prot · G10954 · 1977-12-31 00:00:00 — Menar de således inte att något särskilt markeratsamhällsansvar föreligger på delta område? Med tanke på den enighet som finns i moderata samlingspartietbeträffande jordbruksministerns proposition har Jag vall att kommentera någotav bakgrunden till det beslut, som vi nu skall fatta, och något mindre av delsakliga innehållet, eftersom vi helt ställer oss bakom delsamma. Jag yrkarsålunda bifall till utskotieis betänkande. Jagtillåter mig ändå att innan jag slutar kommentera ett par punkter i detanförande som höll. Denparallell som den förutvarande Jordbruksministern gjorde, då hannoterade att man inte kunde finna någon Jämförelse lill skiftet mellan tvåjordbruksministrar för sedan annat än genom att gå tillbaka lill1930-lalel, var väl en bra märklig parallell. Hela samhällets förändringarunder den långa perioden torde bara göra del argumentet helt omöjligt attanvända. Det finns inga likheter på någon punkt i samhället, vare sig vi talarom jordbruket eller någon annan del av näringslivet. Jag tycker som sagt attparallellen var bra märklig. Och inte behöver man gå tillbaka till 1930-laletför all finna olikheter. HerrLundkvist kommenterade också, och ställde mot varandra som två hell oförenligagrupper, producenter och konsumenter. Jagtror det förtjänar uppmärksammas att naturahushållningens lid i ärförbi. I vårt land är vi alla konsumenter av produkter, bara med den skillnadenatt en liten grupp av dessa människor dessutom är med och producerar varorna.All ställa grupper mot varandra bedömer jag som ett alldeles förlegat sätt attargumentera. Hela vårt samhällsliv är uppbyggt av gmpper som har olikaintressen alt bevaka och som ställs mot varandra i förhandlingar, där intressenmöts och nöts och där man kommer fram lill lösningar. Med andra ord: Del gårinle längre att ställa grupper mot varandra. Vi har alla samma intresse av attfå förnuftiga lösningar på samhällslivets problem. Det finns ingen grupp iSverige som inte är konsument. Slutligenillustrerade en anslående förnöjsamhet då han sade att hanunder sin lid som jordbruksminister hade kunnat märka ett intresse - ett stortintresse, tror Jag t. o. m. att han sade - hos unga lantbrukare för att bedrivasamjordbruk. Jag kanske inte kommer ihåg rätt - men jag tror jag gör det - ochjag vill då fråga: Bildades det något samjordbruk i under SvanteLundkvists lid som jordbruksminister? Annars var det faktiskt så att manillustrerade sitt intresse för samjordbruk, och med det var . Så intressant all man ville ägna sig ål det var del inte, eftersom del,om jag minns riktigt, inte var någon som ville göra det. Vihar fyra, fem samjordbruk i , och när vi för ett par, sedanbehandlade den frågan här i nöjde vi moderater oss med alt konstateraatt det är tillräckligt att det finns möjlighet att bilda samjordbruk iSverige. Men bör vi ha klart för oss att man, om man vill bildastora samjordbruk, där många samverkar, alllid Jordbrukspolitiken,m. Nr 54 först bör ställa sig frågan: Varifrån skall vi hämta arealerna till dehär F riappn rlen jordbruken?Skall vi spräcka de stora, och, som det ofta heter, rationella Jordbruken, eller skall vi slå ihop många, som vi tycker bra familje- jordbrukoch därmed skapa arealer för samjordbruk? Jordbrukspoliti- äregentligen vad vi åslundar. Därför är det för oss tillräckligt att möj- ken. m. m. ligheten finns för dem som hett åslundar att varasamjordbrukare, men alt stimulera denverksamheten tillhör verkligen inte de angelägenheter som vi sätter främst. SVANTELUNDKVIST (s) kort genmäle: Jag bara konstaterar att inte förstår vad vi menar närvi talar om att sambruka enheter. Det finns åtskilliga jordbrukare somsambrukar enheter, och del kan vara en myckel fin form för samarbete. Del ärdetta som Jag hela liden har avsett. Sedanfortsätter att skriva falsk historia. Han talar om prispress -precis som om det skulle ha stått någonting i jordbruks-propositionen av år1967 om prispress! Jag tycker att skulle läsa igenom vad somslår i jordbrukspropositionen . Då skulle han hitta hell andraformuleringar. Jordbruksministern slår där fast att man inte får användaprissättningen på ett sådant sätt all man inle kan garantera dem som arbetar iJordbruket den med andra grupper i samhället likvärdiga lön som maneftersträvar alt de skall få. Likadantär det när del gäller strukturrationaliseringen. Det rådde fullständig enighetom alt den var den viktiga delen i verksamheten framöver. Det slogs fast inteminst av jordbruksutskottets dåvarande ordförande i Skegrie. Vadbeträffar arealminskningen är förvånad över att del trots detbeslut som fattades 1967 är på det sättet all vi har ett livskraftigtjordbruk. Jag skulle vilja säga att del tack vare de beslut som fattades då omett stöd till en rationalisering som syftade till att skapa bärkraftiga enheterhar blivit möjligt för oss att ha ett livskraftigt Jordbruk. Jagredovisade redan i milt inledningsanförande vad som var anledningen till det:det var helt enkelt beroende på att det i propositionen också slogs fast fick anpassa utvecklingen till de allmänna förutsättningar vi upplevde, bl.a. när del gällde livsmedelsförsörjningen och de behov som skulletillfredsställas i det sammanhanget. Såsade att han inte tycker om att man ställer olika grupper mot varandra, i det här fallet producenter mot konsu menter. Men det är ju ulskottsmajoriteten som har valt att förskjuta tyngdpunkten i den likvärdiga behandling som vi tidigare i de här dis kussionerna hela liden har slagit fast att man bör ge konsumenter och jordbrukare. Det är utskotlsmajorileten som har sagt att det nu finns skäl att förskjuta tyngdpunkten, så att man favoriserar jordbrukarna inför avtalsförhandlingarna på konsumenternas bekostnad. 32 Jag frågar om han anser alt del i ensituation där ochden borgerliga regeringen säger: måste lönlagarna dra åt svångremmen! finnsskäl att gå ut och säga: Nej, nu måste man inför jordbruksavialsuppgörelsen selill all man stärker jordbrukarnas position på konsumenternas bekostnad! Finnsdet skäl att göra på del sättet, om man, som förfäktar, inteskall försöka alt ställa olika grupper i samhället mot varandra? Jordbrukspolitiken,m. ARNEANDERSSON i () kort genmäle: Jag har beskrivit bakgrunden till varför Jag anser att den markeringsom finns i propositionen har fog för sig. Jag uttryckte det så, att del inteen gång för alla är givet att rekryteringen lill det svåra lantbrukaryrketalllid ler sig attraktiv och att för den skull elableringen inomjordbrukaryrket skulle vara tryggad. Det anser jag vara skäl nog för att denmyckel balanserade framtoningen från ministerns sida beträffande inkomsimåleihar fog för sig. Delta står inle i strid med övriga gruppers intressen. På denpunkten är instämmande i propositionen fullkomligt klartoch entydigt. Jagvill också kommentera vad säger om prispress. Jag skulle kunnaupprepa ordagrant vad Jag sade: "Märk väl, Jag påslår inle att prispresssom medel inskrevs beslut, men de åtgärder som då beslutades innebarmöjligheter all använda prispress som medel." Det är en historieskrivningsom jag står för. Och jag ber alt få citera ur jordbruksutskottets utlåtande nr25 , där Jordbruksministem säger: "Jag vill tillägga att för dennärmaste framliden talar starka skäl för att prissättningen på jordbrukelsprodukter bör kännetecknas av viss återhållsamhet." Tillsammans med de övriga åtgärder som beslutetinnehöll talade man de facto - det påstår jag fortfarande - om all man skullegöra det mindre allraktivl all etablera sig som jordbrukare just genom de härmedlen. På det sättet skulle man uppnå den försöriningsgrad och den krympningav den odlade arealen som man avsåg. Ingen jordbruksdebali i världen, SvanteLundkvist, kan undanröja del faktum all detta var vad som då avsågs. () kortgenmäle: Jag tycker all i skulle ha läst fortsättningen påuttalandet i propositionen. Där sägs att detla inle få gå ut över denlikvärdiga standard som Jordbrukarna måste tillerkännas just med sikte på även i fortsättningen skall kunna rekrytera jordbrukare. Beträffandeden effekt som säger att ullalandet skulle ha haft konstateradejag redan i mitt inledningsanförande alt har alla uppgörelser omjordbrukspriserna i delta land träffats sedan parterna kommit överens, ochuppgörelserna har enhälligt godkänts av alla de stora politiska partierna här iriksdagen. Det är alltså en felaktig historieskrivning att försöka göragällande att det här uttalandet skulle ha 3 protokoll 1977/78:54-55 Jordbrukspolitiken,m. medverkat till alt pånågot sätt pressa jordbrukarna. vidhåller uppfattningen att det inle spelar så stor roll om manmarkerar inkomsimålei litet hårdare. Han menar alt det är så liten nyans mellanalt säga att huvudsyftet med Jordbrukspolitiken skall vara all tillgodosejordbrukarnas inkomstutveckling och att säga alt huvudsyftet skall vara atttrygga vår livsmedelsförsörjning. Jag upprepar : Ni sätter er i enomöjlig position, och ni andra, genom detta. Det innebär ju altni inför de förhandlingar om , som snart börjar och som kommeratt ske ungefär parallellt med att löntagare påbörjar sinavtalsrörelse, skall hävda all det inte skall göras en likvärdig bedömning avde trenne faktorer som jordbrukspolitiken bygger på- inkomsiulveckling förjordbrukarna, effektivitet i jordbmket och hänsyn lill konsumenternasbetalningsförmåga - utan att betydelsen skall förskjutas lill fördel förinkomstutvecklingen för jordbrukarna, medan de två andra faktorerna skall bliell andrahandsinlresse. Men är det rimligt alt i nuvarande ekonomiska läge sägaatt ytieriigare bördor skall vältras över på lönlagarna-konsumenterna? i ()kort genmäle: Jag vill bestämt vända mig mot synneriigen falskabeskrivning av jordbruksutskottets betänkande. Det är inte tal om att vältraöver bördor. Vad del är fråga om är att göra en framtoning, så att vi ävenfortsättningsvis skall ha tillgång till både billiga och riktigt framställdalivsmedel i . Det har aldrig varit jordbruksnäringens intresse attvältra över bördor men väl att svara för den tillgång som andra grupper avmedborgare kräver av de av befolkningen som är aktiva inomjordbruksyrkel. Den politiken ligger helt fast, . Närdel gäller frågan om vart jordbrukspolitiska beslut syftade tror jagatt Jag som växte upp och har mitt lilla lantbruksföretag i en av landetsmellanbygder precis vet vart den jordbrukspolitiken syftade. Ingen där sätter ifråga att bara var tionde bonde i den bygden möjligen skulle kunna bli kvar -del var enda förutsättningen för att regeringens intentioner om hur mycket marksom skulle odlas här i landet skulle kunna uppfyllas. Det var vi som inteodlade de bästa bitarna som verkligen skulle få känna av vad denjordbrukspolitiken innebar. Jagvill också upplysa om att just den bygden i iden inventering som gjordes av lantbruksnämnderna -jag villminnas alt den hette Jord och skog i och hade v'å\ motsvarande namn i andra län - var det område som redovisadeden lägsta medelåldern hos brukarna i länet. Del var i den bygden somsocialdemokraterna skulle gå fram på det sättet för alt genomdriva sinjordbrukspolitik. Ingen där har någon som helst förståelse för den beskrivningsom gör av jordbruksbeslul. Jag är därför inle tveksamnär jag hävdar att det var ett beslut som de facto innebar prispress som ettmedel för att nå de uppställda målen. Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat all han inte ägde rätt lill ytieriigare replik. ERICENLUND (fp): "Kort uttryckt kan fyra krav ställas på Jordbrukspolitikens utformning: Att en av nationella säkerhetsskäl betingadsjälvförsörjningsgrad upprätthålls. Att hänsyn tas till jordbrukets indirektafunktioner i samhället, t. ex. som bevarare av landskapet som natur- ochfritidsmiljö och uppräiihållare av sysselsättningen i glesbygden, 3, Att med hänsyn till dessa krav livsmedel produceraspå för konsumenten bästa och billigaste säll och utan hälsofariiga gifter, 4, Att detta sker på villkor som ger den som arbetar ijordbruket en med andra grupper likvärdig levnadsstandard," Dessafyra krav har Jag ordagrant citerat ur den rapport som en arbetsgrupp inomfolkpartiet överiämnade till partistyrelsen, I rapporten hävdasvidare attjordbruket liksom näringslivet i stort skall ha enskild äganderätt och enskildföretagsamhet som en grundläggande förutsättning, att det inte finns skälatt på lång sikt minska den odlade arealen, atten tryggad livsmedelsförsörjning i händelse av avspärrning är ell grundläggandemotiv för en tillfredsställande Jordbmksproduktion, altdel i ell längre perspektiv förefaller troligt att alla världens jordar måstetas i anspråk om svältkatastrofer skall undvikas och alljordbruket har stor betydelse för landskaps- och naturvård och fritidsmiljö. Folkpartietsprogram om jord- och skogsbruk, antaget , utformades sedan pågrundval av denna rapport. Den skrevs medan vi ännu hade rekordlåga priser påväridsmarknaden och innan vi kände till de förändringar beträffande världsmarknadspriseroch lagerhållning som skulle komma att bli följden av de dåliga skördarna 1972i flera av världens viktigaste Jordbruksområden och som också i ganska hög gradskulle komma att sätta sin prägel på väridslivsmedelskonferensen i . Denproposition om den framtida jordbrukspolitiken som vi nu behandlar tillgodoseri stor utsträckning de krav som vi inom formulerade för fem och etthalvt år sedan. I departementschefens sammanfattning av produktionsmålet på s.189 betonas kravet på en god livsmedelsberedskap, hänsyn lill deninternationella livsmedelssituationen, samhällsekonomiska hänsyn samtmiljövårdsskäl. Om jag därtill lägger departementschefens uttalande attfamiljelantbruket skall vara den Jordbrukspolitiken,m. Jordbrukspolitiken,m. dominerande företagsformenoch all ell huvudsyfte med jordbrukspolitiken bör vara att tillförsäkra demsom är sysselsatta inom jordbruket en ekonomisk och social standard, som ärlikvärdig med den som jämförbara grupper uppnår, kan jag medtillfredsställelse konstatera att de fyra huvudkrav som jag inledningsvisciterade finns tillgodosedda i propositionen. Samtidigtsom jag ullalar min glädje över denna överensstämmelse är del viktigt för migatt betona den enighet i huvudfrågorna som präglade arbetet inomjordbruksutredningen. Det torde vara ganska ovanligt all nära arbete ien utredning där samtliga riksdagspartier är representerade kan avslutas utannågra reservationer. Jag är glad över att denna enighet också kunnat bestå -vad gäller huvudfrågorna - även under utskottsbehandlingen. Delbetyder att vi inom samtliga partier fått en mer positiv syn på jordbrukelsframlidsmöjligheter och roll i den svenska samhällsekonomin. Delta gäller iförsta hand socialdemokratin, som 1967 drev igenom en produktionsmålsältningsom innebar att jordbruksproduktionen borde pressas ned "till den nivå somkrävs för en god beredskap i fråga om livsmedelsförsörjningen" (prop.1967:95, återgivet på s. 32 i prop. 1977/78:19), dvs. en nivå som av 1960 årsJordbruksutredning hade angivits lill en 80-procentig självförsörjning.Lyckligtvis har denna målsättning inte uppnåtts. Den har inle enseftersträvats på allvar. Den anpassning som man enligt beslut"lid efter annan" borde överväga och som också hartalat om här har i själva verket lett fram till att man övergivit målsättningenalt krympa jordbruksproduktionen. Menäven oppositionspartier - nuvarande regeringspartier -har fåll en meroptimistisk syn på Jordbmkets framtid än de hade 1967. Deras alternativ tillmajoritetsbeslutet var alt man borde eftersträva en jordbruksproduktion sommotsvarade av den freds-lida konsumtionen, varvid den övregränsen borde eftersträvas. Striden om produktionsmålet vid riksdaggällde alltså om man skulle eftersträva en 80-procenlig eller en 90-procenligsjälvförsörjningsgrad. Del fanns följaktligen inle något parti i densvenska som vågade sig på att förorda en så stor Jordbruksproduktionalt den skulle motsvara vår konsumtion. Jag hoppas att den historieskrivningenkan anses ganska riktig. är vår bedömning en annan. Och den kommer till uttryck idepartementschefens förslag till ett produktionsmål, utformat som "delmålavseende åkerarealen, mjölkproduktionen och driftsinriktningen i övrigt".I överensstämmelse med jordbruksutredningens förslag förordas i propositionenatt vi bibehåller nuvarande åkerareal, all mjölkproduktionen bör motsvara vårtkonsumtionsbehov och att övrig animaliepro-dukiion i stort sett bör balanserasmot avsätiningsutrymmet inom landet. Omvi håller oss till denna målsättning, så vet vi all vi kommer alt få ettpermanent överskott av spannmål, som genomsnittligt kommer att ligga omkring ellernågot över . Detta överskott kommer att medföra vissaexportkostnader, eftersom världsmarknadspriset på spannmål även i framtidenberäknas ligga under de svenska producentpriserna. När de första beräkningarnagjordes inom utredningen angavs kostnaden till omkring 200 milj. kr. bedömer man all den siffran kan komma att stiga till omkring 500 milj. kr.per år. Delär just i denna produktionsmålsältning som vår ändrade syn på jordbrukets rollför framtiden främst kommer till uttryck. Eftersom jag finner detla vara delväsentliga i dagens beslut vill jag för folkpartiels del närmare motivera vårtställningstagande. Jag skall alltså försöka svara på frågan varför vi förordaren permanent överproduktion, som kan kosta oss upp till en halvmiljard . Jagvill då säga, att vi är helt övertygade om att den produktions-målsättningriksdagen kommer att uttala sig för på både kort och lång sikt kommer attvara lill gagn inle bara för den jordbrukande befolkningen utan också förkonsumenterna. Vihar från sida både i utredningen och i övrigt förarbete tilldagens beslut varit myckel angelägna om att jämställa de två målsättningarna: 1. bra livsmedel till konsumenterna till lägstamöjliga kostnad, 2. en ekonomisk och social standard för dem somarbetar i Jordbruket, likvärdig den som Jämförbara grupper uppnår. Vivet att dessa två målsättningar kan innebära konflikter. Just därför finner videl viktigt att ingen av dem får vara överordnad den andra. Därmed har vi ocksåhållit fast vid den övergripande målsättningen enligt beslut, somenligt direktiven lill jordbruksutredningen bör slå fast och som ingen hellerhar ifrågasatt. Blandde 25 motioner som behandlat tillsammans med propositionenfinns inle en enda som följer LO:s och TCO:s linje och förordar en krympning avsvensk Jordbruksproduktion och en minskning av åkerarealen med 300 000-400 000hektar. Del är myckel glädjande att del inle finns någon sådan motion. Vi tycksha kommit fram till en allmän enighet om all Jordbrukspolitiken för framtideninte kan utformas enbart med hänsyn till kravet alt just och påkort sikt få fram så billiga livsmedel som möjligt. Vimåste mer än förr beakta sidoeffekterna av de jordbrukspoliliska alternativenoch ställa bl. a. följande frågor: Vilka regionalpolitiska insatser måste visälla in för att kompensera redan glest befolkade bygder för ett ytteriigarebortfall av arbetstillfällen och bofast befolkning? Vilkaåtgärder måste vi ta till inom landskaps- och miljövård i de delar av vårt landsom i första hand skulle komma all påverkas av en krympning av åkerarealen? Jagär hell övertygad om att den samhällsekonomiska vinst på högst en halv miljardkronor som vi eventuellt skulle kunna göra på en krympning av jordbruketinte skulle räcka särskilt långt för alt klara de åtgärder som skulle krävas. Jordbrukspolitiken,m. Jordbrukspolitiken,m. Därtillkommer att vi för en ganska måttlig försäkringspremie ökar vår trygghet och vårhandlingsfrihet i ett krisläge. Ettmycket tungt motiv för att behålla det svenska jordbrukets produktionskapacitet- och därmed en viss överproduktion - är dock enligt mening deglobala framtidsutsikterna på livsmedelsförsörjningens område. Ingen nationfår betrakta sin livsmedelsproduktion som sin egen privataträdgårdsskötsel. Vi måste i våra bedömningar väga in den allmänna utvecklingeni väriden i stort, främst vad gäller befolkningsökning, livsmedelsproduktion,hushållning med produktionsresurserna - främst åkerjorden - och fördelningenav produktionsresultatet. Även om de svenska resurserna är helt marginellavore del oriktigt att i debatten om vår framtida Jordbrukspolitik försumma attgöra en utblick över världen i stort. Fråntidernas begynnelse dröjde del lill 1820 innan människosläktet uppnådde enmiljard individer. Efter ytieriigare , 1930, fanns det 2 miljarder. Efterytterligare , 1960, fanns det 3 miljarder. Efter ytteriigare , 1975,fanns det 4 miljarder. Experterna räknar vidare och säger all vi blir 6-7miljarder . Europahade sin befolkningsökning framför allt på 1800-lalet. Om de 500 miljonermänniskor av europeisk härkomst som befolkar andra delar av världen skulleåtervända till skulle vår världsdel vara betydligt folkrikare än Kina.Europa löste sin befolkningskris genom alt på 1800-lalel "tömma sinafattighus på den nordamerikanska prärien", för att använda ett drastisktullryck av , och lägga beslag på andra kontinentersnaturresurser. Därefterhar den rika världen skaffat sig en enorm transportapparat som fraktarförnödenheter och lyxvaror från andra kontinenter och fyra femtedelar av fisk som fångas i världshaven lill de rika länderna. Av fisken går hälftenlill djurföda. Den totala livsmedelsproduktionen i världen beräknas öka med ca2,. Befolkningen ökar med ca 2 96 . Därmed bordelivsmedelssiiuationen totalt sett i världen förbättras år . Men eftersombefolkningsökningen i huvudsak äger rum i de fattiga länderna ochproduktionsökningen i de rika länderna kommer hungerklyfian i stället att öka.I dag beräknas antalet svällande människor uppgå lill omkring en halv miljard,dubbelt så många om vi fortsätter nuvarande handels- ochbiståndspolitik. Världslivsmedelskonferenseni var i stort sett enig om dessa bedömningar. Lösningen presenteradesi två huvudteser: De falliga ländernas livsmedelsproblem måste pålång sikt lösas genom all de ökar sin egen produktion. För alt detta skall bli möjligt bör de rikaländernas bistånd för landsbygdsutveckling och ökad livsmedelsproduktion i denfalliga väriden minst tredubblas . Beträffandeden första tesen bör vi inse, att den inte kan uppfyllas inom överskådlig lid.Vi bör kanske också komma ihåg, all vi indirekt säger lill de fattiga folkenatt de bör stanna där de är, eftersom vi inte kan anvisa dem en endaliten kontinent med bra matjord eller andra rikedomar, dvs. den lösning somEuropa använder sig av. Beträffandeden andra tesen kan vi bara konstalera, all den erforderliga ökningen avi-ländernas bistånd till landsbygdsutveckling, som framför allt måste bestå iforskning om produktionsbetingelserna och utveckling av en"lagomteknik", inte kommer till stånd, beroende på bl. a. u-ländernasegna önskemål om industrisalsningar. Jagvill uttrycka min tillfredsställelse över att jordbruksministern på s. 168 ipropositionen redovisar samma uppfattning som utredningen, attjordbruksprodukternas bytesvärde på den internationella marknaden kommer allstiga. konstaleras att vi sannolikt kommer att få ganska storavariationer. Jag vill för min del gärna understryka, att den långsiktigautvecklingen knappast kan gå i mer än en riktning. Eftersomu-länderna efter hand kommer all höja sin standard genom industrialisering ocheftersom de inte inom överskådlig tid kan bli självförsörjande i fråga omlivsmedel, kan vi räkna med alt lönsamhetsförhållandena mellan å ena sidanindustriproduktion och å andra sidan livsmedelsproduktion kommer att förändrastill livsmedelsproduktionens fördel. Vår industri kommer att i bransch efterbransch pressas av allt hårdare konkurrens från länder med lägre kostnader ochlägre standard. kommer efterfrågan på livsmedel att öka. Tillbilden av utvecklingen i väriden i stort hör också de larmrapporter, som medJämna mellanrum når oss om förslösandet av livsmedelsproduktionens viktigasteresurs - matjorden. Vid lantbruksveckan 1974 konstaterade , allunder vår generation mer matjord har förslösats än under jordens hela tidigarehistoria.