prot · G10915 · 1977-12-31 00:00:00 — Men vi kan också läsai tidningarna att man i den afrikanska järnmalmsgruvan numera har tagitner produktionen och avskedat folk på grund av avsättningssvårigheterna. Ingenskall försöka övertyga mig om att del är den svarta arbetskraftens högalöneläge som är anledning till delta. Vihar områden och branscher som är pressade, och det är inget nyll i och för sig;vi är väl bekanta med del. Jag erinrar om att vi sedan ålskilliga år hardiskuterat vad som är nödvändigt alt göra och även ingripit när det gällerlekobranschen eller järn och stål. Det var den gamla regeringen som tillsattede utredningar som utmynnar i vissa förslag, som den nuvarande regeringenskall försöka fullfölja. Och tog ell beslul om ensiaisgaranti på 13 miljarder för att klara varvsindustrins problem. Påden här punkten är del ingenting nytt som har hänl. Vi dras med dessabranschproblem, och jag hoppas all vi - även om det kommer allkosla en del - skall lösa dem. Men man löser dem inte, om inle den nu sillanderegeringen är beredd att la en klar och bestämd ledning av utvecklingen avfrågorna och planeringen för framliden i pressade branscher. Handelsministern : Herr talman! tar på nytt upp frågan om huruvidadevalveringen var nödvändig eller inle och förklarar, såviii jag förslår, attden inte behövdes utan i själva verkei mest har ställt till svårigheter. I minegenskap av handelsminister, , har jag rikliga tillfällen atl höra hursituationen ute på världsmarknaderna uppfattas i olika företag och näringar.Självfallet finns del branscher, t ex. grus-industrin, där problemen har enannan bakgrund än de väldiga koslnadsslegringar vi har haft, men i myckelslora sektorer av svenskl näringsliv - verkstadsindustrin t. ex. - har devaril utslagsgivande. Och det är ändå de stora exportindustrierna vi måste litatill, om vi på nytt skall kunna uppnå rimlig balans i våra utrikes betalningaroch skapa sysselsällning, och då måste vi se lill alt de har konkurrenskraft.Men denna konkurrenskraft hade försvunnil, , inte på grund av vadsocialdemokraterna med en viss envishet försöker göra gällande, nämligenlösaktigt prat av det ena eller andra statsrådet i devalveringsfrågan, utan pågrund av en lösaktig ekonomisk politik, som drevs under de år som föregick densilualion där en devalvering frampressades. Jagtror faktiskl, , atl det är mycket svårt atl t ex. bland dem somsysslar med ekonomiska sakfrågor vid universitet och på andra håll finna någonkommentator som inte är beredd att säga, att under de närmast föregående åreninträffade det myckel olyckliga att vi hade en mycket snabbare kostnadsstegringän andra länder och atl vi på den grunden hamnade i elt utomordentligtbeklagligt läge, där en växelkursändring var nödvändig. Jag säger etl utomordentligtbeklagligt läge, eftersom jag i likhet med förvisso anser atl endevalvering, som uttryckte det, inle är bra i alla lägen.Växelkursändringar är en olycka, en olycka som ibland måst ske på grund av enännu olyckligare ekonomisk politik , som framtvingat densamma. Vadslulligen gäller meningsutbytena å ena sidan mellan och å andra sidan mellan och i telefon innandevalveringsbesluten blev offentliga, så har t. ex. svarat väl försig själv i den lidigare debatten med . () kortgenmäle: När jag hävdar alt devalveringen var onödig är det därför all jag uppfallningen att det var en av spekulanterna framtvingad devalvering. Viborde ha försökl hålla ul och trötta ut spekulanterna. Som bevis på detta larjag all bara två eller efter devalveringsbeskedet flöt det tillbakadrygt tre miljarder till valutareserven -man låg och väntade på devalveringen. Detvar en olycklig deball som föregick delta. Jag hoppas att det är etlengångsinslag i den svenska ekonomiska debatten. har ju å sinsida förklarat att det är sista gången han devalverar. Vi har väl anledning allhoppas att han skall kunna hålla det löftet, även om det ligger lilel tvivel ibakkanten. Omjag sedan ser på industrins reflexer och agerande efter devalveringen är detväl riktigt att man på massasidan har sänkt priserna och kanske skaffat sig enviss större avsättningsmöjlighet Del har man däremot inle gjort i fråga ompapper, och man har i liten utsträckning gjort 6 protokoll 1977/78:15-16 Man kan inle renl allmäni säga all devalveringen salt fartpå de svenska exporlmöjlighelerna. Och den mottogs sedan den genomförts av etlganska strongt besked från exportörerna: Vi kommer inte att bry oss om attsänka några priser och återvinna några marknadsandelar- vi lar hand om denexlra förelagsvinsien, men del får slanna vid del. Del finns mycket mer atl säga, men jag skall avstå från all ge mig in inågon ytterligare deball. Jag gjorde i alla fall en reflexion när jagavlyssnade förmiddagens debatl, där hade behov av all säga allregeringens ålgärder sannerligen inte präglades av någon rättning ål höger. Hanullryckie del på det här sättet: "Vi sätter i regeringen sysselsällningenfrämst. En sådan målsättning har inget med högerpolitiken alt göra." Delvar, herr lalman, en monumenlal elakhei riklad mot och herrBurenstam . Men om man skall bygga upp något förtroende för regeringensom arbetsteam vill jag kanske i all stillhet rekommendera er atl försökatvätta den byken inom familjen och inte i talarstol. Jag tror att får dra ell lungl lass om han skall fåsvenska folkel all all de koslnadsslegringar, som var ulpräglat slora i förhållandetill kostnadsstegringarna i andra länder och som framtvingade devalveringen,var elt resultat av vad kallar lösaktigt prat i omdevalvering. Jag tror inte att del är många som tror på en sådan beskrivning avde sakförhållanden som råder. Närdel sedan gäller pratet om devalveringen så var det ju oroväckande mångapersoner som i olika lidningsuttalanden gjorde gällande all kronan varövervärderad med den ena eller andra procentsatsen. var absoluticke någon av dem. Men det var många - höga personer i konjunkturinstitut ochpå andra håll - som i olika sammanhang mycket offentligt framförde dennamening. Jag vill inle utesluta, , atl när många personer i tidningaroch på andra håll på det viset uttrycker sin mening om all växelkursen är förhög, så kan del finnas både den ena och den andra som t ex. försöker all beialasina utländska fakturor i förväg i stället för all ulnyllja kredittider osv.och atl del på del viset uppslår vad man absolut inle skall ha, nämligen ellutfiöde av valula med hänvisning lill atl det finns risk för enväxelkursändring. Närdet sedan gäller della, huruvida förelag har höjt sina priser uttryckta isvenska kronor i samband med devalveringen eller har försökl hålla oförändradkronprisnivå - vilket då skulle betyda lägre priser uttryckta i utländskvalula- för att på det viset återvinna marknadsandelar, tror jag alt i debranscher där det finns en fasl internationell prisnivå uttryckt i utländskvalula har de svenska förelagen höjt sina priser i kronor, hell enkelt därföratt dessa förelag - t ex. inom massaindustrin - gör fruktansvärda förluster. Destora solida förelagen, även inom denna svenska paradnäring, stårju och skakar. Hade man i stället försökt sänka sina utländska priser likamyckel som devalveringsprocenien är det sannolikt all man snarasl hadeframkallat ett priskrig på den internationella marknaden. I andra branscher,, där denna internationellt givna prisnivå inte finns, framför alllinom verkstadsindustrin, har förelagarna begagnat möjligheterna all sänka sinapriser i utländsk valula för atl därigenom inleda del lyvärr myckel mödosamma -del kommer all ta flera år- arbetet all försöka återta de förlorademarknadsandelarna. Del är marknadsandelar som gradvis gått förlorade på grundav de mycket stora kostnadsstegringar som inträffade ett anlal år . () kortgenmäle: Jag är mycket tacksam mot för att han genom sinainlägg ger mig möjligheter all ytterligare framföra en del synpunkler på vadsom har sagts här . Dethar framförts från regeringens sida såsom elt ulslag avdjup sakkunskap och mycken klokhet att man reducerar den s. k.arbetsgivaravgiften och därmed stöder den svenska industrin och förelagsamheleni en brydsam lid. Jag må väl ändå ha möjlighet och rättighet att erinra om hurden s. k. arbetsgivaravgiften kom till. Denkom till efter samråd med löntagarorganisationerna. Lönlagar-organisationernaförband sig att vid sina förhandlingar ta hänsyn till att företagarna belastasmed denna arbetsgivaravgift Det gjorde man, det gick in som etl integrerandeelement i förhandlingsarbetet när löntagarna avstod de här procenten i detförhandlingsutrymme som stod lill deras förfogande. Då upplever man hurförelagarna får lillbaka dessa procent i form av en reduktion avarbetsgivaravgiften. Jag är alldeles övertygad om all man i forlsällningenkommer atl behöva ett någol så när rimligl förlroendefulli samarbele medlönlagarna. Jag blir inle alls överraskad om man - bl. a. molbakgrund av inlägg om besvärlighelerna via den direklabeskailningen - får söka andra vägar för all få de erforderligastatsinkomsterna. Då är den här vägen naturligtvis en väg som är värd atlfundera på. Menkan man gå den vägen ytterligare sedan löntagarna blivit sä snu-vade påuppgörelsen som de blev ? I själva verket är det ju löntagarnaspengar som man nu lägger i skötet hos företagarna. Del gör man i form avgenerella återbetalningar lill förelagen, oavsett om de behöver dem eller inle.Vi har dess bättre företag i del här landel som redovisar utomordentligt godaoch tillfredsställande siffror i fråga om avkastningen på det arbetandekapitalel. Där ramlar det ner över huvudet på dem en återbetalning som de intebehöver och inte har begärt. Och den slalsfinansiella silualionen är inle sådanalt man slänger pengar omkring sig på del sällel - det skall veta, ochdet säger jag som gammal finansminister. Skallman - och det är väl nödvändigl - gå in och ge etl och annal handtag till densvenska industrin bör det göras på del selektiva sättet. och inle på del generellasäll som åierbelalningen av arbetsgivaravgiften innebär. Till råga på alllsläller man ut löften om all man skall fortsätta med del även framöver.Del gör del hela ännu mer orimligl, herr lalman! Jag måsle göra en liten notering med anledning av all på atl växande arbetsgivaravgifter skulle vara en väg atl fundera på föratt finansiera statsverksamheten för . HerrSträng kanske har glömt bort del, men denna riksdag har ju under 1970-talelinte bara funderat i del här sammanhanget, utan den har i de flesta fall ienighet på den lidigare regeringens förslag beslutat alt höja den samladearbetsgivaravgiften från 14 till 35 96. Vi har utnyttjat den vägen, och denkommer också att utnyttjas för atl finansiera nödvändiga socialareformer såsom folkpensionering, sjukförsäkring osv. Men alt utnyttja den fören beskattning av arbetskraften i den form som skett genom en allmänarbetsgivaravgift är en väg som jag menar atl vi inle bör gå för de kommandeåren. Jag tror all det också för löntagarorganisationerna är till fördel om viinte forlsälier au gå den vägen. (vpk): Remissdeballens dag har kommil. Politikernas stora teater kan börja.Man läser tal, skrivna av flitiga kanslier. Man säger lustigheter somtidningarna skall nappa på. Man talar ekonomi och valula med ord som går överhuvudena på gemene man. Man vältrar skulden på varandra så gott man kan. Menman rör inte samhällets grundvalar. Man vågar inle erkänna, all kapitalismenslutat tro på sig själv. Man vågar inle tala om del slora sönderfallet Och manvågar framför alll inte lala om vad denna djupa kris gör med människorna. Hurden stämplar dem. Hur dess skador kommer alt prägla oss en hel generationframåt Krisengör de mäktiga ännu mäktigare. Den gör de svaga ännu svagare. Den gör deutslagna ännu mer och ännu hårdare utslagna. Krisengör att kapitalisterna och borgarregeringen kan skrämma folk. Människor ärrädda för atl mista jobben. Då kan de skrämmas atl godta lönesänkningar. De kanskrämmas atl godta dålig arbetsmiljö. Och höjs inte lönerna, förnyas intearbetsredskap och miljö - då blir den ekonomiska krisen än värre. Varförbedrivs produktion i ? Den bedrivs för all ge kapitalägare vinst. Genom all man förtjänar på andras arbete. Kapitalel måsle haarbeiare, på vilkas arbele del kan förtjäna myckel. Om vinslen holas, väljerkapilalel ul de arbeiare, som de inle kan pressa lillräckligl ur. De arbeiarnaslås ut. ökarutslagningen i samhällel. Den gjorde så under den förra regeringen, men nuär del en ulslagning som irolsar alll som hillills förekommil. Anlalel som blirsjuka genom påfrestningarna har ökal med ett par hundra lusen. Var fjärdearbetande i åldern är förtidspensionerad, var åttonde i åldern 55-60.Tiotusentals ungdomar förtidspensioneras på grund av rena förevändningar.Årsklass efter årsklass ungdomar visar nu samma symptom; arbetslöshet -tillfällighetsarbete - arbetslöshet - beredskapsarbete - arbetslöshet - osv. iett förstörelsens konsekventa kedjeförlopp. Samma regel gäller i det krisdrabbade som i del utarmadeLatinamerika: inget värre finns än all vara fattig och dessuiom kvinna. Alllfler kvinnor reduceras lill deltidsarbetare. De mister sin självständigaförsörjning. Bland de unga arbetslösa är kvinnorna i två tredjedels majoritetI spåren härav pressas det ideologiska förtrycket i höjden. Romantik kringmoderskap och vårdnadsbidrag. Reaktionära värderingar i familjefrågor. Skärptsexuellt förtryck i maktlöshetens och den sociala ångestens spår. Förtryckoch ulslagning slår också på barnen, de mesl maktlösa av alla. Utslagna ochbekymrade föräldrar ger utslagna och socialt stämplade barn. När krisen gerkommunerna dålig ekonomi, sjunker kvaliteten på daghemmen. Är detsvångremspolitik för arbeiarna på arbetsplatsen, så är det sardinburkspolitikför barnen på barnstugan. Bristande pedagogisk stimulans blir följden i entrång och orolig miljö. Detta låtgåsystem konserverar klassamhället. Vadgör krisen med människorna i arbetarklassen? Den stegrar den sociala ångesten.Den skapar personliga bekymmer och politisk passivitet. Den ökar självföraktet.Den skapar kris också i människans personlighet. Inle bara hos dem som slås utulan också hos dom som är rädda för att slås ut i nästa omgång. Ensocialchef i en stor industrikommun sade till mig häromdan: "Lägel ärvärre än . Jag har aldrig sett etl sådani räsupande som blandmedelålders utslagna ". I finns 300 000alkoholpro-blemaliker, i 10 000. Bland de yngre har narkotikan ochalkoholen kraftigt ökat. Och vad finns för dessa nertryckta? För de flesia barasocialt förakt. För ell litet fåtal i bästa fall en valhänt psykoterapi. Socialångest förenad med brisiande klassmedvetande - ur detla kommer agressiviiet,ligabildning, trakasserier mot invandrare, klappjakt på homosexuella, hat motallt som smakar ifrågasättande. Och statsapparaten svarar i desperation medökal förtryck. Tvångslagar som LSPV och LTO firar triumfer. Införda undersocialdemokratisk regering blir de nu elt tacksamt redskap för reaktionen. Godtycketökar inom rättsväsendet. Myndigheler missbrukar lagar. Man tigerom våld och orättvisa. På själva justitieministernsarbetsplats bryter man grundlagen. Samhälletär sjukt och i sönderfall. Det berövar människor deras värdighet och gör ocksådem sjuka. Människor känner spontant falskheten i det officiella språket Dettalas om välstånd medan levnadsförhållandena går neråt Del talas omjämlikhet medan man ser klassamhällets råhet för sina ögon. Det lalas om frihetmedan ivångel ökar. Del lalas om människovärde, när man samiidigl värderarmänniskan för de ling hon äger och den karriär hon gör. Dellaär kanske del slörsla hotel hillills mol den svenska arbelar-klassen. Mol desslevnadsförhållanden, mot dess idé, dess integritet Det hotel måsle mötas medetl verkligt allernaliv. Det kan inte mölas med allmänt skäll påborgarregeringen och gyckel med kärnkrafts-bedrägeri. Del kan mölasbara genom all ge människorna en ny idé. En väg urförljugenhet, ulslagning och depression. Baraen enda kraft kan ge alternativet till kapitalismen. Del är arbetarklassen ocharbelarrörelsen. Dess uppgift är inle atl gnälla över borgerliga ministrarsinkompetens. Låt borgarna falla; deras misslyckande är redan uppenbart föralla. Låt oss ägna lid och kraft åt arbetarklassens alternativ åt människorna.Åt socialismen. Åt del nya samhället. Ål del nya sättet all leva. Detär här socialdemokratins ledning svikit. I en nyligen utkommen bok hävdas hurnödvändig kärnkraften är. Hur arbetarna behöver fler bilar, fler fritidshus,fler sporibålar. Är del socialdemokratins svar? Att människorna skall äga ochvärderas genom att äga? Alt arbetarna skall slå ut varandra för all en del avdem skall äga vad borgarklassen äger? Densom är skolad i arbetarrörelsens tradition inser, hur katastrofalt dettaidémässiga tomrum är. Au arbetarrörelsen inte samlar sig kring ellsocialisiiski allernaliv. All flaxar runt med en bild av en sortsfondkapitalism, där alla kapitalisters makt ju egentligen finns kvar och därarbeiarna skall stödja kapitalismen genom atl köpa och bete sig som borgare. Arbetarrörelsensuppgift är enligl kommunislernas mening en hell annan. Den är all säga: Delfinns ell annal samhälle. Ett samhälle ulan ulslagning och arbetslöshet. Eltsamhälle, där alla vikliga ling är folkegendom. Där mänskliga behov styrproduklionen, inte fåtalels vinsl. Där vilsenhet och ångest ersätis med maklöver den egna silualionen, klarhei i den egna slrävan, solidarisk kamp för atlbygga någol hell nyll. Visäger till det socialdemokratiska partifolket: Driv socialistisk krilik mot erpartiledning! Se till atl hela arbelarrörelsen blir bas för en socialistiskpolitik! Visäger lill de skrämda, de utslagna, de nedtryckta och beträngda: Bryt er urhopplösheten! Del kommer ingen boss lill er medfärdiga riiningar. Er befrielses samhälle formas i er egen kamp och i eri egeltänkande. BertholdBrecht, proletariatets store diktare, har gett signalen i sin dikt Lärandelslov: Lärdig det enklaste! Gör det , ly nu är siunden här det är aldrig för sent! Lär dig ditt ABC, del ärinle nog men lär del! får hejda dig, börjanu Allling bör du veta! Du skall la ledningen ochmaklen. Lärdig du som är arbetslös! Lär dig, du som ärfängslad! Lär dig, kvinna i köket! Lär dig, sexlioårige! Du skall ta ledningen ochmakten. Underdetla anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. I dagens debatt har etl rikt mall av olika problem berörts. somdäremoi inie har tagits upp till granskning länkie jag uppehålla mig vid enslund, nämligen de risker som är förenade med det växande protektionistiskatryck som finns ute. i världen och även i vårt land och som bygger på idén skulle på något sätt undvika svårigheter genom alt det ena eller det andralandet reser mera av handelshinder i förhållande lill övriga länder. Delfinns olika förklaringar till att denna föreställning om hur man skulle gå tillväga har vunnit insteg i tänkandet på olika håll. En sådan förklaring är deenvetna problem som man kämpar med runl om i världen - inle bara i -när det gäller att klara sysselsättning saml inre och yttre balans i ekonomin.Bidragande lill della har ju varit de mycket kraftiga oljeprishöjningarna, sominle bara har skapat slora svårigheter att bevara olika prisnivåer ulan ocksåmedfört alt induslrivärlden som helhet fått stora betalningsbalansunderskoiigenlemol oljeländerna. Oljeländerna,enkannerligen , har ju i marken så stora tillgångar som deexporterar på tankbåtar, att de, med hänsyn lill den begränsade folkmängden,faktiskt inte med sedvanlig import kan göra av med alla pengar. Västerlandetsindustriländer måste därför totalt sett komma atl leva med ettbetalningsbalansunderskoii mot oljeländerna. Även om man nu teoretiskt ärberedd att erkänna det, upplever ju varje land för sig del som en svårighet atlse att man har sådana typer av underskott, och det leder i sin tur lill mer avåtslramningspolitik och därmed till mer av svårigheler alt klarasysselsättningen i olika länder än vad som är rimligt. Detta är en klassiskgrogrund för protektionistiska tänkesätt Sådanatänkesätt har också sin förklaring från elt annat håll, nämligen all del blandden grupp av länder som man vanligen buntar ihop och kallar för ,faktiskl finns ett anlal länder som börjar få mycket slagkraftigaindustrisektorer. När de dessutom har en hell annan kosi-nadsslrukiur än vadexempelvis vi har i vårt land, blir del slora struk- lurella spänningar i olikabranscher. Sådani ser vi ju i också f n. Texlilseklorn är naturligtvisdel mest påtagliga exemplet härpå. Jagfår ganska ofta brev från olika personer som skriver: Nåväl, de härsvårigheterna som vi har i skulle vi väl kunna slippa ifrån genom atthelt enkelt klämma lill med några handelshinder. Varför skall vi hålla på ochköpa så mycket varor från det ena eller andra landet, som man kanske intekänner så starkt för? Mankan förstå hur tankar på en sådan lösning kan tränga sig fram hos många, mendet är ju ändå ytterst betydelsefullt att vi i gör verkligt klarl föross att vi, mer än flertalet andra länder, är beroende av att man har ömsesidigrespekt för de olika ålaganden som har gjorts påhandelspolilikens område. Sverigeär ett litet industriland. Vi är högt specialiserade. Vi har elt stort antalpersoner sysselsalla i exportnäringar. Vårt välslånd skulle sjunka krafligt omrespekien för della handelspoliliska regelsystem skulle komma atl urholkas. Sverigeär dessutom ett land som i själva verkei skulle behöva ha en större export änimport, helt enkelt därför att vi netto gör av med en hel del pengar påu-land.shjälp och därför att många svenskar reser på semester utomlands. Detkoslar en hel del miljarder, och del måste betalas. Om vi inte skall fortsättamed upplåning utomlands i evighet, och det kan vi inte göra, är enda sättet atttäcka kostnaderna fakliskt att exportera mer än vi importerar. Vihar många anledningar att verkligen slå fast att är i utomordentligthög grad beroende av atl den förhållandevis fria världshandeln som vi har kanfortsätta. Det konstaterandet är viktigt alt göra mot bakgrunden just av delökade prolekiiotiisliska tryck som finns på olika håll, bl. a. i vårt egelland. Detförhållandet att nytillkommande industriländer har en annan kost-nadsstruklurän vår måsle från svensk sida mötas med mycket kraftiga åtgärder för atlåstadkomma en anpassning som gör atl blir konkurrenskraftigt. En sådananpassning får åstadkommas på olika vägar. Myckel vikligl är all se lill altföretagen får en så pass rimlig lönsamhel att de kan kosla på de nyainvesieringar som behövs för att få fram de nya produkter som skall varagrunden för svensk exportnäring . Jagvill gärna understryka vikten av den tolkning från socialdemokratiskt håll somunder senare tid har kommit fram, nämligen alt måste satsa mycket påforskning och ulveckling. Jag hade dock velal få tillfälle atl mot ,när han stod här i talarstolen och för sin del gjorde dettakonstaterande, invända att av socialdemokratisktregeringsinnehav intresset för förhållandena inom universitetsvärlden och påforskningssidan tyvärr inte var tillräckligt stort; det var där tvärtomalltför stor likgiltighet för all forskare - på universilel och på andra håll -skulle få sådana verksamhetsmöjligheter. Som en följd därav finns det nu intetillräckligt mycket av de nya produkter som behövsför all svensk exporiinduslri skall kunna göra sig tillräckligl starktgällande. Enanpassning på olika vägar kommer att vara nödvändig för oss. Man kan nämligeninle dra slutsatsen atl vi f n. har elt högt välslånd i och säga:Varför skall vi la på oss sådana problem för all anpassa oss lill omvärlden?Varför inle i stället hindra importen av de där varorna? Detkommer dock inte all fungera som man länkt sig, om man på det viset vill sjunkaner i fåtöljen, hell enkell därför alt den fåtölj som vi sitter i f n. här iSverige i vårt höga välstånd och som är i utomordentligt hög grad bekväm, såatt säga har blivit betald genom all vi haft denna långt drivna specialiseringpå världsmarknaden, där svenska exportnäringar har kunnat göra sig gällande ochvi på del viset fåll elt mycket effektivt näringsliv.