prot · G109120 · 1977-12-31 00:00:00 — Tillbilden hör alt frågan varil uppe en gång tidigare under detta . Den 9december 1977 avslog en enhällig riksdag en moiion med hemställan all hosregeringen anhålla om förslag till förbud mot import och försäljning avkrigsleksaker. Ett likaledes enhälligt näringsulskotl anförde då bl. a.följande skäl för att motionen skulle avslås: "Vadavser motionärernas förslag vill utskottet erinra om all iinternationella överenskommelser har utföst sig att inle införa s. k. tekniskahandelshinder, dvs. sådana regler om varans beskaffenhet som försvårarinternationell handel. Undantagna härifrån är regleringar som syftar till altskydda människors liv, hälsa och säkerhet. Utskollet anser mot denna bakgrundinte att bör göra en sådan framställning till regeringen sommotionärerna önskar. Detär dock angeläget all utbudet av denna typ av leksaker förändras. 1 dettasammanhang noterar utskoiiel alt har utarbetat vissa riktlinjermed inriktning på säkerhet för vissa slags leksaker. Mellan lekmiljörådet ochberörda branschorganisationer har inletts överläggningar om vissa riktlinjer ifråga om försäljning av krigsleksaker. Utskottet utgår från alt dessaövertäggningar fullföljs." Dessa motiveringar godtogsav kammaren och motionen avslogs. Nuhar endast gått sedan gjorde detta principiellt viktigauttalande. Vi reservanter kvarstår således vid den bedömning som då gjordes avnäringsutskottet. För alt markera denna hållning har vi i reservationen ånyounderstrukit att det är angeläget alt en sanering av utbudet av krigsleksakerkommer till stånd. I första hand bör delta ske genom frivilligaöverenskommelser. Inom pågår f n. en översyn och omarbetning avriktlinjer för marknadsföring av leksaker. Vi utgår från att frågan om utbudetav s. k. krigsleksaker kommer att beaktas även i detta sammanhang. Medhänsyn till vad jag redovisat saml till tidsaspekterna borde det vararimligt att påräkna samma behandling i kammaren av de nu aktuella motionerna,vilka i stort sen ålerupprepar kraven i fjolårets motion. Så har dock inteblivit fallet, eftersom utskottsmajoritelen ifrågasätter utskottets tidigareuttalade tro på frivilliga överenskommelser. Man begär till och med attregeringen skall vidta erforderiiga ålgärder, uppenbartigen i den riktning sommotionärerna har begärt, som syftar till lagförslag om förbud mot försäljningav s. k. krigsleksaker. Lagstiftningi avsikt alt förbjuda försäljning av vissa leksaker är enligt reservanternasmening synnertigen olämpligt. Jag skall redovisa några skäl för dettapåslående. Ensträvan vid all reglering av importhandeln måsle vara att undvika ickelariffära handelshinder, och har också i internationella sammanhangutfäst sig alt följa denna internationellt accepterade linje. Undanlag fråndenna överenskommelse anser jag är befogade vad gäller regleringarsom har till syfte att skydda människors liv, hälsa och säkerhet.Utskottsmajoritelen har uppenbarligen, i likhet med motionärerna, ansett attkrigsleksaker är så skadliga för barnen all införandet av ell lekniskt Förbudmot fÖrsäh-ningen av krigsleksaker Förbudmot försäljningen av krigsleksaker handelshinder medåtföljande ofta negativa effekter på våra handelspolitiska relationer kan varamotiverat. Skulleriksdagen mot förmodan godta motionärernas lagstiftningskrav, skulle deltadessutom medföra synnerligen stora definitionsproblem. Var drar man gränsenmellan en acceptabel och en oacceptabel krigsleksak? Lek miljörådets utkastlill definition är diffus och torde ej kunna utgöra underlag för en sådanbedömning. Även om en definition av acceptabla krigsleksaker trots allt skullekunna åstadkommas, torde gränsdragningsfrågorna bli så många alt enförbudslagstiftning inle skulle kunna upprätthållas ulan en vittgåendebyråkrati. Ansermotionärerna att etl speciellt krigsleksaksverk skall upprättas, eller skallkonsumentverkels organisation byggas ul för detta ändamål? En lagstiftning avden omfattning som motionärerna begär leder utan tvivel till ökad byråkrati.Den nya regeringen har lovat att föra en politik som minskar byråkratin isamhället - inte tvärtom! Det står uttryckligen i regeringsförklaringen. Undersenare år har kunnat konstateras att leksaksbranschen frivilligt har begränsatutbudet av krigsleksaker. har skett av etiska och moraliska skäl-inle pågrund av övertygelse om alt krigsleksaker är skadliga. Dessutom har branschenfrivilligt avstått från konsumenlreklam när det gäller krigsleksaker som haranknytning till vårt århundrade. Frågan är hur långl man kan gå, när visamtidigt är medvetna om utbudet av inslag med våld och krig i massmedia ellerdel dokumentära våldet som visas i televisionens nyhetsprogram. Enav samhällets väsentliga uppgifter är att verka för alt ungdomarna -förutom attberedas utbildning och arbetstillfällen - även får en meningsfull fritid. I dagsysslar många ungdomar på sin frilid med modellbyggen med varierande motiv.Vill verkligen motionärerna förmena ungdomarna denna oskyldiga sysselsättningdärför att byggsatserna kan föreställa avbilder av t. ex. regalskeppet cli flygplan av typ ? Reservanternahar den uppfattningen att utbudet av s. k. krigsleksaker skall förändras.Självfallet är del angelägel - och del vill jag bestämt understryka - att detkommer fram leksaker som gör det möjligl lör barn och ungdom alt syssla medskapande lek. Men förbudslagstiftning är, som jag redan framhållit, icke någonlämplig åtgärd för att nå sådana syften. marknadsekonomi bör det stå konsumenterna fritt att välja del man vill köpa.I en fungerande marknadsekonomi råder också en konkurrens som leder lill attdel är konsumenternas efterfrågan som styr varuutbudet. Föräldrarna i1970-lalels , dvs. just de människor som på alla andra områden anförtrosett allt slörre medbestämmande, torde vara så upplysta att de själva kan avgöravilket lekmaterial som är lämpligt för deras barn. En förmyndarmenlalitet voreäven mot denna bakgrund olycklig. Idetta sammanhang vill jag betona värdel av fostran i hem och skola syftandetill alt ge alla barn och ungdomar bättre förutsättningar att handla under egetansvar. Delta är i det långa loppet en mera konstruktiv ungdomspolitik än enplanlöst insatt förbudslagstiftning mot enskilda Riksdagenhar inom infört en mängd förbud som reglerar medborgarnasaktivitet och konsumtion. I många fall upplevs dessa inte ha en förankring vadgäller medborgarnas uppfattning om vad som är rätt och vad som är lämpligt.Människor man möter ger ofta uttryck föralldel nu blivil alltför många ochoöverlagda förbud. Man ifrågasätter t. o. m. delarbete i demokratins tjänst somriksdagen har att fullgöra. Även om ett dylikt uttalande inte skall tolkasefter bokstaven, vittnar dess förekomst om det djupa missnöje som ändå flnns. Omotiveradeförbud kan dessutom föranleda friställningar, vilket är yttertigare etl skälför att dylika beslut måsle fattas på fullgoda beslutsunderlag och med godkunskap om tänkbara följdkonsekvenser. Beslut om förbudslagstiftningen måsteenligt min bestämda mening sålunda grundas mera på insikter än på åsikter! Med del anförda ber jag att få yrka bifall till den reservation som ärfogad vid utskottets betänkande. Förbudmot försäljningen av krigsleksaker Det är faktiskt på det sättet, , alt det finnsfolkrörelser, enskilda människor och ansvariga myndigheter som alltmer harbörjat fråga sig om det verkligen är lämpligt alt sätta krigsspel, krigsleksakeroch andra leksaker som imiterar hemska mordredskap i händerna på våra barn.Flera av våra barn- och ungdomsorganisationer, t. ex. Unga örnar och Vi unga,har också engagerat sig i denna fråga. a.demonstrationer och kampanjer av olika slag har de försökt övertyga samhälletom att förbud bör införas mot försäljningen av krigsleksaker. av de motioner som behandlas i detta utskottsbetänkande för man fram någraav de viktigaste skälen för människors engagemang i detta upplysningsarbete.Bl. a. understryks att krigslekar och krigsleksaker kan spela en roll -tillsammans med andra faktorer - för att utveckla ett aggressivtbeteendemönster. Om barnen leker med krigsleksaker kan en s. k.avtrubbningseffekt uppstå, som innebär att barnen kommer att alltmer accepteravåld i vardagslivet. Ävensocialstyrelsens lekmiljöråd har gjort betydandeinsatser för att väcka allmänhetens, ansvariga myndigheters ochbranschorganisationers intresse för alt vidta sådana inskränkningar i leksakshandelnsom det här gäller. Lekmiljörådeiär över huvud tagel mycket negativt inställt till krigsleksaker och arbetarhårt för att få bort dem ur leksakshandeln. Jag vill här peka på att vi intehar någon egen tillverkning av krigsleksaker i vårt land. taladeju i sitt anförande härom alt etl förbud skulle kunna skapasysselsättningsproblem i vårt land. Samtliga slörre leksaksfirmor importeraremellertid sina leksaker, som i första hand kommer från , ochUSA. Delär riktigt som tidigare sade, alt näringsutskotiet behandlade frågan om förbud mot import och Förbudmot försäljningen av krigsleksaker I belänkandet - som enhälligt antogs av - uttaladeutskottet bl. a. alt det är angeläget alt utbudet av denna typ av leksaker förändras.Samtidigt noterade utskollet att lekmiljörådet och föreirädare förleksakshandelns branschorganisationer hade inlett överläggningar om vissariktlinjer i fråga om försäljningen av krigsleksaker. Man utgick då från altöverläggningarna skulle komma att fullföljas. Det är riktigt att del var förganska sedan, , men vi har kunnat konstatera attöverläggningarna mellan lekmiljörådet och branschorganisationerna har varitresultatlösa. har kunnat konstatera alt branschens organisationerinte visat något större intresse för att i samarbete med rådet lösa problemet. I en tidningsartikel om krigsleksaker i Västerviks-Tidningen av den 20mars gör en direktör i uttalande som bekräftar lekmiljörådets uppfattning om bristandesamarbetsvilja från branschorganisationernas sida. Jag vill gärna fästakammarens och inte minst uppmärksamhet på delta uttalande. Motbakgrund av att branschen anser att krigsleksaker bara utgör 1-2 96 av deltotala leksaksulbudel ställs i tidningsartikeln två frågor: "Varför kanman då inte sluta sälja dem? Räcker det inte med misstanke om skadlighet?" Artikeln fortsätter meduttalandet av direktören: "Vissl har vi råd att undvara dessa .Men vi tror inte att de är skadliga. länge vi inget vet, tyckerjag det vore fegt att falla till föga för några kritiska röster." Dettaär ett mycket märkligt uttalande, inte minst med tanke på de citat som jag ochSten här har läst upp beträffande ställningstagande isamband med att vi behandlade förra årets moiion. Näringsutskotiethar under detta i sitt betänkande nr 48 än en gång fått behandlamoiioner om förbud mot försäljning av krigsleksaker. Den ena är enirepartimotion av m. fl. Den andra motionen har avgivits avGertrud och , två företrädare för de slorafolkrörelserna i vårt land. I anslutning till motionsförslagen uttalarutskottet bl. a. följande: "Detär enligt utskottets mening angeläget att man söker åstadkomma en sanering avutbudet av krigsleksaker. Inom pågår f n. en översyn ochomarbetning av riktlinjer för marknadsföring av leksaker. Frågan om utbudet avkrigsleksaker bör tas upp i delta sammanhang. Enligt utskottets mening böransvariga myndigheter i första hand söka komma till rätta med problemet genomfrivilliga överenskommelser med branschens organisationer. Om delta inte visarsig vara en framkomlig väg bör regeringen vidta erforderliga åtgärder." Vilyfter alltså över frågan lill regeringen -till handelsministern, som är ikammaren. Reservanternaanser att utskottets yttrande i denna del bör ha följande lydelse:"Utskottet vill ånyo understryka att det är angeläget att en sanering avutbudet av krigsleksaker kommer till stånd. I första hand bör detta ske genom frivilligaöverenskommelser." Motbakgrund av tidigare inlägg, där han mera polemiserade emotmotionärema än emot utskollet, vill jag fråga honom: Om nu dessa överläggningarinte kan komma till någol resultat, vilka åtgärder vill reservanterna dåföreslå i andra hand? Det skulle vara mycket inlressanl alt få veta del, fördet måste ju ändå här vara fråga om alt fullfölja någonting från utgångsläget"i första hand". Idetta sammanhang vill jag vädja till företrädare för branschorganisationernaatt tillsammans med ansvariga myndigheter genomföra ensanering av utbudet av krigsleksaker. Men om det skulle vara omöjligt att påfrivillig väg lösa problemet, så sluter utskottet upp bakom kravet på altflytta över frågan till regeringen. Då bör enligt min mening regeringenutnyttja all den sakkunskap som finns hos ansvariga myndigheter,, lekmiljöråd, intresserade barn- ochungdomsorganisationer och hos enskilda. Närdetgäller motionen 305 villjag hänvisa till vad utskottet har anfört ibetänkandet. Med detta ber jag att få yrka bifall lill utskottets hemställan. Förbudmot försäh-ningen av krigsleksaker () kortgenmäle: åberopar att lekmiljörådet i olika sammanhang hävdatatt krigsleksaker präglar barnen vid krig. Med all respekt för dessa uttalandenvilljag säga att enbart uttalanden av den här typen såväl från lekmiljörådetsom från inte kan vara till fyllest som sakligt underlag förenförbudslagstiftning. Jag menaratt man för tillämpa den praxis som vi är överensom i alla andra sammanhang, alt man skall bygga en eveniuellförbudslagstiftning på ett rejält utredningsundertag och en uttaladremissopinion och på att olika experter kunnat fö belysa frågan. Jag kan, ArneBlomkvist, konstatera att flera experter , däribland barnpsykiairiker,hävdar en diametralt motsatt uppfattning mot den som framfört. Vidarebör observera att det framgår av utskottsbelänkandet attkonsumentverket inte anser sig ha bevis för att krigsleksaker har en skadliginverkan och alt man uppmanat lekmiljörådei all framlägga dylika. Men sådanahar tydligen ännu inte kunnat presteras. Jagkan här citera en skrivelse från konsumentombudsmannen . Hansäger: "För att verket skall ha möjlighet att ingripa mot försäljningen avkrigsleksaker med stöd av 4 i? marknadsföringslagen krävs att verket kan göragällande alt krigsleksaker är psykiskt eller fysiskt skadliga. Verket saknaremellertid dokumentation för att styrka all sådana verkningar kan uppstå. Ettsätt att komma till rätta med problemet med krigsleksaker kan vara alt lekmiljörådet låter genomföra en undersökning som visar hur och på vad sätt barn påverkas av krigsleksaker ." Jag vill ställa följandefrågor till : Förbudmot försäljningen av krigsleksaker Fördet första: Har några bevis av den karaktär somkonsumentombudsmannen efterlyser och som enligt hans mening skulle utgöra ettordentligt underlag för etl sådant här beslut? Fördel andra: Vad menar utskottsmajoriteten med "erforderliga åtgärder"?Menar att utskottsmajoriteten vill införa enförbuds-lagstiftning? Är svaret ja eller nej? ArneBlomkvist frågar mig vad jag menar med "i andra hand". Självfalletmåsle man gå vidare på den linje som vi redovisat i utskottsbetänkandet ochdärefter, i andra hand, tillsätta en ordentlig utredning för att klariäggavilken grund det finns för olika experters synpunkter i den här frågan. ARNEBLOMKVIST (s) kort genmäle: Det uttalande som gjorde avslutningsvis i sin replikvisar ju att det egentligen ar ytterst litet som skiljer utskottsmajoritetenfrån reservanterna. För lägg märke till, , att utskottsmajoriteteni sin skrivning har sagt att tyngdpunkten i det fortsatta arbetet skall liggapå frivilliga överenskommelser, vilket i sin tur måste innebära alt ansvarigamyndigheter får fortsätta med det arbete som vi anser är så angeläget. Detskulle förvåna mig om leksakshandeln inte vill medverka eller ta hänsyn tillden opinion som finns i de stora folkrörelserna och i . Omriksdagen fattar beslut enligt uiskoltsmajoritetens förslag, skulle det förvånamig om leksakshandelns företrädare än en gång kommer att nonchalera en sådanopinionsyttring. Men vi antar, , att de även i fortsättningen ickevill sluta några frivilliga överenskommelser. Det är i ett sådant läge som vimenar från utskottsmajoritetens sida alt man måste lyfta upp frågan lillregeringen, till handelsministern. frågade mig: Vad menarulskottsmajoritelen med "erforderliga åtgärder"? Vi menar att med dentyngd som ligger hos regeringen bör fortfarande frivilliga överenskommelservara aktuella. Men skulle det inte visa sig vara möjligt heller för regeringenatt träffa överenskommelser, så måste regeringen inse all har enbestämd uppfattning i frågan och alt fortsatta ålgärder måsle vidlas. 1 detläget är det självklart all regeringen, för att kunna ta de initiativ somutskotlsmajortteien önskar, måste skaffa fram ett bättre material och utifråndelta vidtaga de åtgärder som kan anses nödvändiga. Del är delta som ligger bakom utskottsmajoritetensställningstagande i sakfrågan. () kortgenmäle: Kammarens ledamöter har noga noterat att inte harpläderat för att man skall införa förbudslagstiftning. Det har däremotmotionärerna gjort. Vi reservanter har avvisat förbudslagstiftning. Jag villupprepa frågan: Vill i ett sådant läge som jag beskrev haen förbudslagsiiftning -ja eller nej? Jaghar tidigare hävdat att beslutsunderlaget är bristfälligt. Jag sade attbarnpsykiairiker gör invändningar. Ingen utredning har i grunden analyseratproblemen, än mindre utforskat alla konsekvenser av att barn använder krigsleksaker.Vi kan konstatera att experterna är oeniga. I den 22mars finns en intervju med barnpsykiairiker i . a.: "Barn för utlopp för sina aggressioner genom att leka krig.Nekar vi dem krigsleksakerna damms aggressionerna upp och lagras. Vi kan inleförbjuda barns krigslekar medan barn via TV matas med våld och krig.Del är en dubbelmoral, som bidrar lill att förvirra barnen.- Får barndäremot i sina lekar bearbeta aggressioner är de oftast färdiga med demsedan." Jagskall inte, herr talman, värdera detta påstående. Jag har inte sådanaerfarenheter att jag vare sig kan instämma i eller ta avstånd från det. Vad jagskulle vilja understryka är att man måste göra grundliga utredningar innan manrusar åstad och hotar med lagstiftningsålgärder. Del är precis dettaulskottsmajoritelen faktiskt gör i betänkandet. Förbudmot försäljningen av krigsleksaker () kongenmäle: Får jag fråga : Var någonslans i utskottsmajoritelensuttalande skriver vi om förbud? Men har ställt en fråga till mig.Låt mig då säga: Skulle man inte komma fram till frivilliga överenskommelserutan frågan lyftas upp till handelsministern, är det alldeles uppenbart att mandå måste ta fram ell material. Troligen kommer det då alt finnas olikaalternativ. Även om jag inser att man då kan ställas inför svåralagstiftningsfrågor kan förbud i någon form vara ett alternativ. Närdet sedan gäller är det riktigt att han har uppmanatlekmiljörådet att företaga utredning om barnen psykiskt kan skadas avkrigsleksaker. Dessa frågor kommer andra talare all ta upp . Men enligtde uppgifter vi har fött i samband med utskottsbehandlingen har det bl. a.sagts: Det kan väl inte vara riktigt att vi skall utsätta våra barn för sådanaundersökningar! har en sällsynt förmåga alt citera enskilda och tidningar som ärpositivt inställda till krigsleksaker. Jag har i min hand ett pressmeddelandefrån lekmiljörådei där man under rubriken bl. a. skriver följande: "Omvi lockar barn att leka krig genom att ge dem krigsleksaker lurar vi dem atttycka att dödandet för makt, dödandet för att få rätt, är något luslbetonat,som man inte behöver ta på allvar. Genomatt den vuxne tillverkai/köpt/givit barnet krigsleksaken har den vuxne, som ärbarnets vägledare, sanktionerat leken och därmed rättfärdigat kriget." Detfinns anledning även för att ta del av de slutsatserlekmiljörådet kommit fram till. Jag tycker de väger tungt i dessa sammanhang. Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 4Riksdagens protokoll 1977/78:120-122 Förbudmot försäljningen av krigsleksaker ULLATILLÄNDER (c): När näringsutskoitei tidigare, närmare bestämt , behandlade enmotion om krigsleksaker betonade utskollet. som vi har hört tidigare här ,alt "det är angeläget att utbudet av denna typ av leksaker förändras". Någotsenare i belänkandet hette det: "Mellan lekmiljörådet och berördabranschorganisationer har inletts överläggningarom vissa riktlinjer i fråga omförsäljning av krigsleksaker. Utskottet utgår ifrån att dessa överläggningarfullföljs." , som tagit initiativ till sådana överiäggningar medleksaksbranschen, måste vi tyvärr konstatera, som också framhållits här, attden väg som alla med rätta anser vara den bästa, nämligen frivillighetens,självgranskandets och självsaneringens väg, har tett sig svårframkomlig. är möjligl, som också har sagts tidigare i debatten, att en förändring tilldet bältre under opinionens tryck har börjat ske - del finnsvissa tecken som lyder på del. Mankan konstatera alt ingen i utskottet frångått den ståndpunkt som utskottettidigare har intagit. Frågan om krigsleksaker är en angelägen fråga för helautskottet. Ireservationen upprepas denna ståndpunkt oförändrad, möjligen något skärpt iformuleringen-så upplever i alla fall jag det. Man säger nämligen: "1första hand bör detta ske genom frivilliga överenskommelser." Dettaär all notera, och det är bra men inte tillräckligt bra. Man har enligt minmening inte dragit den rätta slulsatsen av alt så myckel inle har skett . Näringet väsentligt har skett i de överläggningar som utskottet utgick ifrånskulle fullföljas, måsle man därav ha rätt att dra vissa konsekvenser.Visserligen är det fullt möjligt att en gång till uttala förhoppningen altövertäggningarna mellan leksaksbranschen och lekmiljörådei skall fullföljas.Tålamod är ju en egenskap som i så fall får en vacker tillämpning här. Mentålamod är på sin plats bara under förutsättning att inte otåligheten är denrälla inställningen. Det är viktigt alt något händer snart. Därför är intetålamod ulan otålighet på sin plats. Ju viktigare sak, desto störreotålig-hel.Därför är del också logiskt med en skärpning av skrivningen. Denskärpningen och debatten i massmedia har förmodligen avsattspår inom leksaksbranschen, som kanske - redan innan fållar sillbeslut om an en sanering måsle till - har dragit den rälla slulsatsen och självbörjat inse att krigsleksaker inte passar dess policy. Debatten omrestriktioner har i så fall egentligen haft en självuppfyllande funktion. Jagvill ägna åt all förklara varför vi tycker att del här är en såangelägen fråga. Vår utgångspunkt är en kännedom om den realism med vilkenkrigsleksaker avbildar kriget. Det är en i detalj verklighetstrogen återgivningav det moderna krigets våld och fasor: städer i ruiner, sargade människor,fångtransporter, störtade flygplan, skyttegravar, artilleribombardemang etc . Om det inte redan finnskan det vara på väg. För fantasin har egentligen inga gränser ochverkligheten är sådan att den sländigt överträffar fantasin. Jagär medveten om att man kan se på krigsleksakernas roll på olika sätt. Mansäger: Har vi inte alla lekt med gjutna tennsoldater som litet vilsegånget harhukat eller legat och tryckt vid salongsmaltans frans? Eller vi erinrar osskanske några enstaka brummande tanks som har larvat sig fram över parketten.Barnkammaridyllen förefaller fullständig och engagemanget mot dessa leksakersvåldspåverkan kan te sig överdrivet och litet löjeväck-ande. Menman kan också betrakta de realistiska vapenminiatyrerna som medel för denintensiva våldspåverkan som sker på bred front. Barnkammaridyllen är nog ensmula falsk i det här avseendet. Krigsmodellerna är i verkligheten ett mediumgenom vilket det gränslösa våldet och de senaste krigen kan återupplivas ochåterupplevas. Genom en lustbetonad rollek blir delta levande förflutna välintegrerat hos den uppväxande generationen. Detförrädiska ligger just i att det sker i lekens form. Leken är i vanliga fallkonstruktiv och lustbetonad. Den skall vara uppbyggande. Men när barn lekervåld blir leken destruktiv och nedbrytande. Leken får en inre motsägelse. Isjälva ordet krigsleksak ligger en motsägelse. Leken förmår göra luslbetonatdet som vi alla anser vara fasansfullt. Det är som om en ny makt kommer in ilekens lustgård.