prot · G109125 · 1977-12-31 00:00:00 — Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 3 avLisa m. fl., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan i Kumla begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller juslitieutskottets hemställan i betänkandet nr 31punkten 2 mom. 7 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 3 av m.fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då KerstinAndersson i Kumla begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. §15 Ökat lekmannainflytande vid allmän domstol Föredrogs justitieutskottets betänkande 1977/78:33med anledning av motion om ökat lekmannainflytande vid allmän domstol. I delta betänkande behandlades motionen 1976/77:455av m. fl. (s), vari hemställts att begärde attregeringen lade fram förslag om de lagändringar som behövdes för att föett system med fullt genomförd individuell rösträtt vid de allmännadomstolarna. Utskottet hemställdeatt skulle avslå motionen 1976/77:455. Reservationhade avgivits av , , , , i , och (samtliga s) som ansett att utskottet bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1976/77:455 begärde alt regeringen snarastlade fram förslag om de lagändringar som behövdes för att fö ett system medfullt genomförd individuell rösträtt vid de allmänna domstolarna. CARLLIDBOM (s): Detta är inte något stort ärende, men det berör två viktigaprincipfrågor. Den socialdemokratiska motionen ställer dessa frågor på sinspets. Fördet första: Skall vi se till att principen att varje röst bör ha lika värdegenomförs konsekvent i all rättskipning, även i tingsrätter när nämndemänmedverkar i dömandet? Fördet andra; Skall vi se till att omröstningsreglerna i brottmål konsekventbygger på den i de flesta rättsstater erkända principen att avgörandet itveksamma fall bör utfalla till den misstänktes förmån? Föross socialdemokrater har det varit självklart att svara ja på båda dessafrågor. Det stämmer med vår grundinställning till värdet av lekmannainflytandei förvaltning och domstolar. Det stämmer med gynnsamma erfarenheter som hargjorts av ett successivt vidgat nämndemannainflytande i rättsskipningen, ochdet stämmer med principer som gäller för lekmäns medverkan i dömandet vid andradomstolar än tingsrätter. Det stämmer också med vår allmännarättsuppfattning och vår grundinställning till frågan om hur en misstänkt börbehandlas när han lagfors för brott. FöreutskoUsbehandlingen var jag rätt övertygad om att detta inte var någonpartiskiljande fråga. Jag trodde att våra åsikter om värdet avlekmannamedverkan i domstolarna och om rättsstatens krav delades av enöverväldigande majoritet av . Men tyvärr är det tydligen inte så. Deborgerliga ledamöterna i utskottet har samfällt och disciplinerat gått emot vårmoiion. Det är bara i en siutation som införandet av individuell och likarösträtt i alla mål i tingsrätterna skulle få praktisk betydelse. Det är ibrottmål när rösterna är lika många för friande som för fällande dom eller närt. ex. hälften av ledamöterna i tingsrätten vill döma ut ett bötesstraff medanden andra hälften vill döma ut fängelsestraff Enligtvanliga principer borde i den situationen den mildare, den för den misstänktefördelaktigaste, meningen slå igenom. Så är det när det sitter enbart juristeri domstolen. Så är det i hovrätten vare sig domstolen består av enbart juristereller nämndemän deltar i behandlingen. Men så ärdet f n. inte i tingsrätten närrätten dömer med nämnd. Då gäller den juristutbildade ordförandens mening. Enligtvår åsikt finns det inte några som helst sakliga skäl för detta undantag frånvad som annars allmänt gäller. Därför bör undantaget tas bort. Deskäl som anförs i utskottsbetänkandet - på knagglig och svårbegripligjuristprosa - för att behålla den nuvarande ordningen är så eländigt svaga attjag av ren barmhärtighet mot mina politiska motståndare och av medkänsla medkammaren skall avstå från att ta upp dem till granskning, såvida inte någon annan provocerar mig att göra det. Istället vill jag rikta en vädjan till utskottsmajoritelens företrädare: och tala om för oss vad det är för olyckor som inträffar om nämndemän itingsrätt för bli fullvärdiga ledamöter av domstolen. Tala om för oss varför Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol man skall ha för denmisstänkte ogynnsammare omröstningsregler i brottmål när nämndemän är med ochdömer än när domstolen består av enbart jurister. Detkan väl inte vara så att ni går emot motionen enbart därför att den kommer frånsocialdemokraterna, ulan hänsyn till atl etl avstyrkande i praktiken kommer atlgå ut över- ibland kanske oskyldiga - människor som ställs inför rätta? Jag hoppas att ni här idebatten skall lyckas utplåna denna misstanke. Med dessa ord, herrtalman, ber jag att fö yrka bifall till reservationen. HÅKANWINBERG (m): Det finns i vårt land en lång tradition inom de allmänna dom.stolarnaatt vid avgörandet av anhängiggjorda frågor - tvistemål, brottmål,domstolsärenden osv. - så har besluten till stor del fattats under inflytandebåde av lagfarna domare, dvs. juridiskt skolade personer, och lekmannadomare. Förlandsbygden har funnits bestämmelser om häradshövding och nämnd.Städernas domstolar bestod tidigt av borgmästare och råd, ochlekmannainflytandet kom, sedan nämndemannainstitutionen i början av nyare tidhade försvunnit från stadsdomstolama, att bestå av s. k. illiterata rådmän.Efter nya genomförande 1948 kunde våra stadsdomstolar återdöma med lagfaren domare och nämnd. gäller att de allmänna domstolarna i första instans, tingsrätterna, ibrottmål och i familjerättsliga tvistemål vid huvudförhandling är domföra meden lagfaren domare och fem nämndemän, medan de i övriga mål - som vi någotförenklat kan kalla förmögenhetsrättsliga tvistemål - är domföra med trelagfarna domare ulan atl någon nämndeman skall medverka. Ifråga om relationen mellan en eller flera lagfarna domare å den ena sidan ochlekmannadomarna, dvs. nämndemännen å den andra, har de förändringar som skettunder inte varit helt entydiga. Till väsentlig del harändringen dock gått mot etl ökat inflytande av lekmannadomarna. Derasinflytande har ökat genom att nämndens stortek generellt har minskats frånmellan sju och nio nämndemän till fem nämndemän. Lekmannainflytandet harsamtidigt minskat genom riksdagsbeslutet att nämnd inte längre skulledelta vid huvudförhandling som rör förmögenhetsrättsliga tvistemål, vilketförut hade varit fallet i häradsrätterna. Lekmanna-inflytandets storlek ärockså beroende av de omröslningsregler som gäller, och det ärju den frågan somhar tagits upp i motionen 455, vilken ligger till grund för detutskottsbetänkande som kammaren nu behandlar. Denviktigaste grunden för domstolens sammansättning och dess ledamötersinflytande måste - med beaktande av rimliga processekonomiska synpunkter - varaintresset att fö målen i största möjliga utsträckning materiellt riktigtavgjorda. En annan också viktig grund är att domstolsorganisationen är såutformad, att medborgarna har förtroende för domstolarna och derasrättsskipning. uttalade 1969att ett skäl för lekmäns deltagande i rättsskip- ningenvar att det är "värdefullt för demokratin". Det finns all anledningatt stryka under det, och jag föreställer mig att det inte råder några skildameningar i kammaren om detta. Att riksdag beträffande deförmögenhetsrättsliga tvistemålen tog steget från lekmannainflytande och tilluteslutande inflytande av lagfarna domare kan bero på att man var medveten omatt det kan vara svårt för en lekman att bedöma invecklade rättstillämpningsfrågorsom ofta förekommer i de förmögenhetsrättsliga tvistemålen. Såvittjag kan förstå har vi f n. en myckel bra utformning av lekmannainflytandet ide allmänna domstolarna. Vi har en förnämlig nämndemanna-institution och denhar förstärkts sedan vi numera också har garanti au vi inte någonstans i landetbehöver befara att få nämndemän bara från ett parti, utan vi får nämndemän medolika åsikter och olika samhällsuppfauningar. Vi skall därför slå vakt om dengrundläggande principen med domstolar där en lagfaren domare tillsammans medkunniga och omdömesgilla folkvalda förtroendemän tolkar lagen. Värdet avlekmannainflytandet i rättsskipningen har allmänt vitsordats underremissbehandlingen, och utskottet ansluter sig till den bedömningen. Fråganom det i beslutsfattandet i domstolar, när lekmannadomare deltar, skall varakollektivt omröstningsförfarande eller ett rent individuelltrösträttsförfarande, har diskuterats . gällande regler ärformellt utformade på den kollektiva omröstningsformens grund, men har ettsådant reellt innehåll att man i de praktiskt mest betydelsefulla fallen nårsamma reslutat som om individuell rösträtt hade gällt. 1den reservation som m. fl. avgivit till utskottets betänkande ochsom talade för begärs nu en också formelltfullt genomförd individuell rösträtt. Vad reservanterna vill uppnå med det -och det är det hela deras argumentation går ut på - är att i brottsmål vidtingsrän skall den lindrigaste meningen gälla, när nämnd deltar i avgörandet.Stadsdomstolsutredningen, som arbetade , diskuterade ingåendeutformningen av omröstningsreglerna. togs de regler som gäller. fall där två eller flera meningar föreligger vinner nämnden om fyranämndemän enar sig om skälen och slutet. Det lär vara mycket ovanligt attmajoriteten i sådana fall harolika skäl förde slut som den kommer till, och jagtror därför atl vi kan bortse från de fallen i den här diskussionen. Då trenämndemän omfattar en mening och två nämndemän jämte den lagfarne domaren enannan, så vinner den senare meningen. Det är en princip som överensstämmer medvad som gäller i kommunalrättsliga och förvaltningsrättsliga sammanhang, ochden synes i och för sig inte vara föremål för någon erinran från reservanterna.De vill i stället att den undantagsregel som gäller för andra allmännadomstolar än tingsrätt bestående av lagfaren domare och nämnd - och som innebäratt när lika antal röster har fallit för vardera meningen skall den lindrigastemeningen gälla - också skall användas vid omröstning med lagfaren domare jämtenämnd. Utskottetkan av flera skäl inte biträda reservanternas synpunkter. Frågan är kanske inteså enkel som tror. Utskottet delar den mening Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol somframfördes av den socialdemokratiske justitieministern i 1969 årslagstiftningsärende och som ställde sig bakom, nämligen att det inteär naturligt att hävda att varje nämndeman i tingsrätt bör betraktas som en medyrkesdomaren jämställd meddomare. Det gäller särskilt bedömningen av engärnings straffbarhet eller rättsliga rubricering. Det måste vara önskvärt medett omröslningssyslem som ger chansen till ett så materiellt riktigt resultatsom över huvud taget är möjligt. Utskottet instämmer i vad som sades 1969, attden lagfarne domaren genom sin utbildning och träning och genom att han är densom bäst har kunnat sätta sig in i målet har större möjligheter än den enskildenämndemannen att nå ett materiellt riktigt resultat. Iett visst läge skulle det förslag som reservanterna lägger vara helt omöjligtatt tillämpa, nämligen i de fall därav två meningar ingen kan betraktas somlindrigare än den andra. Här är vi inne på den komplicerade materia somutskottet behandlade i sitt belänkande nr 6 med anledning av en av migväckt moiion angående omröstningsreglerna i brottmål i överrätt. Det är dåfråga om omröstning som gäller om villkorlig dom skall meddelas eller omskyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering skall ådömas eller omförordnande skall meddelas om överlämnande till särskild vård. I sådana fallskall även i kollegial domstol, där bara yrkesdomare deltar, ordförandensutslagsröst gälla just därför alt det har ansetts att någon mening här inte kananses som lindrigare än någon annan. Fråganhuruvida dessa typer av påföljder kan jämföras i svårighetsgrad är, somutskottet säger, omstridd. När vi tar ställning till det motionsspörsmål somföreligger , måste vi utgå från de regler som gäller och som har deninnebörden att ingen av dessa påföljder är lindrigare eller svårare än deandra. Ordföranden, dvs. den lagfarne domaren, kommer då också enligtreservanternas förslag att få uislagsröst. Etttredje fall där omröslningsreglerna enligt reservanternas system skullekompliceras onödigt utan någon praktisk vinst är de fall - de kanske inte är såmånga men de förekommer dock - då det finns fler än två meningar att rösta om. CarlLidbom angrep majoritetsskrivningen i utskottet, men jag måste säga atlinnehållet i reservationen faktiskt inte är mycket att ta på. Jag har kunnat fåfram att reservanterna motiverar sitt ställningstagande i tre skilda avseenden. Fördet första hänvisar reservanterna till vissa remissinstanser. Om det vill jagbara siiga att remissutfallet är i hög grad blandat. De remissorgan somtillstyrker motionen utan närmare motivering eller också konstaterar deatt förslaget i motionen inte är särskilt angeläget. Fördet andra menar reservanterna att utskottets påstående - alltså det påståendesom överensstämmer med lidigare ställningstagande -att den lagfarnedomaren har större möjligheter att nå ett materiellt riktigt resultat inte harnågon vidare bärkraft därför att lekmän har individuell rösträu i andrasammanhang när de arbetar vid sidan av lagfaren domare. De anför som exempellänsrätt, fastighetsdomstol, hovrätt och kammarrätt. då glömmer reservanternaatt där råder det i vissa fall helt andra förutsättningar för medverkan avicke yrkesdomare och att sammansättningen är en helt annan än i tingsrätt. Reservanternastredje argument gäller de fall där gradering mellan olika påföljder inte kangöras och de svagheter som reservanterna själva säger därvidlag vidlådernuvarande omröstningsregler. Reservanterna menar att den frågan inte har någotatt göra med frågan om individuell rösträtt. Den synpunkten kan utskottet intedela. Omröstningssystemet i den här delen gäller i hovrätterna, som är sex tillantalet. Vi är tydligen överens om att det systemet inte är tillfredsställande.Är det då rimligt att införa ett system som medför att liknandebristfälligheter skulle uppstå också i tingsrätterna, som är 100 till antalet?Reservantema är ute efter att den lindrigaste meningen skall gälla vid likaröstetal. Men eftersom det formellt sett inte finns någon lindrigaste meningger ju det föreslagna systemet ingenting. Men det kan medföra en krångligareomröstningsprocedur. Sammanfattningsvisvill jag, herr talman, säga att det är en tämligen begränsad förändring somreservanterna vill ha. Den kan i vissa fall medföra tillämpningssvårigheter.Det finns inget som helst behov av den i det praktiska rättslivet. ses över så bör det ske i ett betydligt störresammanhang. Både straffrättsliga och processrättsliga synpunkter bör då vägasin. Med dettayrkar jag bifall till utskottets hemställan. Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol anförande ger ett något egendomligt intryck. Han lyfterpå hatlen för nämndemännen och framför sina hyllningar till lekmannamedverkan.Han säger att det är lyckligt att lekmännen fått mer att säga till om och atldet är bra att kunniga och omdömesgilla lekmän får vara med i domstolarna ochdär ha ett större inflytande . Men när han sedan kommer till denkonkreta frågan om vi inte kan tillämpa den enkla och rediga principen att i endomstol varje röst skall väga lika tungt, även om domstolen består av bådejurister och nämndemän, inställer sig den konservative obotfärdiges förhinder.Då tycker han inte att det är naturiigt atl hävda att varje nämndeman betraktassom en med yrkesdomaren jämställd meddomare. Han hänvisar i det sammanhangettill yrkesdomarens utbildning och erfarenhet som något slags garanti förmateriellt riktigare avgöranden. Jagtror att vi har fått tillräckligt mycket erfarenhet av nämndemännens sätt attverka i domstolarna för att kunna säga att det inte sker några olyckor av någotslag om vi tillämpar den enkla principen att varje röst i en domstol alltidväger lika tungt. En någorlunda förnuftig yrkesdomare med juridisk utbildningbrukar kunna övertyga sina nämndemän om sin mening i de rena rättsfrågorna. Iövriga frågor, t. ex. när det gäller bevisning, är det i sin ordning attmeningarna bryts. I den typen av frågor kan jag inte se några som helst skältill att yrkesdomarens utbildning och erfarenhet skall ge honom någol försteg iden speciella situation som vi här diskuterar, nämligen när det i brottmål Ökatlekmannainflytande vid allmän domstol finns två meningar, avvilka den ena är fördelaktigare för den tilltalade och den andraofördelaktigare, oavsett om det gäller själva skuldfrågan - friande ellerfällande - eller om det gäller straffrågan. Jag tycker att vi skall varakonsekventa och låta den mildaste meningen slå igenom, precis som vi gör närdet sitter enbart jurister i domstolen. Menså hade herr hovrättsrådet ett kanonskäl för sin uppfattning att vi ändå börbehålla ett litet övertag för juristdomarna! Han hänvisar nämligen till vad densocialdemokratiske departementschefen hade sagt ilagstiftningsärendet 1969. Jag kan försäkra att om vi frågade herrGeijer så skulle han tycka att det vore den naturligaste sak i väridenatt genomföra den mycket begränsade reform som socialdemokraterna härföreslagit. Vad bidrog med 1969 var att han på det hela tagetkraftigt förstärkte nämndemännens ställning. Han gjorde emellertid en smärreeftergift åt konservativt juridiskt tänkande i och utanför kanslihuset. Detkostade bra litet när han i det sammanhanget ändå nådde så långt. Men reformen varit i kraft och gett utomordentligt gynnsammaerfarenheter. Det finns inget som helst att frukta när del gäller att tasteget fullt ut. Vidaresäger : Vi har alla de tunga remissinstanserna, de som verkligenfunderat på detta, på vår sida - justitiekanslern och vad de är för andrapotentater. Ja, men förakta inte alltför mycket de andra remissinstanserna.Jag tänker inte bara på sådana remissinstansersom LO och TCO, som hans parti kanske kan ha ett visst förakt för. Jag tänker också påhovrätten över och , tingsrätter och andra, som stårrättsskipningen rätt nära och som inte viftat bort den här remissen utan vidareutan tillstyrkt den. Någon har kanske på vägen sagt att den här reformen inteär särskilt brådskande, men det aren rent politisk värderingsfråga, som jaginte tycker vi behöver juristers uppfattning om för att ta ställning till. Sedankom den obotfärdiges sista förhinder: det går inte att genomföra dettakonsekvent därför att det finns situationer där man inte kan avgöra vad som ärlindrigast - om man skall välja mellan ungdomsfängelse eller internering ellervad det är för någonting. Det är tråkigt, men det är en svårighet som vi stårinför. Och det är många som tycker att man borde gå längre i graderingen avolika påföljder i förhållande till varandra. Mendessa svårigheter är exakt desamma oavsett vilka omröstningsregler somtillämpas. Med de regler som gäller blir ordförandens röstutslagsgivande. Med de omröstningsregler som vi föreslår blir också, i dessaspeciella fall, ordförandens röst utslagsgivande just därför att lagstiftningeninte har graderat påföljderna. Men det minskar ju inte på minsta sätt värdet avändringen i övriga fall, där den är avsedd att tillämpas och där valet stårmellan friande och fällande eller mellan hårdare och mildare straff Där får denlilla ändring i som vi föreslagit betydelse. Det må vara onödigt att fördjupa sig ytterligare i frågan. Jag finnerdet djupt beklagligt att ni skall söka med ljus och lykta efter mer ellermindre sofistikerade skäl med tvivelaktig logik och i tvivelaktig överens- stämmelse med rimligaprinciper pä det här området för att motsätta er en motion som inte borde havarit kontroversiell. HÅKANWINBERG (m): När jag lyssnar till hovrättsrådet så kan jag inte undgå attlänka på det gamla talesättet: Argumentationen svag - höj rösten. Om inte herrLidbom höjde rösten så var åtminstone aggressiviteten här ganska stor. Jagvill påstå att egentligen inte lyssnar på vad andra säger,åtminstone inte på vad jag säger och i varje fall inte på vad jag sade i mittförsta anförande. Han säger att det gör ett egendomligt intryck, att jag görnågot slags reverens för nämndemännen, men sedan anser att de i vissa fall inteskall vara fullödiga medlemmar av domstolen. Men det ärju inte alls detta detgäller, , det gäller att ha ett omröstningssystem som är vettigt ochsom fungerar tillfredsställande. Vi brukar här i landet faktiskt vara ganskanoggranna när vi ändrar författningar och inför ny lagstiftning. tidigare ofta medverkat till mycket hastiga ändringar och kanske satt sittnamn på en viss typ av sådan lagstiftning. Men sådan trorjag inte vi skall ägnaoss så mycket åt i fortsättningen. Varför utbildar vi domare? Med argumentation skulle manegentligen kunna avstå från utbildade domare i domstol och ha lekmän även somordförande. Men det ärju så -även om jag förstår det var länge sedan herrLidbom deltog i dömande verksamhet - att del är den lagfarne domaren som läserin målet, vilket nämndemännen inte gör, förbereder målet och har handlingarnaatt gå igenom innan målet skall företas till huvudförhandling.Nämndemännen känner däremot inte till målet förrän de sätter sig tillhuvudförhandling. Det är en väsentlig skillnad. Sedankom in på remissförfarandet, och där tyckte jag kanske att hanyttrade sig litet vårdslöst. Även de remissorgan som reservanterna åberopartill stöd för sin inställning är ju faktiskt mycket ljumma. brukar herrLidbom vara ganska kritisk här i kammaren mot hovrätter som kommer medremissyttranden. var positiv gentemot hovrätten över ochBlekinge därför att han kunde stödja sig på den. Nusäger faktiskt hovrätten över och i sitt remissyttrande att i devanligare fallen ett system med individuell rösträtt kommer att sakna någon somhelst betydelse i förhållande till nuläget samt att frågan om påföljderssvårighetsgrad bör behandlas med frågan om individuell rösträtt. Stockholmstingsrätt, som också nämns i reservationen, säger att den inte ställer sigavvisande till förslaget men att nuvarande omröstningsregler har fungerat såväl att någon prioritering av frågan inte synes erfordertig samt attindividuell rösträtt inte bör införas innan konsekvenserna tillfredsställandehar utretts. och ,vilka biträder motionen, anger ingen Ökatlekmannainflytande vid aUmän domstol Ökatlekmannainflytande vid aUmän domstol rad andra organ går direkt emot motionen: justitiekanslern, riksåklagaren.Domareförbundet och andra. Ett av utskottets argument äralt det i många fallnär en omröstning förekommer inte finns någon lindrigare mening. Vid ett sådantomröstningsförfarande kan man inte nå de mål reservanterna åsyftar, utanordföranden måste ha utslagsröst. Motionärernas förslag skulle här medföra ettbetydligt mer komplicerat omröstningssystem. Påståendetatt det nuvarande systemet inte kan förenas med rättsstatens principer är, herrtalman, så befängt att jag inte behöver bemöta det. För att börja med det sista så sade jag faktiskt inte att nuvarandeomröstningsregler inte kan förenas med rättsstatens principer. Jag sadenågonling helt annat, nämligen: Skall vi nu inte ta och försöka oss på etlkonsekvent genomförande av den rättsstatliga princip som säger alt man itvivelaktiga fall bör agera till den misstänktes förmån i broUmål? Skall viinte genomföra den principen när det gäller omröslningsreglerna, så att vi närmeningarna är delade och de som vill fria är lika många som de som vill fällaskall fria, oavsett om domstolen består enbart av jurister eller av juristeroch lekmän. Del är någonting annat än att döma ut de nuvarande reglerna. Jagefterlyser ett konsekvent fullföljande av en princip, som annars i det storahela ligger till grund för vår rättsordning.