prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Den borgerliga regeringen har t. o. m. främjat dennaulveckling. Hur tomt låter inte regeringsdeklarationens tal om att ägandet isamhället måste spridas och atl sammanslagningar av företag som minskar konkurrensenskall motverkas! Sammanslagningen av storförelag med regeringens välsignelseärju nu en vanlig töreteelse. Satsningenav statliga medel på storföretagen sker också ofta i det direkta syftet allarbetsplatser skall försvinna. Del är betecknande all förslaget om särskilt låntitt Uddeholmsbolagel motiverades med atl lånet skutte skapa föruisäitningarfÖr bolaget alt genomföra nödvändiga strukturförändringar, dvs. all ellbetydande antal arbetstillfällen skulle försvinna. Sedan kom förre centerledarenGunnar , han som brukade tala om all man inle skulle sitta i statensknä, och begärde ett "Uddeholmslån" lill NCB, som han är chef för.Det dröjde inle länge förrän ledningen för Mo och anmälde all denvilla ha elt "NCB-lån"! Så pågår spelet om skallebetalarnas pengar,pengar som i stället borde satsas för all skapa nya jobb och inle för all räddaprofilen åt aktieägarna. Ivpk-motionen 1975 har vi skisserat ett program för 100 000 nya jobb . Det gäller bl. a. satsning på en ökning av bostadsbyggandet, enutbyggnad och förbättring av barnomsorgen, insatser för sjukvård ochäldreomsorg,energi-och miljöområdena.sysselsäliningsgaranlier inom vissabranscher och satsningar på den kommunala sektorn. Detmesta har redan avvisats i annal sammanhang, utropar finansutskottet, ochsäger all ingenting har inträffat som föranleder en omprövning. Utskottetuttrycker sin förvåning över att del i vpk-motionen påslås allregeringspolitiken inneburit "en ensidig satsning på exportindustrin"och alt detla varit "ett knäfall för de för titlfällei mäkiigasiekapiialgruppernas iniressen". men så har det ju varii. Vi värderar förden skull inie det fria konsumtionsvalei och den fria handeln mellan ländernalågt, som utskottet påstår. Del är en fras utan täckning utskottet använder. Detär också betecknande alt denna diskussion förs ulan samband med den omfattandekapitalexport som dessa förelag bedrivit. Om del skall uiir>ckas förvåningöver något, bör del vara över llnansuiskoiiets benägenhet att blunda för hurstorföretagens intressen tan diktera den ekonomiska politiken. Moiionskravenunder mottot Stopp för inflationen - höjd levnadsstandard bemöts på samma sätt av utskottet. Del är "kostsamma förslag som syftartill 29 Denekonomiska politiken, m. m. allöka konsumenternas köpkraft".säger utskottet.och pekar bl. a. på kraven påen höjning av barnbidragen lill . per barn och år samt slopande avmervärdeskallen på nödvändighetsvaror, såsom livsmedel. Ja, visst handlar delom att öka köpkraften, och del behövs. Kan finansutskottet bestrida behovet aven ökning av köpkraften for exempelvis barnfamiljerna? Dethjälper inle atl ulskottet söker gömma sig bakom att tidigare avvisatmotsvarande krav. Del kan väl inle sakna betydelse for bedömningen av dessafrågoratt konsumtionen av livsmedel sjönk med 2 96 . Denna utvecklingdrabbar främst de minst bärkraftiga i samhället. Jag vill frågafinansutskoliels talesman : Ser utskottet frågan om konsumenternasköpkraft enbart som elt abstrakt begrepp? Förnekar ni atl del finns storagrupper som är i stort behov av en ökning av köpkraften, för alt del inle skallbli en sänkning av en redan förut låg levnadsstandard? Vpkharalltså lagt fram en plan för 100 000 nya jobb . Tillskillnad från centerpartiels valparoll om 400 000 nya jobb är vpk:s förslagkonkret angivna. Några exempel: elt bostadsbyggnadsprogram med 25 000 flerlägenheter än enligt regeringens planer ger 15 000 årsarbeten i byggnads-ochindustriverksamhet. Bostadsbyggandet är eftersatt och måsle öka. Ytterligare 20000 barnstugeplatser ger 6 000 årsarbeten. Barnomsorgen är synnerligen eftersattoch måsle byggas ut. Personal lill dessa barnstugor liksom en ökning avpersonaltätheten vid barnstugor och inom sjukvården samt en utbyggnad aväldreomsorgen betyder närmare 25 000 nya jobb. Detta är bristområden som måslefl ökade resurser. Kollektivtrafiken,alternativ energiproduktion, alternativ produktion och sysselsäiiningsgarantivid varven skulle betyda ca 25 000 jobb. Vem kan bestrida alt detla ärangelägna områden alt salsa på? Genom statliga lån och bidrag lill landstingoch kommuner för tidigareläggning av angelägna investeringar och förungdomsarbeten i regi skutte ytterligare 20 000 nya jobb kunna ordnas.Vem vilt bestrida det angelägna i en sådan satsning'? Desatsningar som kommunisterna föreslår gäller områden med högangelägenheisgrad. De skulle i stor utsträckning innebära sysselsättning förgrupper, där arbetslösheten är hög, bl. a. byggnadsarbetare, kvinnor ochungdom. De skulle ha en allmänt stimulerande effekt på samhällssektorerna, påekonomin och på sysselsättningen. Delär kostsamma förslag, säger finansutskottet. Men vad kostar det inte all hamänniskor arbetslösa? Det ärju inle heller enbart en utgiftssida atl ordnajobb. Atl bygga i fatt inom brislområden harockså en plussida. Det enda vi intehar råd med är arbetslösheten. Den är elt ekonomiskt vansinne. Den är entragedi för berörda människor. Utskottetssnäva synsätt kommer också lill uttryck i behandlingen av vårt krav på altsänka arbetstiden med full lönekompensation från åtta till sju och därefterlill sex limmar. Utskottet finner detta "särskilt anmärkningsvärt"men bortser tydligen från, atl del måste vara vettigare att ha så många sommöjligt i arbete med kortare arbetsdag än all ha hundratusentals utan arbeie. Närdel gällerden kommunala sektornavråder utskottet från "all i särskild ordning och i särskilda formerförmå kommunerna atl öka sin standard och sina åtaganden". Delta ullalarutskottet trots alt allvarliga brister och eftersläpningar råder på de områdenvi angelt i sysselsättningsprogram-mei. Utskottet återger och stöder sig på budgetminislernsresonemang "att en fortsalt expansion i den takt som realiseratsunder och som ligger i de senaste kända långlidsptanernauppenbarligen inte är förenlig med samhällsekonomins krav. En betydandenedskärning av de kommunala resursanspråken måsle därför enligt föredragandengenomföras." På den punkien bullrar också utskottets ordförandeillavarslande om all del nu är dags all gå från ord lill handling. Eftersom den citerade föredraganden, dvs. budgeiminisiern,senare kommeratt haordel, vilt jag passa på all rikta några frågor lill honom,som jag tror all del är angeläget att få besvarade: På vilka områden anser budgeiminisiern atl kommuner ochlandsling har möjligheter lill betydande nedskärningar ulan att della llrallvarliga sociala konsekvenser? Hur ser budgetminisiern på konsekvenserna ursysselsättningssynpunkt, om kommuner och landsting ivingas företa nedskärningari förhållande till uppgjorda planer? Jag vill peka på atl enskilda landsting, trots prutningar,ser fram mot skaltehöjningar på 2 ä . under de närmasle fem åren.Utvecklingen torde vara likartad på den primärkommunala sektorn. 1 detla lägemåsie kommuner och landsting tillföras ökade resurser, om de skall kunnaupprätthålla servicen till allmänheten utan att kommunalskatterna stiger helt oacceptabel nivå. Dessa problem hör intimt samman med de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken. De hör samman medsiandarduivecklingen såväl i ekonomiski hänseende som i fråga omsamhällsservice. De hör också samman med sysselsältningsuivecklingen. En betydande del av de 100 000 nya jobb som vi från vpk ansermöjliga au åstadkomma berör den kommunala sektorn och gäller angelägensamhälls-scrvi.,:. Den linie kommunisterna gett uttryck för imotionen med anledningav kompletteringsproposilionen kan kort sammanfattasi,all vi ser krisens orsaker i kapitalismens ekonomiska syslem. Vi kan inlegodia åtgärder som innebär fortsall satsning på de krafter som orsakararbetslöshet och inflation. Dessa krafters makt och inflytande måsle beskäras.Vi tillbakavisar regeringens försök all lägga skulden för den ekonomiska krisenpå de lönarbetande och placera bördorna där. Vi menar au den ekonomiskapolitiken måsle inriktas på atl attackera kapitalets snedvridning av tandeisnäringsliv och dess misshushållning med landets tillgångar. Vi ställer ell konkret program för alt skapa 100 000 nyajobb under de närmasle tolv månaderna. Vi moisäiier oss alt statliga medelanvänds för att storbolagen skall kunna avveckla arbetstillfällen - medlen böri stället Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. användas för all skapa nya arbeisiillfällen. kommunisterna kräver hyressiopp och enbostadspolitik som syftar till sänkta hyror. Vi kräver prisstopp och slopadmervärdeskatt på nödvändighetsvaror. Vi ser del som nödvändiga åigärder allkapiialflyki och indusiriuiflyiining stoppas, atl affärsbanker ochförsäkringsbolag nationaliseras. Vi kräver en genomgripande skattereform medhuvudinriktningen alt minska skallebördorna för lönarbetarna och skärpabeskattningen av formögenheler, bolags- och spekulationsvinsler. Med della som ulgångspunkt har vi i vår moiion ställt enrad konkreta krav föran förverkliga ett program för 100 000 nya arbeten, stoppför inflationen-höjd levnadsstandard. har yrkal avslag på motionen. Jag ber,herr talman, all få yrka bifall lill motionen 1975. Jag vill slutligen, herr lalman, erinra om det program"Kamp mot krisen! Fören ny kurs i politiken!" som antogs vidvänsterpartiet kommunisternas kongress i bönan av året. I della fastslås allstorkapitalet och den borgerliga regeringen går till angrepp mot alla arbetandefolkgrupper och söker vältra över krisens bördor på lönarbetarna. Vpk ställeren rad kampuppgifter lill försvar för jobben och levnadsstandarden och verkarför enig kamp kring dessa. Vi menar också att ägande- och maktförhållandena isamhället måsle förändras. Del krävs en ny kurs i politiken för alt föraSverige ut ur den kapitalistiska oordningen och in i en medveien socialisliskplanering. Den borgerliga regeringens arbeiarfienlliga politik måslebekämpas med en radikal arbetarpolitik, som ger uttryck för arbetsklassens kampmot storfinansen och harsin bas i arbetarrörelsens organisationer. En återgångtill den regeringspolitik som fördes års val är ingen lösning. Delbehövs en ny kurs i politiken. Mot den självgoda aiiiiyd som finansutskottets borgerligamajoritet uppvisar slår ett växande missnöje på arbetsplatser och ibostadsområden. Medvetenheten och siridbarheten ökar för varie dag. 1 enig kampkommer också arbetande folk an avvisa försöken all välira över denkapiialisiiska krisens bördor på deras axlar. Kampen moi arbetslöshet ochinflation måsie med nödvändighet rikta sig mot den borgerliga regeringenspolitik. Men den måsle också rikta sig mot del kapitalistiska systemet, somvållar den arbetande befolkningens problem. Socialismens alternativ framstårsom en nödvändighet för allt flera som drabbas av kapitalismens kris. BJÖRNMOLIN (fp) kort genmäle: Jag vill göra ell par kommentarer till NilsBerndisons anförande. Det har funnits en bred enighet om alt vi måste föra enstark ekonomisk politik föratt på del viset återställa balansen isamhällsekonomin. Del är klart all en sådan politik innebär en vissnedpressning av köpkraften. Det är ofrånkomligt. Jag sade i min anförande alt jag ansåg atl en sådan starkpolitik bör fullföljas, och jag motiverade också delta. Jag sade emellertidsamtidigi alt del inte utesluter attutvecklingen senare kan göra det nödvändigt att ta till ett Nr 161 riktatkonsumtionsstöd i någon form, exempelvis till barnfamiljerna. Jag vill Fredaeen den också påminna om atl barnbidraget höjdes den Iapril lår. går alltså inte all sägaatt vi inte förstår barnfamiljernas besvärliga situation Vpk-motioneninnehåller 23 olika punkter, om man bortser från själva politiken m m yrkandetom den ekonomiska politiken. Flertalet av punkterna - del är bostadspolitik,det är försvarsfrågor och det är sysselsättningspolitik - har behandlatsav och atl vi inte tillvaratar deras iniressen och de yrkanden somvpk för fram har därvid redan avvisats. Jag tror förstår attflnansutskottet i det här läget har måst koncentrera sig på riktlinjerna förden ekonomiska politiken. Om man ser på den samlade effekten av de yrkanden somförs fram i vpk-motionen ser man klart att ett bifall till den skulle leda tillelt ännu större underskott i den statliga budgeten och därmed också till ettstörre upplåningsbehov för siaten. NILSBERNDTSON (vpk) kort genmäle: Delärbaraallmänna talesätt, både i utskottets skrivning och i BjörnMolins anförande. sade i sitt tidigare anförande att allmännastimulanser av konsumtionen skulle äventyra den positiva utvecklingen avbalansen i samhällsekonomin. Han menade att en stramare budgetpolitikskulle inverka menligt på standard och sysselsättning. Detta är barapåståenden, och jag vill hävda alt det är en bluff Man låtsas alt någon absolutobjektivitet skulle ha bestämt utskottets ställningstagande: så här långt kanman gå i den ena eller andra riktningen; då återställer man balansen isamhällsekonomin. Och så satsar man på statliga medel till storföretagen, somjag redan har sagt, för att rädda kapitalägarnas profiler. Detta söker mansedan motivera med några ekonomiska sakskäl. Någon måste dock betalamiljardsatsningarna, och det anser ni an löntagarna skall göra genom eråtstramningspolitik. Nej,denpolitik ni för inverkar menligt på både standard och sysselsättning. Del är dennakna sanningen! Jagär fortfarande något förvånad över alt finansutskottet inte har ett enda ord avkritik mot samhällssystemet, som innebär både arbetslöshet och stor inflation.Vad är det som kännetecknar situationen för vanliga människor? Jo, att detråder omfattande arbetslöshet, att pris- och hyresstegringar leder till sänktlevnadsstandard för stora grupper, att det är en omfattande utslagningsprocessi arbetsliv och samhälle och att det är otrygghet och osäkerhet. Menallt detta, , måste väl ändå ha någon orsak? Det drabbar oss väl inte som ett oväder från skyn? Vi menar att det är en följd av det ekonomiska system som råder, men om det har finansutskottet ingenting atl säga; det finns inte ett spår av kritik mot systemet. Den attityden från finansutskott skulle kunna anses häpnadsväckande,om man inte visste atl det är medveten handling för atl förtiga de verkliga orsakerna till arbetslöshet och dyrtid. } protokoll 1977/78:161-162 Denekonomiska politiken, m. m. AXELKRISTIANSSON (c): Jag känner ell behov av att börja den här debatten med atl säga etttack för senast till , detta med tanke på den senaste debatt vi hadeom den ekonomiska politiken och hans resonemang om en gammal räv. Omnu djuren oförskyllt skall dras in i den ekonomiska debatten - del är inte jagsom har börjat med det - faller mig i minnet presentation avherr . Jag vill gärna parera med den. Statsminister sade när hanpresenterade som nyblivet statsråd och som en comming man ipolitiken: "Han är klok som en hund." Jag vill inle på något sättbetvivla detla, men jag kanske i sammanhanget får ge ett råd: Använddå hundens lysta och goda egenskaper och icke i alltför slor utsträckninghundens högljudda utförsgåvor! Det är säkert bättre så. Detfinns, herr talman, trots allt som sagts och skrivits, åtskilligt av gemensammautgångspunkter för såväl regeringens som oppositionens bedömningar. Främstgäller detta bedömningen av vår omvärld och utvecklingen därstädes -specielltdå i de stora industriländerna,en bedömning som är ganska lik oppositionens.Men bedömningen är inle särskilt ljus, i vane fall inle för den närmasteframtiden'. Det visar sig nu atl den bedömning som ulskottet gjorde var riktig. FörVästeuropas del innebär prognosen en något högre ekonomisk tillväxt än1977, men den är klart otillräcklig för att hålla sysselsättningen uppe pånuvarande nivå. Man kan därför befara ökad arbetslöshet runt omkring oss iVästeuropa, om inga särskilda åigärder vidtas. Detborde vara så självklart att det vore onödigt all säga del, att denna omvärld ärav utomordentligt stor betydelse för och dess ekonomi. Elt litet menhögt industrialiserat land är självfallet uttandsberoende i alldeles särskilthög grad. Detsamma gäller också känsligheten för protektionistiska strömningar,som lätt gör sig gällande i dylika situationer. Närvi från regeringssidan gör dessa konstateranden och även nogsamt följer deninternationella utvecklingen, så är därmed dock inte sagt atl vårt öde är heltavhängigt av utvecklingen uianför vårt lands gränser. Regeringen har, medvetenhärom, lagit djärva och radikala grepp på del ekonomiska området syftande lillalt stärka vår konkurrenskraft och alt upprätthålla sysselsättningen. Dessaåigärder parade med elt i hög grad ansvarsmedvetet uppträdande från resp.parter vid såväl löne-som jordbruksförhandlingar gör alt man ändå ulifrån enmycket besvärlig situation nu kan se en ljusning, förhoppningsvis med alltstarkare framtoning efter hand. Idelta sammanhang kan jag inte underlåta atl både citera och kommentera någrarader ur socialdemokraternas reservationsskrivning. "Närnu de faktiska resultaten av politiken kan avläsas kan mankonstatera att regeringen misslyckats på praktiskt taget samtliga områden.Arbetsmarknaden har kraftigt försvagats, den ekonomiska politiken i allmänhetoch skattepolitiken i synnerhet har lett till ökade ekonomiska och "Och vad värre är, regeringen anklagas för all medvetet bedriva ensvångremspolitik mot de stora löntagargrupperna. dagsagt atl det inte bara är medvetet utan att det sker efter ett utstuderatmönster. Frånsocialdemokraternas sida har man en alldeles särskild förkärlek för attassociera sig, i detta fall i oroande syfte, med de stora grupperna som harstarka företrädare. Små grupper och minoriteter hör man inle så ofta talas om.Med all respekt för de stora grupperna och deras situation, och med betygandeav deras stora betydelse i samhället, så är det bara att konstatera atl derassituation inte kan avsevärt förändras genom omfördelningar via skatter ellersociala åtgärder. Det finns inte så stora grupper att ta något ifrån och inteheller så särskilt mycket alt omfördela. Däremot finns det minoriteter-tyvärrpå sina håll ganska stora - involverade i dessa stora grupper som har detsvårt. Det gäller främst de människor som med oro måste fråga sig om de fårbehålla sitt jobb, om företaget kommer att läggas ned etc. Jaganser att socialdemokraterna borde kunna kosta på sig alt erkänna altregeringen här gjort långt mer än någon tidigare regering för att så långt detgår lugna dessa människors oro och föratt trygga jobben; detla sagt inte minstmed tanke på den nästan förföljelseliknande frågesport som bedrivs här i ,främst mot industriminister - ett frågande som f ö. håller på attspränga tidsramar. Detborde också stå klart att när man hos de stora grupperna noterar en sjunkandeeller stillastående konsumtionsslandard - vilket är ett faktiskt förhållande-så är detta priset för solidariteten gentemot de av krisen hårdastdrabbade, och det kan man icke på någol sätt kompensera sig för. De sociala ochekonomiska klyftor socialdemokraterna här lalar om borde de rimligen närmareprecisera och inte bara lala rent allmänt om. Vihar gång på gång fått höra atl skatterna formats på ett sådant sätt att detökat klyftorna. Det är då rätt intressant alt göra en jämförelse mellanregeringens och socialdemokraternas förslag till skattesänkning . Regeringensförslag påstås ju ha gynnat höginkomsttagarna, medan socialdemokraternasförslag skulle ha korrigerat detta. Beskattningen hör ju lill ett område därdemagogin frodas. Jag älskar inte att odla den, men om jag skulle föradiskussionen på samma debattnivå som socialdemokraterna har fört den vore detganska enkelt att gå in och se hur ni använder den dryga miljard med vilken nivill bättra på skatteskalorna. Det ser ul som följer: Densom t. ex. tjänar . i taxerad inkomst skulle 1138,5 gånger mer iytterligare skattesänkning än den som tjänar . I del senare falletblir skattesänkningen , och för den högre inkomsten blir den ytterligareskattesänkningen . Den som taxerats för . får 53,5 gånger störreskattesänkning än den som tjänar . Jagerkänner att detta är ett orimligt sätt atl föra en debatt, men det är ganskaanalogt med den deballeknik som ni själva använder när det gäller att redovisaskatterna. Jaghar vid tidigare tillfällen i den ekonomiska debatten sagt att det förgångna,och framtiden inom politiken hör samman, oavsett hur regeringarna växlar.Med tanke på detta är det en anmärkningsvärd klandertalan somsocialdemokraterna för i oppositionsställning. Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. intressantexempel vill jag här anföra kritiken mot lagersiödels senaste förlängning.Lagerslödel ingick ju vid sidan om andra åigärder i den överbryggningspolitiksom den socialdemokraliska regeringen sjösatte. Vi skulle därigenomklara oss tills nästa högkonjunktur kom. Det skulle vara någonting av att åkalinbana och vara åskådare till andra folks kriser och besvärligheter. ,efteråt, vet vi att vi inte fick detta landfäste i lid, och i den situationenkastade den nya regeringen ut ännu en förlängning av lagerslödel. Delanmärkningsvärda äratt beslutet om denna förlängning logs enhälligt avriksdagen - således med socialdemokraternas stöd. Ändå anklagarsocialdemokraterna regeringen för beslutet, som enligt deras uppfattning intebetytt någol för sysselsättningen. Detla trots atl stödet var förbundet medvillkoret att sysselsättningen skulle upprätthållas. Detfinns, herr lalman, ytteriigare elt par punkter där meningarna är delade ochdär jag gärna vill göra några kommentarer. Den ena är arbetsgivaragiftensborttagande. Den andra är frågan om ökningen av livsmedelssubventionerna. I senarefallet är jag direkt utmanad av . Beträffandearbetsgivaravgifterna förs av socialdemokraterna delta underliga och ohållbararesonemang om att del rör sig om löntagarnas pengar och att dessa helt franktflyttas från lönlagarna lill arbetsgivarnas och kapitalägarnas fickor förattöka vinsterna. Som en kuriositet kan jag ju nämna alten socialdemokratiskledamot av denna kammare för någon tid sedan helt felaktigt påstod altregeringen därtill delade ut dessa pengar lill bönderna. Han var tydligen heltomedveten om att det är på det sättet att jordbruksavtalet neutraliserar allaförändringar av arbetsgivaravgifterna. Tyvärr är han säkert inte den enda somhar påstått detta. Begreppetlöntagarnas pengar är ohållbart, änskönt införande av avgiften en gång i lidenlegat med i parternas bedömning av vad som var skäligt beträffandelöneutvecklingen i dåläget. Arbetsgivaravgiften är en faktor som vid sidan avett flertal andra, inkl. löner och sociala avgifter, konstituerar en vissprisnivå i landet på varor och tjänster. Dessa pengar kan aldrig i det långaloppet vara öronmärkta. Vad som här har skett i och med avgiftens borttagandeär en sänkning av den svenska kostnadsnivån, som rimligen bör leda tillsjunkande priser och/eller lägre höjningar än vi annars skulle ha fltt. Och delärju ändå til syvende og sidst för de breda konsumentgrupperna ett primärtintresse att prishöjningarna blir så små som möjligt. Jag kan således inte senågonting orättfärdigt i denna åtgärd. Om den därtill utöver sin prisdämpandeverkan leder till större produktion och ökat kapaciteisutnyit-jande så når viockså snabbare den tidpunkt då industriinvesteringarna tar ny fart och hjulenrullar vidare. Jag respekterar olika uppfattningar om arbetsgivaravgiften. Detkan finnas skäl för sådana. Jag hävdar dock atl åtgärden var riktig i delrådande läget. Sedannågra ord om det konsumtionsstödsprogram som socialdemokraterna har lagt fram,där livsmedelssubventionernas ökning är den stora posten. Vi harju alltsedanden undan för undan byggt upp och förstärkt subventionsinslagetpå detla område. Subventionerna har en omfattning av 3,6 miljarder kronorper år. Vi har således efter hand fånen rätt markantmellanprislinje på livsmedelsområdet, och det råder väl i stort enighet om attdessa baslivsmedelssubventioner kommit för att stanna. De har - detta tordevara oomtvistat - också haft en gynnsam konsumtions- och fördelningseffekt.