prot · G10933 · 1977-12-31 00:00:00 — Jagtror inte att vare sig kulturulskotlels majoritet eller dess minoritet harannan mening än och hennes medmotionärer när del gäller behovetav insatser på kulturområdet. Del behövs insatser över hela fältet, både föratt stödja och på olika säll underlätta kulturskaparnas - om jag tillåts kalladem så - verksamhet i olika sammanhang och för atl göra det möjligt förmänniskor som i många avseenden står utanför ett aktivt kulturutbud att få delav ett sådant. Det slår helt klart att det här krävs väldigt många insatsersåväl av statsmaklen och sekundärkommunerna som av primärkommunerna. Det ärhelt uppenbart atl det förhåller sig på det sättet. Jag har ingen anledning atlavvika från uppfattning i det avseendet, och jag tror som sagtatt uppfattningen delas av utskottet. uppfattning skiljer sig från när det gäller de vägarsom hon anvisar i samband med dessa insatser. Vi menar atl del här i förstahand gäller att öka resurserna, att statsmaklen via förslag från regeringen ochgenom beslut i ställer ökade ekonomiska resurser till förfogande.Det är visseriigen viktigt och värdefullt att vilja myckel, men det räcker inteför all man skall uppnå några konkreta resultat. Detta framhålls också avkulturrådet i dess anslagsframställning /79, där det säger att det nugäller att fullfölja de reformbeslut avseende kulturområdet som olikasamhällsinstanser, t. ex. den svenska , har fattat, Om jag förstodYvonne rätt när hon avslutningsvis i sitt anförande sade att hon kommeralt välja andra vägar för atl få motionens synpunkter beaktade, sä återkommerhon tillsammans med partivänner med begäran om ökade anslag. Del är ju del somär det stora problemet. Självfalletfinns det, som också anförs i motionen, vissa utredningsbehov som inle ärtillgodosedda. Där skiljer sig kullurutskottel från motionärerna på ettbestämt sätt. Ulskotlet menar att de ytterligare utredningsinsatser som behövscentralt från samhällets sida skall skötas av och andraorgan. är ju en myndighet som är inrättad för att svaraför den statliga kulturpolitiken framför allt vad gäller att göra utredningaroch lägga fram förslag i olika avseenden, inle minst pä de områden som YvonneHedvall och hennes medmotionärer har pekat på. a. gäller det barns ochungdomars möjligheter lill delaktighet i ell aktivt kulturulbud. Det äruppgifter som ligger dels pä och , dels pä enviss grupp som arbetar inom departementet. Härkommer min stora förvåning in och mitt noterande av uppenbariigen bristfälligakontakter inom majorilelskonsiellationen. Del är tydligen så att YvonneHedvall först genom utskottets betänkande får reda på atl en grupp arbetar inomutbildningsdepartementet med barn- och ungdomsfrågor vad gäller kultur. Det ärenligt min mening anmärkningsvärt. Det finns tydligen myckel att göra för atttillskapa information mellan dem i regeringsställning som har ettmajoritetsansvar och representanterna församma majoritet i . Dä kanju väldigt mänga av de missförstånd som skingras först med ettutskottsbetänkande icke behöva uppstå och uppta tid. Därmed har jaginle sagt att det inle är viktigt, när nu inte dessa kontakter existerar, atlriksdagen via debatt i kammaren och via ulskottsbelänkanden får tillfälle attklarlägga faktiska förhållanden och skingra sådana här missförstånd. Jaghar inte funnit atl inlägg ger anledning till någon annanmening än den ett enhälligt kulturutskott har anfört i sitt belänkande. Jagber därför att få yrka bifall till utskottets förslag att motionen, på degrunder som utskottet har anfört, måtte avslås. Jag tror att Hans AIsén något missuppfattade mig när han sade all detvar anmärkningsvärt alt jag först genom utskottsbetänkandet fick vetskap omalt denna arbetsgrupp fanns. Det var inte det jag uttryckte min glädje över attha fått reda pä, för det visste jag tidigare, utan det var atl arbetsgruppenkommer att framlägga en rapport . Vad jag förstår av utskottetsskrivning var det även en nyhet för utskottet när betänkandet skrevs. Detär glädjande att höra att utskottet trots allt inte har någon annan mening änden jag har uttryckt i motionen. Tyvärr framgår det inte av betänkandet. Av denanledningen ansåg jag mig tvungen att ta i anspråk av karnrnarensledamöters tid för att uttrycka min besvikelse över att utskottet har haft enså låg ambitionsnivå i betänkandet. Detsägs vidare alt utskottet inte kan gå in på de vägar som jag har föreslagit,därför atl det kostar pengar. Men de förslag som ligger går till övervägandedel ut på begäran om att utredningar skall tillsättas och är alltså inte någrakonkreta förslag om kostnadskrävande åtgärder. Utskottetsäger också atl vissa utredningsbehov f n. inte är tillgodosedda. För en stundsedan fick jag till svar att frågorna skall skötas av , ochdärför frågar jag: Betyder det att ingen annan än fårge utredningsdirektiv och impulser till nya utredningar? HANSALSÉN (s): För att svara på den sista frågan först vill jag framhålla att detsjälvfallet står alla och särskilt majoriteten till buds att tillsätta hurmånga utredningar som helst, om nu detta är bristen i dagens samhälle. Jaghar förut upplevt del sä - och det tror jag att hela svenska folket har gjort -att när vi fick en ny regering skulle utredningsväsendet minskas ner, all delhar varit ett alltför rikhaltigt bestånd av utredningar, som - om jag nu kanskefår läsa det litet slarvigt - egentligen inle avsöndrar någonting från svenskafolkets synpunkt värdefullt. Nufår jag emellertid det intrycket atl vi skall tillsätta sä många utredningarsom möjligt för att lösa problem som jag och utskottet menar rimligen bör lösasi första hand genom ökade resurser lill kulturaktiviteter på olika områden. Delär del primära, som jag vill stryka under. Det är denna typ av resurser somkrävs. Jag hoppas att , när budgetpropositionen kommer om någramånader, bevakar att ekonomiska resurser ges för dessa ändamål. Såtill utredningsverksamheten, för all ta den från utskottets synpunkt. Utskottetanser och har tidigare ansett atl de frågor som tas upp i motionen ligger inomkulturrådets kompetensområde. När det finns en statlig myndighet, som har tilluppgift alt syssla med dessa frågor, vore del väl inte särskilt vare sigrationellt eller från skilda synpunkter lämpligt att välja vägen viapariamentariska utredningar. Vianser att har klart dokumenterat sin insikt om det behov som kanfinnas av atl ytteriigare belysa de frågor som berörts i motionen. Kulturrådethar dessutom ganska avancerade planer för sin fortsatta utredningsverksamhetbåde på de områden som motionen gäller och på olika andra områden, som bl. a.berörs i kullurulskotlels belänkanden nr 8 och 9, vilka senare skall behandlasi kammaren. Skall jag då fatta detta senaste inlägg sä, att det fortfarande slårvar och en fritt alt uttrycka önskemål om nya utredningsuppdrag och alt manäven kan länka sig att åläggs att genomföra dessa utredningar? Delifrågasattes om del är rätt och lämpligt all begära en ny parlamentariskutredning, när det redan finns en sådan tillsatt. Nej, givetvis inle. Men omdetta nämns inte ett ord i utskottsbetänkandel. Del finns inle en enda litensvag andning om att man skulle kunna tänka sig att uppdra ät en redan sittandeutredning att även utreda de frågor vi har tagit upp i motionen. HANS (): Jag blev litet ängslig, när jag lyssnade på . Nästan medförvåning i rösten frågade hon mig om det verkligen står henne och andraledamöter fritt alt lägga fram förslag om utredningar och annat. Även om jagtycker atl del politiska klimatet och myckel i det svenska samhället hargenomgått en beklaglig förändring , har detinte gått så långt atl någon har signalerat att man inte vill lyssna på och taställning till förslag som kan komma beträffande den ena eller andra fråganinkl. propåer om statliga utredningar. Vadsedan gäller frågans andra del, alltså möjligheten atl påverka statenskulturråd alt ta upp utredningsförslag och genomföra dem i konkretutredningsarbete, vill jag framhålla att man nu med den nya regeringens raskagrepp åtminstone i den frågan har sett lill att det är borgerlig majoritet istatens kulturråd. Det är "nya friska" tag. Det måste väl då finnasen god jordmän, föreställer jag mig, för en rad av de propåer som YvonneHedvall och andra progressivt verksamma pä det kulturella området kan tänkaskomma med och avsöndra idémässigt. Del finns alltså goda möjligheter att på degrunder som är vanliga inom alla partier - i varje fall inom värt - talaom för dem som representerar ens eget parti i en statlig myndighet alt detta ärviktiga frågor. Man kan också förutsätta alt partier i allmänhet fungerar såatt de synpunkter och idéer som kommer frän medlemmarna - de som stundom kallasgräsrötter - också bärs fram till statenskulturråd. Det är egentligen en av de primära uppgifterna enligt instruktionenför att försöka fånga upp vad, som det också litetegendomligt brukar heta, vanliga människor har för uppfattning i den härfrågan. Omjag har förställ rätt, så tolkar hon vanliga människorsuppfattning på det här området, så det finns väl goda förutsättningar atl fåutredningar till stånd också via , om det är motiverat och omfrågorna inte har utretts tidigare. Det mesta har nämligen utretts på delkulturpolitiska området. Men tyvärr -jag återkommer till det - är det främstde ekonomiska resurserna som alltjämt är för små. Jag tror att det är därYvonne och andra skall försöka sätta in den verkliga kraften, om viskall kunna föra de kulturpolitiska frågorna framåt. var rädd, sade han , och det må väl varahonom obetaget, om han tycker att det känns behagligt på något sätt. Men om hantänker efter vad det egentligen var jag sade, så borde han tycka all jag harstörre anledning att vara rädd än han. I sill första anförande sade nämligenherr AIsén att vissa utredningsbehov inle är tillgodosedda och att detta ifortsättningen skall skötas av . Det var då min rädsla dökupp. Jag började fundera över om herr 3 protokoll 1977/78:33 Nr 33 Alséns inlägg innebär att vi andra inte får komma med några idéer om Onsdaeen den "utredningar utan att detta helt och hållet skall komma från kul- Åtgärderför att Överläggningen var härmed slutad. §9 Åtgärder för att utveckla musiklivet Föredrogs kulturutskottets belänkande 1977/78:8 medanledning av motion om åtgärder för att utveckla musiklivet. SVANTELUNDKVIST (s): Jag konstaterar med tillfredsställelse atl utskottet anser att enutveckling av musiklivet i den riktning som jag uttalat önskemål om i minmotion är angelägen. Sedan jag väckte motionen har också i sinanslagsframställning för /79 redovisat ell omfattande programför hur de frågeställningar jag tagit upp i min motion bör angripas. Av dennämnda anslagsframställningen framgår att fäster slor viktvid åtgärder som går ut på att tillgodose en större mångfald i förhållandetill ett av kommersiella intressen alltför likriktat musikulbud. Detär också värdefullt atl påbörjat en kartläggning av hur detkommersiella fritids- och kulturulbudel påverkar ungdomarnas miljö ochungdomsorganisationernas verksamhet och atl delta kartläggningsarbete skallgöras i kontakt med bl. Del är vidare glädjande att kunnakonstatera den ökade aktivitet som utvecklats inle minst inomvårabildningsorganisalioner i dessa avseenden. Jag syftar här bl. a. pä deinitiativ som tagits inom ABF för alt bättre förankra musiklivet ifolkrörelsernas arbete. Medhänsyn tagen till utskottets positiva inställning i sak och de initiativ somnu redovisats i utskottets betänkande för att främja den utveckling som jagvill se inom värt musikliv är jag införstådd med att någon ytterligareutredning f n. inte är av behovet påkallad. Jag har sålunda för dagen ingetyrkande. Jag kommer självfallet att följa arbete i dettasammanhang med stort intresse. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Kommersialismensverkningar på kulturområdet Föredrogs kulturutskottets betänkande 1977/78:9 medanledning av motion om kommersialismens verkningar på kulturområdet, m. m. I delta belänkande behandlades motionen 1976/77:965av m. fl. (vpk), vari yrkats alt beslutade 1. att hemställa hos regeringen omen parlamentariskt förankrad utredning om kommersialismens verkningar påkulturområdet med beaktande av de i motionen anförda synpunkterna, 2. att hemställa hos regeringen omen utredning angående en kulturiag som garanterade en jämn kulturell standardoch förbättrade betingelser för en kraftfull utveckling av kulturiivet ikommunerna. Utskottethemställde alt skulle avslå motionen 1976/77:965. EVAHJELMSTRÖM (vpk): kommer all gå lill historien som den period då denkommersiella masskulturen slog igenom pä allvar och de försök som gjordes attförhindra detta var så marginella att de var dömda alt misslyckas. Ivpk:s motion 965 lägger vi fram en rad förslag till konkreta åtgärder, avseddaatt förhindra en sådan här utveckling. De förslagen avfärdas av utskottet på ensida - av okunnighet eller rädsla låter jag vara osagt. Viredovisar i vår motion också vår grundläggande syn på hur det kulturpoliliskaarbetet bör bedrivas. Jag skall här bara helt kort gä in på vår principiellaståndpunkt - den finns utföriigt redovisad i motionen - för att sedan ta upp ettpar områden där kommersialiseringen blir allt allvarligare. Kulturenkan enligt vår uppfattning inte ses isolerad från det samhälle vi lever i ochsom en angelägenhet för några fä. Kulturen är relaterad till den motsättningsom är grundläggande i alla kapitalistiska samhällen - den mellan arbete ochkapital. I bestäms kulturens villkor av de krafter som har den ekonomiska makten. Vpk anser att kulluren är en del av klasskampen, att kultur är ett uttryck för människors arbete, erfarenheter och upplevelser och ett redskap för atl förändra verkligheten. Underhela har kulturlivet alltmer kommersialiserats ochindustrialiserats. Kapital- och maktkoncentrationen inom näringslivet slårigenom också på kultursektorn. Kulturen har förvandlats till en försäljningsvara,där lönsamheten är den styrande faktorn, en massproducerad vara som passivtskall konsumeras, avsedd att påverka som en del av medvetandeindustrin ochavsedd att ge profit. Delär mot denna bakgrund vi ställt en rad krav också på den statligakulturpolitiken. De kulturpolitiska åtgärderna måste syfta till att bryta motmonopoliseringen och maktkoncentrationen, mot den kommersiella De måsle hasom målsättning att befordra en socialistisk kultursyn. präglas den statliga kulturpolitiken av att man ser frågan som ettdislribulionsproblem. Man bortser från kulturens klassförankring både ikonsumtion och i produktion. Man använder kulturpolitiken som ett instrumentför att skyla över klassmotsättningarna och dämpa det ekonomiska systemetsskadeverkningar. De problem som man trots alll erkänner inom kulturområdetskjuter man framför sig eller bortser fegt ifrån. Denskräpkullur som barnen erbjuds har man uppmärksammat men inte åtgärdat annat änmarginellt. Barnen och ungdomarna är den grupp som de multinationella företagenframför allt riktar in sig på. Jag skall här bara ange några exempel. Avdet utbud som finns av barnfilm, serier, böcker, musik och leksaker för barn ärenligl de senaste siffrorna mellan 80 och 90 96 importerat, ofta framställt avmultinationella företag. Våldsinslagen är vanliga. Alla kulturella särdrag ärutrensade. skall t. ex. passa i en rad länder. Därför kanman t. o. m. se bilar köra mitt på vägarna, eftersom en del länder har höger-och andra vänstertrafik. Böckerna för de äldre barnen och ungdomarna är uppbyggdaefter mycket bestämda scheman, de är fulla av fördomar och odemokratiskavärderingar. De idealiserar ett konservativt, för att inle säga reaktionärt,könsrollsmönster och propagerar för en auktoritär människosyn, där hjälten äröveriägsen alla andra. De är ofta rasistiska och förhäriigar väldet som enmöjlighet att lösa konflikter. Detsamma går igen när det gäller serierna. Jagrekommenderar såväl kullurulskotlels som ledamöter att ta sig entitt i tidningar som Varulven, Dracula eller Chock och skräck. Och det är ingenliten marknad del rör sig om ulan en väldigt snabbi växande. Vilkaär det då som läser dessa böcker och serier? Alla gjorda utredningarvisar att det är arbetarklassens barn som drabbas av denna kulturimperialism. Gårvi så lill filmproduktionen finner vi att 1 av 20 svenskproduceradefilmer är en barnfilm. Detmest slagkraftiga mediet - TV - har analyserats frän barnsynpunkt avtre forskare på . Deras bok heter Blunda inte för barnens tittande.Men det är uppenbarligen vad man gör i kulturutskottet. I boken redovisas hurmyckel barn och ungdomar tittar på TV och vad de tittar på. Det är skrämmandesiffror. Barnentittar mycket på TV och ofta pä vuxenprogram, i första hand de s. k. underhållsprogrammen.Också här, påvisar författarna, slår kommersialiseringen myckel kraftigtigenom. Få program är egentillverkade och importen stor. Också här slårlikriktningen igenom. Programutbudet passiviserar snarare än aktiverar. Delsprider ideal och myter om individualism och om personlig och ekonomisk frihetefter känt USA-mönsler. Men friheten blir enfrihet för några få och en ofrihet för de många. Den blir en frihet attförtrycka, och folkflertalet påtvingas ett mönster som skiljer sig frän de egnaerfarenheterna och upplevelserna. Dehär perspektiven pä TV blir än mer skrämmande om man lyckas driva igenom detprojekt som diskuterades , nämligen . Vibetraktar detta som en av de viktigaste kulturpoliliska frågorna pä flera år.Genomförs delta projekt är det verkligen en seger för en borgerligpassiviserande kultur och för kapitalets strävan att kontrollera allt störredelar av vårt liv. Vilär få återkomma till denna fråga, men jag vill ändå kort beröra den, eftersomdet förefaller som om besluten redan börjat fattas, helt utanför demokratiskkontroll. Hur kan man annars förklara de annonser där del söks personal lillsatellitkommunikation och de planer som finns inom den industrin att startamassproduktion av de tillsatser som kommer att krävas till TV-motlagarna? Nordsathänger nära samman med vilken kulturpolitik man väljer atl föra. Valet kommeratt stå mellan Nordsats borgeriiga masskultur och en verklig satsning på enprogressiv kultur såväl inom som utom . Nordsats främsta syfte ärinte kulturellt utan ekonomiskt. Industrin vill ha en gemensam masskultur someffektiviserar försäljningen av dess produkter. Andra ekonomiska skäl som talarför projektet är atl marknaden för färg-TV nu börjar mättas - nu vill man haett nytt miljardprojekl som sätter fart på försäljningen. Någraegentliga kulturpolitiska skäl kan vi alltså inte finna ligger bakom projektet- och inte heller det skäl som utbildningsministern så gärna framhåller,nämligen invandrarnas intressen. Den största gruppen invandrare i -finländarna - har tvärtom tagit avstånd frän projektet. De har framhållit attvisst vill de ha fler finska program men att det finns andra möjligheter att åstadkommasådana. Man kan bygga ut länkförbindelsen mellan våra bägge länder eller ocksåkan man i producera program som lar upp situationen för de finländskainvandrarna här och . Utskottet avvisar våra bägge krav, dels om en samlad ulredning avkommersialismens verkningar, dels om en kulturlag som skulle garantera en jämnkulturell standard i kommunerna. Utskottethänvisar beträffande det första kravet till . Men som viframhåller i vår motion så finns det ingen samlad överblick. Kulturrådethar inte presenterat någon analys av kommersialismens verkningar. En radinstanser sysslar i och för sig med frågan, bl. Menutredningarna är splittrade, och de är inle politiskt förankrade. Vi kanskekommer alt få en rad beskrivande utredningar men inga konkreta förslag tillåtgärder och ingen ordentlig genomlysning av hela problematiken. Det är justdetta som karakteriserat de senaste årens utredningsförslag. Man analyserar ochbeskriver styckevis och dell, men de konkreta motåtgärderna saknas i stortsett. Det senaste exemplet är litteraturulredningens förslag, som i stort settinnebär ett stöd helt på branschens villkor. Ochmedan beskrivningarna och utredningarna fortskrider, sä förstärks maktkoncentrationeninom den kommersiella kultursektorn. Under liden rustar kommunerna nedkultursektorn, och ojämlikheten mellan kommunerna (jkar. försvårassituationen för de progressiva kulturarbetarna, för centrumbildningarna ochför de fria grupperna. Arbetarrörelsenhar viktiga traditioner alt slå vakt om. Den tog från första början upp densocialistiska kulturkampen. Den slog vakt om de progressiva och levandeinslagen i det historiska kulturarvet. Den måste försvara vad som uppnåttsoch utvidga kampen mot de imperialistiska monopolens nedbrytande krafter.Tyngdpunkten i den kampen måste ligga på arbetsplatserna, i skolorna, i detdagliga livet och i kulturarbetarnas organisationer. Utskottethar varit helt enigt i sitt yrkande om avslag pä vår motion. Samtidigtframställer emellertid en interpellation som tar upp justmaktkoncentrationen inom kultursektorn. Jag skulle därför vilja ställa någrafrågor, bl. a. med anledning av interpellation: Hur ser egentligensocialdemokraterna på maktkoncentrationen inom den kommersiella kultursektorn?När kan man förvänta sig att , som sysslat med detta arbete - det har varit högt prioriterat och intagit en särställning -, läggerfram något resultat? Med detta, herr talman,vill jag yrka bifall till vår motion nr 965. HANS (): sade inledningsvis när hon argumenterade för vpk:smotion nr 965 all kullurutskottel avfärdat motionen på en sida. Henneskommentar till detta var alt del berodde antingen på okunnighet eller pårädsla. Jagkan säga till att del inle beror på vare sig okunnighet ellerrädsla när kullurutskottet har vall att i sitt belänkande ta uppmotionsförslagen på del sätt som skett. Del är helt enkelt så - och det tyckerjag är ganska klart och ganska respektabelt - att utskottet vall alt i det härläget avstå från en ideologisk genomlysning av de problem som motionärerna tarupp. Varförhar vi dä valt vägen att enbart yttra oss om yrkandena? Det beror bl. a. på atlvi - och delta är del mycket viktigt att komma ihåg, men del tycks EvaHjelmström och många andra som för kulturpolitisk debatt på det säll som hongör glömma bort - tidigare haft ett utredande kulturråd i det här landel.Numera har vi ett med myndighetsuppgifter. Kulturrådetarbetade under en god del av 1960-lalet och långt in på 1970-talel med dekulturpoliliska frågorna i myckel vid mening. Arbetet var bl. a. starktinriktat pä de spörsmål och delområden som berörs i vpk-motionen, och man logäven upp andra kulturpoliliska frågor. Detär alltså inle så, som man kan få ett intryck av när man lyssnar lill EvaHjelmström och läser vpk-motionen, alt det här är frågor som det svenskasamhället och de ansvariga politikerna inle har befattat sig med och inte haft intresseför. Detär djupt orättvist atl dra en sådan slutsats av motionen. Det är möjligt attjag drar en alltför avancerad slutsats. Därför vore jag glad att få dendementerad. Jag får del intrycket av att hon inle vill kommaihåg eller - av okunnighet, möjligen rädsla, för att citera henne - inte villkännas vid tidigare mycket genomlysande utredningar. Utskottethar konstaterat, och det framgår också klart i betänkandet, att vpk-motionensförslag kan tillgodoses på andra vägar. De avsikter som ligger i enparlamentarisk utredning bör bättre tillgodoses via , som hardet övergripande ansvaret för kulturpolitiken på det statliga planet. Detprimära är, som jag ser det, att det i betänkandet sägs att kulturrådetprioriterat de här frågorna. Det måste vara något slags övertro på attparlamentariska utredningar skall kunna lösa sädana här problem som driver vpkatt framföra önskemål om dylika utredningar. Inomparentes skulle jag vilja säga att i vpk:s motion finns värderingar som jag somenskild riksdagsledamot och ledamot av kulturutskottet delar i många stycken.De starka kommersiella krafter som agerar är uppenbart ett problem. Ianledning av fråga om interpellation vill jag svaraalt den debatt som kommer att föras i anledning därav får väl tadel av och på så sätt få besked om uppfattning. Utskottetfäster i sin skrivning stort avseende vid arbete.