prot · G109160 · 1977-12-31 00:00:00 — in i den historiskamiljön. 28lägenheter kan förefalla vara av marginell betydelse i en kommun av Karlskronasstoriek, men stadens belägenhet på ett flertal mindre öar gör det nödvändigtalt tillvarata all den mark som utan olägenhet kan bebyggas medbostadslägenheter. Detta är nödvändigt för att förhindra alltför storförgubb-ning i innerstan och för att motverka begynnande bostadssegregation. Föratl hitta jungfrulig mark att bebygga i Kariskrona får man leta sig ut minst enmil från centrum, och där riskerar man att hamna på s. k. värdefull åkerjord,med de problem som då yppar sig. Detär myckel angeläget för kommunen att snart få stadsplanen för kvarteretfastställd. 28 lägenheter löser inte kommunens bostadsproblem, men utgör ändåelt tillskott som lättar på trycket. Planerarna kan då få andrum så länge attfunderingarna på andra lösningar hinner ta form. Föralt få en någoriunda snabb och smidig behandling av ärendet har kommunen tagitinitiativ till samtal med olika myndigheter som haft anledning att ingripa ibeslutsgången. Vid dessa diskussioner har representanter ochrepresentanter för planverket och inte kunnat enas medkommunen, och de har inte heller kunnat enas sinsemellan om vilken den bästalösningen av planärendet skulle vara. har därför överiåtilärendet på regeringen, och där ligger del . Regeringenhar haft ärendet , och ingenting har ännu hörts. Så långt jag vethar regeringen haft tillgång till alla nödvändiga handlingar och remissvarsedan början av mars , och ännu har alltså inget besked kommit. Jaghar fltt svar på min fråga, men man kan inte med bästa vilja i världen säga attsvaret är upplysande i någon utsträckning. Jag kan inte göra någon annanbedömning än att frågan har nonchalerats. Man har alltså ansett att frågan varonödig, och jag tycker alt det är ganska anmärkningsvärt. Jag hade ändå väntatatl faen antydan om när ett avgörande skulle kunna komma, och jag hoppas attbostadsministern i varje fall nu kan ge en liten, liten antydan om det. Nog harväl bostadsminislern ändå någon mening om när det här skall kunna bli klart? Omåtgärder för att hjälpa politiskt förföljda i Överiäggningenvar härmed slutad. § 9 Om åtgärderför att hjälpa politiskt förföljda i UtrikesministernKARIN SÖDER erhöll ordet för att besvara (vpk) den 24 majanmälda fråga, 1977/78:504, och anförde: har ställt en fråga till mig angående en insamling avkläder m. m. som har genomförts i till förmån för barn till politisktförföljda i . Del framgår inle av frågan vilken insamling det gäller.Problemet uppges vara att militärdiktaturen i inte tillåter att detskickas någon hjälp utifrån till . Omåtgärder för att hjälpa politiskt förföljda i lyder: "Vill densvenska regeringen hjälpa till så alt denna humanitära insats kangenomföras?" Om de personer som ansvarar för insamlingen kontaktarutrikesdepartementet, skall vi gärna undersöka vilka kanaler som kan finnas föralt hjälpen skall nå sitt mål. OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Jag tackarutrikesministern för svaret på min fråga. Anledningentill atl jag har ställt frågan är att den politiska och rättsliga situationen iUruguay utvecklats på elt oerhört alarmerande sätt. Uruguaysom en gång betraktades som den mest avancerade vitala demokratin iSydamerika, där man införde viktiga reformer som åtta timmars arbetsdag,sociala försäkringar, profan och obligatorisk undervisning och en kyrka skildfrån staten, har på kort lid utvecklats till en av de brutalaste blanddiktaturstater. Av alla länder i världen har , såsom jag redovisat i minfråga, fiesl politiska fångar, tortyr är allmänt förekommande osv. Ettsärskilt fall av förtryck mot de politiskt oliktänkande gäller barnenssituation. Det är de som mest direkt lider av den här allmänna stämningen avosäkerhet, och denna situation kan ibland för många uruguayska familjerinnebära att de upplöses, tillfiilligi eller definitivt. Föräldrar har skiltsfrån sina barn genom otaliga administrativa åtgärder, och det har också häntatt barn satts i fängelse tillsammans med sina föräldrar och även utnyttjats isamband med tortyr o. d. Detlaärju välkända saker som förekommer i alla sådana här stater. Jag har bara nämntdet för att påpeka hur svår situationen är. Delhar i och på andra håll - både i och annorstädes - bildatssammanslutningar av uruguayska flyktingar, här i under namnet FöreningenUruguay. Föreningen bildades , alltså för drygt ett halvår sedan.Jag skall gärna förmedla kontakten till , och jag ärtacksam för det positiva svar som utrikesministern har gett. Jag kommeratt bedem ta konlakl och hoppas all UD då kan lämna den hjälp som anses erforderlig. Somjag har nämnt i min fråga är delta inle enbart elt i förekommande fall.Det finns sådana här sammanslutningar som jobbar för flyktingar påandra håll i väriden. Hittillshar man entydigt vägrat atl släppa in alla slag av humanitära hjälpsändningartill . Det är en erfarenhet som också har gjort,så det är väl belagt. Jag vill bara kommentera något av del sade. Jagär medveten om an del finns stora svårigheter alt få fram humanitärahjälpsändningar till de politiska fångarna och deras anhöriga i . Denuruguayska regeringens inställning skiljer sig tyvärr i detta avseende från andraländers där vi har anledning att göra liknande insatser. gör ofta mycket lovvärda insatser i det lysta i länder somChile och , men de kan f n. inte göra det i . Del är dock vårstarka förhoppning att de kontakter som faktiskt har inletts skall leda tillall Internationella röda korset skall kunna återuppta sin humanitära verksamheli . Jag håller med om att det är absolut nödvändigtatl så sker. Jagvill också tillägga att situationen beträffande de mänskliga rättigheterna iUruguay är mycket allvariig, och det har också varit anledningen till att vihar tagit upp förhållandena där i FN:s kommission för de mänskligarättigheterna. Överiäggningenvar härmed slutad. §10 Om PLO:s representation i Utrikesministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) anmälda fråga, 1977/78:518, ochanförde: har frågat om jag är beredd att bereda PLO:srepresentation möjlighet att inrätta s. k. förbindelsekontor och därigenom höjadess status. PLOhar ett informationskontor i . Del slår var och enfritt att utan tillstånd från svenska myndigheter upprätta sådana kontor underförutsättning att den verksamhet som bedrivs följer svenska lagar och förordningar. Informationskontorhar ej diplomatisk status. PLO:s representanter i tas emellertid påbegäran emot av tjänstemän på UD och har således alla möjligheter atl framförasina synpunkter och önskemål. Vi har inga förbindelsekontor i . 1 1961års Wienkonvention om diplomatiska förbindelser, vars bestämmelser enligt lagtillämpas av , förekommer över huvud taget inle beteckningenförbindelsekontor och denna anger i sig därför ej någon som helst form avofficiell status. (vpk): är förhindrad alt själv la emot svaret på denna frågavarför jag gör det i hans ställe. Jag tackar för svaret. PLO:srätt att representera det palestinska folket har fastslagits vid fleratillfallen, senast av utrikesministern själv i den utrikespolitiska debaitenhär för elt par månader sedan. Det är också den organisation som av delpalestinska folket har erkänts som deras huvudsakliga ombud. I del falletkommer man naturligtvis in på sådana saker som olika former av representationi skilda länder. De har, som vi alla vet och som framgår av både frågan ochsvaret, informationskontor här i . Vad som är angelägel, och somdet också självklart har uttryckts önskemål om från dem själva, är att statusenpå detta informationskontor skulle höjas. Vi har haft liknande fall tidigare, när nationellabefrielserörelser av skilda slag övergått från en status lill en annan. Man kannärmasi jämföra med den representation för som vi hade här. Från börjanvar den av mindre omfattning, men fick den en högre status. Dethar tydligen rått förvirring om själva benämningen på en sådan härrepresentation, men den frågan är enligt min mening mindre betydelsefull idetta sammanhang. Vad som är inlressani är att höja denna representation lillnärmaste form av status - vad den,nu kan kallas. Jag skulle därför viljaomformulera fråga till utrikesministern och i stället fråga omregeringen vill medverka till att PLO:s representation får en högre form avstatus än den som beteckningen informationskontor innebär. Enligt den lag som vi tillämpar här i finns inte, somjag ocksåsade i svaret, beteckningen förbindelsekontor. Elt annat namn skulle därförinte innebära någon upphöjning i status. Vi haralltså ingen annan form förutländsk representation än den som ger diplomatisk status, och någon sådan hardet i detta fall inte varit fråga om. Härnämndes den situation som inträdde i slutskedet av , då PRR, somtidigare hade haft informationskontor här, fick inrätta en generaldelegation.Den beviljades vissa praktiska förmåner, men det var inte fråga om någonslatushöjning. Delegationen hade inte diplomatisk status och inle hellerimmunitet. Detta principiella undanlag var föranlett av att det svenskabiståndet under återuppbyggnaden av de krigshärjade områdena under PRR:skontroll fick en alltmer långsiktig och omfattande karaktär. Det var såledeselt praktiskt behov som föranledde denna ändrade beteckning, och ingentingannat. Jagtror mig kunna säga atl kontakterna med PLO i de former i vilka de i dagexisterar fungerar på ett tillfredsställande sätt. OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Den logiska slutsatsen av detta måste bli att om regeringen anser attPLO är representativt och om det också i della fall skulle bli fråga omförbindelser i samband med hjälpinsatser eller andra förbindelser, så skulleman här på hemmaplan kunna höja statusen på PLO:s representation.Utrikesministern säger visserligen - och det har jag ingen anledning attifrågasätta - att den ändring i beteckningen som skedde när det gällde Vietnamsrepresentation var elt särfall och att den berodde på praktiska omständigheter,men något liknande borde kunna förekomma också i detla fall, även om deförutsättningar som gällde i fallet ännu inte har skapats. Jag villdärför fråga utrikesministern om regeringen kan tänka sig ett motsvarandearrangemang när del gäller PLO. Bakgrunden lill den jämförelse som gjorde ger klartvid handen atl ett ställningstagande när del gäller PLO:s representation fåranslå till dess all frågan blir aktuell. Överläggningenvar härmed slutad. § 11 Om arkiveringen avsjukjournaler Statsrådet erhöll ordet för attbesvara (vpk) anmälda fråga, 1977/78:511, tillsocialministern, och anförde: har frågat socialministern om han är beredd alt vidlaåtgärder för att ändra reglerna för arkivering av sjukjournaler och andrahandlingar som är av betydelse för arbetsmiljöforskningen, så att de bevarasför detla ändamål. Arbetetinom regeringen är fördelat så, att det är jag som skall besvara frågan. Medhänsyn till den snabba tillväxt som har skett av sjukhusarkiven haren gallringav sjukjournalerna berdömts som ofrånkomlig. räknade manmed en årlig tillväxt av journalarkiven med , vilket motsvararen årlig investeringskostnad av ca 6 milj. kr. Därtill kommer ständigt ökandedriftkostnader. Påregeringens uppdrag har i samråd medsocialstyrelsen och utfärdat allmänna råd om gallring isjukvårdshuvudmännens medicinska arkiv. Enligt de allmänna råden, som endastutgör rekommendationer till landstingen, bör gallring över huvud tagel inte skeav journaler, som har upprättats vid sjukhusen inom och Göteborgskommuner samt vid sjukhusen inom Uppsata och länslandstingskommuner. Vidare bör journaler som har upprättats vid Karolinskasjukhuset, Serafimertasarettet och vissa kliniker vid Lunds lasarett inteutgallras. Denämnda sjukhusen och sjukvårdsområdena har valls ul för att tillgodoseforskningens krav i fråga om bevarande av journalmaterial. Urvalet harföregåtts av ingående diskussioner och undersökningar, där man särskilt haruppmärksammat det alltmer framträdande behovet av att journaler förvetenskapligt ändamål bevaras inom relativt stora områden för forskning om vårarbetsmiljö, läkemedelsbiverkningar m. m. Strävan har varit alt tillgodoseforskningens krav på atl ett representativt och tillräckligt omfattandepatientunderlag bevaras. Slutligställning har tagits först sedan bl. a. de medicinska och odontologiskafakulteterna samt har yttrat sig i frågan. Journalersom inte undantas från gallring bör enligt råd och anvisningargallras ut tidigast efter det att sista anteckningen har gjorts ijournalerna. I råden sägs också alt gallringsfristen bör förlängas i de falljournal av medicinska skäl bedöms vara nödvändig , t. ex. vid konstateradeoch misstänkta fall av yrkesskada. Vidare rekommenderas sjukvårdshuvudmännenatl inte gallra ut slutanteckningar (epikriser) som ingår i journalerupprättade . Dessa slulanteck-ningar, som förs efteravslutad vård och innehåller en sammanfattning av väsentlig informationbeträffande vårdtillfället, kommer alltså för framtiden atl bevaras vidsamtliga sjukhus i landet. ; kommunallagen (1977:179) åvilar del landstingen alt meddela föreskrifterom arkivvården i kommunen. Bestämmelsen avser även de medicinska arkiven.Gallring av och yrkesinspektionens arkiv regleras genomföreskrifter som utfärdas av . Enligt vad jag har inhämtat pågår fn. en översyn av vissa av bestämmelserna på detta område. Avvad jag här har anfört framgår att inte har utfärdat några bindandebeslämmelser om gallring i medicinska arkiv ulan endast allmänna råd i dellaämne. Det ankommer således på sjukvårdshuvudmännen själva att besluta omgallringsbestämmelser. Jag räknar med alt sjukvårdshuvudmännen därvid kommeratt beakta behovet för sjukvården och arbetsmiljöforskningen att sparajournaler över konstaterade och misstänkta fall av yrkesskada. Jag kan harocksånämna att jag har inbjudit bl. a. representanter för ,arbetarskyddsstyrelsen och diskutera det praktiskagenomförandel av allmänna råd i dessa avseenden. (vpk): Sjukjournalerna utgör egentligen elt stort facit på hur vårt samhällefungerar,övervaddetärochvilka problem vi har. Framförallt ärdet på lång sikt ett stort facit över vårarbetsmiljö. Jag behöver här inte erinra statsrådet om atl det tagit lång tidatt forska fram sambandet mellan yrkesskadorna och arbetsmiljökatasiroferna,det kan vara fråga . Dessutom har vi i landet en sådan ordning,atl sambandet verkligen skall styrkas till nästan innan del erkänns. Vadsom finns i ett sådant primärmalerial blir då av stor vikt. Den fråga somställs gäller egentligen framtiden. Hur skall efterforskningen om vårarbetsmiljö ske ? Del gäller att både historiskt och medicinskt flfram hur det ser ut. Det är en oerhört viktig fråga som måste ut pånågot sätt. Enligt mitt sätt att se har man handskals med den ganskanonchalant. kan man kanske säga att del i vissa fall kan vara praktisktalt göra en viss gallring och räkna med hyllmeter. Som jag ser del har man intetagit hänsyn till de rationaliseringsvinster av annan karaktär som man kan göra.Man räknar bara matematiskt med hyllmeter och försöker på det viset motiveraatl vi måsle gallra våra arkiv. verkligen garantera atl delta material finns kvar för forskning och för skall kunna utröna de problem som finns på arbetsmarknaden och iarbetsmiljön, kan man inte, som statsrådet säger, överlämna till sjukvårdenshuvudmän att själva få avgöra gallringen. Det måste vara en samlad bedömning ihela vårt land av vilken vikt vi tillmäter den här frågan. Alt i detla fall samla till sig berörda instanserför all gå igenom problematiken måste väl ändå vara en utgångspunkt. Jag skullevilja fråga: Är del statsrådets mening att ha den utgångspunkten, att få tillstånd en samlad bedömning och se till att regeringen har ett grepp över delhela så att man säkrar detta material för framtida behov? Den frågan kräver ellklarläggande, och det fanns inte i statsrådets svar på min fråga. Det är stora och viktiga frågor vi diskuterar här, och regeringen harockså bedömt dem som sådana. Men som jag nämnde i milt svar har de medicinskaarkiven vuxit myckel kraftigt under . Atl få arkivlokalerför delta växande journalmaierial är ell mycket stort problem för sjukvårdenshuvudmän. Del är också mot denna bakgrund som frågan om gallring i de medcinskaarkiven har tagils upp. Vi har därvid försökt göra en avvägning mellanekonomiska aspekter och forskningens och sjukvårdens behov av tillgång tilläldre arkivmaterial. Jagvilt understryka atl den här frågan har handlagts i nära samarbete medsocialstyrelsen och , som företräder forskningsintressena.Dessa har tillstyrkt de allmänna råd som vi nu diskuterar. Jag vill också än engång erinra om att det är ett betydande material som har tagits undan förforskningens behov. När det gäller länssjukvården undantas material som ungefärmoisvarar av landets befolkning från gallring. Motsvarande uppgift när detgäller regionsjukvården beräknas vara drygt 60 96. Rådeninnebär vidare att journaler rörande konstaterade och misstänkta falt avyrkesskador skall undantas från gallring. Men vilt man ha fullständigagarantier för alt inte någon enda journal som kan bli av betydelse förframtiden gallras ut, kan det över huvud taget inte bli fråga om någongallring. Enligtvad jag har inhämtat är sjukvårdens huvudmän mycket vät medvetna om alt deallmänna råden är rekommendationer om när gallring tidigast fär företas. Det ankommersåledes på landstingen själva atl utarbeta gallringsbeslämmelser med beaktandeav rekommendationerna om tidigaste galtringstid. (vpk): Det åren avvägningsfråga, säger statsrådet. Jag betvivlar inle att mani vissa falt kan se del som en sådan. Men avvägningsfrågan kan väl ändå inlevara aktuell när det gäller att spara del material som har med den framtidaarbetsmiljöforskningen alt göra. Där finns del ingen avvägning -det är del somman måste komma fram till. Klartäratt arbetsmiljöforskare, de som sysslar med arbetsmiljön , är oroadeöver den här gallringen. Vi måste lösa gallringsproblemet på någol sätt,framför allt i samförstånd med de arbetsmiljöforskare som är verksamma och somkänner atl detta kan bli en farlig utveckling. Jag skulle vilja ta upp enfrågeställning som kan vara viktig. Omrätten alt ta del av patientjournaler som skall avgöra vilketmaterial som skall sparas där man kan misstänka yrkesskada? Vi vet ju inte vadsom kan vara yrkesskada i framliden eller vad som egentligen är det . Delavgörandet medför atl denna avvägning är i det närmaste hopplös. Ärdet inle så, att om vi överlämnar den här frågan lill sjukvårdens huvudmän ärdet slor risk för att det blir deras ekonomi som får bestämma över deövergripande målsättningarna all bevara detta material för framtida forskning? Som jag tidigare sade skall det material sparas där del finns anledningatt misstänka yrkesskada. Jagvill också än en gång erinra om vad jag sade i mitt första svar. Jag harinbjudit representanter för bl. a. arbetarskyddsstyrelsen och socialstyrelsenför all diskutera det praktiska genomförandel av allmänna råd i dehär avseendena. Även har inbjudits atl della i de häröverläggningarna. LARS-OVEHAGBERG (vpk): Jag vill bara erinra om den fara som ligger i att man ochframöver skall bedöma vad som är fariigt om 20, 30,40 eller . Det är denstora faran som ligger i det gallringssystem som tydligen skall sättas iverket. Menjag hoppas verkligen alt statsrådet nu tar initiativ utifrån den målsättningenatt allt material skall vara kvar som är behövligt för forskningen och somforskarna efterfrågar , och att man gör den gallring som behövs efter denormerna. Statsrådet borde väl ändå ställa upp på att del är ell rimligt krav idagens läge. Överläggningenvar härmed slutad. § 12 Om rätten attta del av patientjournaler StatsrådetINGEGERD erhöll ordet för atl besvara () den 25maj anmälda fråga, 1977/78:517, och anförde: har frågat mig om jag anser att sekretesskyddet förpatienterna är tillräckligt, när landslingens revisorer medges tillstånd altgranska sjukjournaler. Enligt2 kap. 1 i; tryckfrihetsförordningen har varje svensk medborgare rält alt tadel av allmän handling. Till de allmänna handlingarna hör journaler, upprättadeinom den offentliga hälso- och sjukvården. Begränsningar av nämndaoffentlighetsprincip anges i den s. k. sekretesslagen. 14 i; i denna lagbehandlar bl. a. sjukjournalerna. Bestämmelserna innebär i korthet, att sjukjournalutan patientens samtycke inte flr utlämnas lill annan tidigare än efterhandlingens datum. sådant samtycke skall handlingen dock utlämnastidigare om, med hänsyn lill ändamålet med utlämnandet och omständigheterna iövrigt, trygghet kan anses vara för handen alt utlämnandet inle kommer altmissbrukas till skada eller förklenande för den vilkens personliga förhållandenhandlingen rör eller för hans nära anhöriga. Sekretesslagensbeslämmelser gäller gentemot allmänheten, men är inte bindande vid prövning omhandlingarskall lillhandahållasannan myndighet. Några andra bestämmelser som påmotsvarande sätt reglerar dessa frågor finns f n. inte. Rent allmänt kan sägasatt myndigheterna i förhållande till annan myndighet bör beakta de intressensom ligger bakom sekretesslagens bestämmelser. Myndigheten bör således inlelåta en sekretessbelagd handlings innehåll komma titt annan myndighetskännedom annat än om detta är förenligt med del sekrelesskyddade intresset. Vidbegäran om utlämnande av sekretessbelagd handling skatt den myndighet somansvarar för handtingen väga sekretessintresset mot den andra myndighetensbehov av handlingen försin verksamhet. Sekretessintresset kan ofta anses vägatyngre om den utlämnande myndigheten har titt uppgift all lämna vård och någoni förtroende lämnad uppgift skulle röjas genom ett utlämnande. Enligt5 kap. 3 >! kommunallagen (1977:179) har landstingens revisorer vidgranskning av nämndernas verksamhet rätt atl fa de uppgifter och upplysningarsom behövs för revisionsarbetet. Varken i lagen eller dess förarbeten behandlasfrågan hur bestämmelsen skall tillämpas när det gäller sekre-lessbelaglmaterial men det är givet att sekrelessintresset måste komma in i bilden vidbedömningen av om uppgifter skall lämnas ut. Föreskrifterom lystnadsplikt för landstingens revisorer saknas i lag eller förordning. Föreden var det möjligt för landstingen att utan bemyndigande avriksdag och regering föreskriva om tystnadsplikt for revisorer. Om någon sådanbestämmelse föreligger i del aktuella fallet är mig inte bekant. Det är tydligtalt de nuvarande reglerna om sekretess mellan myndigheter här som på en delandra områden behöver ses över och kompletteras. sådant arbete pågår ocksåi . Som bekant har man där utarbetat ett förstag till nysekretesslag som innebär en ingående reglering av tystnadsplikten ochhandlingssekrelessen. Förslaget har varit ute på remiss och är nu föremål förberedning inom . Enligt vad jag har inhämtat räknar manmed alten ny sekretesslag skall kunna träda i kraft . Omrätten att ta del av patientjournaler Jagskall be atl fa tacka statsrådet försvaret på min fråga. Medden snabbt växande dalatekniken följer atl fler och mer omfattande registerupprättas och distribueras till allt fler verksamheter inom exempelvis ettlandstingsområde. Särskilt känsliga är sjukjournalsuppgifterna. Uppgifterom hälsotillståndet tillhör den allra mest känsliga informationen om enmänniska. För många skulle det bli något av en katastrof om vederbörandeshälsodata blev kända. Det kan också erinras om att en del Om rättenatt ta del av patientjournaler uppgifter av naturligaskäl måsle bli subjektiva, eftersom de i många fall helt är baserade påuppgiftslämnarnas diagnos. Allmäntkan sägas all ju mer information som sänds ul lill allt fler mottagare, destosvåra re blir självfallet övervakningen och kontrollen överaltintegritetskänslig information inte kommer på villovägar. I den traditionellamanuella administrativa rulinverksamheten finns visserligen en del säkerhetsrutinerinbyggda, men det fördunklar inle del faktum atl del finns svagheter ipatienternas sekretesskydd. offentliga vården är patientjournalerna allmän handting, och där gällersekretesslagen endast i förhållande titt utomstående och alltså intemyndigheter emellan.