prot · G10938 · 1977-12-31 00:00:00 — Skall jag tolka det så att idet här förslaget frän vpk ingår alt arbetsförmedlingen ocksä skall bestämmahur många anställda varje förelag skall ha? Ett bifall lill det förslagetskulle få mycket intressanta konsekvenser! (vpk): Det var intressant atl sä klart och entydigt uttaladesitt förtroende för de fackliga organisationerna, utan några som helstinskränkningar. Del kan ha sina konsekvenser och kan noteras. Delär nämligen sä all de fackliga organisationerna inle ensamma skall förhandla -och ramarna för de förhandlingar som sker är faktiskt upplagda somtidigare. PärGranstedt gör tydligen den bedömningen att de fackliga organisationernaspositioner flyttas fram med den här lagstiftningen, och om den profetian skullevara riklig är det bara att hälsa med tillfredsställelse. - En annanfrågeställning uppslår här: Om del inte blir så, kommer då utskottei atl tainitiativ i den riktning som vi har föreslagit för att säkra de fackligaorganisationernas rättighet? Det är det intressanta i samman- 3 protokoll 1977/ 78:38 arbetsförmedling, m. m. hangel, när man nu säentydigt tror pä de här lagarna för arbetsmarknaden. Eftersom avtalen ganskasnart skall tecknas borde vi sä fall kunna få se ett initiativ från ulskotletunder nästkommande år. Främjandelagarnaberör den här frågan lill viss del. Men vad jag vel har de inte haft någonstörre genomslagskraft. Det sorteras ut mängder av människor. I enkrissituation som dagens väljer arbetsköparna helt efter sina egna kriteriervilka som skall anställas. De sociala värderingarna kommer i bakgrunden i ettläge då värt samhälle inte kan ge alla ari)ele. Man väljer att ha de bästadelarna av arbetskraften kvar i produktionen. Vad har det med socialautgångspunkter att göra? Vad har utskottet i dagens läge att komma med på denpunkten? Tillsist vill jag upprepa min fråga: Om svartlistningen och registreringenfortsätter - om det t. ex. vid nästa års behandling av den här frågan visar sigatt svartlistning och registrering tillämpas - kan vi då förvänta ell positivtgensvar på vår motion i form av lagstiftning? Överläggningen var härmedslutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motionen nr 227 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voleringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 12 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 227 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Då Lars-OveHagberg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal. Dennaomröstning gav följande resultat: Ja- 278 Nej - 13 1977/78:13 med anledningav regeringens skrivelse 1977/78:56 med redogörelse för tillämpningen avterroristlagslifiningen Föredrogs utrikesutskoitets betänkande 1977/78:3med anledning av motion om översyn av bestämmelserna rörandekrigsmaterielexport. SVEN-ERIKNORDIN (c): Vapenexport är en verksamhet som tillhör de mest grannlaga uppgifterell land kan syssla med. Jag tänker då inte på stormakterna. Vi vel ju alt delfinns stormakter i både öst och väst som ulan några som helst skrupler sysslarmed vapenexport. För dessa stater kan vapenexporten användas både sompåtryckningsmedel och som ett led i det egna landels militära strategi. Men förell land som är vapenexporten känslig av flera skäl. Vihar å ena sidan upprepade gånger slagit fast som en huvudlinje i svensk utrikespolitikall skall aktivt verka för en fredlig lösning av internationellakonflikter och för internationella överenskommelser om nedrustning. Vi har åandra sidan ett ofta upprepat motto för vår utrikespolitik -"alliansfrihet i fred som syftar lill neutralitet i krig". Det mottotkräver fasthet och konsekvens. Tackar man nej lill allianser får man ocksä lovatl visa atl man kan klara sig själv. Ett helsvenskl försvar kräver en egensvensk försvarsindustri - det är oundvikligt! Mendet leder i sin tur lill konsekvenser. Pä samma sätt som den civilaindustriproduktionen måste också vapenproduktionen ha ett visst underlag föratl kunna hänga med i den tekniska utvecklingen internationellt sett. Och intebara del - del behövs också ett visst utbyte av teknik. Slutsatsenblir atl såväl import som export av krigsmateriel måste förekomma ochtillålas. Då uppslår i sin tur behov av någoriunda fasta regler för dennavapenexport. Utvecklingenfram lill de principer som gäller har för del varit varken snabbeller rak. Först kom 1907. Den reglerade dock bara neutralamakters rättigheter och skyldigheter i krig. Under första väridskriget infördeSverige exportförbud pä vapen, men under det s. k. vinterkriget 1939-1940förekom som bekant en betydande vapenhjälp till . Den skall ses motbakgrunden av den hållning av typ "icke krigförande" som Sverigeintog i denna konflikt. Underefterkrigstiden fick vi först principerna för vapenexport fastlagda. Deefterföljdes av s. k. riktlinjer . Någon lag om vapenexport har vidäremot inle. 1971års riktlinjer är långt ifrån fullständiga. De ger ingen definition avbegreppet väpnad inre konflikt. De klargör inte skillnaden mellan defensiva ochoffensiva vapen. De ger utrymme för töjbara tolkningar, som de fränriksdagens synpunkt är svärkontrollerbara. Det ankommer som bekant påkonstitutionsutskotlet atl göra denna kontroll. Men hur klarar man kontrollenutan fasta regler? Av dessa skäl har jagtillsammans med partikamraten väckt en motion medförslag om en översyn av innehållet i och utformningen av bestämmelserna förvapenexport. Man hänvisar lill atl gått sedan de s. k,riktlinjerna antogs. Låt mig då påpeka alt som gått har vi fåtten alll bredare och djupare information om vad som händer ute i fjärran länder.Konflikter, oroligheter och gerillaverksamhet har dragits fram i ljuset även iländer som vi länge trodde hade stabila politiska systern. Just på detta områdehar radio, TV och tidningar gjort en betydelsefull insats. Låtmig här inskjuta en viktig sak. Jag ifrågasätter inle vapenexporten till våranordiska grannländer eller lill de neutrala staterna i . Vad jagifrågasätter är en fortsatt vapenexport lill länder som saknar diplomatiskaförbindelser med sina grannar, som har insiabila politiska system, som harväpnade inre konflikter och där mänskliga rättigheter förtrycks med vapenmakt. Ulskotletsäger vidare i sitt betänkande all tillämpningen av riktlinjer "istort sett har fungerat på ell tillfredsställande säu". Del finns en litenglidning redan här, kan man märka. Frågan är ju vilka loleranskrav man har. Låtoss blicka tillbaka på vad som sägs ha varit i stort sett tillfredsställande.Jag skall då inte gräva fram några hemligstämplade exempel i ljuset, ulanendast ta upp några händelser som blivit offentliga genom debatter i . Hösten1976 gav regeringen exporttillslånd för fyra patrullbåtar av Spi-ca-lyp lillMalaysia. var visserligen inte i väpnad konfliktmed något grannland. Det är däremot känt - och av regeringen erkänt - allgerillatrupper opererar i gränstrakterna till , där hundratals stupati striderna. Som bekant innebär en väpnad intern konflikt i sig en risk allocksä bli en extern konflikt. Malaysiaaffären har ännu inle varit föremål förkonstitutionsutskottels prövning, vill jag påpeka. Jagillustrerar kanske problemet bättre med nästa exempel - -dit Sverigeexporterat 45 SAAB-plan . Exporten pågick även i ettläge dä t. o. m. tillämpade vapenembargo gentemot . SAAB-flygplanenvar visserligen inle beslyckade, men de kunde lätt förses med erforderligbeslyckning. har länge levt med spända relationer lill sina grannar.Pakistan har av och till väpnade inre konflikter. Konstilutionsutskotletgranskade denna vapenaffär men nödgades konstatera alt delinte pågick "mera omfattande strider i ". Praxishar nämligen blivit atl mindre omfattande strider kan tolereras. Är detta entillfredsställande praxis? Visst ryms beslutet inom den juridiska ramen - menhur är det med den moraliska? Sedan säger ulskotlet: "Utskottetföljer dock uppmärksamt dessa frågor och är berett alt ta nödvändiga initiativom så visar sig erforderiigt." Låtmig då fråga utskottets talesman: menar väl utskottet atl man är bereddlill en sä sällsynt sak som ell speciellt ulskottsinitiativ. Och vad skallhända för att ett sådant skall bli aktuellt? Hur mänga tusen stupade behövs deti en väpnad inre konflikt för att utrikesutskottet skall reagera och föreslå engräns? Är utskottets talesman beredd att precisera denna gräns? Herr lalman jag har ingelyrkande. I delta anförandeinstämde (). Motionens syfte har väl varit alt få till stånd en modernisering ochprecisering av gällande regler. Beträffandemoderniseringen måsle man säga alt regelkomplexet i fråga är av ganska nykaraktär. Det bygger ju pä en relativt förelagen riksdagsbehandling.Det var utrikesutskollel som för sex är sedan begärde en utredning, och påhösten 1971 behandlades propositionen här i kammaren. Det är alltså ganskafärskt material. Beträffandepreciseringen vill jag säga att uppgiften för den parlamentariska utredning,vars betänkande i stort sett låg till grund för propositionen, var just atlåstadkomma en sådan precisering. Mankan säga, som föregående talare, alt det har hänt något sedan dessa reglerantogs. Vi har genom radio och TV fäll mer kännedom om förhållandena i världen.Men det är inte bara allmänheten som fått denna kännedom utan ävenbeslutsfattarna. Och del har i sin tur medfört atl våra svenska beslutsfattarenu mer än tidigare är ä jour med vad som händer, både genom de sedvanligadiplomatiska kanalerna och genom informationer från motståndsrörelser,speciella grupper etc. Beträffandepreciseringen är del uppenbart all de riktlinjer som fastställdes innebärvissa svårigheter vid tillämpningen. En del är inle särskilt svåra atltillämpa. Det gäller t. ex. den om spänningsområden - det är inle sä svårt attfastställa om sådana föreligger. Det är inle heller så svårt all konstatera vardet finns väpnade konflikter. Däremot är det större svårigheter atl fastställanär del föreligger inre väpnade oroligheter. Hur skall man kontrollera det?Skall man gå pä de väpnade styrkornas storlek, vilka områden som kontrollerasav centralregeringen eller frågan om ett enhetligt kommando, och skall man hapolitisk syftning? Hurman än vänder sig är det uppenbart att det finns vissa situationer där en sådananalys inle hjälper. Låt mig la som exempel. Vi är alla överens om attvapenexport dit är uppenbart olämplig och inle får förekomma. Men skulle manfölja gängse definitioner om centralregeringens kontroll och de väpnadestyrkornas storlek, skulle landet i och för sig vara berättigat lill import.Det finns alltså vissa svårigheter med all försöka få fram en precisering i delhär avseendet. Jagtror också att den väg som vi valt i , alt låta en ansvarsfull prövningäga rum av varje ansökan genom den särskilda avdelning som finns för detta ändamål ikanslihuset och i sista hand regeringen är ganska lyckosam. Sven-ErikNordin nämnde två exempel på förhållanden vid denna prövning som enligt hansmening inle var särskilt gynnsamma. Det gällde export lill ochPakistan. All export lill och avbröts när orolighelerna börjadeoch del uppstod ell spänningsområde. Beträffande kommer väl den fråganunder konstitutionsulskol-tets prövning i sinom tid, och jag skall inleföregripa den prövningen. Det är dock alt märka atl den krigsmateriel som detgällde inte precis var av den beskaffenheten att den kunde användas vid inreoroligheler. Det gällde ju s. k. Spicafariyg, ett vapen som knappast hör hit.Man kanske från andra synpunkter kan ifrågasätta lämpligheten av denna export,men alt göra det är som sagt konstitutionsutskoltels sak och inleutrikesulskottets. Sedanställde talaren en retorisk fråga till ulskollels talesman. Han frågade hurmänga som skall dödas innan man ingriper. Den frågan tror jag att jag inte ensbehöver besvara. Den är så uppenbart orimlig all den faller på sin egeninneboende lätthet. Sommotionären mycket rikligt refererade har ulskotlet sagt att riktlinjerna är säfärska att man knappast har anledning atl nu vidta speciella åtgärder eller atltillsätla en ny utredning. Att märka är att den utredning som harfungerat var sammansatt av pariamentariker. En ledamot av utredningen hadevarit riksdagsman och övriga var ledamöter av och är detfortfarande. Den utredningen var helt enig i sina be-dömningai". Riksdagenantog också del förslag som regeringen framlade i stort sett på grundval avdenna utredning. enhälligt utrikesutskott hade tillstyrkt propositionen. Utrikesutskottethar emellertid, som motionären framhöll, förklarat all utskottet följer"uppmärksamt dessa frågor och är berett att ta nödvändiga initiativ om såvisar sig erforderligt". Det är klart att del ligger ett löfte i detta allutskottet vaksamt skall följa utvecklingen. Saker och ting kan inträffa som görall de regler som gäller inte är bra. Dä är utskottet berett all ta initiativ.Men i övrigt vill utskottet föreslå att avslår motionen med denmotivering som utskottet har anfört. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Jag vel alt var ledamot av den ulredning som tillsattes1969 och som ju utgjorde grunden lill den proposition som framlades 1971 ochsom ledde lill de vägledande riktlinjerna. Detskall kanske påpekas i historieskrivningens namn all denna ulredning ganskaordentligt tog upp frågan hur man skulle utöva kontrollmakl utöverden som konslilutionsutskottet har. Utredningen ansåg att del borde tillsättasen rådgivande nämnd, som skulle följa dessa exportaffäier. Det förslagetavvisades som bekant av konstitutionella skäl. Del skulle vara en främmandefågel i del konstitutionella syslem som utvecklats och det skullekanske också sätta på mellanhand. Dettavar, såvitt jag förstår, riktigt tänkt. Men del alstrar nästa fråga: Hur skallkonstilutionsutskottel kunna fullgöra sin uppgift, när man har så här pass vagariktlinjer? erkänner själv atl del är fråga om prövningar somsker frän fall till fall. Han är inle beredd att göra någon precisering - dethade jag inte heller räknat med - av vad som skulle hända för attutrikesulskottet skulle ta ett initiativ. Han sade att det ligger ett löfte iutskottets skrivning. Ett löfte kan naturiigtvis vara stort nog. Det betyderväl att om någonting händer hux flux sedan den ordinarie motionstiden gått uloch utan alt regeringen framlägger ett förslag om del hela, så griperutrikesutskottet in. Dettavittnar ändå om alt det flnns en viss osäkerhet hos utrikes-ulskollet.Ulskotlet är inte fullständigt övertygat om att motionen skall avslås rått ochkallt. Vi får väl vara ense om, , att detta visserligen ärförsta gängen som vi diskuterar vapenexport med varandra här i kammaren mentydligen inle den sista. tar upp frågan om kontroll, och det är en viktigfråga. Han har alldeles rätt i att utredningen hade föreslagit en särskildkontrollinslans, en nämnd, ett förslag som regeringen avvisade på grundval avyttranden från flera remissinstanser. Det avvisandet innebar en snubba åt deneventuella konstitutionella sakkunskap som kan ha funnits i utredningen, ochdet var kanske inte en helt obefogad snubba. Mendet innebar inle att lämnades ulan kontrollmöjligheter. För detförsta hänvisade regeringen till att i utrikesnämnden kan frågor av känslig arti delta sammanhang upptas. För del andra har konslilutionsutskottet sinprövningsrätt och sin granskningsrätt. tycks vilja göra denprövningsrätten beroende enbart av innehållet i reglerna och tolkningen avdem, men så är det naturiigtvis inte. vet, som gammal ledamot avkonstitutionsutskollet, alt detta utskott har fri politisk prövningsrätt även ifråga om del lämpliga i besluten och praklikabiliteten av de beslut somregeringen fattar. Manbehöver inte hänvisa lill en paragraf och säga att regeringen har brutit motden. Konstilutionsutskotlei har alltid en allmän prövningsrätt vid sidan avparagraftolkningen, och den gäller naturiigtvis i det här fallet. Skullekonslitutionsutskottel vid sin granskning av vad som sker i samband medvapenexporten finna an regeringen inte har förfarit lämpligt, så kan utskottetge denna sin mening till känna för . Så har skett förut i vissa fall,och så kommer att ske i framliden också. Her'rNordin har alldeles rätt i att utrikesutskottet kommer att följa den här fråganliksom vi följer andra frågor när del gäller utrikes ärenden. medlemmar bör alltid ha öron att höra med och ögon att se medoch dra konsekvenserna därav vid sin behandling av ärendena och i fråga omeventuella initiativ. Även har ju tidigare deltagit i konstilutionsulskoltetsarbete - jag saknar honom där, vill jag säga. Men då borde kunnakomplettera beskrivningen av konstitulionsulskollels uppgift med atl jusldelta att granska i viss män hemligstämplat material inle är så lätt. Man stårinte precis med öppen dörr och säger: Var så god, ta del av vad regeringen harbeslutat! Delinnebär all kretsen är liten. Kontrollmöjligheten är i motsvarande grad liten,och när principer och riktlinjer dessutom är så töjbara som de nu är, lederdelta fram lill att utskottet visserligen kan tycka en del saker men atl detheller inte kan bli mycket mer. ALLANHERNELIUS (m): Det är väl ändå, , knappast möjligt all åstadkomma störrepreciseringar och klara definitioner i eventuella regler. Då måste man fallatillbaka pä konslitutionsulskollets allmänna granskningsplikt ochgranskningsrätt. Jag håller med om alt det ibland kan vara svårtatl utöva denna rätt, men den har utövats och den kommer säkert all utövas äveni fortsättningen. Överläggningenvar härmed slutad. betänkande 1977/78:1 med anledning av propositionen1976/77:157 om inriktning och organisation av försvarets hundskolas verksamhet.jämte motioner. Jag vill med några ord ge uttryck för vår tillfredsställelse med allförsvarsutskottet delar motionärernas synpunkter på frågan om kravet atlhundskolans verksamhet skall vara självbärande. Principen om fullkostnadstäckning som godkändes av 1970 måste, som ulskotletkonstaterar, frångås i den framlida verksamheten vid skolan. Erfarenheterna avde gångna årens verksamhet visar klart atl det inte är möjligt all tillämpadenna princip., Utskottetavvisar därmed vad som angavs i regeringspropositionen , nämligen attdrifibidraget, som f n. utgår med 4 milj. kr., trappasner med 1 milj. kr. Utskottet föreslär i stället alt ett grundbidragskall utgå och vara så avpassat att skolans drift inte äventyras. Under enövergångslid konstaterar också utskottei alt del kan bli erforderligt med ellsärskilt driftbidrag. Dessa synpunktersammanfaller helt med de krav som redovisas i mo- Men därutövergör utskottet ell viktigt påpekande, som jag vill understryka. Det gäller härhur drifibidraget skall fördelas budgetmässigt. Utskottet anser att bidragetbör beräknas med hänsyn lill att andra samhällssektorer än det militäraförsvaret drar nytta av skolans verksamhet. Exempelvis produktionen avledarhundar för synskadade bör till viss del kunna bestridas översocialdepartementets huvudtitel, liksom polisväsendets hundar bör hänföras tilljustitiedepartementet. Närdel gäller de synskadade har vi en stor brist pä ledarhundar. Enligluppgift finns det ca 170 ledarhundar bland ca 20 000 synskadade.Internationellt sett är denna siffra mycket låg. I samband med ellinternationellt symposium i redovisade man ett behov av ledarhundbland de synskadade ligga mellan 6 och 10 96. Om man tar den lägsta siffran,alltså 6 96, skulle vi ha ett behov av 1 200 hundar. utbildas 25-30ledarhundar per är. Även om man inte kan tillfredsställa hela detta behov inomden närmaste framtiden, är det emellertid uppenbart att här finns ett stortuppdämt behov. Och är del angelägel all alll görs för atl öka produktionenav ledarhundar. Det är således inte enbart ett försvarels intresse attverksamheten vid hundskolan i kan hållas på en hög nivå även iframtiden. Slutligenvill jag, herr talman, även om vi inte har atl pröva frågan om uppfödningav försöksdjur vid hundskolan i , understryka vikten av alljordbruksministern vid sin beredning av en proposition, som aviserats allföreläggas vårriksdagen 1978, beaktar vad som anförts i Åkergruppens PMangående lokalisering av denna verksamhet till hundskolan. Detta skullemöjliggöra atl sysselsättningen för de nu anställda vid hundskolan skulle varatryggad. Hundskolans verksamhet är en betydelsefull tillgäng i en bygd somunder hafl stora sysselsättningsproblem. Jaghar inget annat yrkande än utskottets, men vill uttala en förhoppning attregeringen vid sin prövning av de frågor som berör hundskolans verksamhet nogabeaktar vad genom sin bifall till utskottets hemställan gerregeringen till känna. 1detta anförande instämde (). SVEN-ERIKNORDIN (c): Oavsett om man är motionär, ångermanlänning, hundintresserad eller päannat sätt engagerad i verksamheten vid försvarels hundskola i , såmåste man konstatera atl hundskolan under hela 1970-lalet inle fåll en rejälchans lill ell fast planeringsunderlag och en trygg framlid. Den har varitföremål för flera utredningar, eller åtminstone rapporter. Man har beskrivitsituationen, men del har varit ont om genomtänkta lösningar. Ioch för sig finns det flera förklaringar till detta. Atl förändra en rentmilitär uppgift till en civil institution brukar inle vara lätt, del är detena. Del andra är att hundskolans uppgift alt producera tjänslehundar. och dessutom tjänslehundarsom skall fylla myckel höga krav, är en både svär och unik uppgift. Alltförfä känner verksamheten och dess speciella egenart. Låt mig beskriva en litendel av det hela. Det ligger ofta nära till hands att ställa rent industriellakrav på en rationell drift vid hundskolan. Men är det inle så enkelt att mankan stoppa in en valp i ena dörren och ut ur den andra kommer enfärdigdresserad hund. På samma sätt som värt skolväsende, som kostar så mycket,som är så personalintensivt, som tar sä av elevernas liv, ändå intekan lyckas till med sina elever, på samma sätt måste enhundskola dras med lyckade, mindre lyckade och misslyckade dressyrresultai. Låtmig fortsätta jämförelsen mellan undervisning av skolelever och dressyr avhundar en liten bit lill. Samhället försöker alltid ge eleven en ny chans. misslyckad unghund slås ut direkt. Här har vi den första minusposten. Sedanhar vi nästa grupp: Hunden klarar dressyren till vakthund, dvs. en s. k.lägkvalificerad tjänstehund, men inle längre. Så länge det finns avsättning fördenna tjänstehundsgrupp föreligger en viss kostnadstäckning. Slutligenhar vi elitgruppen - de hundar som duger till ledarhundar och som berättade om. Den typen av hundar kan samhället inte undvara. Men vissa s.k. utredningsexperter tycks tro att den lilla elitgruppen, toppen på pyramiden,skall kunna finansiera också pyramidens bas - en baskostnad som även skalltäcka kostnaderna för service lill allmänheten m. m. Ianslutning lill propositionen 1976/77:157 har jag jämte några partikamraterväckt en motion om forbättringar av propositionens förslag. Beträffandemotionens huvudpunkt - kravet på ett fast bidrag som garanterar hundskolansframlida drift - vill jag oförbehållsamt ge försvarsutskottet en eloge för denståndpunkt man resonerat sig fram till. När utskottet på s. 7 iutskollsbelänkandet skriver all grundbidraget , så ger man därmed äntligen hundskolans personal en fast tro påen framlid med trygghet och arbetsglädje. Det utesluter inle omplaceringar avpersonal av andra orsaker, men utskottet understryker ju att detta måste skemed omsorg. Jag vill lacka för det. Men,herr talman, jag är naturiigtvis inle helt nöjd, även om skrivningen ärvälvillig också på avslagspunkierna. Utskottethoppas på en proposition om försöksdjursuppfödning i , manhänvisar till pågående ulredning om djursjukhus och man delar vår uppfattningom den framtida departementstillhörigheten. Del låter acceptabelt.