prot · G10916 · 1977-12-31 00:00:00 — där är det av stor viktatt slå vakt om det speciella kunnande som här finns representerat. Det ärnödvändigt för atl få behålla produktivitet och effektivitetnär det gäller leveranser till den svenska marinen. De aviserademinjaktfartygen bör byggas, och den till-salta arbetsgruppen vidKarlskronavarvet kommer väl också all undersöka nya civila verksamhetsområden. Imotionen 1976/77:139 om vissa varvsfrågor pekar jag och min med-motionär pååtskilliga länkbara projekl, både mililära och civila, bl. a. en satsning påett svenskt havsforskningsfarlyg. Den samhällsekonomiska kosinaden blir låg,om man den vägen kan undvika en ytterligare arbetslöshet i Kariskronaregionenoch därmed spara arbetsmarknadsinsatser. InomUddcomb har staten ett specielll ansvar. Där har man som statlig arbetsgivaremedverkat till en stor folkomflyttning från till . är ca160 människor varslade om uppsägning, och staten måste slå vakt ominvesteringarna i högt utbildad och kunnig personal samt dyrbar produktionsapparat.Statsföretag planerar en alternativ produktion vid Uddcomb, och det brådskarmed dessa investeringar. Olofströmär en kommun i länet med många problem - det har vi sett i massmedia ganskamånga gånger under årel - och en stor utflytl-ning. haraviserat en minskning av personalstyrkan. Delta är en följd av elektronikenssnabba frammarsch på elektromekanikens bekostnad. Del är viktigt atl här fåfram en ersäti-ningsproduktion om inte en sysselsätlningsminskning av storamått skall drabba specielll kvinnorna i länet, eftersom en slor del av deanställda vid är kvinnor. Volvosdominerande ställning i gör också samhället mycket sårbart vid enlågkonjunktur. Ävenom sysselsättningen är speciellt krisartad i och är läneti övrigl inle bekymmersfriu. Både , och kommunerhar problem. Skoindusirin har ett osäkert läge med stora lager och slorasvårigheter alt sälja. Textil-,sågverks-, pappers- och massaindusirin har också stora problem. Större delenav industrin i länet har rekryteringsstopp och ersätter inte den s. k.naturliga avgången. Antalet arbelstillfällen har minskatmed 50 , och denna minskningstakt kommer förmodligen att kvarstå enlång tid framåt. Företagen har stora lageroch utnyttjar inte sin kapacitet. Föratt motverka permilieringar har den s. k. 25-kronan använts med god effekl. 59förelag med lillsammans 7 680 anslällda har beviljats detta stöd. Manfrågar sig oroligt hurdant hur läget på arbetsmarknaden i skulle havarit om socialdemokralerna hade varit i regeringsställning och höjtarbetsgivaravgiften, lagt ytterligare bördor på företag, något som drabbatlöntagarna i form av ännu fler ulslagna på arbetsmarknaden. Blekingelän behöver emellertid i detta kritiska läge mera stöd. lionen 1976/77:161 begärdejag att temporärt skulle betraktas som stödområde. Det är ledsamt förmig att konstatera atl det inte är tillräckligt . Länet behöversamma stödformer som de län, vilka permanent tillhör det inre stödområdet. Dessutombehövs en satsning av speciellt slag på ungdomsarbetslösheten, som är särskilthög i , i form av ökade resurser på arbetsförmedlingarna. Ett ökatstöd behövs också i form av såväl statliga som enskilda beredskapsarbelen.Vidare måste det skapas ökade möjligheler lill utbildningsplatser för ungdom iföretagen genom att man köper utbildningsplatser där. Den varvade utbildningenmellan skola och företag är oerhört viktig att driva igenom. Dellalillsammans med en ökad högskoleutbildning inom högskoleregionens ram kanförhoppningsvis ge en ljusare framtid än vad som är för handen. Enliberal politik, herr talman, vill göra samhället bättre, och harinte gett efter i sina krav för atl kunna genomföra delta. Det gäller omsorgenom barnen och de äldre, det gäller jämställdhetskravet mellan kvinnor och mänoch en mänskligare och bättre sjukvård. En del förbättringar har kunnatgenomföras, andra får vi arbeta vidare på. Bland de reformer som är särskiltangelägna att arbeta vidare på är införandet av husläkare eller egenläkare, ochdet är en reform som till skillnad från många andra inte är speciellt dyrbar. Tryggheti arbetet och inom alla övriga områden i livet är den viktigaste punkten ifolkpartiets program. En social omsorg, byggd på solidaritet och samhörighetmen med respekt för den enskilda människans integritet och egenvärde, är avbetydelse. Så kan vi tillsammans skapa ett bättre samhälle även under enekonomiskt svår tid för landet. Men detla förutsätter också en samverkan medoppositionen. Dethar under varit viktigast för socialdemokraterna att tåga underröda fanor, sluta leden och kritisera allt och alla som representerar densittande regeringen. försöker man föra ut budskapet all höjer vibara arbetsgivaravgifterna med några procent och lägger ytterligare skall påsysselsättningen, så klarar vi landels ekonomi. Är det inte en grovunderskattning av människornas förmåga att själva tänka? tid med ekonomiska problem och en lågkonjunktur över hela väriden behöveralla goda krafter samverka. Har inte landets befolkning rätt att ställa dessakrav även på oppositionen? Vi alla här i kammaren är avlönade av det svenskasamhället, och samhällsmedborgarna har rätt att kräva ansvar av båderegeringspartier och opposition i och i övrigt politiskt arbete. Kanskekan man ändå hoppas något , för har här ikammaren sagt att socialdemokraterna är beredda att ta sitt ansvar. Det ser vi,herr talman, med glädje fram emot. (vpk): I valrörelsen hade kapitalismens kris inte kommit i öppen dag.Debatten pä sysselsättnings- och industripolitikens område rörde sig omillusioner långl från verkligheten, förslag som många valarbetare och väljaretrodde på. 400 000 nya jobb kan man naturligtvis i efterhandironisera över . Men det allvarliga är att en valdebatt kan föras på detlasätt utan verklighetsförankring, fastän den skall ingå i det som kallasdemokrati. Valdebattenute i busken kunde gestalta sig ungefär så här. Centerpartisten säger: Jag har400 000 nya jobb. Hur många har du? Varje seriösi arbetande politiker, somville se någol samband mellan verklighetens samhälle och löftena, hadenaturligtvis inte så många jobb all sälta emol centerpartistens. harcenterpartiet i regeringsställning huvudansvaret för att klara ut allabranschkriser, detta efter alt ha vunnit valet på en uppenbar illusionspolitik.Men räcker inle illusionerna till, och därför har vi inte heller någontingatt vänta från den borgeriiga regeringen. Enannan gångbar valslogan var alt de självläkande krafterna skulle fixa vårtsamhälle. Kapitalismen skulle alltså om den släpptes fri ordna upp sina egnaproblem. Men hur är det? När kapitalismen blir sjuk -alltså när profilenminskar - ropar man på statens läkemedel: subventioner. Skattebetalarnaspengar skall rädda företagens vinster i bransch efter bransch. För min delförespråkar jag aktiv dödshjälp åt kapitalismen. Då behövs inga subventionerför att upprätthålla vinsier åt kapitalherrarna. Nej, faktum är att borgarnainte har något alternativ än att fortsätta med subventioner till kapitalet ochhjälpa till med kapitalismens strukturrationalisering med åtföljandearbetslöshet och ulslagning av bygder och regioner. av våra basnäringar - den malmbaserade produktionen - råder nu en mycketallvariig kris, en kris som kan jämföras med den som lidigare har drabbatskogsnäringen. Under valrörelsen var vpk del enda parti som påstålindustrins område hade ett alternativ som var något framåtsyftande.Socialdemokraterna körde på och ångade vidare i 80-andan, medanborgarna hade en negativ inställning till detta projekt. Båda ståndpunkternavar föga konstruktiva. Det är likadant . Någon framåtsyftande stålpolitikkan inte skönjas vare sig från regeringen eller från det störstaoppositionspartiet. Denmalmbaserade produktionen - främst gruvor och järnverk - befinner sig i kris,därför alt den inte har anpassats till etl långsiktigt industriprogram. Bådegruvor och järnverk har kört vidare i efterkrigsandan. Investeringar förframtiden har försummats. Vinster har kramats ut till del yttersta. Satsning påny teknik, nya produkter och ökad förädling har eftersatts, ja, heltförsummats. När sedan omvärlden kommeri kapp efter krigets avbräck, stårSverige där med en stålindustri som inte håller måttet. Också gruvindustrinfaller i och med att framtiden för stålet ser mycket mörk ut. Vilka konsekvenser drar dåstorfinansen och statsmakterna? finansen gäller det atträdda kapitalet, för statsmakterna att rädda det som räddas kan avsysselsättningen. Det är en defensiv politik. Därför kommerhandelsstålsulredningen och specialstålsutredningen båda med förslag sominnebär att tusentals jobb försvinner. Kapitalismensstrukturrationaliseringar innebär att man slår ihop förelag och koncentrerarproduktionen lill de bästa produkterna. De mindre lönsamma produkterna fårförsvinna, eller också drar man ner tillverkningsvolymen, allt för atttillgodogöra sig effektivare produktion och därmed uppnå företagsekonomiskavinsier. Konskevenserna blir färre jobb på nästan varje bruksort, somdel inte blir ett enda nytt jobb i någon form av ersättningsindustri. Dalarnasriksdagsmän var inbjudna till valsverk för att höraföretagets bekymmer över det nya planerade handelsstålbolaget Även omföretagels önskemål skulle gå igenom så skall sysselsättningen minska. På endirekt fråga svarade direktören alt avsaknaden av en verkstadsindustri som kansuga upp dem som vill ha arbete är del slora problemet. Del saknas alltsåersättningsjobb. Detta är sanningen i ell nötskal: strukturrationaliseringarinnebär minskade jobb och arbetslöshet för många. Därblev vi också varse den köpslagan som pågår mellan olika järnverk när detgäller att genomföra strukturrationaliseringen. Får inte en stor del av armeringsståltillverkningen från andra järnverk så kanman inte investera som man vill, och då är framtiden mycket oviss. Om man fårarmeringsslälet, blir hundratals människor arbetslösa på annat håll. Ärdenna politik någonling som statsmakterna kan understödja? Kanstrukturrationaliseringar som minskar på arbetstillfällena godkännas? Ja, lyvärrär del så. I detta land är det inte regeringen och som är främstaförespråkare för den grundläggande mänskliga rättigheten, nämligen elt jobb.Denna rättighet flnns endasi på kapitalets villkor. Videtl närmare studium av handelsstålsulredningen och specialståls-utredningenfinner man att en gigantisk centralisering skall genomföras i Bergslagen. Detkomiska i den situationen är att det parti som i valrörelsen ropade pådecentralisering nu genom industriminister och statsminister får genomföradenna centralisering. Del är som med de 400 000 nya jobben: förbiserkapitalismens utvecklingslagar och eftersom cenlern stöder sig på kapitalismenär partiet också dess fånge. Denkortsiktighet som kännetecknar strukturrationaliseringarna innebär dödsstöten.När frågan ställdes till ledningen för valsverk om planerna för1990-talet kom inget svar. Sanningen är den att det inte finns någon planeringså långt fram i tiden, Det är med oro man ser atl vissa fackföreningar allierarsig med företagsledningarna och försöker rädda vad som räddas kan. Om man påfackligl håll tror att man kan få en stabil och säker produktion med ett lägreantal anställda än nu gör man samma katastrofala miss som gör - manförbiser kapitalismens inneboende motsättning: vinst och stabilsysselsättnings- nivå är oförenliga. Detär uppenbart att det behövs en planerad ekonomi, om svensk industri ochsysselsättning skall räddas. Men då måsle man slå in på en ny kurs istålpoliliken, en kurs som det inte kan förväntas att Åsling, ellerstorfinansen tar initiativ till. Den måste tvingas fram, och det ärarbetarklassens skaror som är tvungna att göra det. Detfinns stämningar för en offensiv industripolitik när del gäller stålet - altkoppla bort oket på arbetarnas axlar, nämligen storfinansen, och hellförstatliga både handelsstålel och specialstålet. Eu förstatligande är inteliktydigt med socialism, men att helt förstatliga är del enda som kan räddajobben. Endast staten kan tvingas all ta samhällsekonomiska hänsyn, rädda fullsysselsättning på bruksorterna, satsa på framlidsutveckling med ny teknik ochökad förädling, detta genom att satsa in kapital som ärlönsamt för hela samhällel. Därmedär det sagl att delägarskap mellan stat och storfinans inte är någon lösning.Förhandlingarna om AB Svenskt handelsslål har lill enda syfte att räddastorfinansens kapital och att staten skall bidra till en strukturomvandling somgör all lusentals jobb försvinner. Inte heller en statlig majoritet i ettsådant bolag, 51-49, löser några problem. är slorfinansen med ochbromsar och skall ha företagsekonomiska bedömningar för verksamheten. Därför ärett helt förstatligande enda lösningen, och den måste tvingas fram av de bredaarbetargrupperna. Dethandlingsprogram som måste genomföras bör innehålla följande punkler: Elt helt förstatligande av i första handhandelsstålsindustrin och därefter specialstålsindustrin, ensamordning av dessa båda siålgrenar samt etl helt förstatligande av allagruvor. Del nya siålbolagel skall behålla nuvarandepersonalnivå i varje företag och ort. Målsättningen för förelaget är att genomförädling och samverkan med verkstadsindustrin öka antalet anställda på varjeort. De fackliga organisalionerna tillerkänns vetorättpå cenirala områden av företagets verksamhel för all ge arbetarna ett direklinflytande och kontroll över verksamhelen. Vetorätten bör i första hand omfattainvesteringar, nedläggningar, inskränkningar i driften, rationaliseringar,personalpolitik och löneformer. Det är ju något som går stick i stäv mot detsom här har pläderat för lidigare. Den misskötsel och skada som slorfinansenåstadkommit inom gruv- och stålindustrin innebär att de enheterna avstålindustrin skall ingå i ett nytt slålbolag ulan kostnad. Staten skall satsa på forskning och utveckling inomstålindustrin genom att göra upp långsiktiga planer för användande av ny teknikoch ökad förädling samt genom ett mera nära samarbete med verkstadsindustrin. Kapilalexporten - dvs. exporten av arbetslillfällentill utlandel -sloppas. Dessa resurser sätts i stället in på krisorter. De här sex punkterna ärelt alternativ till den nuvarande utvecklingen. Onsdagen.den 26 oktober 1977 Hela arbetarrörelsen börsälla in sina krafter på atl mobilisera alla gruv-och stålarbetare och andrasom är berörda av stålkrisen för ett sådant alternativ. Detfinns ingen annan väg än att tvinga igenom en ny stålpolitik mot storfinansensoch borgarregeringens vilja. Jag upprepar att den måste tvingas igenom. Gruv-och stålarbelare har inget gott atl hämta hos och storfinansen. Delär bara ett språk man där begriper - det som arbetarnas samlade kamp talar. Skallvi hindra utarmningen av hela orter och regioner - ja, då måste partiegoismenträda åt sidan och arbetarklassens kamp mot storfinans och borgarpolitik sittai högsätet. Underdelta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. De ekonomiska besvärligheter som liksom många andra länderhamnal i har medfört stora svårigheler för samhällsekonomin: inflation,bytesbalansproblem och arbetslöshet. Vad som särskilt oroar ärungdomsarbetslösheten, som tycks bli särskilt svår under den närmaste tiden.Detta har varit etl tema under hela denna långa debatt, vilket man väl förståri den situation som vi nu befinner oss i. Sysselsättningsproblemenär särskilt markerade i vissa delar av landet, beroende på vilka industribranschersom är framträdande på platsen. För de landsdelar där tekoindustrin svarar fören betydande del av industriproduktionen är läget katastrofartat Detfinns ingen större anledning att söka orsakssammanhang när del gällertekokrisen eller att leta efter syndabockar i det här läget. Men eftersomsocialdemokraterna i olika sammanhang försöker skjuta ifrån sig ansvarei fördet rådande ekonomiska lägel även inom tekoindustrin torde det ändå varariktigt alt påminna om 1960-talets socialdemokratiska politik i fråga om de dåbegynnande svårigheterna inom tekobranschen. Vid upprepade tillfällen påtaladesi från centerhåll att den kraftiga importen av tekovaror frånlågprisländerna leder till stora nedläggningar av de svenska lekoföretagen.Vidare var den s. k. upphandlingskungörelsen så utformad, att upphandling avtextila produkter i stor utsträckning skedde hos utländska tekoföretag. Jagfick vid upprepade tillfällen svar frän den dåvarande socialdemokratiskehandelsministern att importbegränsningar strider helt mot socialdemokraternasoch regeringens principer. Det var sålunda inga nämnvärda åtgärder somvidtogs, och resultatet är att beskåda den dag som är. Densvenska beklädnadsindustrin har minskat i en sådan utsträckning att denpraktiskt taget befinner sig under beredskapsnivån. Tekoindustrinskrympning för med sig andra allvariiga problem. Företagsnedläggningar ochfriställningar är de värsta följderna. strin är i storutsträckning lokaliserad lill vissa orter i landel. Härvidlag ulgörSjuhäradsbygden i etl speciellt område. Särskill gäller deltaBoråsregionen. Uppsägningar och friställningar är ofta en allvarlig sak förmänniskorna. Del är naluriigtvis värst för de människor och de familjer somdrabbas av den direkta friställningen. Även kommuner och landsling kommer allfå vidkännas ell beiydande ekonomiskt avbräck på grund av bl. a. minskningen avskalleinläkierna. Detfordras krafttag för all rädda sysselsällningen inom tekobranschen och skapaförulsällningar för iryggandet av vår självförsörjning. Del är rikiigl all denborgerliga regeringen har ägnat mycken möda ål att rädda lekobranschen, ochslora ekonomiska satsningar har gjorts. Nya äskanden i form av en proposilionhar dessuiom presenterats . Jagkan emellertid, herr lalman, inle underlåta att uttala min personligauppfallning om det föreliggande, av handelsministern signerade, förslaget omålgärder för all irygga försörjningsberedskapen på lekoområdei. Jag nämnde attden accelererade importen från lågprisländerna var förödande.Vi kunde inle konkurrera med dessa länders industrier, som hade en lågframsiällningskoslnad i jämförelse med den svenska. Delgår inle all komma ifrån det faktum att den slora importen av textila varorutgör huvudorsaken till tekoproblemen även . Handelsministernerkänner att så är fallet och förutsätter att en föriängning avmultifiberavtalet skall kunna ske, varigenom vi får bättre möjligheter atlbegränsa den störande lågprisimporten. Dellaär ju bra, men enligl min mening fordras del en verkligt genomgripande insais,om man på lång sikl skall kunna klara lekokrisen. Del är inlressanl attkonstatera att ordförande krävt enimporlbegränsning. Hans uttalande nu går sålunda stick i stäv mol densocialdemokraliska regeringens politik på sin lid. Jagär övertygad om att avtalet med skulle kunna utformas på ell sådani sällatl den nödvändiga imporlbegränsningen kan genomföras. Produklionenav bomullsgarn i har under de senasle åren upprätthållits av fembomullsföretag. Huvuddelen av produktionen sker inom den nämndaSjuhäradsregionen. Ett av dessa företag, , har enligl ett förslagtill avtal med staten föreslagits upphöra med såväl spinneri- somvävnadsverksamhet. skulle innebära alt någol över 130 anslällda skullebehöva sägas upp lill slut. Enligl den föreliggande utredningenskulle företaget upphöra med verksamheten redan vid detla års slul, alltså . Handelsministern har förlängt ikraftträdandet elt år. Delär i och för sig en liten förbältring, men det enda riktiga vore att Rydboholmsspinneri och väveri bereddes möjlighet att forisälla sin verksamhel även iframliden, inle minst med lanke på del svåra sysselsättningsläge som regionenbefinner sig i. Jagvågar fakliskt uttrycka den uppfattningen att del är oresonligt all överföradenna tillverkning till företag i regioner, som har bättresys-selsättningsförhållanden än vad Boråsregionen har. Nog om denna detalj II protokoll 1977/78:15-16 Jag vill baraförutskicka atl del kan komma alt finnas anledning alt återkomma i detta ärendenär propositionen skall behandlas här i . Jaghar tagit upp detta exempel för att åskådliggöra vikten av ett rikligthandläggande av frågor som berör sysselsättningsproblemen och människornasräll till arbele. Man får inte gynna en bygd framför en annan. Om del förslagsom jag har rekapitulerat på grund av vissa omständigheter, som inte nu skallberöras, kan ändras, förutsätter jag ändock att regeringen medverkar till annansysselsättning för de människor som del här gäller. Jag har tagit upp detla problem i P län inle bara därför att det berören bygd i vårt land som är särskilt illa utsatt, utan också därför all del gerexempel på allvaret i denna kris inom tekoindustrin. Inom den akluellafabriksnedläggningen kommer inte bara de 130 som direkt friställs alt berörasutan också deras familjer. Det gäller alltså bortåt 300 människor. Nuär det inte bara negativa utsikter inom lekoområdei. Texlilexporlen uppgår lillbortåt , och mol den bakgrunden anser jag verkligen att detskulle finnas utrymme för en fortsatt produkiion inom de företag som alltjämtfinns kvar här i landet, i synnerhel när del gäller förelag med högmodernamaskiner, goda arbelslokaler och -sisl men inie minsi - en synnerligen kunnigarbeiar- och ijänslemannakår. Därför vädjar jag till regeringen, all nogaöverväga möjligheterna all skapa en räddningsplanka för denna bygd och förmänniskorna som är berörda. gick över lill högerlrafik. Del gick bra. Förell år sedan styrde över mot högerpolitik. Del har däremot inle gåttbra. Förhögertrafiken fanns del inle majorilel i folkel, medan den hö-gerinriktadepolitik som förs av landels regering blivit möjlig genom resultat av val.Ändå slår det klart att svenskarna nu vill ha högertrafiken kvar medan deflesta önskar högerpolitiken all världens väg. Orsakentill del motsägelsefulla förhållandet är naturligtvis att beträffandehögertraflken har inte farhågorna besannats men förväntningarna infriats. Medhögerpolitiken är det tvärtom. Förväntningarna har inte infriats men farhågornabesannats. Detsistnämnda framgick verkligen med all önskvärd tydlighet av en utvärdering somradions Morgoneko gjorde för etl par veckor sedan. I programinslaget anmäldesalt "regeringsdeklarationen fyller eu år . Den 8 okiober förra årelvar del som äntrade talarsiolen i i egenskap avstatsminister . Han presenlerade den borgerliga regeringensdeklaration. Han drog upp riktlinjerna och gav löften. Vad har hänl sedan då?Har löftena hållits?" programledaren ochciterade: "Med fasthet och ansvar skall vi föra en politik i hela folketsintresse. Därvid skall vi söka nå etl så brell samförstånd som möjligl. "Det var några av de inledande orden i regeringsförklaringen, som den nyaregeringen alltså lade fram för precis ell år sedan. "Redanhär flnner man att en bister ekonomisk verklighet sorterar bort åtskilligt avdet som regeringspartierna gick ut med i valrörelsen", kundeprogramledaren konstatera. "Kompromissandet på de punkler där partiernavar oeniga har också satt sina spår. I kärnkraftsfrågan nådde 'inteända fram', som han sade. fick laddas och fåriroligen också fortsätta. Men kärnkraften har varil en plåga för dennya regeringen. Mycket beroende på de löften som gav i valrörelsen. Såhär kunde det låta:" röst tonade fram: "Ja,det är helt klarl alt vid utgången av den period för energipoliliken som vi hardiskuterat, alltså 1985, atl det då inte skall användas någon kärnkraft iSverige med vår modell. Det här, det kan ske tidigare också med en successivavveckling av de fem reaktorer som är i drift." "Senasl1985 skall alltså all kärnkraft vara avvecklad?" säger reportern ifrågande lon. "Ja", svarar . "Ärdet etl löfte på en eventuell ny regerings vägnar, della att senasl -85 skakärnkraften vara hell . . .", börjar reportern. "Ja", klipperFälldin av, "det är ett löfte för del." Tilldel kunde bara "jubileumsreporlern" med fakta i backspegeln noleraatl "regeringsskiftet ledde fram lill all vi fick ochvillkorslag. Utbyggnaden av kärnkraften bromsades upp men hejdades inte. Alllfler, även inom , inser att kärnkraften inte kan vara avvecklad1985." har statsministernfunnit en renl genialisk utväg.