvärligast är del förbeklädnadsindustrin. Utei handeln har den ekonomiska politik som regeringen bär huvudansvaret för sinåterspegling i bl. a. minskade köp av kläder och skor. Pressar man den privatakonsumtionen med underen tvåårsperiod, så är det inte märkligt attförbrukningen av del vi kläder oss med och del vi går med minskar ungefäriigenlika mycket. Det är vad som har sketl. Om,som fallet är, arbetslösheten drabbar upp lill 16-18 miljoner människor under3-4 år i de länder där vi kunnat sälja våra produkter, är det heller inteöverraskande atl vår tekoexport gått ner med ett par procent. Det är vad somhar skett. Våregen marknad har varit fri för import från varje land, där man kan tillverkakläder och skor under vilka förhållanden som helst och till hur låga koslnadersom helst. Priset på de varorna blir lågt. Lönen för sömmerskor i äromkring , i . Det motsvararmellan en tiondel och en femlondel av den svenska lönen inom branschen.Grossisten och"handeln tjänar på det. Det är vad som harskett. Sedanman slopade licenstvånget , växte tillförseln av skor frånutlandet bara på ett kvartaf från lill 87 96 av vad som förbrukades. Påtekosidan är de senaste uppgifterna följande: importandelen av plagg, allaslag, överstiger nu . För vissa sorter ligger siffran . Denhär branschens problem är inte nya. Nedgångsprocessen började redan i mitten av1950-talet men gick då ganska långsamt. Utgångsläget var emellertid heltannorlunda. Beklädnadsindustrin hade då ca 120 000 anställda, och vi mölte deekonomiska och näringspolitiska problemen under senare delen av 1950-taletoptimistiskt. Enhård satsning på verkstadsindustrin och byggandet gav skjuts åt vår ekonomi.Investeringsviljan var god. Behoven var stora. Kapitalknapphetenlöstes efter hand med ATP-reformen och omsättningsskatten. Den offentliga sektornfick tillfälle atl expandera. Skolan, vården, äldre- och barnomsorgen krävdemer och mer av personal. Sysselsättningslägel såg allmänt hyggligt ut, när vistod och blickade framåt. Frånledande håll inom fackföreningsrörelsen kunde man säga: Vi accepterarstrukturförändringar i vissa branscher, som exempelvis teko- och skoindustrin.Det är låglöneområden. Men förutsättningen för medverkan är att nya jobb kanställas till förfogande, helst i bättre betalda arbetsområden. Dethär var en rimlig princip - men inte invändningsfri. a. , som av blev av med omkring 9 000tekojobb, visade all av dem som fick sluta inte fick någranya arbeten, främst av åldersskäl och lokal bundenhet. Påfrestningarnabåde fysiskt och mentalt på enskilda skall inte förbises. Från samhällets sidakunde man inrikta sig på alt söka bistå, underlätta förändringen, se till attstrukturförändringens former blev mera socialt acceptabla. Fackligt krävde manmera tid för förhandlingar och gemensamma undersökningar. Ingen nedläggningförrän nya arbetstillfällen fanns lillgängliga, det var ett av kraven. Detta förutsätter atl delgår att få fram de nya arbetena. Idet avseendet såg också 1960-talel gynnsamt ut, i en total belysning, även omlokala svårigheter fanns. kunde likaså uppvisa en höginvesteringsnivå på de flesta områden av samhälls- och näringsliv, industri,bostäder, skolor, sjukhus, vägar osv. Produktiviteten i industrin ökadegenomsnittligt med . Byggnadsindustrinoch verkstadsindustrin gav flera hundra tusen nya arbeten. Service ochoffentlig verksamhet växte. Arbetskraften räckte inte till. Kvinnorna önskade i ökad omfattning arbete utanför hemmen och fylldeunder senare delen av del växande arbetskraftsbehovet. Tillbilden hör naturiigtvis också den minskade arbetstiden och den föriängdasemesterledigheten. Detvar, herr talman, i den här utvecklingsfasen som vi på tekosidan hade attnotera den första slora ulflyttningsvågen ur landet. Företagen flyttade tillfrämst och . fördes omkring 10 000 arbetstillfällenur landet. Lönerna var väsentligt lägre i de länderna än i , ochkonkurrensen mot en stigande import sökte man klara genom ullandseta-bleringar.Men de jobben behövdes ju trots allt här hemma! Försörj n i ngsbered -skapen på teko-området, m. m. Försöijningsbered-skapenpå leko-området, m. m. Norrlandropade efter arbete för kvinnorna. Mera lika villkor i landets skilda delarhade som förutsättning nyetableringar i de sysselsätlningssvaga och faltigaregionerna. Frågan ställdes: Kunde man inte stoppa flytlningsström-marna avlekojobb och med hyggligt bistånd till teknisk utrustning även påbeklädnadsområdet uppväga en del av kostnadsskillnaden i förhållande tillexempelvis ? Försöken i den riktningen var bakgrunden till Eisers-ochAlgotsetableringarna i . Tyvärr har vi nödgats konstatera atlsvårigheterna med Norrlandsetableringarna blev större än man kunnat ana. Menäven svårigheter är lill för atl övervinnas. I stället för att söka bibehållaproduktion och sysselsättning ställer nu regeringen in sig på atl viaStatsföretag avveckla verksamheten på detta område som på så många andra. Jagläste uppmärksamt handelsministerns uttalande i går kring det handelspolitiskatemat. Han sade bl. a. att då näringspolitiska åtgärder vidtas måste deinriktas på en omstrukturering av de företag som är livskraftiga och påen avtrappning i socialt godtagbara former av icke lönsam produklion. Enligtuppgifter är den nya koncernledningens plan för atl nå den målsättning omlönsamhet, som regeringen och utskotlsmajoriteten nu vill besluta om, att heltlägga ned verksamheterna i och samt minska personalen medytterligare 400 i . Är det sådana förändringar som skall betraktas somsocial t godtagbara former? Frågan är berättigad också utifrån de planer frånden nya statliga lekokoncernens sida som tycks innehålla betydandeinvesteringar i och i andra lågprisländer. Detfinns, herr lalman, åtskilligt i regeringens hantering av de här frågorna somman blir betänksam inför. Till de sakerna hör redovisningen av denefterföljande handläggningen av företaget . När försörjningsberedskapsplanendiskuterades var vi kritiska mot bl. a. den snabba nedläggningen avRydboholmsindustrin. Vi kunde se en nedläggning på som nödvändigmen ställde önskemål om längre avvecklingstid. Men på en punkt - delta var enviktig sådan - var vi upplysta om att produktionskapaciteten vid Rydboholmicke var erforderlig: i ett försörjningsprogram. Resignerande kunde vi alltsågodta huvuddragen i propositionen med en viss tidsförskjutning.De uppgifter vi nu under hand fått ger emellertid ett annat innehåll åtproblemet. Produktionsutrustningen är i behåll och skall inte, som vi hadeuppfattat, läggas i malpåse ulan fiyttas över till för alt därinstalleras och användas i produktion. Men det är en orimlig ordning all labort arbetstillfällena för omkring 130 människor i och Boråsregionenoch flytta dem lill , söka efter ny arbetskraft där och ta uppproduktionen igen. Riktigare hade varit alt bibehålla verksamheten i ,även om detla skulle ha föranlett omförhandling med berörda företag. Om det skulleleda till en ändring av villkoren, handelsministern, är vi beredda attvälvilligt pröva det. Vikänner oss i delta avseende helt vilseledda. Uppenbarligen är det inte enbartoppositionen som i denna fråga känner sig överraskad, för atl använda ett milluttryck. Av inlerpellationsdebalten kring Rydboholms- problemet framgår all bl.a. kände sig både besviken och upprörd. Nog finns det välanledning för regeringen atl göra en omprövning av Rydboholmsproblemel. Vår diskussion gäller antingen en total reträtt från samhälletsengagemang för att lösa en del av sysselsättningsproblemen i norr eller ennyinriktning av politiken på en väsentligt försörjningsområde för an försökabevara en rimlig andel ål en egen industri. Diskussionen om att söka bevara denindustri inom teko- och skoområdet som vi nu har kan inte föras utan att manockså uppmärksammar att vi har fått vara med om en helt annoriundautveckling i fråga om ekonomi och sysselsättning. Ingen kan säga: Detgår an alt lägga ned företag - nya jobb står lediga runt hörnet. Vihar fåll skuggor över den lidigare utvecklingsoptimismen. Konkurrensenhårdnade på exportmarknaden. Det blev ekonomiska svårigheter, arbetslöshet ochminskad efterfrågan inom . I land efter land hade man byggt upp en industrisom tillverkade vad svensk industri förmådde prestera - om inte lika bra, såoftast billigare. Det var ingen självklarhet att vår verkstadsindustri skullekunna fortsätta sin expansion och ge oss ersättningsjobben. Det har vi fåtterfara . Man fick inom industrin ägna mera tid och kraft ål attförsvara positionerna. Omjag också bara nämner stålindustrin, varven och skogsindustrin, så gör jag detinte för alt irritera industriministern ulan bara för att konstatera vilkaproblemområden vi har att brottas med. Vi måsle notera att vi just nu inte sernågot påtagligt tillväxtområde för industrin som kan ersätta bortfall av jobbinom vissa områden. Vissthar vi, herr talman, etl väldigt behov av nya tjänster inom den offentligaverksamheten och servicen, men det skall finnas en ekonomisk förutsättning fören effektiv, konkurrenskraftig industri. Problemenför beklädnadsindustrin måste ses i den här belysningen. I denna bransch harföretagsnedläggningarna och sysselsätlningsraset varil mest omfattande under desenaste åren. Antalet sysselsatta inom beklädnadsindustrin var i januari 1976ca 58 000. är siffran 46 000. Men för att få bilden klar kan mantillfoga atl varslades inom den här industrin 5 674 personer om avskedoch ytteriigare ca 1 200 personer. Tilldetta skall läggas de uppgifter vi har fått och senast påförmiddagen. Del gäller varsel för 600-800 jobb i Algotsförelagen - den nyaslalliga koncernen. är del fråga om ytterligare 200 varsel för anställdainom Eisers anläggningar i , och . Det betydersammanfattningsvis att av det här året har vi ca 1 000 varselvarje månad. anförde inför näringsutskottet i enpromemoria, daterad , atl "om den nuvarande importandelenfortsätter och appliceras imporlandel, som ligger runt 80 96, tordekonsekvenserna för tekoproduktionen i vara uppenbara". Ochpromemorian fortsätter: "Man måste utgå från att kraftiga Försörjningsberedskapenpå teko-området, m. m. Försöijningsbered-skapenpä lekoområdel, m. m. neddragningar iproduktionen mycket snart resulterar i avveckling av produktionskapacitet. Denrelaterade utvecklingen får alltså svårartade konsekvenser för såvälproduktion, sysselsättning som försörjningsberedskapen inom tekoseklorn. "Motsvarande synpunkter har framförts av de fackliga organisationerna, ochindustriverket har varnat för atl vi kan komma ned tilletl sysselsätlningsial för beklädnadsbranschen som är under hälften av vad detär . Det skulle resultera i att vi har en kapacitet sombara läcker ca 15 96 av vad vi normall behöver av kläder, och kanske nårdet gäller skor. Underhöstens diskussion av denna fråga ansåg vi socialdemokrater attbehovstäckningen från den egna industrin borde vara . Det ärsåledes förståeligt om vi redan under behandlingen av frågan omförsörjningsberedskapen kände en stark oro för alt de av regeringen föreslagnaåtgärderna inte var tillräckliga. Del blev också etl enhälligt näringsulskottsom samlades kring en skrivning som ställde förhoppningar på en regeringenssamlade plan eller enhetliga grepp för atl klara en framlida svenskbeklädnadsindustri omkring den diskuterade 30-procentsnivån. Merasom en parentes, herr lalman, vill jag säga alt del bara kan bero på ovanan atlbli emotsagd av sina egna vänner då industriministern i elt par debatterhär i icke haft klart för sig atl det var ett samstämtnäringsutskott som hoppades på ett mera reellt förslag från regeringen i dessafrågor. Omde borgerliga ledamöterna i utskottet nu finner sig till freds medindustriministerns proposition om tekoslöd som komplement till handelsministernsförslag har de givetvis själva all svara på. Enligtulskolismajoritetens skrivning förefaller det vara så. Detär inte enbart reservanterna i utskollel som har en mycket kritisk uppfattningom de förslag som här föreligger och känner slor besvikelse över att regeringeninte sökt presentera en samlad lösning på problemen. I stället fortsättertuvhoppningen. säger industriminister följande: "Jag hade hoppatsall vi skulle kunna klara Norrlandsfabrikerna, men de inom Eiserskoncernledning som studerat lägel säger all del inte går. Vi måsle nu undersökavad vi kan göra." DN fortsätter: "Åsling utlovar en plan för den totalasvenska framtida tekoindustrin tidigast ." Detär detta som jag avser när jag säger all del är en luvhoppning sominduslriministern ägnar sig åt. Han lovar en plan gång efter annan utan atl vifår en konkretisering av det som regeringen vill utföra. ordförande uttalade en allvariig varning. Han sade att vadsom nu sketl är att grunden för 1980-talets tekoindustri håller på att raserashelt. Varningen är sannerligen icke obefogad. Socialdemokraternahar föreslagit lösningar som dels skulle ge oss en försörjningsberedskap vid enrimlig nivå, dels skulle bevara den huvudsakliga sysselsättning vi harinom beklädnadsområdet. Vi kan inte se det som en broll mot en frihandelsvänligpolitik, om vi bestämmer oss för all möjliggöra för en egenindustri alt behålla omkring en Ijärdedel av den svenska marknaden. Den övrigadelen, 70 ä , kommer av allt att döma importen alt ta hand om. Omman skall nå etl sådant resultat som vi eftersträvar erfordras alt vi bestämmeross lör nivån för egen täckning och planerar industrin därefter. Del innebär juinte all vi vill ha ett skydd som konserverar vår produklion till storlek ochteknisk utrustning. En fortsatt utveckling av produktiviteten är enförutsättning som naturliglvis och längd kan påverka sysselsättningenäven om produklionsutrymmel tas i anspråk. För att ge stöd ål ett sådantarrangemang får man då i inledningsskedet berätta om att inga avskedanden nufår ske. Vi säger därför nej lill den neddragningsplan i den nya statligatekokoncernen som regeringen under hand uppenbarligen har godtagit. Samtidigtmåste vi söka trygga sysselsättningen genom bidrag från offentlig upphandling,avlalsmässig begränsning av importen, ändrad prissättning i handelsledet ochstrukturstöd. Att möjligheter finns visar, så långl vi kan bedöma, de(orhandlingsresultal som regeringen åstadkommil med några avlågprisimportsiaterna. Vi ger gärna elt erkännande härför. Vi skulle vara ännumer till freds om regeringen också i dessa förhandlingar tog upp en diskussionom atl i avtalen föra in någon form av social klausul, som inriktades på enökad likställighet i arbetet och därmed konkurrensvillkoren. Meni motståndet mot andra åtgärder, som exempelvis skolicensieringen, ärenvisheten slor från regeringens sida. Enligt de uppgifter jag har och som jagredan hänvisat till steg skoimporten från tiden före licensieringens upphävandetill efterföljande kvartal med . Månne det bara varen ren tillfällighet, herr handelsminister? Vihar närmare preciserat våra förslag i motioner och reservationer, för vilkasinnehåll andra företrädare för vårt parti kommer atl redogöra. Vi känner enviss tillfredsställelse över alt utskottets ledamöter har kommit överens pånågra punkter, främst om begäran av en tekodelegalion men också ompartsrepresentanter. Men,herr talman, delegationens uppgift blir omöjlig om den inte får arbeta med merbestämda besked om vad vi ställer upp som mål för dess arbete i fråga omomfattning och karaktär på den industri vi vill bevara. Vi måsle också ge dentidsutrymme och medel för atl ge trygghet ål förelag och anställda i en såbetydelsefull verksamhet som det här är fråga om. Jag yrkar bifall till de reservationer som den socialdemokratiskautskonsgruppen har fogat till betänkandet. Försörjningsberedskapenpå teko-området, m. m. LILLYHANSSON (s): Socialdemokraterna har lillnäringsulskottels belänkande 1977/78:41 fogat sju reservationer som jaginledningsvis vill yrka bifall i har i sitt anförande gett en översiktlig och allmänbeskrivning av den ekonomiska och industriella utvecklingen och också omtekoindustrin i sammanhanget i det här landet. Han har även angett Försörjningsberedskapenpå teko-området, m. m. socialdemokraternasförslag till hur man i stort skall gå till väga för att lösa de här problemen.Jag skall därför i mitt anförande ta upp våra motioner och de reservationer vifogat till betänkandet och också något ta upp del förslag till en statligtekokoncern som regeringen lagt fram. Detbör vid det här laget stå helt klart för alla i den här kammaren att kriseninom tekoindustrin är långt allvariigare än vad man trott. Dennegativa utvecklingen har accelererat under den senaste liden, och vi är nu närdet gäller flera tekoprodukter långt under den gräns som kan tolereras urförsörjningsberedskapssynpunkl. När vi i näringsulskotlet behandlade de delarav propositionen 1977/78:42 jämte motioner som överiämnats till oss frånförsvarsutskotiet kom vi överens om, och det var alla i utskottet eniga om, attuppskjuta behandlingen till dess vi skulle få ytterligare en proposition, somregeringen aviserat - detla för atl vi förväntade oss all vi då skulle få ensamlad plan och målsättning för hur vi skulle ha tekoindustrin dimensionerad idet här landet. Vi hade nämligen i den socialdemokratiska motionen krävt ensådan plan, men i propositionen 42 fanns ingen sådan plan redovisad. Närvi nu fått den proposition vi vänlat på - nr 37 - nödgas vi konstatera attregeringen inte heller där har angett någon målsättning eller någon långsiktigplan för tekoindustrin. Vihar alltså både i motion 47 och i motion 1643 begärt en sådan samlad plan ochmålsättning för den svenska lekoindustrins framtida ulveckling, men utskottetsborgeriiga ledamöter har inte gått oss till mötes. Det måste anses somsjälvklart all om vi skall klara försörjningsberedskapen, sysselsättningen ochomstruktureringen inom teko, måste vi först och främst ha en målsättning ochsedan lägga upp en plan för hur vi skall nå delta mål. Gör vi som denborgeriiga regeringen länge gjort, som bara skjuter problemen framför sig, såkommer den svenska tekoindustrin alt försvinna. Den är faktiskt med rasandefart på väg. Socialdemokraterna har i sina motioner visat vilka vägar man börgå. Vibegärde i motionen inrättande av en särskild delegation för att leda ochsamordna de åtgärder som behöver vidtas på olika områden för att omslmklureraoch effektivisera tekoindustrin. Till denna begäran har utskottsmajoritelenvarit positiv så till vida att man menar att förslaget skall noga övervägas. Vimenar emellertid alt man nu borde begära hos regeringen att en delegationinrättas, och vi har också reserverat oss på den punkten. Vihar i motion nr 47 när det gäller upphandlingen av tekovaror ansett atl dennuvarande skyldigheten för vissa myndigheter att samråda med överstyrelsen förekonomiskt försvar för beställningar skall utsträckas till atl gälla allamyndigheter och att denna samrådsskyldighet också skulle gälla Kommun- ochLandstingsförbunden, när det gäller anbud av mer omfattande upphandling avteko- och skoprodukter. Även där har utskottsmajoritelen varit positiv sålångl att man anser att regeringen nu bör överväga alt utsträckasamrådsskyldigheten vid upphandlingen av tekovaror. Men man vill så att sägainte lagfästa detla. Även om vi på den punklen inte "nådde ända fram", anser viatt vi nu kan nöja oss med den framgång vi haft på denna punkt. Innanjag går in på reservationerna 3 och 5, som gäller skorna, skall jag nämna någraord om reservation nr 4, som gäller detaljhandelns prissätlningsmetod. Vihar i motion nr 47 pekat på att det finns ett omfattande material som belyserden faktiska situationen i fråga om konsekvenserna av de prissättningsmetodersom nu tillämpas av detaljhandeln. Den socialdemokratiska regeringen gav också1974 statens pris- och kartellnämnd i uppdrag alt försöka förhandla fram andraprinciper för påläggen, men dessa förhandlingar blev resultatlösa. Detaljhandelnanvänder sig av etl procentuellt påslag. För att belysa hur prissättningen kanslå kanjag nämna att låg importpriserna på långbyxor igenomsnitt . lägre, på skjortor och blusar . lägre samt på kostymer,överrockar och kappor . lägre än de svenska tillverkarnaspriser. För samtliga plagg låg importpriserna omkring 25 96 lägre än prisernapå motsvarande svensktillverkade varor. I den undersökning som gjorts om detlaframhålls alt prisskillnaderna i leverantörsledet förstärks i detaljhandeln,beroende på del tillämpade påläggsförfarandet. Trolsdelta fäster den borgerliga regeringen nu sina förhoppningar vid alt det nyautredningsarbete som den initierat -och som skall vara klart -skulleleda till ändrade prissältningsmeioder. Utskottsmajoriteten vill inte heller gåmed på vårt krav att om inte en frivillig överenskommelse i saken kommer tillstånd inom branschen, så bör frågan regleras genom lagstiftning. Man litar heltpå branschens goda vilja, trots all det lidigare visat sig att den viljan intefinns. 1motion nr 601, som väcktes under allmänna motionstiden av socialdemokraterna iförsvarsutskottel, lar man upp åtgärder för atl trygga försörjningsberedskapenpå skoomrädel. Del slår nu helt klart att de åtgärder som regeringen föreslog ipropositionen 1976/77:85 endast haft en uppehållande effekt. Den propositionenkritiserades också från socialdemokratiskt håll, och man visade i en motionvilka åtgärder som behövde vidtas för atl klara försörjningsberedskapen och atlen betydligt aktivare samhällsengagemang var nödvändigt. Vad som anfördes i denmotionen har tyvärr visat sig stämma. Vi är nu skrämmande nära den nivå på 2,5miljoner producerade skor som regeringen fann önskvärd i propositionen 85.Skoimporten har fortsatt atl öka, och är 80 96 av läderskornaimporterade. Mankan inte bortse från att de importrestriktioner som den borgeriiga regeringenavskaffade är en bidragande orsak. Importen ökade markant under 1977.Motionärerna begär nu en omprövning av föregående års riksdagsbeslut ochanvisar också riktlinjer för politiken för att trygga försörjningsberedskapen.Den borgerliga majoriteten i utskottet vill inte tillstyrka motionärernas kravtrots att man måste inse all det behövs snabba åtgärder och all det ärnödvändigt med en samordning av skoföretagen. Utskottsmajoriteten utgårfrån alt regeringen, om så visar sig nödvändigt.