prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — all man från försvarsinduslrins sida siiger alt man måsle ha en visst prisom Nr 161 man inte färden andra produktionen vid sidan,eftersom man då harmindre Fred'ieen den volymatt slå ut de fasta kostnaderna på. Men skulle vi få öka volymen, t. ex. 2 iuni 1978 genomalt bygga B3LA, och därmed kunna stå ut de fasta kostnaderna, så skulle vikunna sälja billigare. Del finns alltså inte någon sådan där absolut Den ekonomiska koppling som försöker göra gällande. Del är orimligt att slå här politiken °säga att OlofPalme eller någon annan skulle ha Hit optionen till elt lägre pris, om man hade sagtkategoriskt nej till B3LA. försöker göra gällande,men det lär inie vara möjligt. Överdriv alltså inte den Meni ell avseende har vi hären gemensamt problem. Vi har utgått ifrån att vi ivårt framtida försvar behöver flyg av en viss omfattning. Del behovet kantillgodoses genom A 20, och ingen bestrider att del kan tillgodoses genom B3LA.Men del som är vårt gemensamma bekymmer är att varken den ena eller den andravarianten - eller kopplingar mellan dessa - är möjlig att pressa in i dennaram. Då blirdel lill sist en frågaom hur vi totalt skall lösa detla. Jag troruppriktigt sagt att hela frågan tjänar på atl vi låter dessa människor iutredningen i lugn och ro gå igenom problemet och se vad som är möjligt attgöra. Vi skulle ha spritt ut förmyckel pengar lill förelag som inle behövt det, har del påståtts. Jag lycker inte att det är någon särskilt stor prestation att tafram några enstaka företag för vilka det -gudskelov, villjag gärna säga -går så pass bra att de hade kunnai klara sig dessa pengar förutan. Naturligtvis flnns det sådana förelag. Men bara därför all hittat ell eller annat sådant förelag är del alldeles orimligt alt upphöja lill regel alt det är fel allsänka kostnaderna i näringslivet rent allmänt. Gör lankeexperimeniei att man inom handeln skulle ha fåll de ökade kostnader som blir elt resultat av ständigt återkommande avgiftshöjningar! Att återbäringsmöjligheterna då hade blivit ännu sämre är fullt klart. Jag känner mig också ganska övertygad om all man vid prövning av om priserna får höjas eller inte då hade måst böja sig för del högre kostnadslägel,och det hade alltså slagit igenom i detaljhandelspriserna. Är det inte troligt att det hade blivit fallet? Vad hade del fån för effekterför prisutvecklingen och för hushållen? Gör del inle så här enkelt! Kom inle och säg alt t. ex. handelns alla förelag har några överskott all spela med! Eftersom log ell enstaka fall som exempel, så skall jag också tillåta mig all göra del. Det gäller Volvoaffären. Den här miljarden tycks vara alla problems lösning för . Om man ser efter vilka effekterna under elt år för Volvos del blir av devalveringen och av den politik som regeringen fört när det gäller arbelsgivaravgifterna, visar del sig atl denna är precis trekvarts miljard. Med den socialdemokraliska politiken och med ert resonemang skulle ni ha behövt tillföra två miljarder. Känner ni någon åstundan att få genomföra ett system som innebär att man först pressar företagen rent allmänt, så all företag efter företag ivingas komma och säga att de inte längre klarar verksamheten ulan måste ha hjälp? Är del den effekten ni vill åstadkomma? Del verkar peka åt del hållet av ert resonemang alt döma. Del är ju i kampen mot kostnaderna som man skall se alla de här 94 åtgärderna Så länge den generella situationen ärden all många företag kämparvid gränsen av sin förmåga, hamnar dessa pengar inle i några aktieägares ellerföretagares fickor. De används för atl uppräilhålla sysselsättningen, för atlmöjliggöra invesieringar osv. Beträffandede vill jag säga all det finns olika sätt all räkna. Ibudgetdepartemenlel och kanslihuset har man, såvitt jag förstår, räknat på detenda sätt som är rimligt och kommil fram lill atl skillnaden i budgetsaldot rörsig om 1 miljard. Varför då tala om all denna regering lånar till pensionerna?Nu kan inle och andra påslå, som de gjorde före valet, alt blir deten ny regering kommer pensionerna i fara. Ni lyckades ganska bra, om jag nuskall berätta erfarenheter från valrörelsen. Pensionärer och andra skrevförtvivlade brev. De hörde av sig från pensionärshem och ålderdomshem och varalldeles förtvivlade, för man hade sagt dem atl de inte skulle få någon pensionnäsla månad. Dånådde ni framgång. kan ni inle längre siiga så, eftersom människor vet atlde får sin pension och även höjningarna precis som var bestämt. försöker niskrämma pensionärerna med all denna regering lånar till pensionerna. Om erpolitik hade fatt gälla, hade ni lånat mindre. Jag vill fråga:Arbetar ni så, att del är de sista pengarna som går till pensionerna? Vad innebär det for glädje alt oroa människor med all deras pensionerär i fara, när ni vet all sanningen är en helt annan? Jagväntar ännu på besked om hur det hade blivit i lönekuverten om eraavgiftshöjningar räknats av. Denekonomiska politiken, m. m. Under den arbeistyngda vårriksdag som väldigt långsamt lider mot sinslut har många för vårt land vikliga frågor avgjorts. De samhällsekonomiskaproblem som dukades fram har visserligen tagit en stor del av vårlid och våra krafter i anspråk. Men ett omfattande förnyelse- och reformarbetehar trols detla bedrivits. På område efter område har den tidigare kursen lagtsom. Omjag begränsar mig bara titt de allra senasle dagarna, vitt jag erinra om godtog regeringens lorslag titt omorganisation av SverigesRadio. beslöts om ökade anslag titt högre utbildning och forskning.Den 25 maj - alltså dagen efter - ägnades åt regeringens omfattande förslagtill energisparande. godiogs regeringsförslagei om värdesakenlönsparande, och beslöts om en ny hyresförhandlingslag. 1onsdags godiogs regeringens förslag om åigärder mot ungdomsarbetslösheten.Samma dag antogs också regeringsförslaget rörande den tekniska forskningen. 1går beslöt efter en lång debatt om vikliga åigärder moinarkoiikamissbruket och godtog regeringens förslag om en decentralisering avvissa beslut om kollektivtrafiken. Någraav de här uppräknade besluten är av avgörande betydelse för utvecklingen påsikt. Omorganisationen av , som mötte hårt motstånd frånsocialdemokrater och kommunister, innebär alt radiomono- Den ekonomiska politiken, m. m. Konkurrenseni etern lorbättras med allt vad delta innebär av förstärkt yttrandefrihet ochmångfald i deball och programutbud. Påenergipolitikens område har regering och riksdag på ell avgörande sättförändrat inriktningen. De långsiktiga energibesparande åtgärderna har som målalt vi för en tioårsperiod skall kunna spara mellan 25 och 30 96 avenergiåtgången i det befintliga bostads- och lokalbeståndel, dvs. mellan 3 och4 miljonei ton olja . Delta är ett av de mest ambitiösa programmen i sittslag i världen. Avlångsiktig betydelse är också frågan om näringslivets kapitalförsörjning. Densvenska kapitalmarknadens struktur och eflekiiviiet kommer alt bli föremiil förregeringsförslag, sedan kapiialmarknadsutredningens digra slutbetänkande harremissbehandlats. Men i avvaktan på detta har fått etttillskott avsett atl möjliggöra deltagande i den riskvilliga kapitalbildningen,och vi har därvid förutsatt atl fondens styrelse skall begränsa ägandet ienstaka företag i avvaktan på del förslag till lagändringar som senare kommerall föreläggas . Genomförslaget om värdesaken lönsparande blir det åter lönande för medborgarna atlspara. Hushållssparandels bidrag till framåtskridandet kommer att öka. Grundenläggs också för ett mer decentraliserat och spritt ägande. Äveni de här hänseendena har vi mött motstånd från den socialdemokraliskaoppositionen. I valet mellan att satsa på den enskilde och på kolleklivei harsocialdemokraterna som vanligt vall det . Samma motsättning mellanregering och opposition gick igen när den nya hyresförhandlingslagen godiogs.Där regeringen ville satsa på den enskilda hyresgästen och stärka hans ellerhennes möjligheter, tog socialdemokraterna ensidigt parti för den stora starkaorganisationen. Delnya förslaget garanterar hyresgästerna frihet all själva avgöra vem som skallföreiriida dem. Denna valfrihet motsatte sig oppositionen. När regeringenvaldeatt myndigförklara hyresgästerna ville socialdemokraterna alltså göratvärtom. Motbakgrund av onsdagens riksdagsdebatt om åtgärder mot ungdomsarbetslöshetenfinns del anledning framhålla att ingen tidigare svensk regering och ingenlidigare svensk riksdagsmajoritei gjort så omfattande insatser för alt lösaakuta närings- och sysselsättningsproblem. 1 själva verket har arbetslöshetenefter regeringsskiftet legat på en betydligt lägre nivå -statsministernunderströk del - än den gjorde , 1972. 1973 och 1974. Särskiliungdomsarbetslösheten ligger emellertid på en oacceptabelt hög nivå, även omockså den är lägre än den var . De satsningar somgjorts för att bereda ungdomen arbete, praktik eller utbildning efter avslutadskolgång kommer all fullföljas. Den uppsökande verksamheten har byggts ul. Påolika sätt har skolan engagerats för alt bistå eleverna vid deras inträde påarbetsmarknaden. Arbetsförmedlingarna har givits resurser långt utöver defastställda ramarna. Skolan har ett stortansvar för alt eleverna är väl förberedda och kan Eleverna måsle ha tillgodogjort sig såväl de grundliiggandekunskaperna och llirdighelerna som de personliga egenskaper skolan i sinfostrande roll förutsätts bibringa dem. Detta har den socialdemokratiskaskolan som bekant inte lyckats med. Det är också betecknande att man frånsocialdemokratiskt håll riktat krilik mot den normgrupp som tillsatts isyfte atl finna tbrmer för att överföra grundläggande normer för mänskligsamlevnad till eleverna. Socialdemokraternas kritik visar hur svårt det kanvara att erkänna begångna misstag. På den ekonomiska politikens område har positiva tecken kunnaiinregistreras sedan hade sin senaste ekonomisk-politiska debatt förnågra månader sedan. Förbättringen av den svenska handelsbalansen harfortsatt. Stabiliseringen av prisutvecklingen har fortskridit. Detta skeendebör sättas in i elt vidare perspektiv. Starktförenklat kan man säga atl den ekonomiska utvecklingen i ett land under engiven period bestäms av tre huvudfaktorer: Av det ekonomiska utgångslägel vidperiodens början,av den ekonomiska politikens utformning och - för det tredje -av den internationella konjunkturutvecklingen. Densvenska ekonomins utgångsläge och i börjanav 1977kan kurdktäriserus som en ekonomi i fiindamental obalans. Den präglades av endrastiskt försvagad internationell konkurrenskraft, av snabb kostnadsutvecklingoch stigande priser, av en svag exportutveckling och en desto snabbare ökningav importen, av negativ handels- och bytesbalans och elt växande behov avutländsk upplåning, av minskande industriproduktion och sjunkandeinvesteringsbenägenhet. Den svenska kronan var utsatt för starkt tryck. Harjag fel i den här beskrivningen? Var det inte precis så här läget var hösten1976? Vadsade socialdemokraterna när de beskrev situationen? Jo, altstatsfinanserna var sunda, atl samhällsekonomin var stark och att bordet varväl dukat. Fören stund sedan stod här i talarstolen och talade om"yrvakenhet" hos oppositionen inför den ekonomiska situation som vibefann oss i den hösten. Men vem var "yrvaken", medan andra, dvs. vi,talade om behovet av strukturförändringar och jusl de här riskerna som sedanvisade sig bli förverkligade? Vilkasvar gav själv representanter för och andra bygder närföretag stod i kö hos den socialdemokratiska regeringen ochville ha råd om hurde skulle bära sig åt föran klara krisen? Jo, de hänvisadestill att vänta och komma tillbaka . Frånvårt håll hade vi under en följd av år varnat för jusl den här utvecklingen,pekat på riskerna för otillräckligt nyföretagande, förden snabbakostnadsutvecklingen och för de otillräckliga satsningarna på tekniskutveckling och forskning. Vifortsatte med detta under hela valrörelsen. Men vad hände då? Jag fick höra altjag stod och svartmålade. Jag borde ju enligt OlofPalme nu ha fått beröm förattjag redan på det stadiet log upp behovet av strukturförändringar Denekonomiska politiken, m. m. 7 proiokoll I977/7S:I6I-I62 Nr 161 och riskerna för en allvariig ekonomisk kris. Men del fick jag,som Fredaeen den kammarensledamöter har fullt klart för sig, icke, ''"' P'''" ' " stund sedan kritiserade del väldiga budgetunder- skottet -som han uttrycker del - begrep han då inle alt del var den egna Den ekonomiska poliiikens följdverkningar som han strängt taget kritiserade? politiken m m Bakomde här negativa tendenserna som vi stod låg bl,a, påfrestningar som drabbadevärldsekonomin titt följd av kraftiga oljeprishöiningar och dennedgång i den internationella konjunkturen som följde i dess spår, Sverigedrabbades i flera hänseenden hårdare än många andra, därför alt vi är merberoende av den inlernalionella handelns utveckling än vad många andra länderär. Vår exportindustri är dessutom i betydande utsträckning hänvisad lillområden som i hög grad blev utsatta. Traditionellt har den svenskaexportindustrin haft sin styrka jusl på de här områdena. Vi är också meroljeberoende än andra länder. Men del var den ekonomiska politik som bedrevs iSverige både före och efter 1973 som ledde lill alt de svårigheter somkonjunkiurförloppel förorsakade skärptes, NärOlofPalme med skälvande röst talade om alla problem och -med rätta -ommänniskors oro och bekymmer för vår ekonomiska kris, log han själv inget ansvarför allt det som har bidragit lill alt skapa just den situation somi sin lur har utlöst människors oro och bekymmer, OlofPalme gjorde inte elt enda försök alt lala om vad del är fråga om. Hanförstorade bekymren och eländel. Han talade också om misär och, som han gjordeförsta maj, om sväll. Men vad är del egentligen fråga om'' Jo, en minskningunder av den svenska privata konsumtionen som är mindre än hälften avden ökning av motsvarande konsumtion som inträffade . Del är del som liggerbakom skrumselskildringar. är ändå en irisi ulveckling. Bakom den trista utvecklingen ligger denekonomiska politik som bedrevs i före och efter 1973. Denpolitiken ledde bl. a. till alt arbetskraftskostnaderna i och 1976fick stiga med över 40 96, att våra relativa arbetskraftskostnader perproducerad enhet i enhetlig valuta ökade med 25 96 jämfört med andra länder,att kapacilelsuinyitjandet var lågt och atl den inhemska konsimiiio-nen, bådeden privaia och den offenlliga, trots detta tilläts växa mycketsnabbare än vad produktionen gjorde. Om inle vill ta något ansvarför den politik som ledde fram lill denna situation, så måsie ju del innebiiraalt den regeringspolitik han förde var ansvarslös. Efter1976 års val barden ekonomiska politikens uppgift blivit alt återföra densvenska ekonomin från denna fundamentala jämviktsbrist in på en balanseradtillväxtväg. kan inte åstadkommas över . Problemen hade uppkommitunder en följd av år. Därför lar även åleranpassningspro-cessen sin tid. Denna process kan indelasi fyra skeden. Underden första fasen gäller det atl återställa industrins internationellakonkurrenskraft. De devalveringsåtgärder som vi genomförde ,kombinerade med en åtstramning av den inhemska efterfrågan, hade just 98 detta syfte. Vi är nu inne i den andra fasen avåteranpassningsprocessen. skall effekterna av koslnadsanpassningen slåigenom på exporten och på importen. En förbättring av handels- ochbytesbalansen skall komma till stånd. Och allt tyder på att vi är på rält väg. Underdenna fas, som jag - i likhet med i dess senaste Sverigerapport - skullevilja beteckna som en "konsolideringsfas", bör också en dämpning avinflationstakten åstadkommas. Denviktigaste uppgiften för ekonomiska politik blir alltså nu atl hållauppe tillväxten i ekonomin och atl öka kapacitetsutnyttjandet för atl därigenomfrigöra våra produktiva reserver. Vad jag säger nu sade med exakt samma ord LOoch TCO under sin uppvaktning inför statsministern i börian av april. Dentredje fasen intrader när till följd av en positiv produktionsutvecklingindustriinvesteringarna på nytt kommer i gång. bör vi kunnaräkna med en sådan utveckling. Denfjärde fasen inlriider när ekonomin åter närmar sig fullt kapacitetsutnyttjande.Då blir det nödvändigt att iaktta stark återhållsamhet med offentliga utgifterför att förstärka den statliga budgeten och reducera budgetunderskottet. Eltlångsiktigt perspektiv av det här slaget är, herr lalman, alldeles nödvändigtom man rätt skall förstå den ekonomiska utvecklingen och kunna bedöma de olikastegen och faserna i den ekonomiska politiken. Men det är just bristen på eltsådant perspektiv som lyser i ögonen, när man tar del av socialdemokraternaskritik och förslag. Att det exempelvis i deras utomordentligt omfattande ochmycket mångordiga motion inte finns något sådant framåtsyftande perspektiv ärhell enkelt uppseendeväckande. De har inte ens behagat kommentera den utblickmot och 1980 som vi har redovisat i den reviderade finansplanen. Dehar i stället ägnat sina krafter åt alt kritisera devalveringarna och de övrigaslabiliseringspolitiska åigärder som vidtogs . Dessa åtgärder harsjälvfallet - rent mekaniskt och rent bokföringsmässigt - medverkat tillprisstegringarna . Men de utgör ingalunda den grundläggande orsaken.Bakom prishöjningarna ligger de 40-proceniiga arbetskraftskosi-nadsökningarnaunder 1975 och 1976, vilka ofrånkomligen framkallar prisökningar även underåren därefter. Och det var just kostnads- och prisökningarna-vilkasocialdemokraterna f ö.,nusom tidigare,helt förbigår i sina motioner - somframtvingade devalveringsåtgärderna. 1Kjell-Olof Feldts halviimmeslånga av invektiv och gnäll späckade anförandelyckades han med konststycket att hell förbigå utrikeshandeln, kostnads- ochprisutvecklingen. blev för honom på något underiigt sätt en litenisolerad värld befolkad med goda socialdemokrater och dåliga borgare. Det varalltså kostnads- och prisutvecklingen som framtvingade devalveringarna, intetvärtom. Genom denna anpassningspolitik har vi nu skapai förutsättningar förden minskning av inflationstakten som vi redan har kunnai konstalera och .sombör kunna fortsätta även 1979. Redan under hösten 1977började vi skönja en förbättring av handelsba- Denekonomiska politiken, m. m. Nr 161 lansen och den har fortsatt . Fredaeenden '''"' överskott, mot en underskott undersamma månader . Förbättringenuppgår till nära . I löpande priser uppgår exportökningen till niira 16 V,) och imporiminskningen lill 2 "'i. Den ekonomiska räknar vi - - med överskott i handelsbalansen. politiken m m prisutvecklingen har, som sagts, under de senastetre månaderna vä.senlligl förbiiltrais.Prisuppgången stannade vid ca 1,7 'V,. Det var den liigstainflationstakten-underde här månaderna jiimfört med föregående år-sedan 1972.Åren 1973, 1974, 1975, 1976 och 1977 var alll.så prisökningarna högre än underdessa månader. Inflationentorde kunna begränsas till ca 8 ";. Det blir i så fall denlägsta iirisökningen , irois all priserna fortfarande påverkasnegativt av förra årets devalveringar. Industrinsorderingång sjönk men har på nytt börjat vända uppåt, ochutvecklingen förväntas fortsätta . Det är främsiexporiorderingången som är det dynamiska elementet. Bruttonationalproduktenhar åter böriai öka. Och iiven i fråga om industriproduktionen förutses enmindre ökning, . Utvecklingenunder 1979 och 1980 kan förväntas innebära en forisiilining av den process frånfundamental obalans lill ålersiälld balans, som jag här har skisseral. För 1979anger kalkylerna en BNP-lillväxi på 3,7 'V, och 4 'Vi. Underskoliei ibyiesbalanscn fortsäiier an minska och bör kunna sjunka medålminsione och under 1979-1980 med yiieriigare en ellerannan miljard. Det iir fortfarande långt lill balans, men vi iir på viig. För1979 räknar vi med en investeringsökning på 3,4 "c. och på3,7'.',,. Industriinvesteringarna däremot torde tyvärr inle utvisa någonmarkant uppgång förrän . Lagerinvesteringarnabör under niista år och året därefter åter ge ell posilivt bidrag tillBNP-uivecklingen. Den negativa BNP-iillväxien - minusiillväxien - under förraåret berodde på nedgången i de väldiga överlagren, en nedgång som var slörre änhela BNP-minskningen. Diiremotkommer utrymmet för ökad konsumtion all Ibrtsälla atl vara begränsat. Denprivaia konsumiionsökningen torde inle behöva undersliga 1,5 "n ,men en förutsättning hiirför är all den offentliga konsumtionen kan hållastillbaka. Detta giiller i första hand den kommunala ulgiftscxpan-sionen. Båderegeringen och finansuiskoiiet har framhållit nödvändigheten av della. Jagvill emellertid starkt undersiryka att det utvecklingsperspektiv, som jag här har redovisat och som låter myckel positivt när jag räknar upp de positiva faklorern;',, är långt ifrån problemfritt. Del finns väldigt många orosmoment i denna bild, men inte desto mindre är grundtonen i betlömningen nu optimistisk. Del är en berättigad optimism som vi har riilt all ge uttryck ål. 100 Men utmärkande, herr talman, för de råd och förslagsom har kommil från socialdemokratiskthåll har genomgående varit atl de har gått stick i stäv mot alla andra: Viborde inle ha devalverat. Vi borde inte ha sänkt några löneskatter. Vi bordeytterligare ha ökat de svenska arbetskraftskostnaderna genom höjdaarbetsgivaravgifter. Jagtror alt de allra flesta - även de som lidigare var tveksamma- inser ande åigärder som regeringen genomfört var ofrånkomliga och nödvändiga. Inteheller en socialdemokratisk regering skulle ha kunnat undvika dem. Men ändåfortsätter socialdemokraterna atl illfänas. Och blir den hypotetiska fråganintressant: Hurskulle den ekonomiska utvecklingen i vårt land ha sett ul om viföljt socialdemokraternas rekommendationer och förslag? Den kostnadsbild somdetla skulle ha skapai framsiår som minsi sagl skrämmande - för alt användaOlof Palmes vokabulär - om man sälier in den i de ekonomiska modeller som manbrukar arbeia med när man gör sådana här prognoser. Viskulle exempelvis då del gäller exporten fram lill 1980 haexporterat för mindre än eljest. Bilden påimportsidan är i alll väsentligt densamma: vi skulle ha importerat för ungefär10 miljarder kronor//?« än vad som blir fallet. Del skulle alltså ha bliviten skillnad på . Underskotteti bytesbalansen - dvs. vårt behov av utlandsupplåning -skulle ha ökat frånknappt 1976 lill över 30 miljarder kronorår 1980. Anlalel förelags kriserskulle våldsamt ha ökat. Arbetsmarknadslägel skulleha blivit helt orimligt. Vihade kort sagl snabbi hamnat i en alldeles omöjlig situation. Och jusl därförskulle den politik som socialdemokraterna har rekommenderat oss ha varit hellomöjlig all fullfölja. De hade alltså inle kunnat fullfölja sina egnarekommendationer, om de suttit i regeringsställning. Ellhuvudnummer i den socialdemokraliska kritiken ärdet stora budgetunderskottet.Enligi socialdemokraterna borde regeringen ha fört en stramare ekonomiskpolitik. Men inom vilken sektor an.ser socialdemokraterna all vi borde hastramat åt politiken? Konsumtionen?Nej, inle! Socialdemokraterna har tvärtom lagt fram förslag för all stimuleraden privaia konsumtionen, och de lalar om ytterligare behov avkonsumlionsstimulans. Nej, inte! Socialdemokraterna menar tvärtom atlindustriinvesteringarna och bostadsinvesleringarna måsle stimuleras. Exporten?Jag kan inle i min vildaste fantasi föreställa mig all de menar någoniingsådant. Taletom en stramare ekonomisk politik blir alltså bara munväder. Det går inte atlsamtidigi föra både en mer restriktiv och en mer expansiv politik. Kjell-OlofFeldt talade om "slösaktig" budgetpolitik. Ingenting avde pengar som regeringen slösar kommer i verkligheten lillbaka i form avnyltighctcr, sade han. Han talade om den Bohmanska demagogin. Mende resultat jag redovisat här lalar ju för sig själva, medan socialdemokraternaroparefter åtstramning ulan all anvisa någon sådan. Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. redovisatför handelsbalans, priser, orderingång och sysselsättning visar attvi har lyckats. Hurskulle det ha sett ut, om vi inte gjort alla dessa satsningar?Det finns inle någol allernativ som inte skulle ha gjort våra problem ännuvärre, och det hade vi icke varit beredda all acceptera.