prot · G10915 · 1977-12-31 00:00:00 — Frågeställningenom ell år är således densamma som , och parls-intressena är desamma.Nödvändigheten av en fördelningspolitiskl riktig skatlejuslering är likauppenbar. Indexreglering av statsskatten är ett för- slag som borde ha stannatvid de ofullbordade hugskotten. Efterden här inledningen på skallepolilikens område vill jag göra några reflexionermed anledning av den ekonomiska ulvecklingen och den politik som vi harkonfronterats med under den borgerliga regeringens jubileumsår. höslrapporl har vi som nation blivit ell par procentfattigare än vad vi var 1976, som vår omvärld fortsatt sin frammarschi normal takt med ca 4 96. Enligt samma källa skulle vi ha chansen lill enuppgång med 1 96 som vår omvärld, de 14 industriländerna iOECD, räknar med all bibehålla en uppgång med 4 96. Från alt vi lidigare välhållil slällningen i ekonomisk lillväxl och en låg placering i inflalion ochprisslegring är del nu tvärtom. Vi har kommit klarl på efterkälken i lillväxloch ligger i en generande ledning i inflaiionsligan. Detla dåBohman skött ekonomin med momshöjning och dubbla devalveringar och SAF undersin nye och på lönestegringar enormt uppmärksamme ordförande har signerat ochauktoriserat det löneläge som gäller. Jagerinrar mig hur oppositionen då rollerna var ombytta - det har sagts - med våldsam energi anklagade mig de år i början på 1970-lalel dåtillväxttakten var låg, även om vi höll oss på plussidan, för att ha försnillatmiljardbelopp som svenska folket rätteligen skulle ha haft om man hade haft enannan finansminister. Skulle jag tillämpa denna enkla argumentering skulle jagi konsekvensens namn anklaga för att genom vanskötsel ha försnillatdet dubbla och tredubbla beloppet för svenska folket. är denargumentationen litet för enkel för atl jag skulle vilja bruka den, men jagsläller mig ständigt frågan: Hur har denna bedrövliga ulveckling under ert jubileumsårkunnal äga rum? Jag tror att förklaringen ligger i - det understryker jag ännuen gång - den lättsinniga skalle- och finanspolitik med vilken herrarnastartade sitt regerande. Jag tror all förklaringen också ligger i den osäkerhelsom företagsamheten upplevt på grund av det negaiiva genomslag påinvesteringsplanerna som avsaknaden av en energipolitik innebär. senare avseendet har inga påtagliga förbättringar skett, även om vissainslag i energidebatten från sida har gell mig en svag anledning atthoppas på en mer förståndsmässigt beslämd politik med mer balans iargumentationen i kärnkraftsfrågan. Det är möjligt all jag drar för snabbaslutsatser när jag säger detla. Vi har ju också upplevt deklarationer ommolsalsen. Men skulle jag ha räll hälsar jag tillfrisknandet med glädje. Ochjag skall försöka glömma den enmanstealer på temat "hedersord" somherr med viss framgång spelade upp inför svenska folket före valet iGol. Skulle jag ha fel och står på den absoluta nejsägarlinjenser jag bestämda hinder för den industriella ulvecklingen i vårt land. Ettslut på del här dunkla talet och det motstridiga handlande som har beskrivitstidigare från talarstolen är i hög grad erforderligt Man kan ställa frågan: Ärregeringen handlingsduglig när det gäller Delär en berättigad fråga, men sannolikt blir den obesvarad. Frågan har ställtslidigare från den här talarstolen, men regeringen har inte bevärdigat den mednågot svar. Dethär lällsinriet i skatte- och finanspolitiken tvingade fram sin naturligakorrigering. Vi upplevde den med raden av punkiskat-lehöjningar,kulminerande i momshöjningen, som förde upp den beskatl-ningsformen till vad jagtror är dess maximala nivå. Våra dubbla devalveringar med bara några månadersmellanrum måste för utomstående nationer skapa intryck av villrådighet ochdåligl förutseende. Den tidigare i valulasammanhang så stabila svenska kronanhar lyvärr fåll sill anseende skamfilat Ullrädel ur valulaormen medverkarhärtill, och jag beklagar del. Tiden medger mig inle all uilägga texlen här.Jag inskränker mig lill att säga att riksbankschef har haft enuppfattning samordnad med min, nämligen att del var onödigt all vi lämnade valutaormen. Somresultat av den här politiken, kännetecknad av överraskande lapp-kast, upplevervi en nalionell ekonomisk tillbakagång, sänkt siandard för folkets breda lageroch misstänksamhet från näringslivet, som lar sig uttryck i en kraftig nedgångi investeringarna. Den misstron föreligger inle överraskande i än högre gradfrån lönlagarsidan, där man upplever följderna av regeringspolitiken som ettingrepp på, och en nedpressning av, en mödosamt tillkämpad trygghet och siandard.Denna senare misstro är ett faktum. Den konkretiseras nu på grund av detsenaste årels erfarenheter, och jag tror alt den borgerliga regeringen saknarmöjligheler all ändra på detta faktum. Det är inte fråga om alt fackliga ochpoliliska ledare jagar upp känslorna. Del är en djupl förankrad oro och misstromot regeringen som kommer lill uttryck. Det är den enkla sanningen. Dedystra prognossiffror för industrins investeringar som vi avläser iKl-rapporten är varningstecken. De kan delvis förklaras av bristandeframtidstro och delvis av en för låg efterfrågan vid avsäilningen avpro-duklionsresullat Man brukar säga: På fyra svenskar arbeiar en för världsmarknaden.Del beiyder i konsekvensens namn au av fyra svenskar arbeiar tre förhemmamarknaden. Och där har vi en klar nedgång i efterfrågan och i siandard. Prognosenför världsmarknaden och världsekonomin visar ändå en viss optimism. I den månindustrins inrikining går mot exportmarknaden bör vi som en allmänförutsättning kanske kunna räkna med en försiktig men dock uppgång. Den internaefterfrågan bör , mot bakgrund av vad jag sade, stimuleras med enmedvelen satsning på ökat bostadsbyggande, elt slopande av den 15-procentigastraffavgiften på byggen och en ekonomisk injektion för all få farl påinvesteringarna. Ni har gjort vissa försök lill det, men jag tror inte all delräcker till. Delär nu som investeringsexpansionen skall ske för alt vi skall kunna uljämna deslarka varialioner i investeringsaklivitel mellan låg- och högkonjunktur somvi ständigt upplever. Framtidsperspektivet understryker vikten av denkvalitativa och förädlingsbetonade ulbyggnaden av svensk Forsknings- ochutvecklingsarbetet kräver allt siörre uppmärksamhet, och vi får la deekonomiska konsekvenserna härav, om vi vill ha ansvarei för framliden. Delär något överraskande alt en borgeriig regering så definilivi lyckals la bortframtidstron hos landets företagare som investeringsprognosen omviiinar. Delhär kommer all siälla anspråk på slalsfinanserna, men del är en annan hisloria,som jag längre fram får lillfälle all lala om. Jag är enormi överraskad över alt går så fort. Vad är det egentligen för fel på den svenska ekonomin, och vad kan vigöra för alt den skall bli bra igen? Hur allvarliga är egentligen problemen?Kommer vi atl behöva leva med dem länge, eller kommer det snarl någon ljusning? Dethar sagls alt är ell så litet land alt del finns utrymmebara för en åsikt åt gången: antingen är del bra eller är del inte bra,antingen är det svart eller är del vitt Det har sagls all vi lever så i nueloch så nalionelll au vi lycks ha glöml all vi tidigare haft problem ochförbisett atl andra länder också har problem, i fiera fall besvärligare änvåra. Detär lika fel atl förenkla som att överdriva, om man vill ge en rättvisande bildav den svenska ekonomin. Våra problem är inie nya, de har inle kommilplötsligt. En del har sina rötter lillbaka i 1960-lalet, en del fick vi underåren 1974-1976, en del skaffar vi oss nu och en del beror på deninternationella ulvecklingen - och det är rätt många. Delär fel all ge människor uppfallningen all alll skulle bli bra om man baragjorde si eller så, att alll skulle ordna sig om vi bara finge en litenkonjunkturuppgång eller atl en hel del problem inle skulle ha funnits om enannan regering hade fått hanlera ekonomin och all de problem som ändå möjligenhade funnits lätt skulle ha kunnat lösas. Detär också fel då politiker, ekonomer och företagsledare bara lalar om problem,bara ger mörka bilder, bara lalar om kriser och säger alt skulle varaslut som industrination. Det finns så myckel av siyrka i den svenska ekonominoch av utvecklingsmöjligheler, all jag är över-lygad om all vi kommer all klarade problem vi nu har och alt också i framliden kommer au vara ell landmed högi sociali välslånd. Vi har olika slag avproblem i vår ekonomi. Jag vill nämna tre. Vihar resursproblem - en brisiande balans mellan resurser och am-biiioner. Vi harhaft och har en privai och offenilig konsumiion som är väsentligt större änlillgången i våra resurser. Vi har en siörre slandardökning än vi egentligenhar råd med. De problemen kommer vi all få arbeta intensivt med de närmasteåren. Det är inte lätl all anpassa ambilionerna lill verkligheien, i synnerhelsom lillväxlen under hela 1970-lalel hillills har varil 12 96. Under 1960-lalelvar den 4-5 96 om årel. Vad kan vi då göra för allfå en bätlre balans? Vikan öka tillväxten, men det blir från en uigångspunki med låg tillväxt underflera år av 1970-lalel, nu t. o. m. minskad. Vi kan utnyttja resursernaeffektivare, använda mera för export och mindre för konsumtion. Vi kan stärkaden ullandskonkurrerande industrins möjligheter atl arbeta och sälja och därmedförbälira våra tillgångar. Vi kan växa lugnare i det fortsatta reformarbetet,vi kan la längre lid på oss all genomföra omfaliande reformer. Vi måsle för dekommande åren pröva alla de vägarna för all få en ekonomi i balans. Marknadsandelarna för den svenska induslrin har minskalbåde på exportmarknaden och på hemmamarknaden. Jo, främsl därför attvåra koslnader ligger avsevärt högre än andra länders. Jämfört med de 14viktigaste konkurrentländerna försämrades del svenska koslnadslägel åren 1975och 1976 med ungefär 20 96. Om vi inle hade förändrat växelkurserna under dellaår hade vi fåll en yllerligare försämring. Delfinns somliga som inte gärna vill tala om våra kostnadsproblem - somliga har to. m. sagt atl det inle finns några. Jag vill bara nolera fakta. Jaggör ingavärderingarom var kostnadsnivån bör ligga,jag noterar bara atl harhögre koslnader än de flesia andra länder och därför har svårl att sälja sinavaror ute på världsmarknaden och t o. m. på den inhemska marknaden. Man kannaturiigtvis resonera om ifall det är våra kostnader som är för höga eller omandra länders koslnader är för låga, men vi har väl ändå lättare atl påverkakoslnaderna i vårt eget land än i andra länder. All vår kostnadsnivå är så högberor ju på en snabb ökning av både lönekostnader och lönebikoslnader. Det mågå bra att öka endera - i en ekonomi med tillväxt kanske både snabbt och starkt- men vi har försökt att genomföra en snabb och slark ökning av bådadera underår med låg tillväxt, och del må då vara naturligt att kostnadsrelationerna harförändrats på för oss ogynnsamt sätl. Vi måsle pröva olika vägar för all lösaockså dessa problem. Vikan minska lönebikostnaderna, därför vill vi nu sänka den allmännaarbetsgivaravgiften. Vi kan underiälta avtalsförhandlingarna genom all förändrainkomstskatten, därför har vi nu lagl etl .sådant förslag. Vi kan medverka tillåterhållsamma löneavtal - det vore till fördel för hela samhällsekonomin om dekommande årens avtalsförhandlingar kunde präglas härav. Då kunde vi relativtsnabbi komma i ell bättre kostnadsläge än vi är i och därmed ge hela densvenska ekonomin etl bättre utgångsläge. Flera branscher är i en allvarlig situation: stål, varv,teko - listan kan göras lång. Det är självfallet lill nyiia för vårt näringslivall sirukluren fortlöpande kan förändras, atl den kan anpassas med hänsyn tillsamhällsutvecklingen. Det är della som medför lillväxl i en ekonomi. Men snabbaoch slarka förändringar medför besvärliga problem - problem för hela vårekonomi, för många orter i vårt land och för många enskilda människor. Vi kanlindra de problemen men knappasi hindra dem. Vikan driva en aklivare närings- och arbelsmark-nadspolitik. Salsningarna på deområdena har också under del gångna årel varil mer omfaliande än någonsin, ochde kommer också all behöva vara omfattande. Så,herr lalman, några ord om våra skatter. fick i går elt förslag ominflationsskydd i inkomstskattesystemel. Del är ell förslag med ell kortare ochell längre perspektiv. Detkortare perspektivet gäller framför allt 1978. Det är ju nödvändigt allförändra den slalliga inkomsiskatleskalan. Vi kan inte behålla 1977års skatteskala. Det skulle medföra en helt orimlig silualion församhällsekonomin, för avialsförhandlingarna och för lönlagarna. 1977 årsskalleskala värid skulle belyda all lönlagarna behöver 10 000 ä mer i lön bara för atl bevara en oförändrad standard - och det i ensituation då redan har betydande bekymmer på världsmarknaden. Dehöga marginalskatterna och den snabba penningvärdeförsämringen har medfört allstora nominella löneökningar är nödvändiga för att kompensera prishöjningarna.Därför måste vi förändra inkomslskatteskalan. Vi redovisar efter samtal medarbetsmarknadsorganisationerna etl förslag som för de storainkomsilagargrupperna beiyder en sänkning av statsskatten med mellan 1 200 och2 . och en sänkning av marginalskatlen . Delär naluriigt att politiker, fackliga organisalioner, ekonomer och andra kan haolika uppfattningar om hur inkomstskallen bör se ut. Somligasäger: skallen mera för människor med låga inkomster! Ja, de högaskatterna är ett problem för människor med låga inkomster. Men huvudproblemetär inte den slalliga inkomstskatten. Den är för exempelvis en inkomsllagare med30 . om årel nu . Vi sänker den . Kvar blir då på dennivån drygl . Huvudproblemet är i stället kommunalskallen.Den är kanske . för 30 000-kronorsinkomstlagaren. Där kvarstårett problem skalledeball. Vi måste kanske också fundera över omskatterna är den bästa metoden all lösa låginkomsttagarnas problem. Kanske ärdet mer inom socialpolitiken, arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitikensom vi skall söka finna lösningarna. Somligasäger; skallen mera för människor med höga inkomster! De högaskattesalserna är förvisso etl problem också i de högre in-komstskikien. De ärkännbara för industriarbetare och tjänstemän med 50 000,60 000 eller 70 000kronors årsinkomst. I de högre inkomstskikten stiger marginalskatterna snabbi.Vid exempelvis årsinkomst är statsskatten ungefär 26 000 ochkommunalskatten 28 000 ä , och för varje ny hundralapp går 75 å 8096, alltså 75 ä , lill stats- och kommunalskatt Vi lägger nu lyngdpunklenav skattesänkningen i de inkomstskikl där flertalet av industrins arbeiare ochtjänstemän kommer all befinna sig , dvs. vid en årsinkomst på . Vi gör del för all dämpa inflaiionen och ge en god utgångspunkt ålavtalsförhandlingarna. Vi är medvelna om tvåproblem som återstår au lösa. Delsär marginalskalterna fortfarande höga och blir till följd av nominellalöneförbättringar allt besväriigare. Industriarbetaren, som sedanhade en marginalskatt på 50 96, har 65 96 och skulle få 80 96om den hillills förda skattepolitiken fortsatte. Progressionen var 1976starkare vid . än vad den var 1970 vid en inkomst av . i detpenningvärde som då gällde. Delsförändrar de beiydande kommunalskaliehöjningarna den bild som skallesänkningenger. Den samlade inkomslskaiieläiinaden blir mindre, och för en del blir delingen sänkning alls. Därför är kommunalskatierna ett av skattepolitikensbesvärligaste problem som vi, med utgångspunkt bl. a. i kommunalekonomiskauiredningens kommande betänkande, måste arbeta vidare med. Detlängre perspektivet i gårdagens proposition gäller åren framöver. Vi kan nu fåetl automatiskt verkande inflationsskydd i vårt skallesyslem, och del ärförvisso ingen förändring all smyga fram. Del är en av de vikligasieförändringar som vi kan genomföra i våri inkomsiskaiiesyslem, och därför bör vigärna tala om den. I proposilionen har viföljande fyra satser om delta: Endasidärigenom ges en garanti för att de fördelningspoliliska avvägningar somuttryckts genom beslut om skatteskalan blir beslående tills beslutfattas om en ändrad avvägning. Endastdärigenom kan den framivungna och av alla parter beklagade åriigasammankopplingen av löneförhandlingar och beslut om skallejusteringar brytas. Endastdärigenom kan skatteskalan ges del mått av varaktighet som krävs för allarbetsmarknadens parter skall kunna överblicka konsekvenserna av ett flerårigtlöneavtal. Endastdärigenom kan också deballen om förändringar av skatteskalan föras i sådanatermer all medborgarna får en klar och rättvisande bild av den reellainnebörden av olika skalleförslag. Därför behöver vi få ell inflationsskydd ivårt skallesyslem. Delskatteförslag som vi nu lägger kostar med del sättatl räkna skalleomläggningar som vi använt . Har vi råd med del?Det är naluriigt att med hänsyn lill det aktuella slalsfinansiella läget ochlill de ambitioner om forlsall reformarbele som finns inom partier, verk ochmyndigheter säga: Vi bör inte avslå från som vi skullekunna få gratis, i den meningen att det inle behövs något regeringsförslageller något riksdagsbeslut för all få in pengarna. Vi kunde bara använda 1977års skatteskala också 1978 så skulle pengarna automatiskt komma in. Enklare kanman inte få en skatteinkomst Menfrågan är: Har vi råd att inle göra en skaiteomläggning? Som jag förut saglskulle människor i vanliga inkomstlagen ulan en skatteomläggning behövalöneförbällringar på . för alt bevara en oförändradstandard. Det är en orimlig uigångspunki i nuvarande ekonomiskasituation. Mitt svar är alltså: Vi måsle förändra våra skatter . Fråganär då; Har vi råd att förändra inkomstskatterna utan atl förändraandra skaller? Inkomstskatterna är ju en del av statsbudgeten, och självfallelmåsle varje förändring av inkomster och ulgifter vägas samman. Del är judärför vi har elt budgetarbete. Jaghar aldrig förstått varför vissa propositioner som läggs under ett budgetårskall vara exakt balanserade. De är ju en del av statsbudgeten, och då är delinie enkla matematiska beräkningar som avgör i vad mån och på vilket sätl enskatteomläggning bör finansieras. Det är samhällsekonomin och konjunkiuriägetsom har avgörande betydelse. 1 nuvara-rande situation är varken nya löneskattereller högre moms aktuella alternativ. Det är klart atl en ambitiös politikkommer att kräva höga skaller, men hur höga och i vilka former får vi prövadels då vi har skaiteulredningarnas kommande förslag, dels i budgeiarbeietinför . En skatteomläggning och ett inflationsskydd avinkomstskattesysiemet kan ge oss bäitre förulsällningar. Det kan dämpainflationen, underiälta avtalsförhandlingarna, stimulera lillväxlen och därmedhela samhällsekonomin. Därför är en skattereform nödvändig både ochför åren framöver. Andrevice talmannen tillkännagav all anslag utfärdats om sammanträdets fortsättandekl. () kortgenmäle: Jag påslår inle all en skallereform inle är nödvändig , menden skulle ha haft en mer ulpräglad solidarisk profil än den nu har fåll.Däremoi menar jag all det är ell misstag att nu binda sig för en indexregleradskall . Jagskall, herr lalman, försöka all på de minuler jag nu har försöka i någon månavslula milt lidigare inlägg. Jag vill underslryka all del är vår dåligabylesbalans som är nalionens och den ekonomiska polilikens mesl oroande inslag.Vad som specielll oroar är regeringens benägenhel all flylia överullandsupplåningen från all finansiera förelagens utbyggnad lill attfinansiera budgetens underskoll och löpande ulgifter. Idet förra fallel kan man försvara utlandsupplåningen inom rimliga gränser,eftersom investeringsutbyggnaden, som lånet finansierar, klararkapitalkostnader och ger vinst i allmänhel. Del är besväriigare att ligga ihänderna på ullandels bankirer för lån som finansierar folkpensioner,barnbidrag och slalsljänarlöner. De pengarna är inle självfinansierande. Då ärdel bäiire all del svenska folkhushållet står såsom långivare, när så ärofrånkomligt. Jagvill svara på en fråga. Han är inte här, men jag utgår från allherr Burenslam kan förmedla svarel. frågade enkell och raktVar devalveringen onödig? Var del fel all de- Jag svarar: Delvar fel all devalvera. Devalveringen framlving-ades av en del lösakligl prai påmånga håll. Del förekom en spekulaiion mol kronan, någol som tvingade framdevalveringen. Vi borde ha hållit ut här. Atl del jusl var spekulationen somlåg bakom bevisas däruti atl spekulaiionspengarna snabbi kom lillbaka efterdevalveringen - tyvärr garnerade med spekulalionsvinsler på hundralals miljonerkronor. Vardet någon tillgång för svensk indusiri atl få devalveringen? Måhända för vissadelar av den svenska induslrin, för andra icke. Del är ingen tvekan om attdevalveringen förde med sig höjda imporipriser på för induslrin nödvändigaråvaror och halvfabrikat. Del är ingen tvekan om alt devalveringen förde medsig en ökning av den svenska industrins skuldsättning genlemol utlandet. Vissaavsnitt av industrin kunde få en vinsl, vissa andra fick en förlust. Enslutsummering av detta, herr talman, har ännu ingen gjort, och därför kan manväl inte här dra några bestämda slutsaiser. Jag har emellertid velat redovisadella, för del är inle så enkell som alt en devalvering vid varje lillfälle ärlill fördel för svensk indusiri. Och i sisla hand drar den ju med sig en ökadinflalion, en ökad prisslegring, som svensk indusiri får lillbaka över sig denvägen au lönlagarna kräver längre gående kompensationer och högre löner än vadde i annat fall skulle behöva göra. Bara en kommentar till ord om skatteomläggningens profllför 1978. Jag tror all en jämförelse mellan andra skal-leomläggningar under1970-talel- bör känna lill dem lämligen väl - och den nu aktuellaför 1978 skulle visa all denna omläggning kommer all slå sig gott. Dengör det för folkpensionärerna genom de förändringar av skatteskala ochskattereduktion som där förordas. Den gör del för de flesia av löntagarna,framför allt för de hellidsarbetande både inom LO- och TCO-grupperna. Den gördet som en utgångpunkl för avtalsförhandlingarna genom all den inle på säll somlidigare har skell binder upp en del av ell förhandlingsulrymme i form av höjdalöneskaller. Den gör del för kommunerna genom alt kommunerna inte får höjdalöneskatter atl väga in i sill budgeiarbeie. Och det väsentliga, herr lalman, i delskatleförslag som läggs nu är inflalionsskyddet av den statliga skatteskalan,som lägger en grund inie bara utan också för de kommande årensinkomstskatter. () kortgenmäle: Jag skall under de stå till ijänsl med ell svar lillden i fysisk mening frånvarande Gösla och ulgår ifrån all svaret kanförmedlas till honom. Delhar förts en diskussion om huruvida regeringen vid densenasle devalveringen förde en annan poliiik än vad den gamla regeringen gjorde iliknande situationer - inle devalveringssiiuaiioner, men när risker fördevalvering förelåg. Den gamla regeringen bjöd in den poliliska oppositionenlill en seriös överläggning, lyssnade på ar-gumenlen och förde själv sinargumeniaiion. Vi blev vid de tillfällena efter diskussion överens medmajoriielen av den poliliska opposilionen. Vidden senasle devalveringen gick det så till alt fick ettlelefonbesked från sialsminisiern, och jag fick ett telefonbesked frånekonomiminislern - för min del - med bara elt omnämnandeav atl så här kommer det all bli: Det blir en tioprocenlig devalvering. Del varell fail accompli. Del fanns ingen möjlighel alt anföra några som helstsynpunkter på della. Jagmenar all del är fel. Del här är en så al I vari ig sak, så djupt ingripande ivår ekonomi, atl man borde ha kunnat ha en seriös överiäggning med det storaoppositionspartiet - ungefär på samma sätl som vi lidigare till-lämpade isnarlika situationer. GöstaBohman tog i sill inlägg fortfarande upp den här frågan om arbetskostnadernasom orsaken till allt onl. Detta har vi debatterat , men del vorefel av mig att inte klarl och bestämt bestrida den uppfattningen. Del är intepå det sättet Vi läser f n. om den pågående lågkonjunkturen, som ju i vissabranscher ännu inle är övervunnen. Inom gruvhanteringen har vi besvärligheter,i samband med svårigheter inom järn- och slålhanleringen.