prot · G10947 · 1977-12-31 00:00:00 — Nogär det väl rimligt, , att om två parter skall inleda förhandlingarmed varandra, så måste ett utgångsläge vara, alt man ömsesidigt erkännervarandras existensberättigande? OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -flikten OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -flikten PresidentSadats initiativ innebär, om han får fullfölja det, en ny viktig fas ifredsarbetet. i , som också han synes vara realistlik:;om premiärminister i , utgör tillsammans med ettbetydligt bättre underlag att basera fredsförhoppningarna på än PLO. VarkenEgypten eller var representerat i . , och samtliga alt vara personer med klarsyn och med vilja och förmågatill kompromisser när det gäller såväl territorier som fredligt samarbete,palestiniernas problem, ömsesidig respekt mellan staterna m. m. Somlägel är synes det mig sannolikt att direkta förhandlingar mellanMellanösterns stater och förhandlingsvilliga palestinier utgör bästa vägen föralt uppnå fred. Såvälde territoriella problemen som palestiniernas rättigheter till en fri ochvärdig existens bör ha större utsikter att få en lösning genom sådana direktaförhandlingar. bör i sin mån understödja detta seriösa fredsarbete. Sedan jag haft tillfälle att ta del av svar i denna svärafråga vill jag tillägga att jag tycker att det är myckel välbalanserat. Detinnebär i stort sett en upprepning av tidigare intagna ståndpunkter. Det är välen del i svaret som jag gillar mer och en del som jag gillar mindre. Jag hadekanske hoppats alt någonting mera skulle ha stått om en aktiv och konkretinsats i det läge som råder efter Sadats initiativ. Ett konkret svensktställningstagande kunde i dagens läge vara av en viss betydelse. naturligtvis bättre än jag vad kan göra i en sådan här situation,men jag är liksom ganska övertygad om alt kan göra endel. har ett visst inflytande på sådana länder som , Egyptenoch och skulle kunna moderera uppfattningarna både på den arabiska sidanoch på den israeliska. Jag hoppas att så skall bli fallet. Jag har besökt och där försöktfölja den politiska situationen. Inom under ordförandeskap har vi också haft en livlig debatt idessa frågor. Det skall väl sägas att det hos oss finns vissameningsskiljaktigheter, även om dessa under senare är tonats ned betydligt. Dagensdebatt visar att den svenska inställningen i sakfrågorna inte förändrats efterregimskiftet, även om debatten har tonats ned även i - vad nu dettakan bero på. hållning i Mellanöstern-frågan har varit ganska klar ivissa sakfrågor, och delta är naturligtvis en stor fördel. rätt somsuverän statsbildning och palestiniernas rätt lill en egen statsbildning haraldrig förnekats. har situation inte förändrats. Förhållandena för palestinierna iflyktinglägren har åtminstone inom de områden som förvaltas av förbättrats.Det gäller inte minst . situation i Libanonförändrats betydligt efter dess inre krigstillstånd. Undermina besök i har jag dock kunnat notera en ökad spänningmellan den judiska och den arabiska befolkningen såväl inom del egentligaIsrael som i de förvaltade områdena. Detta är helt beroende på en form avförväntad "befrielseallityd", som förstärktes efter det senasteoktoberkriget. Israelsutgångspunkt är dess svaga tilltro till PLO som den samlande lösningen. Detsenaste arabmölet i har på nytt visat all målet för PLO och de därdeltagande staterna är all utplåna - inte att erkänna , inte alluppnå fred. EvertSvenssons interpellation kretsar myckel kring en övertro på PLO:s förmåga ochvilja. Här har vi båda skiftande uppfattningar. Men det finns också en hel delsom förenar oss i Mellanösternfrågan. En viss övertro på PLO synes ävenstatsrådet ha. Fråganom fred i gäller inte bara för de 1,1 miljoner paleslinaarabernautan i lika hög grad för 3,5 miljoner israeler, 40 miljoner egyptier, 8miljoner syrier osv. Detsägs så myckel om alt PLO accepterar ett s. k. Minipalestina. Men jag har svårtatt få fram ett officiellt dokument. Det förekommer bara spridda uttalanden sommycket snart dementeras. PresidentSadats besök i var en stor politisk händelse. Även om ochhennes föregångare vid ett flertal tillfällen sagt sig vara intresserade avpersonlig kontakt med sina grannstater, så har dessa inviter aldrig bemöttsvälvilligt. Men , när den arabiske statsmannen erbjöd sig komma, såskickades en vänlig inbjudan direkt från . Sedan kan man tvista om vemsom gjort den största insatsen, värdlandet eller gästen. Sadatsbesök i och Knessel-talet i betyder mycket mera anArafais besök i och hans tal i . syntes ha äriigareavsikter. PresidentSadats erfarenhet och dilemma är att det gäller att nedtona och söka nya vägarför att uppnå en fredlig utvecklingsfas. Svårigheten ligger i den politiskaviljan. Lyckas han - ja, då tycker jag att vi har en värdig nobelpristagare ihonom. Ärdet inte så att har genomskådat och insett att den "hårdalinjen" måste överges samt att en fredlig dialog bättre leder tillavspänning och lill en fredlig upplösning av konflikten? Avbesöket i har jag fortfarande kvar en minnesbild som TV-skärmenförmedlade - och tillsammans. Det var strålande. Vilken värmeoch mänsklig klang, i allvar och hjärtlighet, förmedlades inte just mellan åena sidan den gamla israeliska "statssymbolen" och å andra sidan denegyptiske presidenten. anköt till uttalandel att"en fred innebär att palestinierna måste vara med, att dess flyktinglägerförsvinner och att krig tillhör det förflutna". Sadats slutord löd:"Inget mer krig efter oktoberkrigel, säkerhet OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon-Jlikten OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -flikten för oss båda." Ja,det var politikerns ord. Må det nu inte bara vara förhoppningar. Jagtycker det är nödvändigt att i denna debatt framhålla alt det även i Israelfinns en klar vilja att finna fredliga former så att problemen medflyktinglägren kan lösas. Men man brukar också med skärpa framhålla att detinte fär ske på bekostnad av egen framtid. Jaghar personligen mött politiker från - från den vänstrautkanten rakt ul lill höger - som anser att det måste finnas vägar tillsamexistens sida vid sida. Men det är också fullt klart att en bred majoritetframhärdar att PLO inte på långa vägar kan anses vara den representativapalestinska företrädaren. Vågarman utläsa något från Tripolimölei, så verkar den palestinskavägrarfrontens syfte vara just att förneka staten suveränitet. När detvå palestinska grupperna, Arafais PLO och Habash, sluter sina led tillsammans- ja, då är det förståeligt att tveksamheten i är stor. Inte har detgjort det lättare att nå fram till ett förhandlingsbord som likaberättigadpart. Detfinns i starka krafter som har tilltro till möjligheten att på siktskapa en form av "förenta stater". Den tanken, som EvertSvensson nämnde, finns hos bl. a. den israeliske parlamentsledamoten , som dessutom är ordförande i internationella kommitté.Han menar att visst kan vägen synas lång och besvärlig, men i första handgäller det att skapa etl förtroende mellan parterna. synes PLO:shuvuduppgift vara alt sprida hat och oro, och det skapar inga framtidaförutsättningar. Jagtror att det olyckliga är att alltför många sätter kraven ensidigt ochlastar hela bördan på staten . Nog vore det att man här hemmaliksom i FN skapade ett tryck på PLO att nyansera sina propagandistiska teser,och det allra minsta kravet skulle vara att denna organisation erkände denjudiska staten som en fullvärdig suverän nation och utifrån denna ståndpunktverkade för att skapa den palestinska statsbildningen. Det är nog enförutsättning om man på ett trovärdigt sätt skall kunna följa upp de olikaFN-resolutionerna. Nusäger utrikesministern i sitt svar att en fredsuppgörelse självfallet innebäreftergifter av alla parter. Det måste innebära, enligt mitt sätt att se, från svenskt håll har börjat inse alt gränser är enförhandlingsbar linje. Utrikesministern säger också att av arabstaterna skallkrävas att de erkänner existens. Får jag uttala förhoppningen all fruSöder tillägger att det gäller även för PLO? Somutrikesministern säkert förstår, anser jag att PLO:s trovärdighet somföreträdare för palestiniernas sak och tilltron till dess fredsvilja heltsammanhänger med dess attityd till den judiska staten suveränitet. Jag vill först svara pä de frågor som har ställt. Denförsta frågan gällde PLO:s representativitet. Jag irodde att det framgick avmitt svar vad jag anser och vad regeringen anser om detta. Vi har vid ellflertal tillfällen framhållit att vi anser PLO vara den mest representativaföreträdaren för del palestinska folket. Senast giordes det på regeringensvägnar i i samband med Palestinadebatten, då vi ocksåunderströk att det är av fundamental betydelse att PLO finns med i deförhandlingar som vi hoppas skall kunna komma till stånd i . Vårsyn på PLO:s representativitet grundar sig på politiska realiteter iMellanöstern. Det har kommit fram frän olika palestinska grupper, i den samladeuppfattningen hos arabstaterna och av de beslut som har fattats i FN. Dealliansfria staterna har uttryckt samma sak liksom andra mellanstailiga organsom har behandlat samma ämne. Jagvill också erinra om de kommunalval som hållits på sä sent som iapril . De kom att helt ändra den politiska kartan. Resultatet avvalen blev att ledningen av alla större städer på utom Betlehemtillföll PLO-sympatisörer. Förall ta ytterligare elt exempel: Sä sent som för något mer än sedanuttryckte 18 borgmästare och två vice borgmästare på på nytt sittstöd för PLO. Försök har tid efter annan gjorts att pä upprättakonkurrerande organisationer, men samtliga dessa försök har misslyckats. Menjag vill understryka att delta att PLO kan ses som den mest representativaföreträdaren för palestinierna inte har något att göra med vår uppfattning omdel program som PLO företräder. På ett flertal punkter har vi haft anledningatt ta avstånd från detta program. Det gäller synen på rätt attexistera inom erkända och säkra gränser och leva i fred. Del gäller synen påsionismen och synen på våldsmetoder som skiljer sig helt och hållet från våruppfattning. Men de är alltså det palestinska folkets egna representanter, ochvi anser att de bör vara med i en förhandlingslösning som skall leda till ettrimligt slut på allt det lidande som har förevarit iMellersta Östern. Jagfick också en annan fråga av . Den gällde bedömningen av dagenssituation och vad som kan bli följden av den senaste tidens händelser. Jagbehöver inte här i kammaren rekapitulera vad som har hänt under de senasteveckorna. Det känner kammarens ledamöter mycket väl. Det är faktiskt svårt atti dag kommentera i detalj den pågående hektiska och ofta svåröverskådligadiplomatiska aktiviteten, där man kan säga att förutsättningarna ibland ändrasfrån timme lill timme. Men jag vill verkligen här uttrycka en förhoppning altutrikesminister nu pågående resa, det planerade Kairomötet - som vihörde, just innan vi gick hit, möjligen skulle utvidgas - ochgeneralsekreterare initiativ skall bidra till att föra enGenévekonferens om , där alla involverade parter deltar,närmare i tiden. Del är också minförhoppning att splittringen i arabväriden. OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -flikten OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -flikten som följt på presidentSadats resa, skall överbryggas och att de oförsonliga tongångarna mot en förhandlingslösning,som har förts fram på sina håll, skall ebba ut. Jagvill verkligen här upprepa vad jag sade i mitt svar, milt beklagande av dennegativa hållning PLO intog vid Tripolimölei. Den gagnar inte en fredliglösning i . Jagvill också gärna här säga än en gång att Sadats resa var en historisk händelse,inte bara därför att det var det första besöket en arabisk statsman avlagt iIsrael och därför att man kan säga att den judiska statens existens därmederkänts, utan också därför att den innebar all den politiska situationen iMellanöstern har totalt omkastats lill följd av etl fredligtinitiativ och inte som en följd av krigshandlingar. Detta är av oerhört storbetydelse. Mankan säga att därmed har en tidigare existerande psykologisk vall raserats. Vadvi kanske tyckte vara en omöjlighet - ett besök av enarabisk ledare i Knessel - har visat sig vara möjligt. Det inger naturligtvisförhoppning om möjligheter till en fredlig lösning av konflikten. Menvi måste i ärlighetens namn konstatera att någon framgång isakfrågorna ännu inte nåtts. Del gäller nu att se liden an och innerligt hoppaspå de överiäggningar som närmar sig. Vikan konstatera, för att åberopa vad sade här om enseparatlösning, att och egentligen inte kommit varandra elt duggnärmare i sakfrågorna, varför en separatlösning inte synes vara aktuell. Regeringensuppfattning är att en allomfattande lösning på konflikten är den enda lösningsom leder till en varaktig fred och att en sådan lösning ännu inte tycks hakommit närmare. Den är möjlig endast den dag när alla involverade parter agerarpå jämställd fot och utan misstroende kan tala med varandra. Det är minförhoppning att de kommande veckornas händelseutveckling lill följd avpresident resa skall komma alt visa att del var ett avgörande steg emotfredssamtal som leder till en varaktig fred för alla folk i detta område. Sånågra ord om fråga om insatser för en fredlig lösning iMellersta Östern och delvis ett svar på inlägg här. Vihar självfallet från svensk sida ett starkt intresse av att göra vad vi kan föratt skapa en fredlig lösning, men vi skall heller inte överdriva våramöjligheter. Vi agerar i FN, som vi har gjort tidigare, i syfte all få parternatillsammans för alt diskutera i stället för att begå våldshandlingar, och såtill vida har vi jämte andra nu kunnat se en framgång. Närdet gäller den åberopade resolutionen, så lade vi ner vår röst därför altresolulionen inte tillräckligt underströk rätt all leva inom säkra ocherkända gränser. Del hade alltså ingenting att göra med vårt erkännande avPLO. Jaghade under höstens generalförsamling, som jag sagt tidigare, tillfälle att redovisavår syn på Mellersta Östern-frågorna, och jag har också i samtal medutrikesministrar - både utrikesminister från och företrädare förarabländerna - helt klargjort vår syn på problemen och vår önskan att man skallkunna komma samman i och söka lösa frågorna på fredlig väg. Vi kommeratt agera på samma sätt i alla de kontakter vi har: att upprepa denna vårinställning. Vi tror att det är den bästa vägen att agera på. Iövrigt har vi ju genom våra fredsbevarande operationer medverkat för attupprätthålla freden så långt det nu har gått, och det är naturiigtvis insatserav det slaget som vi också kommer att medverka med , när så befinneslämpligt. 1 övrigt kommer vi all söka finna formerna, om och när en palestinskstat bildas, för all på samma sätt som i andra sammanhang, då unga staterkommit till, söka ge det stöd som behövs för en utveckling i fred och säkerhet. OmSveriges ställningstagande i Mellanösternkon -Jlikten anklagar mig för att jag har dåliga historiska kunskaper,och detta kan nog vara sant - del är något som faktiskt kan vidlåda oss litetvar. Men låt inte historien bli framtidens värste motståndare! Man kan gräva ihistorien så mycket all man inte ser vad som ligger framför en. Dettalas om resolutionerna 242 och 338 - den ena kom efter sex-dagarskriget ochden andra efter oktoberkrigel 1973 - och att PLO inte ställde upp på dem. Mendet är ju fullständigt klart hur det förhåller sig med detta. Resolutionernarör i första hand flyktingproblemet. Vad man hävdar från PLO-håll och vad jagtycker är ganska självklart - det framgår också av utrikesministerns svar - äratt härutöver är det fråga om de nationella rättigheterna, möjligheten att bl.a. skapa en egen stat. Det är det tillägget som måste göras. Vihar ju sagt all vi ansluter oss till dessa resolutioner - men dethär tillägget, och det är värdefullt att det också har blivit sagt här . Jag tackarutrikesministern för kompletteringarna.Jag tyckerdetärbraatt de har bli vit framförda sä klart att det inte behöverråda något tvivel pä dessa punkter. Det var därförjag ställde frågorna, ävenom man kunde utläsa ur interpellationssvaret ungefär vad det gällde. Vivet självfallet inte vad som kommer att hända efter Kairomötet.Utrikesministern säger att det är fråga om allomfattande lösningar, och jagtror det är viktigt att man håller fast vid det. Allt tyder ju nu på allKairomölel skall vara en förslalion lill Genéveförhandlingarna. Om Kairomölelutvecklar sig till en förhandling mellan och har det ju gåttsnett, och därför måste förhandlingarna fortsättas. Då hoppas naturiigtvis allaatt de skall leda till elt resultat som framför allt människorna i Mellanösternkan känna sig glada över. Ominrättande av ett energiforskningsinstitut i Jag anmärkte faktiskt inte på historiska kunskaper, somhan påstod. Däremot sade jag att han i sin interpellation inte sett på dagensproblem i med tillräckligt historiskt perspektiv. Jag tycker attEvert interpellation ger bilden att allt negativt i den palestinskafrågan beror på . Men det är ändå så, att och de övrigaarabländerna i området inte bara hindrat en lösning avflyktingfrågan utan också direkt motverkat palestiniernassjälvständighetssträvan. Enligt min mening bör man försöka att inte se fråganså ensidigt som har gjort i interpellationen. Heltkort vill jag säga att kompletterande inlägg gladde mig mycket.Hon underströk det avgörande steg som Sadats besök i verkligen innebär.Det betyder i själva verket en chans att komma loss ifrån de, för all användaEvert ord, historiska låsningar, som fanns i . harju tydligt uttalat att han inte strävar efter något annat än att söka uppnå entotal fred i . Frågan är väl om det inte går alt övertyga Husseinatt verka för samma mål. Jag tycker att detta, som sade, avgörandesteg är så väsentligt att jag vill uppmana henne att stödja dessafredsanslrängningar. EVERTSVENSSON (s): säger att jag är ensidig i min interpellation, och det kantyckas sä. Men min utgångspunkt är den att det är och ingen annan statsom har ockuperat det här området. NILSHÖRBERG (fp): En sista kommentar: ockupation har varat i ungefär . Den jordanska varade i 20 är. EVERTSVENSSON (s): Tio är är , och jag är rädd för alt ockupationen kommer attpermanentas. Detta är alltså den stora fara vi står inför. Överiäggningenvar härmed slutad. § 2 Om inrättandeav ett energiforskningsinstitut i StatsrådetOLOF erhöll ordet för alt besvara () den 1 decemberanmälda fråga, 1977/78:178, och anförde: har frågat mig om jag ärberedd att medverka till att ett energiforskningsinstilul inrättas och föriäggstill . Dettreåriga energiforskningsprogram som fattade beslut om är 1975 (prop.1975:30) utlöper . Delegationenför energiforskning lämnade förslag om ett nytttreårigt energiforskningsprogram. Delegationens betänkande (SOU 1977:56) harremissbehandlats och bereds f n. inom . I samband härmedprövas också det förslag till ireårsplan för verksamheten i Sludsvik somutarbetats av AB Atomenergi. Jagvill inte föregripa resultatet av del arbete som pågår, men jag kan ändåkonstatera att inrättande av elt nytt inteförefaller vara aktuellt. Jag vill, om så behövs, i första hand prövamöjligheterna att omorientera verksamheten i befintliga organisationer. Ominrättande av ett energiforskningsinstitut i Ett lack tillstatsrådet för svaret pä min fråga. Jagvill först konstatera att för sin energiförbrukning är till ca 70 %beroende av olja. Med hänsyn till att de nuvarande billiga oljekällornatroligen kommer att börja sina inom den närmaste 15-års-perioden finns det risk att , liksom andra länder med stort oljeberoende, drabbas avenergiförsörjningskris under 1980- eller . Allt fler blandsakkunskap och expertis förutser denna utveckling. Men för energitillförselnfinns bara ell fåtal alternativ till olja, och då i första hand kol,naturgas, kärnkraft och vattenkraft. Kol och naturgas måste importeras, ochvåra möjligheter att bygga ut vattenkraften är begränsade av miljöskäl. Vimåste pä ett eller annat sätt finna och välja nya vägar för vår framtidaenergiförsörjning. Mentyvärr finns utöver kol, naturgas och kärnkraft bara ell fåtal nyaalternativa energikällor som kan utvecklas så långt att de kan börja användasföre 1990. Sådana utvecklingsbara energikällor är- förutom solvärme-energiskogar, torv och vindenergi. Möjligheterna är små att med dessaenergikällor ersätta olja i någon större omfattning. Mycket talar för attkärnkraften under en övergångstid blir del enda realistiska alternativet tilloljan. Men för att göra de andra alternativa energikällorna mer konkurrenskraftigaoch kärnkraften säkrare behövs del en utökad forskning på området. Närdet gäller energiforskning är vårt lands resurser begränsade. Elt sätt attförstärka energiforskningens resurser är att i större omfattning än vad som nuär fallet samordna insatserna. Mycket talar för att energiforskningen skullevinna på elt bredare samarbete mellan olika intressenter på energiområdet.Varför inte bedriva ett sådant samarbete inom ramen för ettenergiforskningsinstitut? Avslutningsvisskulle jag vilja sammanfatta svar på följande sätt: Ingenytteriigare samordning av resurserna , men kanske . Vi som trorpå nödvändigheten av samordning av våra begränsade energi forskningsresurser'får driva frågan vidare. Vi tror att det brådskar. 9 protokoll 1977/78:46-47 Ominrättande av ett energiforskningsinstitut i Låt mig påminna om att det nu gällande energiforsk-ningsprogrammet haren särskild organisation. Del är uppdelat på sex olika huvudprogram. För varjeprogram finns ett programansvarigt organ, och programansvaret innefattar bl. a.att utarbeta konkreta planer för verksamheten i termer av tidplaner ochkostnader. Denna programplanering ligger till grund för beställning avforsknings- och utvecklingsarbeten hos högskolor, institut, förelag ochenskilda. Detfinns ett mycket stort antal organisationer med resurser förforsknings- och utvecklingsarbete inom energiområdet. Men man kan samtidigtkonstatera att oerhört mycket av dessa resurser är inriktat på kärnkraften och alltså lar utrymme från andra områden. Utöveruniversitet och högskolor vill jag särskilt peka på resurserna hos dethelsiatliga AB Atomenergi i Sludsvik. 900 personer är anställda - och sy:9Slarlill en helt dominerande del med kärnkraft - hos det av staten och ASEAgemensamt ägda AB Asea-Atom, som bara får syssla med kärnkraft, och hosbranschforskningsinstitutet, som också får syssla med annat än kärnkraft. Ettbetydande energilekniskt kunnande finns också hos ett stort antal större ochmindre företag i landet. De hittillsvarande erfarenheterna visar att det harvarit möjligt att i de flesta fall repliera på dessa resurser förenergiforskningsprogrammets arbete. Men låt oss återkomma lill det här när vihar berett färdigt frågorna som aktualiseras i delegationens förenergiforskning betänkande. Del är riktigt, som statsrådet säger, att huvuddelen av den statligtfinansierade energiforskningen bedrivs vid våra universitet och högskolor.Men talar starka skäl för att det skulle vara lill fördel förenergiforskningen, om man kunde åstadkomma ett bredare samarbete mellan olikaintressenter på energiområdet inom ramen för ett särskiltenergiforskningsinstitut. Ett sådant institut skulle kunna dels ägna sig åtforskningsuppgifter av det slag som bl. a. delegationen för energiforskningskisserat, dels ägna sig åt olika tekniska problem i samband med berördaindustrier. Min tanke på att föriägga delta institut till iövertygelsen att denna kommun är en idealisk plats för förläggning av ettenergiinstilut. I finns tekniker, inte minst energitekniker, liksomett omfattande industriellt kunnande på detta område, och jag tror att det ärviktiga saker all la hänsyn till när man bedömer denna fråga. Överläggningenvar härmed slutad. § 3 Om kostnaderna förutebliven kärnkraftsutbyggnad Statsrådet erhöll ordet för attbesvara () anmälda interpellation,1977/78:71, till ekonomiministern, och anförde: