prot · G109149 · 1977-12-31 00:00:00 — Vadsom gjorts under beredningen i departementet är alt man i nära samarbete medteleverkets experter undersökt tillgången på frekvenser samt koslnaderna förnärradion, att man haft överiäggningar med upphovsrätts-organisationerna föratt konstalera alt hithörande frågor inte kommer all innebära några svårigheterför försöksverksamheten och all man utarbetat förslag lill närmarebestämmelser. Konstitutionsutskottetoch kulturutskottet tillstyrker nu proposilionen, alltså atl enförsöksverksamhet med närradio sätts i gång. En pariamenlarisk utredning får iuppdrag alt lägga upp försöksverksamheten och närmare analysera de problem somsådana sändningar kan aktualisera. Utredningen skall lämna förslag på hur enpermanent verksamhet med närradio och när-TV skall se ut. 1 den socialdemokraliskareservationen säger man nej till regeringsför- slaget och vill i ställetha en försöksverksamhet med en utvidgad lokalradio -alltså en försöksverksamhetinom den allmänna rundradions ram. Detta går rakt emot tankarna iradioulredningen. Där sade man enhälligt all del finns behov på del lokalaplanet som inte tillgodoses av den allmänna rundradion och som enligtutredningens mening inte kan tillgodoses av denna. "Ideella, religiösa,fackliga och politiska folkrörelser och organisationer har sålunda behov av attnå både sina egna medlemmar och allmänheten med program som lokalt informerarom och anknyter till den egna verksamheten." Idetta syfte var ulredningen allmänt selt positivt inställd till en utvidgningav etableringsrällen pä della område. Det innebär emellertid inte att man gårifrån den syn på radio- och TV-verksamheien som benämns "public servicebroadcasling" och som innebär ell uppdrag från samhällels sida all sändarundradio i allmänhetens Oänst. Utredningen konstaterar enhälligt atl det ärväl förenligt med en sådan syn att elt avgränsat område förbehålls annanprogramverksamhet än sådan som bedrivs på statligt uppdrag. Närradionär alltså en helt annan sorts radio än riks- och lokalradion. Den ingår inte inågol statligt nät av radiosändare, och den får inte ett öre av licenspengarna.Därför är det en omöjlighet, som utskottets ordförande framhöll i sittinledningsanförande, all utskottet skulle vilja inskränka på lokalradion lill förmånför närradion. Närradion utgör en möjlighel för lokala grupper av olika slagalt använda sin yttrandefrihet. Verksamheten leds av dessa grupper, som ocksåskall bekosta den. Sändarna är myckel svaga,och de som medverkar i programmenskall inte påräkna någon ersättning. Belräf-fönde ansvarighet gäller sammaregler som för pressen. Kommersiell reklam är förbjuden. Detär alltså här fråga om en ren amatörism. Om det nu finns intresse hos grupperav lyssnare kan närradion bli ett värdefullt lillskotl lill del kullurellautbudet. Den kan också kompleltera den reguljära radions masskommunikation meden närkommunikaiion. Skulledä inte - som socialdemokraterna tycks mena i sin reservation -lokalradionkunna fylla den funktionen? Ja, visst kan lokalradion gå in med reportage ochdiskussioner som gäller etl myckel avgränsat geografiskt område, men del är motdess principer att kontinuerligt följa vad som sker inom varje sådanl område.Dessutom är del ju omöjligt av ekonomiska skäl. Närradions kostnader blir bara enbråkdel av lokalradions. Detta är hell förklariigt, eftersom lokalradion är ochskall vara en professionellt utformad radio, under del all närradion innnebären amalörverksamhei. Dessutomger närradion de enskilda grupperna möjlighel alt sända på sina egna villkor,vilket ju inte gäller inom lokalradion. Där är det lokalradion som prövar omprogrammet blir "tekniskt, juridiskt och programmässigt försvarbart". Utskottetär positivt till lokalradion och till dess försök med "allemansradio".Men "allemansradion" tillhör lokalradion, och den verksamheten äralltså av en helt annan karaktär än den närradio som utredningen ochproposilionen föreslår. Sä i verkligheten innebären bifall lill s-reservalionenhell enkelt rent avslag på förslaget om närradio. Radionsoch televisionens Jörisatta verksamhet, m. m. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, ni. Dethar i motioner och även i denna debatt uttryckts en del farhågor i fråga omnärradion. Det har anförts atl den skulle kunna bli en lätorisradio, eftersomfrekvenserna inte skulle räcka till. Men det intressanta är ju att underberedningens gång har man funnit att tillgången pä frekvenser är avsevärtstörre än vad man trodde, och den kommer all ylleriigare ökas inom ennära framtid. Iproposilionen sägs också i fråga om försöksverksamheten: "Det är angelägelatt olika landsdelar, olika typer av orter (glesbygd, förort och tätort) ocholika typer av sammanslutningar blir representerade sä alt man får elt hållbartunderlag." På många andra ställen i världen försöker man just nu med engiannskapsradio som är av ungefär samma typ som närradion och som kan ge enmöjlighet alt ersätta masskommunikation med närkommunikation. Den kanstimulera till sädana kulturaktiviteter ute i bygderna som vi i kulturutskotietså ofta har efterlyst. Vidarehar det framförts alt kostnaderna skulle bli så höga att endasl penningstarkaorganisationer skulle ha råd att sända. På grund av den låga sändareffekten ochframför allt de frivilliga insatserna blir kostnaderna emellertid överkomliga -sändarnas räckvidd blir bara . Under försöksverksamheten kan televerketlillhandahålla en sändare lill en total årskostnad av , och densändaren kan ju delas av flera grupper. Sludioulrustningen är mycket enkel.Televerket har beräknat anskaffningskostnaden till , men denkan också bli avsevärt lägre. Studioutrustningen kan ofta placeras i ettvanligt sammanträdesrum, och även den kan ju användas av flera grupper. Farhågornaför atl reklam skulle smyga sig in är överdrivna. I proposilionen strykerutbildningsministern tydligt under att det inte får förekomma reklam. Dessutomärju den begränsade räckvidden för sändningarna och verksamhetens frivilligakaraktär i sig själv etl skydd mot kommersialismen. En överträdelse av förbudetinnebär också att tillslåndel dras in. Eftersomnu samma regler i princip skall gälla som för pressen, med undantag förreklamen, finns det inga krav på åsiktsbalans. Däremot finns behov av skydd förpersonlig integritet och kontroll av sakuppgifter. I motioner har förslagitsatt radionämnden skall kunna pröva programmen i delta hänseende. 1proposilionen las också denna fråga upp där del sägs: Även om alliså, i likhetmed vad som gäller för pressen, inga bindande etiska regler föreskrivs är delgivet att den sändande sammanslutningen bör ålägga sig krav pä kontroll avsakuppgifter, pä skydd för personlig integritet och på att lämna berikiigandeav felaktiga sakuppgifter. Ilikhet med anser kulturutskotiet atl regeringen börpröva motionärernas förslag i detta avseende. Det kan göras med ledning avresultatet av försöksverksamheten. Detär, herr talman, naturligt att en ny verksamhet möts med mänga frågetecken ochfarhågor. Utskottets förslag innebär en möjlighet atl genom prakliska försökpröva om den tanke som två radioulredningar varit överens om är riktig. Manbinder inga stora ekonomiska eller personella resurser under försöksverksamheten.Riksdagen kommer alltså att vara helt fri att ta ställning lill frågan om eneventuell permanent närradio när ett utredningsförslag föreläggsden. De principiella frågorna har diskuterats . Den tekniskaulvecklingen har underiältal en lösning av frågan. Det är bara genom praktiskaförsök som vi kan gå vidare. Låt oss därför göra del. Jagyrkar bifall till utskottets förslag och avslag på den socialdemokratiskareservalionen på denna punkt. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Jag villgärna kommentera en del av mina moiionskrav. 1960års radioutredning föreslog ett system med treåriga, rullandeverksamhetsplaner. Tyvärr genomfördes aldrig delta förslag av den dåvaranderegeringen. Erfarenhetenhar visat på behovet av att vidta effektiva åtgärder för att skapabättre möjligheter lill långsiktig planering. I direktiven lill 1974 årsradioutredning sade departementschefen: "De sakkunniga bör överväga formerför medelstilldelningen till sä atl långtidsplaneringenunderlättas utan atl för den skull statsmakternas möjligheter aU bestämmautvecklingstakten för radio- och TV-verksamheten begränsas." Radioutredningenutformade en system utifrån dessa två krav. Resultatet blev identiskt medutredningsförslaget radioutredning: treåriga rullandeverksamhetsplaner. Remissinsiansernavar över lag eniga med utredningen på den här punkten. Många trodde atl någoläntligen skulle bli gjort åt de problem som systemet med ettåriga budgetarskapat. Alla som ägnal den minsta tanke åt problem måste kunnasälta sig in i de olägenheter som etl sådant budgetsystem innebär för SverigesRadio med dess långsiktiga produktionsbeslut och åtaganden. Menregeringen är lika fullt beredd aU göra om del gamla misslaget att integenomföra förslaget med rullande treärsplaner. Argumentationen blir inte bällreav alt vi enligt utskottels talesman skall läsa det hela som atl det kommer. Änobegripligare blir det bara. Detkonstiga är an förslaget har avvisats med motiveringen att del skulle bli fördyrt i nuvarande ekonomiska situation. Det är verkligen ett obegripligtargument. I verkligheten skulle det naluriigtvis inte bli elt öre dyrare aUdriva med en rullande verksamhetsplan. Tvärtom skulle kanske deplaneringsvinster som etl sådant system medför ge en motsatt effekt. I varjefall skulle det innebära stora fördelar för . Enligt förslagetskall till varje års anslagsframställning utarbeta alternativatreårsplaner för verksamheten. Dessa verksamhetsplaner skall alltså vararullande, i den meningen atl de kompletteras med intäkter, kostnaderoch verksamhetsplaner för etl nytt år. Statsmakterna har med detta system fullmöjlighet all vaOe år pröva verksamheten och besluta om medelstilldelningen.Sedan planen fastställts skulle och ha frihet attfatta beslul inom ramen för planen. De skulle då också ha möjlighet att Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. skjulautgifter över budgetårsgränsen. Detär fullständigt obegripligt att utbildningsministern avstår frånatl lösa denna planeringsfråga, när vi i utredningen har pekat på en lösningsom utbildningsministern själv säger sig vara sympatiskt inställd lill ochtrots att del saknas något hållbart argument för atl avvisa förslaget, eftersomdet här systemet också går att applicera på det organisationsförslag som utbildningsministernhar presenterat. Erfarenheterna har i många är sagt att denna förändring måstegenomföras, och del är också en bedömning som remissinsianserna gör. På dennapunkt får man verkligen hoppas att utbildningsministern får bakläxa avriksdagen. Närdel nuvarande Ivåkanalsystemet infördes i TV varnade många för atl det somkallades "stimulerande tävlan" i praktiken skulle bli en jakt efterhöga publiksiffror i stället för tävlan om kvalitet. Del harockså många gångervisal sig all det fanns en hel del fog för de farhågorna. I Radiosegen utvärdering av TV-verksamheten visade det sig bl. a.alt de intervjuade producenterna inte upplevde någon stimulerande tävlan utanjust en jakt på publiksiffror. Delär naluriigtvis en överloppsgärning att påpeka det stora ansvar som SverigesRadio har på grund av sin fasta förankring i allmänhetens vardag. TV-tittandetär den dominerande kvällssysselsättningen. Fyra av fem invånare lyssnar påradio och ser pä TV . Den enskilde ägnar i genomsnitt mellan en ochtvä limmar per dag ål TV. Delär också hell klart att etermedierna har en genomslagskraft som saknarmotsvarighet. En genomförd undersökning visar atl del absolutvanligaste samtalsämnet på jobbet är vad man säg på TV dagen innan. Helatanken med en renodlad kanalkonkurrens var egenlligen dödfödd från början, hellenkelt av del skälei all den är orältfärdig mol publiken. Del som i ställetbehövs är en samordning av hela programverksamheten både när det gällerämnesvalet och sändningstiderna. tvingades också successivtförändra principerna för koordinationen beslut, bl. a. därföratl man fick utomordentligt hårda publikreaktioner. Med del ullalade syftet atlöka publikens valfrihet förordade man proposition, atl för atlprogramenheterna skall få den självständighet som är önskvärd bör samordningenav programplaneringen i princip begränsas till fördelning av sändningslider påolika huvudkategorier, exempelvis nyheter, underhållning, teateretc. Med ensådan ordning uppnås att program av samma typ inte sänds samt får gemensamma ul- och ingångar mellan programmen. Tillsina grunddrag upprätthölls denna samordningsprincip fram . Menganska snart visade publiksiffrorna oroande tendenser. TV-publiken utnyujade istor ulslräckning valfriheten till atl undvika de informativa programmen ochuppsöka underhållningsprogrammen. När alltså sökte genomföra denav slatsmakterna rekommenderade valfriheten blev effekten sjunkandepubliksiffror för de informativa programmen. hade denfilosofin att kvaliteten i programutbudet berodde pädålig vilja hos medarbetare att uppfylla kraven i bl. På annat sätt kan man inte tolka påslåendet att de informativaprogrammen genomgående var ensidiga. Men del kostar pengar atl göra braprogram. När resurserna är knappa är det därför - till gagn för publiken-nödvändigt att planera utbudet. Enrenodlad kanalkonkurrens av del slag som infördes genom beslul innebärmindre möjligheter lill ämnesmässig bredd och täckning än i etl samplaneratsyslem. Det är därför enligt min mening nödvändigt atl inför dagens beslutslarkl ifrågasätta de luddiga skrivningar om samordning som finns i betänkandetoch i propositionen. Radioulredningenfann alt en grundläggande koordination är helt nödvändig, och i den slutsatseninstämde många remissinstanser. Men i proposilionen finns inga förändringargentemot beslut. Kanalkonkurrensen skall bestå, helt utanmodifieringar. Iradioulredningen föreslog vi alt samordningen skulle läggas direkt underföretagsledningen. Utbildningsministern har inte kunnai gå på den linjen av ettmycket enkelt skäl: Han vill inte ha någon företagsledning, han har slagitsönder organisationen och inte heller när det gäller TV-verksamheten är hanintresserad av någon samordning. Utbildningsministern är så rädd fördel hankallar loppstyrning, att varje lanke på samordning faller samman av del skälei.Enligt utskottsmajoriteten är det i denna fråga en gradskillnad mellan minuppfattning och utskottets. Det är alldeles fel. Det rör sig inte om någongradskillnad. Ni är helt enkelt oeniga i sakfrågan. Iproposilionen är man inte intresserad av att förändra synen på konkurrensenmellan kanalerna. Tvärtom slår man på nytt fast principen om atl det skall varatvä konkurrerande kanaler. Sedan hoppas man att det skall ske något slagssamordning. Men hur denna samordning skall ske och vilken sorts samordning detskall vara vel ingen. När dä utskottet talar om alt mitt krav på samordningblir tillgodosett vid en händläggning av samordningsfrågorna på det sätt somavses i propositionen, så förstår jag inte vad det är för handläggning manmenar -jag har inte kunnat spåra någon. Jag har inte kunnat finna annat änstilla förhoppningar om någonting - och del är oklart vad. Närdet sedan gäller den numera berömda 6 § i radiolagen så har väl få saker ägnatsså i denna kammare. Jag och har haft en annan uppfattningän uiredningsmajoriieten om ändringen av demokratibegreppet. Vi kunde inte senågra skäl för att göra en ändring. Några sådana skäl kan jag fortfarande intese, framför allt inte efter att ha hört de borgerliga företrädarna, t. ex. PerOlof . Radionämndenhar här utbildat en praxis som fungerat väl. sade Per altradionämndens behandling inte hade varit problemfri. Men tror då någon atl denföreslagna ändringen kommer att bli problemfri för radionämnden? Nej, snararekommer problemen alt öka. Det allvariiga är dock alt del inte går att helaliden tala om behovet av en mycket vidsträckt yttrandefrihet och sedan vidtaåtgärder som bara skapar oro för all syftet är del rakt molsalla. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Denkrilik som riklas mot dessa fullständigt omotiverade ändringar möts dä avkonstitutionella argument. Delta är ett tecken på argumentnöd. Utskottet harhos fått söka stöd för alt förslaget inte innebär sådanarisker för yttrandefriheten som befarats. Det ärju uppenbart aU den borgeriigamajoriteten i kulturutskottet fån springa till den borgeriiga majoriteten ikonslilutionsutskotlet för alt skaffa sig någol argument i en debatt som manannars inte skulle kunna klara. Och del är inget övertygande argument. Detintressanta ärju om konstilulionsutskoltel möjligen har funnil all dennuvarande ordningen på någol sän inneburil någon inskränkning i yUrandefriheten.Så ärdet naluriigtvis inte. De enda argument som används mot förslaget imolionerna är alltså renl formella. I verkligheten används de bara för atldölja att man gjort en politisk bedömning. Vad som fortfarande står kvar efterdenna debatt är all de förändringar som föreslås kommer alt innebära attutrymmet för kontroversiella program minskar. Del är många som önskat ge radions och televisionens fortsattaverksamhel etl ord med på vägen. Jag skall därför nöja mig med alt beröra ettpar punkter, nämligen lokalradion och närradion. Iproposilionen talas om alt de framlagda förslagen utgår från den grundsyn omradio och TV i allmänhetens Oänst som präglar gällande avtal mellan staten ochSveriges Radio. "I allmänhetens Oänst" är en formulering som ingenkan ha några invändningar mol, men dess sakliga innehåll är därmed intesärskilt väl definierat. En allmänhetens Oänare kan nämligen vara mer ellermindre lyhörd för den allmänhet som beOänas. Och det är inget tvivel om attmånga människor uppfatlar de för programmen ansvariga inom radio och TV sornganska litet benägna atl lyssna på synpunkter och atl låta sig påverkas av dereaktioner som skilda program väcker. Förmonopol förelag med slor genomslagskraft är det viktigt alt kunna skilja på vadsom är atl upplysa och vad som är all söka uppfostra, vad som är att informeraoch vad som är atl indoktrinera. Alltför många tycker sig vara utsatta förenåsiklspåverkan i stället för att beredas tillfälle till en självständigvärdering och bearbetning. Hurskall man kunna förändra den siiuationen ulan all gä in med en detaljstyrningav programpolitiken, vilket skulle inrymma många risker och därför äroacceptabelt? Jag tror au en ökad valfrihet i etermedia är den enda framkomligavägen. Möjligheten atl "välja bort" det som inte känns rikligt ochangeläget blir därmed etl effektivt instrument i delta sammanhang. Såvällokalradion som den föreslagna närradion bidrar till en sådan valfrihet. De ärockså etermedia med en kortare väg mellan lyssnarna och dem som är ansvarigaför programmen. Mot den bakgrunden ärdet väsentligt att den positiva hållningtill lokalradio och närradio som präglar utskottsbetänkandel även får sittgenomslag i den fortsatta utvecklingen. Lokalradionskall i sin verksamhet vara inriktad på kultur och samhällsarbete, pånäringsliv och organisationer inom sändningsområdet. den möjlighel medarbetarnahar att lära känna kulturskapare och folkrörelserepresentanter, politiker ochnäringslivsfolk inom regionen. När man ser vilken liten kontaktyta radio och TVpå riksplanet tycks ha med människor inom skilda samhällssektorer - ett antalinne-personer figurerar ständigt -måste man glädja sig åt den breddninglokalradion i del avseendet representerar. Lokalradionutgör även ett värdefulll komplement till lokalpressen - i särskilt hög grad iregioner med ensidig presslruktur. Men om detta skall fungera i praktiken,måsle lokalradion vara etablerad även utanfö- huvudorten. Lokalpressen skulleinte kunna överieva utan sin ofta detaljrika information från många, även små,orter inom spridningsområdet. Lokalradion måste utifrån sina speciellaförutsättningar eftersträva en liknande förankring. Att bygga upp en sådanstruktur, som kan ha varierande utformning i olika lokalradiodistrikl, kräverett betydande resurstillskott och kan inte ske per omgående. Men det ärsynneriigen viktigt att dessa synpunkter beaktas vid den kommande fördelningenav medel mellan de olika programbolagen. Jaghänvisar lill del tillkännagivande utskottet föreslår i fråga om lokalradion.Del är en klar markering av den vikl utskottet tillmäter lokalradion i delframtida samlade elermediaulbudet. Sänågra ord om närradion. Andra frågor, såsom frågorna om organisationsförändringenoch demokratiparagrafen, har kommit i centrum för den allmänna diskussionen.Men den långsiktigt mest betydelsefulla delen av propositionen kan visa sigvara den som gäller närradion. Vihar i vårt land kommit att betrakta radio och TV som förmedlare av ett centraltproducerat utbud, näst intill oåtkomligt för den enskilde. Med lokalradion känslan luckrats upp, men i fråga om de enstaka programmen sker alkjämtproduktionen i etermedia på företagels och dess Oänstemäns villkor. öppnasmöjligheten för olika organisationer att själva presentera sig för allmänhetenoch hålla en regelbunden och personlig kontakt med medlemmarna. Dennaverksamhet kan naluriigtvis inte bedrivas inom ramen för lokalradionssändningsrätt med möjlighel för lokalradion att godkänna eller förkastainslagen. I närradion gäller del ju att ge skilda grupper möjlighet att självautforma vad man vill föra fram. Det kan inte få filtreras av lokalradion. Denövergripande balansen uppnås genom att flera intressenter får verka på varjeförsöksort med närradio. En effekt av närradion är säkert atl allmänhetensinställning till etermedia blir mindre högaktningsfull. I gengäld blirförståelsen större för de krav som ett framgångsrikt programutbud ställer.Detta är något som de professionellt verksamma inom radio och TV kommer alt hanytta av. Skalletermedia arbeta "i allmänhetens Oänst" förutsätter del atl denenskilde inte bara är en passiv lyssnare eller tittare utan också får en aktivroll. Rätt utformade har lokalradio och närradio särskilda förutsäUningar attuppfylla det villkoret. De bör därför ges goda utvecklingsmöjligheter. Denföreliggande propositionen tillgodoser dessa önskemål. Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. 9 prolokoll 1977/78:149 Radionsoch televisionens fortsatta verksamhet, m. m. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk): Vi som slår långt ner på talariistan och måste tala efter kl. 17.00fårju inte våra anföranden utsända i TV. Det visar hur orättvist det är i dennavärid och hur svårl det är atl i praktiken genomföra principen atl alla skallha samma rätt atl framträda i radio och TV. Utbildningsministernbörjade sitt anförande med alt uttrycka vad han själv betraktar som ensjälvklarhet - att är till för lyssnarna och tittarna. Jag villutvidga den självklara satsen en smula. skall vara till för helaallmänheten - även för dem som exempelvis inte tittar så mycket på TV, därföralt de tycker att det f n. finns alltför många dåliga och direkt skadligaprogram. Närjag sagt del vill jag emellertid inte instämma i vad som tyvärr var en grundtoni utbildningsministerns lal, nämligen att bara säga all så många ärmissnöjda med eller likgiltiga inför programutbud. Det fanns iutbildningsministerns lal en kverulanlisk ton gentemot Radiosmedarbetare, vilken jag bestämt vill ta avstånd ifrån. När sådana fraser som all "kreativiteten inte alltid blommat påGärdet", myntar han en sats som enligt min mening bara kan hänföras tillkategorin språkblomster. I en slor debatt om radions och televisionens framtidhade jag faktiskt väntat mig alt landets utbildningsminister skulle ha sagt ivarje fall någol ord om de många utmärkta insatser som medarbetare och andramedverkande gör för alt åstadkomma goda program i radio och television, trotsden snålhet på medel som råder. Tyvärrkommer möjligheterna att göra goda program att bli sämre efter det beslut somnu kommer att genomdrivas av den borgerliga majoriteten. Tyvärr kommersvårigheterna att öka för medarbetare.