prot · G10917 · 1977-12-31 00:00:00 — Problemel är förvisso inle nytt, del har behandlats mycket ingåendeoch seriösi i två tidigare statliga uiredningar, glesbygdsulredningen ochdistribuiionsuiredningen. I dessa utredningar finns material samlat som är delmesl omfaliande och inirängande som någonsin gjorts inom detla område isamhällel. Mot bakgrund av della borde del vara generande för handelsministernatl för lägga fram den, jag ivingas säga ynkliga proposilion omåtgärder på distributionsområdet som ligger på bord. Delär nalurliglvis bara hell följdriktigt atl en borgerlig regering slår bakomförslagen i propositionen. Omsorgen om företagens väl och ve lycks ju gå förekonsumenternas iniresse enligt den borgerliga ideologin. Del som är bra förförelagen är bra för människorna, lycks vara resonemangel. Ändåhar jag svårt att förstå hur representanter i regeringen kan accepteraden utarmning av människornas försörjning i glesbygderna som förslaget ipropositionen faktiskt innebär. Varuförsörjningen i glesbygderna kommer attförsämras och butiker kommer all läggas ner, var viss om del. Det är oansvarigtav den borgerliga regeringen att utlämna konsumenterna i glesbygden ål desjälvläkande krafterna på marknaden, när erfarenhelerna och entydigauiredningar visat alt detaljhandeln framför alll i glesbygd har så högakostnader all den inle själv mäklar klara sina problem och konsumenternasbehov. Den proposilion somhandelsministern lagl fram om ålgärder på dis- iribuiionsområdel är enviklig del av regeringens, låt mig som sagl kalla del svek mol konsumenierna.Ingenting i proposilionen lyder på all omsorgen om konsumenierna skulle havaril ell ledande moliv. Snarare måsle del vara okunnighelen om konsumenlernashårda villkor och om hur verkligheien ser ul som präglar förslagen.Ambilionsnivän i förslagen är så låg all jag ivingas nolera all del endaverkligt nya förslag som kommer fram är förslaget om alt skall sällaupp en hänvis-ningsskyll för lanlhandel ulmed vägarna. Denakliva konsumenlpoliliken blev elakt uttryckt en vägskylt med ordel lanlhandel.Om man för ell ögonblick vågar ell skäml i della allvarliga sammanhang kansägas atl handelsministerns förslag har så slora likheter med förfallaren bok ? alt man kan befara all han förläst sig påden. I boken sälier som bekanl invånarna i en liten utdöende by upp en skyltmed "Fornminne" vid vägen för all påminna om sin exisiens. Men jagvill påpeka all var först med idén - och myckel roligare. Närdel gäller proposilionen och det jag vill kalla sveket mot konsumenterna kanjag sammanfalla detla i tre punkler: I princip överlåter regeringenål handeln all ensam lösa konsumenlernas behov av varor och tjänster.Frivilligheten för kommunerna all själva avgöra om varuförsörjningsplanerbehöver upprättas innebär alt framför alll förelagens behov kommer att styradetaljhandelns utveckling, inte konsumenternas behov. De stödåtgärder förkonsumenternas varuförsörjning som föreslås är för del förslå endasi vissaförändringar inom ramen för redan besluiade siödålgärder, för del andraalldeles olillräckliga. Konsekvenserna av regeringensförslag kommer all bli all småbutikerna i hela landet får en myckel svårsilualion och alt en omfattande butiksnedläggning inle bara i glesbygd ulanockså i lälorter med all sannolikhet blir resultatet Jagvill här kort visa på problemels omfallning genom all redovisa hur verkligheienser ul och jämföra behoven med slödålgärderna. Genomdel befinlliga investeringsstödet lill dagligvarubuliker i inre slödomrädel harhillills närmare 100 buliker kunnal göra invesieringar. Del har belylt all maniryggal ca 30 000 konsumenters dagligvaruservice. Del har också gell 220personer iryggare arbelsförhållanden. Men in-vesleringsslödet är inlelillräckligl. Del krävs också driftstöd lill ned-läggningshotade buliker. Detär här vi har den slora brislen. Del finns 3 400 dagligvarubuliker meden omsällning under 1 milj. kr. Den loiala om-säliningen i dessabuliker var 2 miljarder kronorår 1976, dvs. per bulik.Om endasi en tiondel av dessa buliker skulle behöva eu driftstöd som motsvarar2 % av omsättningen, uppgår stödbehovet lill 4 milj. kr. Då ärregeringens förslag om en halv miljon sådani all det inte kommer atl innebäranågonling radikall för konsumenterna. Del finns dock ännu tidför dem från , folkpartiel och mo- deralerna som värnar omkonsumenierna i glesbygd all rädda ansiktet inför konsumenierna. Den borgeriigamajoritelen i näringsutskottel uttalade i samband med den socialdemokratiskamotionen om samhällsinsatser inom varudistributionen , atl manutgick från all distributions.utredningens förslag skulle prövas i positiv andavid beredningen i regeringens kansli. Den fromma förhoppningen har inteinfriats, vilket framgår lydligt av propositionen. Socialdemokralernai näringsuiskoilel har emellertid väckl en moiion med anledning avproposilionen. Genom all siödja den kan ledamöier visa sinsolidarilel med de utsatta konsumenterna. 1 molionen Slälls krav på ålgärderinom distributionsområdet som går väsenlligl längre än regeringens förslag.Som exempel kan nämnas lagstiftning om kommunernas planering av varuförsörjningenoch en ökning av driftstödet som föreslås bli 2 milj. kr.och för näsla budgeiår 4 milj. kr. Ambiiionenalt få rätsida på den svenska ekonomin får inte öka orällvisorna och drabba debreda gruppernas levnadsvillkor. Det är de svaga konsumenierna och lönlagarnasom i hög grad skapar landets välslånd. Vi måsle värna om deras intressen. 1 sitt första anförande i kammaren i går beskrev värt lägesom "skinnsvedans och svartmålningens är". Nog har han själv och hanspartivänner gjort sitt bästa för all medverka lill den svarlmålningen. Delvis ipolemik med föregående lalare kan jag säga all skinnsvedan väl känns lilet mindre,om man inle är särskill ömskinnad, och det trodde jag inte all är. Avfärska rapporter, bl. a. från konjunklurinslilulel, kan man utläsa att vi haratl räkna med en minskning av brullonalionalproduklen med ca 2 96 i år.Samtidigt har emellertid den privata konsumtionen i slorl sett hållit sig sågoll som oförändrad. Vi konsumerar alllsä en siörre del avbrullonalionalproduklen än förra årel. Visserligen känns momshöjningen ochlivsmedelsprisernas höjning mesl för låginkomsllagare, men samiidigl har detsalsals pengar på barnfamiljer och pensionärer, en salsning som i alltväsentligt lar ut denna effekl. Delfinns anledning all sludera de olika krisiillslånden i del svenska samhällel uren någol annoriunda synvinkel. Trois lalel om svag konsumtion så har denegentligen aldrig varil högre. Vi har en svag produkiionsuiveckling.Den släpar efler konsumtionsulvecklingen - och det är eu problem i och för sig.Men produktionen ligger ändå på hög nivå, och vi har därtill en beiydande ledigkapacitet i näringslivet Vi har sysselsättningsproblem, men vi har flerasysselsalla än lidigare. Vi diskuierar ofta knapphelen på energi ochnaturresurser och en kommande kris. Men vi konsumerar mer . Krissilualionernaär svåra all finna om vi jämför med hur vi hafl del. Kriser blir del försl närvi jämför med de förvänlningar som mälals upp för framliden,förvänlningar som aldrig varil realisliska men som ändå omfatias av så många iden rika väriden all de upplevs som ell faklum. ThorbjörnFälldin har vid flera lillfällen, senasl i gårdagens deball, påpekal denekonomiska omfördelningen i världen, en silualion som för vår del påminner omdel vi kallar en ny ekonomisk världsordning. Del förhållande i svensk ochvästeuropeisk ekonomi som vi gärna velal benämna en lågkonjunklur av övergåendenalur uppfällas mer av alll fler som en silualion vi måsle lära oss all levamed. Delpågår en inlensiv samhällsdebalt även ulanför delta hus. Bland såväl framståendevetenskapsmän som den breda allmänheten är man medvelen om all en forlsallökning av resursförbrukningen för vår del är omöjlig, alt därmed också enfortsall ökning av den ekonomiska lillväxlen som den lell sig underefterkrigsliden är omöjlig, all en tillämpning av vårt konsumiionsmönsier påen lolal och växande världsbefolkning är omöjlig samt all därför enåterhållsamhet för vår del och en global utjämning är nödvändig. Viär allvarligt medvetna om ökande byiesbalansunderskotl. Jag vill peka pä detFälldin sade, atl det går åt en större mängd exportvaror för all köpasamma mängd importvaror än del gjorde . är en hellnalurlig utveckling, då tidigare världsmarknadspriser i hög grad baserats påbilliga råvaror utan hänsyn lill begränsad lillgång och på underbelaldaarbetare i andra länder. Viär nalurliglvis tvingade all läcka bylesbalansunderskoitei. Vi är elt land medmyckel stor utrikeshandel. Men om vår relativa köpkraft successivt försvagas,vilket rimligen är en realilel på lång sikl, är del myckel svårt att exporterasig ul ur beialningsbalansproblemen. Idelta läge är det vikligl all notera, all om det går ål mer exportvaror för atlbyta lill sig importvaror, kan vi i många fall, nalurliglvis inle alla, ersällaen imporlvara med exaki samma mängd hemmaproducerad vara. Dådel gäller den offentliga ekonomin tycks vi f n. sakna möjligheler all klaraproblemen om vi inle har en tillväxtekonomi. Vi har vant ossvid denna silualion och bundil oss för ulgiflsökningar som vi nu har myckelsvårl all komma ifrån. Då skatteunderiagel -produklionen - inle längre växerslår vi där med vår tvällade hals. Ändå vel vi - när vi länker efler - all omvi skall leva upp lill kraven pä ell mera hushållande samhälle så kan inleekonomin växa ohämmat Vihar iroligen alla en ambilion atl förbälira människors silualion, alt ökavälslånd och välfärd i ordens djupaste mening. Jag vill emellertid hävda, atluppfattningen all detta bara går atl göra genom all öka del materiellaslöseriet är vår tids vanligaste vidskepelse. Om vi skall klara av balansmellan import och export, mellan produkiion och konsumiion, och även rimligarerelationer mellan intäkter och koslnader i den offentliga ekonomin så krävsåterhållsamhet i efterfrågan framför alll på konsumtionen, både den privata ochden offentliga. Detmateriella slöseriet beror lill slor del på strukturen i samhälle ochnäringsliv och påverkar inle direkl vår materiella siandard. Genom enlångtgående uppsplittring och centralisering kräver varje människa för sinaolika funktioner olika utrustning och olika byggnader, ofta belägna på stortavstånd från varandra, vilket släller krav på kostnadskrävandetransportapparater. Idet ekonomiska och materiella tillväxtsamhällel har människans funktioner somen social och biologisk företeelse alltmer materialiserals. visar sig idel privala livei, där vi gjort oss mer och mer beroende av "prylar",samiidigl som ensamheien och konlakllöshelen mellan människor blivi'i alllvanligare. Sammaförhällande ålerflnns emellertid också inom den offeniliga seklorn. Vikligabehov som vi måsle tillgodose, t ex. omsorgen om barn, gamla och sjuka, enuibyggd och förbällrad ulbildning eller garanterandet av en meningsfullsysselsällning för alla, omnämns oftasl som en fråga om invesieringar i byggnaderoch malerial. Ändå är del framför alll mänsklig kontakt, omvårdnad och socialarelationer som behövs. Och människor finns det lyckliglvis goll om, både iSverige och ännu mer uie i världen. Omvi sirävar efler all lillgodose de behov jag nämnde i människornas närmiljö, såär behovel av yllerligare maleriella resurser för del ändamålel i vårt land fn. ganska marginellt Men vi måsle komma bort från del centraliserade ochinstitulionsberoende samhället, och samhällets ekonomiska insatser måste förändrasfrån all vara inslilutionsbelingade lill all bli funklionsbetingade. Vimåste bygga upp etl samhälle med närhel, samordning och samverkan mellanmänniskans olika funktioner, etl samhälle byggt på fungerande lokalsamhällen.Elt sådant samhälle, byggt på en ekologisk grundsyn, kan förena en hög välfärdoch t o. m. en hög materiell siandard med en hushållning med resurser ochminskad belasining på miljön. Lågkonjunklur,underskoll i bylesbalans och slaisbudgel är besvärande. Men egenlligen är delen sådan silualion som ger oss möjligheler. Alla inser all del krävs kraftfullaåtgärder. 1 deballen om vilka åtgärder som är de riktiga måsle man i endemokraii komma fram till den för de många människorna bäsla lösningen. OlofPalme har i den här deballen lalal om folkrörelsen som arbeiar. Jag tror myckelmer på den rörelsens arbele och resullal än på ullolkning avpoliiiken på del ekonomiska områdel och på energiområdet. 1 cenierrörelsen ärdeballen kanske intensivare . Vi har anledning att vara mycketlyhörda gentemot rörelserna, annars kan vi bli aklerseglade både av dem och avutvecklingen. Och del är svårl alt slyra utvecklingen bakifrån. (-): Svensk arbetarklass slår inför ett siörre hot än på myckel länge.Sällan har de kapitalägande varil så fräcka som . De begär atl svenska folketskall arbeia mera, producera mera, men äta mindre. vill avskaffa helgdagar,försämra de redan otillräckliga trygghetslagarna och pressa ner arbetarklassenssiandard. Debeskyller arbeiarna för att vara tjuvar och bedragare som man t. o. m., enligtreferat från , måste låsa in dasspapperet för. De lägger ansvaretför den nuvarande krisen pä arbetarklassen, som enligl companitjänar för myckel. Ochdetla skall sägas frän del hållet! Av representanter för det skikt som har sattdet legaliserade tjuveriet i system, som har skott och skor sig påarbetarklassens svett och möda, som investerar i lyxfruar, lyxjakier ochlyxvillor och i fabriker i andra länder med lägre löner och ändå siörreutsugningsmöjligheter. Som ohämmat berikat sig pä valutaspekulation,kapitalexport och skattesmiteri. illustrerar mycket tydligt arbelsköpar-sidans skärplaallilyd som slår ut i hägnet av den borgeriiga regeringen. Kongressenvimlade av hotelser om ännu fler permilieringar och avskedanden om inlearbeiarklassen underdånigt håller till godo med vad som bjuds, sänker sinsiandard, visar ålerhållsamhel och sparsamhet Vadvi upplever är en reaktionär offensiv riktad mol hela den svenskaarbetarklassen. En rad åtgärder, devalveringarna, momshöjningarna, pris-ochhyreshöjningarna gör de rika rikare och de fattiga fattigare. Och är proflteninte lillräcklig så stänger man butiken och ställer arbetarna utan jobb. Delblåser en rå reaktionär vind över av . Nyfascistiska ochrasistiska stämningar kommer lill uttryck på olika sätl. Rashets ochuilänningshat är en pyrande fara också i vårt land. Ocksåhär är det klassintressen som kommer till uttryck, ibland medvetet, iblandomedvetet. De kapitalägande har intresse av all sådana tendenser växer fram,men arbetarklassen har lika slort intresse av atl la avslånd frän och bekämpaalla sädana yttringar. Atlsöndra och härska är en gammal metod. Atl få svenska arbeiare att gå tillattack mot invandrarna i siällei för mol de kapitalägande är naturligtvis enkapitalistisk önskedröm. Omungdomar i går lill attack mot assyrier och andra invandrare istället för atl demonstrera mol ell syslem som förmenar dem den mänskligarättigheten all få elt jobb och äga trygghet då är del bra endasi förarbetarklassens fiender. Kanman få folk atl tro atl del är invandrarna - som tidigare, när de behövdes, avföretagarna logs emol med öppna armar - som bär ansvaret för arbetslöshetenoch inte det kapitalistiska vanstyrel, då gynnar detta de kapitalägande. Kanman få människor all iro alt bosladsbrisl beror pä invandrarna och inle på enfelaktig och profiisiyrd bostadspolitik är detta till fördel endasi för deverkligt ansvariga. Detlaär inle dagens stora problem, men vissa yttringar från den sommar som gåttväcker oro och manar till observans. Svensk arbetarklass måste med skärpa taavstånd från alla tendenser som riktar sig mol in- Arbetarpartietkommunisterna ser det som en viktig uppgift att motarbeta alla sådana yttringaroch atl klargöra alt alla arbelande har gemensamma intressen i kampen motkapitalel. Au del är viktigt att svenska arbetare och invandrare lillsammansbygger en kampfront för att främja gemensamma iniressen i klasskampen. Denhårdnande attityden mot folk som har flytt från länder med fascistiska regimeroch de oroande tecknen pä framväxande rashels och utlänningshal är uttryck förden reaktionära väg som drar fram över värt land. Den vågen måsle sloppas medanlid är. Vårtparti ställer parollen om skapandet av en bred demokratisk front för atl brylamonopolens förödande makt över ekonomi och sysselsättning och för att slålillbaka den reakiionära offensiven. Delär på sin plals au understryka all elt beslående förbund mellan deaniimonopolistiska krafterna inte är möjligl ulan de utländska arbetarnasaktiva slöd. Svenska och utländska arbeiare behöver varandra i kampen för eltbäitre samhälle, för etl bätlre liv. Denväxande arbelslösheten är ulan ivivel dagens slora problem. Den regering varsslörsla parti i valet lovade alt skaffa fram 400 000 nya jobb står nakenoch avklädd. Dess politik har inte givit oss några 400 000 nya jobb utan snart100 000 färre. Detsom nu sker i mill eget län, alliså i Norrbotien, är förödande. Där råder -trots alla svulstiga deklarationer från statsrådens sida - den värsta krisensedan 1930-lalel. Förelag läggs ner, de slalliga koncernerna inskränker sinverksamhel och en ny utflyltningsvåg förbereds. Vad vi har fått i Norrbotienefter valet är en rad jobsposter, och ett mindre lämmellåg av slalsråd hardragit länel runt och strött omkring sig massor av lill intet förpliktandeformuleringar. Påsocialdemokraliskl häll stöter man nu i basunerna. Man ställer krav päindustrialisering av Norrbollen, man kräver atl de statliga förelagen byggs uloch att råvarorna skall förädlas på hemmaplan, och man säger att nu gäller detatl kämpa för Norrbotien. På kommunistiskt häll tycker vi alt del är bra alldelta sägs. Vi instämmer, därför alt del är krav som vi själva har ställt Menvi måste ändå slillsaml fråga våra socialdemokraliska klassbröder; Var höllall denna fighling spiril och denna kampanda hus dåmakiinnehavei låg i den gamla regeringens händer, då arbelarmajorileten iriksdagen var slabil och då socialdemokralin bestämde hur politiken skulleläggas upp? Vikommunister tänker inte lägga fingrarna emellan när socialdemokratin sablarner den borgerliga regeringens politik och kallar den Norr-bottensfientlig -för det är den ju! Men var politiken så vänlig förut? Det var dennaturligtvis inte. Den största organiserade avfolkningsvåg som länet harupplevt skedde under 1950- och 1960-ialens svåra år, då närmare 100 000människor skickades i väg med enkel biljeli söderut. Det var en politik somlyvärr adminisirerades och godkändes av den socialdemokratiska regeringen. Vad jag vill säga meddetla är atl vi löser inte problemen i Norrbotien genom etl återvändandetill den gamla politiken, ulan det krävs en helt ny politik. Del är också kravsom ställs av en framväxande folkfront i denna utsugna och misshandlade del avSverige. Man är medvelen om att är de rika möjligheternas län, omförutsättningarna utnyttjas. Men möjligheterna kan bara utnyttjas genom att manslår in på en helt ny kurs. Och en ny kurs måste innebära atlSlålverk 80 byggs i ursprungligt formål och alt man tillvaratar allamöjligheter till ytteriigare förädling, atl hela järn- ochstålbranschen förstatligas, attden ställiga iräinduslrin inte stryps utan reorganiseras och byggs ut, attmalmfälten blir föremål för en industrialiseringsplan som garanterarsysselsällningen, attJokkmokk får etl aluminiumverk, och att man tar itu med exploateringen avEuropas slörsla marmorfyndighel i Norvijaur saml altTornedalens resurser i form av malm, trä och fruktbara jordar utnyttjas föratt skapa ulveckling och sysselsättning. Frånkommunistiskt häll har vi till industriministern sänt en hel katalog medkonkrela förslag som snabbi kan förverkligas - och som måsie sättas i gång omen länskataslrof skall kunna undvikas! Denborgerliga regeringen behärskas av filosofin om "marknadskrafternas friaspel". Från det hållet sägs ofta, när man bemöter våra krav, atl del inlefinns resurser. Men det är inte sant, för här är det fråga om hur resursernaanvänds. Man har råd atl salsa påmililära ändamål, men man har inte råd alt bygga 80 för 10 miljarder.Man har råd alt enbari under detta är kasta ul 14 miljarder till militären, menman har inte råd att klara sysselsällningen i kommun, som ändå underårens lopp har salsat enorma summor lill den svenska statskassan. Delförbereds etl nytt militärflygplan som, har det sagts, under en 15-årsperiodkommer att kosta , men man har ingen plan för gruvbrytning iKaunisvaara eller för upprättandel av nya industrier i malmfälten. Visstfinns det resurser, men del är fråga om hur de används. I dagens läge finns delall anledning au säga all borgerlig politik är rena rama giftet för Norrbottensfolk, ja, för hela den svenska arbetarklassen. Den korta lid som har gäll sedanförra valet bekräftar med all önskvärd tydlighet detta påstående. Vivill ha en hell ny politik, en politik i arbetarklassens intresse. En avförutsättningarna är atl de borgerliga vräks från laburellerna sä snart sommöjligt Skadeverkningarna av deras politik är redan alllför stora. BO (): Jag tänker för min del begagna tiden lill atl tala något om de problemsom vi i de mellannorrländska länen brottas med. I debatten i massmedierna omvarvskris, leko- och slålkris trängs de problem vi har i Västernorrlandoch undan. Vi bedömer delta som myckel allvarligt Socialdemokraternai de båda länen har rätt haft en gemensam överläggning omsysselsällningen och ulvecklingen för våra båda län. Underen följd av år byggde regeringen steg för steg upp en politik för all hejdautflyttningen frän . Befolkningen skulle få samma trygghet isysselsällningen och likvärdiga levnadsvillkor med befolkningen i landet iövrigt. Uppbyggnaden av stödområdena, det successiva införandet av skildaformer för slöd till företagarna och medvetna satsningar på storaindustripolitiska projekt vände utflytlningsströmmen. Långsamt kundeNorriandslänens befolkning börja se möjligheter att hejda utflyttningen ochstagnationen och att i stället få en återflyttning till stånd. Denoptimism som vi då kände har förbytts i djupaste oro. Ul-flyltningen harhejdats och detla lycks nu tas till intäkt för atl allt är gott och aviuppmärksamheten kan flyttas över lill frågan om förhållandena inom länen. Därigenomskulle ansvarei i enlighet med cenierns principer kunna övergå från centralnivå till länsnivå. På central nivå har man i stället kastat sig översvårigheler för näringslivet i södra och och glömt bort oss iMellannorrland. Ovanan vid svära sysselsällningsproblem i dessa delar avlandet är möjligen mera iögonfallande. Detta ändrar emellertid inle på fakta:den stora undersysselsätiningen, den verkliga oiryggheten i anställningen,bristerna i levnadsslandarden - de är alla norrländska problem. Låtmig få exemplifiera med milt egel län. De senast tillgängliga siffrorna pä hurstor del av befolkningen som förvärvsarbetar är 62,6 96 för Västernorriands länmot 66,5 96 för landet som helhet ligger därmed i botten blandlänen. Likatydlig är bilden när det gäller den akuta arbetslösheten. Vi har ca 5 000arbelslösa. En myckel slor del är unga. Endast tre län i har ännu högrearbetslöshetstal. Ytterligaieett, för mig ännu mera närliggande exempel: Försvarels fredsutredning föreslårnedläggning av 5 i , något som berör över 200 fast anslällda.Regionalpolitiskt innebär det atl länels ur sysselsättningssynpunkt bästa kommundrabbas. Trycket från kringliggande kommuner är stort - dessa saknararbetslillfällen - och upplever vi behovet av ökade möjligheler lillmera arbele i stället för en minskning. Dellaär övergripande nalionella fördelningsproblem och regionala problem som intekan lösas inom länet. I arbetar landsling och länsslyrelseintensivt för atl lillsammans med länsarbetsnämnd och företagarförening finnalösningar på inlandsproblem, i etl projekt som med rätla fältstor uppmärksamhel - Inland Y. Man konstaterar därifrån entydigt: Vi kan hjälpatätorter i inlandet - inte alla men några. Men vår hjälp kommer inte alt förslåens för all upp- rällhålla en miniminivå avservice och sysselsättning.