prot · G109147 · 1977-12-31 00:00:00 — Då borde vi inomarbetarrörelsen vara ganska överens om att del samhällssystem vi har påsikt inte kommer atl ge de här resurserna, och då hamnar vi i den siiuationenatl vi måste föra denna diskussion. Motiveringarnaför avslag är gemensamma för borgerligheten och socialdemokratin. Det ärganska anmärkningsvärt att man inte talar om hur man skall skapa resurser fören arbetstidsförkortning. Sedansäger attjag framhäver arbetstidsförkortningen som elt medel attövervinna krisen . Jag hade nästan väntat mig den argumentationen, för jagförslod alt han inte hell lyssnade lill vad jag sade. Jag sade atl i sambandmed en aktiv och offensiv sysselsättnings- och industripolitik måstearbetstidsförkortning vara en del av del hela. En kortare arbetsdag måste varaoerhört viktig för många arbetargrupper, för all de inte skall slås ut, och fördem som ställs utanför arbelsmarknaden, som sjukskrivs,förtidspensioneras, hamnar i den karusell som heter arbetsvärd m. m. och somingår i arbetsmarknadspolitiken. Det kan inte vara vettigt. Detfinns alltså fiera bitar i delta som skulle vara bra alt ta fram. Men detgäller inte här atl diktera. Vi har ställt frågan i för att vi anseratl den är angelägen i elt större, ett helt sammanhang. Socialdemokratingömmer sig bakom de fackliga organisationerna. Del är inte etl så enkeltproblem all man skall låta fackföreningarna la initiativet. Eftersom del finnsen sådan god intressegemenskap mellan och fackföreningsrörelsenvore del mycket intressant att fö vela vad han själv tycker man skall skapa förresurser. Eller är man på samma linje som borgeriighelen, att låta samhällelskapa resurserna? I så fall för vi vänta . Mannonchalerar det problem i övriga som jag tycker är oerhört skrämmande.Det kapitalistiska samhällel har där skapat en arbetslöshet, en socialsituation hos arbetarklassen som inte kan vara befrämjande för framtiden, inteens för hela arbetarrörelsens framtid. Del finns där stora sociala problem ochsplittring i arbetarieden. Arbetarklassen hamnar i politiska fållor som ärlångt fjärran från arbetarrörelsen. Man borde även från socialdemokratiskt hålltänka på atl man har elt ansvar för den delen av del hela. Delskulle också vara intressant atl få en liten redogörelse för med vilka medelman skulle kunna skapa de resurser man talar om. Vad har man föreslagit iriksdagen för an skapa de resurser i det kapitalistiska samhället som skullemöjliggöra en arbetstidsförkortning enligt socialdemokraternas modell? Överläggningenvar härmed slutad. Förkortadarbetstid m. m. Nr 147 Mom. I Fredaeen den Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionerna 19 mai 1978 nr333avLarsWernerm.fl.imotsvarandedelsamlnr 1085avRolfHageloch AlfLövenborg, och förklarades den förra propositionen vara med övervä- Förkortad arbetstid 8"'' J besvarad. begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 35 mom. I röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionerna nr 333 av m. fl. moisvarande del samt nr 1085av och . Vid omröslning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då Lars-OveHagberg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Ja- 285 Nej - 14 Propositionergavspå bifall till dels utskottets hemställan, dels moiionen nr 333 av . i moisvarande del, och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 35 mom. 2 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit moiionen nr 333 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstal för ja-proposilionen. Då Lars-OveHagberg begärde rösträkning verkslälldes votering med omröstningsapparal. Dennaomröslning gav följande resultat: Ja- 284 Nej - 15 Propositionergavs på bifall till dels utskottels hemställan, dels moiionen nr 548 avLars-Ove m. fl., och förklarades den förra proposilionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voleringsproposilion: Den som vill atl kammarenbifaller socialutskottets hemslällan i betänkandet nr 35 mom. 3 röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallil moiionen nr 548 av m. fl. Vid omröslning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dä Lars-OveHagberg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: ' Ja- 284 Nej - 14 Propositionergavspå bifall till dels utskottets hemställan,dels moiionen nr 711 av Lars-OveHagberg m. fl, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföljande voleringsproposilion: Densom vill alt kammaren bifaller socialutskoltets hemställan i belänkandet nr 35 mom. 4 röslar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallil moiionen nr 711 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Dä Lars-OveHagberg begärde rösl-räkning verkslälldes votering med omröslningsapparal.Denna omröslning gav följande resultat: Ja- 284 Nej - 14 1977/78:41 med anledningav motion om behandlingen av migrän, m. m. Utvecklingenav den psykiatriska vården m. m. §5 Utvecklingen av den psykiatriska vården m. m. Föredrogssocialutskottels betänkande 1977/78:42 med anledning av motioner omutvecklingen av den psykiatriska vården m. m. I detta betänkandebehandlades motionerna 1977/78:727 av m. fi. (vpk), vari hemslällls Utvecklingenav den psykiatriska vården m. in. 1. att hos regeringen skulle anhålla omtillsättande av en pariamenlarisk utredning med uppgift alt föreslå engrundläggande omstrukturering av den psykiatriska värden, 2. att uttalade alt det i direktiven tillutredningen borde ingå det aktionsprogram för den psykiatriska vården sompresenterades i motionen, och 1977/78:1396av m. fl. (s), vari hemställts 1. attriksdagen som sin mening gav regeringen till känna vad i moiionen anförts om utbyggnaden av den psykiatriska värden, 2. att uttalade alt ökade kunskaper ipsykiatri borde ingå i allmänläkarnas utbildning, 3. att uttalade att översyn avsjukvårdslagstiftningen borde ske i enlighet med vad i motionen anförts. Utskottethemställde alt skulle avslå motionen 1977/78:727 samt motionen1977/78:1396. väntan och löften frän socialutskottet har äntligensocialstyrelsens psykiatriprogram lagts fram. Som svar på vår motion hänvisarman också hell lill della program. Som jag uppfattar det är programmet dåligtgenomtänkt och kommer heller inte att vara genomförbart, men delta fär välremissinstansernas svar senare ge bevis för. Manhar i programmet försökt alt avgränsa psykiatrin för alt kunna skilja mellanfrämst sjukvärdens och socialvårdens ansvar. Man ställer i förslaget ökade kravpä primärkommunernas insalser, bl. a. då del gäller boendet. Kommunerna skallslälla upp med olika varianter av skyddat boende och serviceboende.Primärkommunerna skall även ha ansvaret för anskaffande och drift avinackorderingshem för personer med relalivi stort sociall-psykologiskiomvårdnadsbehov. Somstödjande åigärd och för atl undvika passivisering i de här nyaomvårdnadsformerna föreslås att dagcentraler anordnas i primärkommunal regi.Vid dessa bör differentierade aktiviteter erbjudas. Sociolerapeuliska insatsermed träning i olika sociala aktiviteter bedöms viktiga för en successivt ökadintegration av psykiskt störda i samhällel. Kommunenskall även ha resurser för psykoterapi. Man avgränsar dock sä all landstingetställer upp med psykiatriskt skolade läkare som konsulter, medan kommunen harpsykologer och socionomer för behandlingsarbe-lel. Detär oerhört stora krav och kvalitativt hög nivå på de insatser man ställer iutsikt på socialvårdens verksamhetsområde, och del kommer alt vara endasl destörre kommunerna som har någon möjlighet alt kunna uppfylla kraven. Denslutna psykiatriska korttidsvården skall förläggas i anslutning till densomatiska korttidsvården. Som korttidsvård räknas upp lill två månaders vårdlid.Som komplemenl till korttidsvården föreslås mindre behandlingshem. För meratidskrävande rehabilitering eller kvalificerat omhändertagande av psykiatriskapatienter behövs centrala sjukhem. Vidare bör del ske en utbyggnad av mindre,lokala sjukhem för störda personer, och demens-värden bör samordnas med densomatiska sjukhusvården. Delär fint atl prata om decenlralisering och små enheter, men vem skall taslällning till om människor skall tas in på behandlingshem, centrala sjukhemeller lokala sjukhem, och när och hur skall del ske? Blirinte utslämplingen större i del här skisserade psykiatriska vårdprogrammet äni det nuvarande? I varje föll har jag mycket svårt alt se alt programmet iremissvaren kommeratt bedömas vara genomförbart. Med all säkerhet måsteytterligare en arbetsgrupp tillsättas och lägga fram elt nytl program, och däär min förhoppning att även andra människor än rena experter kommer med iarbetsgruppen. Vihar i motionen tagit upp krav på ökad utbildning i psykiatri för allmänläkarna.1 programmet säger man klart och tydligt att såväl distriktsläkare somdislriktssköterskor, som har den kontinuerliga kontakten med människorna i sittdistrikt, även skall ta en större del av psykialriansvaret. Distriktsläkarnaspsykialrikompetens motsvarar dock på intet vis de uppgifter de dä kommer atlbli ålagda. Det krävs därför att man höjer kvaliteten just på psykialrisidan avutbildningen. Bristenpå läkare inom psykiatrin kommer inom överskådlig lid atl vara stor. Dettaberor naturligtvis på de motsättningar som finns dä det gäller de olikabehandlingsformerna. Läkarna ryggar fortförande för psykoterapin, då det ej ärvetenskapligt belagt vilka effekter och resultat den ger, hell naturligtberoende på all läkaren i sin utbildning också har krav på atl det han utför isitt arbete skall vara vetenskapligt uppbyggt. Man bör därför ha klart för sigatt om läkarna skall användas pä ett effektivt och rationellt sätt och förpatienternas bästa, bör man avlasta dem sä myckel som möjligt av deliniygsskrivande som ingår i läkarnas arbetsuppgifter, exempelvis tillarbetsvärden och , . Detta intygsskrivande baserasoftast pä utredningar gjorda av kuratorer och psykologer och kan därför medfördel läggas över pä dessa grupper. Man får då också ell bättre utnyttjande avläkaren for patienlvårdande uppgifter. Dådet gäller psykoterapin bör man inrätta en forskningsenhet, där vi iSverige själva utvärderar och forskar om olika psykoterapeutiska inriktningaroch för mer klara, distinkta linjer för hur psykoterapeutiskt arbete skallutföras och vilka terapeutiska skolor som bör användas. anammar vi den amerikanska psykoterapin, som väl inte är hell överförbar påvårl samhälle och alla gånger inte heller har del vetenskapliga underlag somman har rätt att ställa krav på. ordnar varje psykiatrisk klinik ochlasarett sin egen psykoterapiutbildning från de utgångspunkter som läkare ochpsykologer själva anser vara de riktiga. Man varierar från drömanalyser tillFreuds teorier. De här problemen med psykoterapin måsle vi skyndsamt komma tillrätta med. Det ligger en mycket stor fara i alt mänga ulan Ulbildning ägnar sigåt psykoterapi, vilket kan fö ödesdigra konse- Utvecklingenav den psykiatriska vården m. m. Nr 147 kvenser för den som skall behandlas. Psykologiutbildningen bör även föen Fredaeenden betydligt mer praktisk inriklning än vad den har . 19 mai 1978 °"avslutning vill jag säga all psykialriprogram lar upp denframtida dimensioneringen av psykiatrin. Detta betyder en mycket Utvecklinsen av kraftignedskärning över hela fältet. Hell givet är atl nedskärningen av den nnkiatriska vårdplatsbehovet från 35 000 platser till 24 000 platser är vården m m orealistiskt.Med den utveckling vi har , med ökande antal alkoholpro- blematiker med alll vaddet innebär av psykiska störningar hos de alkohol-skadade själva och hos deanhöriga, särskill barnen, får vi nog vara så pass realisliska att vi satsar påbåde en förstärkt förebyggande psykiatrisk vård och en sluten psykiatrisk vårdav god kvalitet. Med det anförda, herr talman, vill jag yrka bifall tillmoiionen 1396. JÖRNSVENSSON (vpk): Varje land har sina skandaler. a. den psykiatriskavården. Situationenpä det områdel är märklig. Inte i mannaminne, såvitt jag har kunnai finna avgamla prolokoll, har riksdag behandlal frågan om psykialrin. I åralalhar den frågan skyfflals undan. Ansvarel härför görs nu ännu lyngre genomsocialutskotlets betänkande nr 42. Ulskottetavstyrker även nu vpk:s krav på ett genomgripande nytänkande. Man avstyrkerockså en socialdemokratisk motion med mer blygsamma men riktiga reformkrav. Manhänvisar till pågående utredningsarbete. än har man utrett och utrett och utrell. Ulredandel har fördröjtviktiga reformer, det har konserverat det gamla och tystat en kritiskdiskussion. Denna praxis alt inte besluta medan en fråga utreds-eller att inteens diskutera medan en fråga utreds- får ju inte missbrukas. Del är nämligenmissbruk när det ständigt startas nya utredningar inom ämnesområdet, när manaldrig blir helt färdig med någonting. kan ju inte sitta passiv iåralal därför atl ständigt nya broschyrförfattare dyker upp på socialstyrelseneller Spri - sä mycket mer som egenlligen ingen av de ulredningar som hartillsalls tar upp några verkliga politiska grundfrågor. Fråganom samhällets hållning till psykiska avvikelser är ingen expertfråga; del ären polilisk fråga. Del är en fråga om medborgeriiga fri- och rättigheter. Detär en fråga om demokrati i behandling. Det är en fråga om människosyn, omvetenskapssyn, om social kris, utslagning och befrielsekamp. Vadhar vi då i arbetarrörelsen haft för syn på psykiska avvikelser och vård? Ja,egentligen ingen alls - det är det tragiska. Vi har låtit experterna ta hand omalll, också de politiska grundfrågorna. är i längden ohållbart. Psykvårdenär landets största tvångsapparat. Den drabbar fler människor med frihelsberövandenän både nyklerhetslagstiftning och fängelser tillsammans. Antaletfrihelsberövanden i är också oproportionerligt stort -200 000 . Enav de aktuella utredningarna har sett över denna lagstiftning, och dess 44 nya förslag är ännu sämre frånrättssäkerhetssynpunkt än nu gällande Detta är en avföljderna av att socialutskottet skall sitta och vänta Nr 147 I stället bordeman ju ha agerat. Tvångslagarna måste Fredaeen den avskaffas, de inspärrademåste återfå sina medborgeriiga fri- och räuigheter. g ,- jyg Det måste vara en avutgångspunkterna för en behandling av psykiska avvikelser i enfrigörande och demokratisk anda. Delhär tvånget och förtrycket speglar en samhällelig ideologi. Del är synen j nsvkiatriska på psykisk avvikelse som en traditionell typ av sjukdom, ochdel är iron all vården m m den s. k. sjukdomen - schizofrenin, neurosen,alkoholismen - har sill ursprung i inneboende defekter hos människan själv. Delär också del samhälleliga behovel alt stöta ul avvikande och sådana människorsom inte är ekonomiskt profitabla i det nuvarande samhällssystemet. Dennamänniskosyn fär stöd direkl och indirekt av det härskande, medicinsktbiologiska synsättet på psykiska avvikelser. Man betraktar i princip psykiskaavvikelser på samma sätt som fysiska sjukdomar. Därför drogar man nerpatienterna inom psykvården med kemiska preparat. Därför inbillar man sig attlobotomi och elchocker kan bota psykiska störningar. Det är klart att ensömntablett kan ge en sömnlös människa tillfällig ro och därmed göra hennestarkare atl sedan, kommande dagar, gä in i fundamental terapi, men tablettenkan ju aldrig påverka den psykiska problemaliken som sådan. Detmedicinsk-biologiska synsättet är, såviit jag har kunnat följa deninlernationella diskussionen, vetenskapsleoreliskl fullständigt befängt. Del ärväl ingen människa som inbillar sig all man kan behandla en blindtarms-patientmed hjälp av psykoterapi, men man inbillar sig gladeligen att man kan behandlaen störning i en människas psykiska föreställningsvärld med kemiska preparat,lobotomi eller elchocker. Detta ärju omöjligt redan på ell leoreliskl plan. Delenda man kan uppnå praktiskt ärett nedtryckande av de yttre symtomen, enpassivisering av människan, ett förtryck och en förljugenhet, som bakomanpassningens mask i verkligheten har förvärrat den djupare psykiskaproblematiken. Ochdetta vetenskapligt hell felaktiga synsätt, denna auktoritära ideologi, lyckssocialutskottet ställa upp på. Man hänvisar lill ulredningar och tror därmedall man ställer sig neutral. Men de här utredningarna, både de som redan hartillsalls och såvitl jag vet också den som kommer 1979, bygger på atl dettamedicinsk-biologiska synsätt alltjämt skall dominera organisation ochbehandling i psykisk vård. Och ju som går, desto mer kommerutredningarna att styra kommande behandling och beslutsunderlag.Vill man reformera den psykiatriska vården måste man snabbi och hårt bryta medhela det grundläggande synsätt som dominerar på området. Delär som jag nämnde något av en tragedi alt arbetarrörelsen här i landel i alla lider har åsett della våld och tvång, åsett de djupt odemokratiska behandlingsmetoderna, har låtit -jag kan inte bättre säga - pillerdoktorerna härja med människor, vilkas problemalik de oftasl inte har kunnat förslå. Jag lycker att det är synd om socialdemokraterna i socialutskollel vill atl detskall fortsätta så här. Det lycker jag är alt svika sitt ansvar inför de utstötta och nedtryckta. Utvecklingenav den psykiatriska vården m. m. Deutredningar som här pågår eller ligger - jag har några av dem här - lar uppvissa reformkrav, men del är reformer av väsenlligen yttre och organisatorisknatur, inte oviktiga för den skull men mycket ofullständiga. Man vill ha mindrevårdenheter och man vill ha mer öppenvård. Det är bra, men det ändrar ju intemetoderna, behandlingsideologin och människosynen. Det medför, om del inteföljs av annal, i huvudsak bara atl den klassiska vården försiggår i lite merahanteriiga och billiga former. Man tar inte i utredningarna upp det storasamhälleliga ulstölningsproblemet. Man lar inte upp någon vetenskapligdiskussion om de psykiska avvikelsernas orsak, deras inre natur och förlopp.Tvärtom hävdar man uttryckligen den medicinska tankemodellens dominans. Manhävdar också aningslöst tablettmissbrukets ledande roll vid behandlingen. Mansjunger lovsånger lill de nya kemiska preparaten, som sker i exempelvis Sprisbroschyr. Och socialutskottet lycks inte se att ulskottetoch här faktiskt håller på atl manövreras av tablettdoklorernasanhängare. Man motiverar sin passivitet med utredningar, där de centralafrågeställningarna över huvud tagel inte tas upp, ty de mest grundläggande lingsom vi från vpk bl. a. kräver skall diskuteras och behandlas las inte alls uppi utredningen. Då är del märkligt alt ulskoitel kan skjuta på en sakbehandlingockså av sådana frågor som inte är under utredning. Vadär det vi kommunister vill, och vad är det vi skulle önska atl alla progressivamänniskor ställde upp på? Jo, vi vill att arbetarrörelsen äntligen skall la sigan del här stora utstötnings- och avvikarproblemet i samhället. Vi vill attarbetarrörelsen och alla andra frisinnade människor aktivt skall bekämpa denovetenskapliga medicinska förklaringsmodellen för psykiska avvikelser. Vi villatl alla progressiva krafter skall samverka för all skapa behandlingsprincipersom frigör människan, som slärker kampen mot utslagningen och som befordrar endemokratisk människosyn och samhälls-praxis. Dåmåste man från den utgångspunkten förkasta det biologisk-medicinska synsättet.Man kan ju inte ärva psykiska störningar eller ärva benägenhel för sådanastörningar i ordels genetiska mening. lämnar inte sinasocialdemokratiska idéer till sina barn via arvsanlagen. Det förstår ju var ochen. Man kan därför inte heller behandla psykiska avvikelser med fysiska ellerkemiska åtgärder, eftersom den mänskliga psykiska föreställningsvärlden ulgören annan kvalitet och en annan logisk klass än den fysisk-neurologiska nivån.Man blir inte psykiskt störd genom någon sorts samverkan mellan arv och miljö,för man kan ju inte blanda mjölk och ångest. Ångest ärnågot kvalitativt annorlunda än mjölk. Föreställningsväriden är någotkvaliialivi annorlunda än hjärnans celler, den fysiska uppenbarelsen.Biologiskt ärver varje människa ett högre nervsystem. Men man kan aldrig ärvasystemels sän att fungera, för del kan aldrig fungera annal än som resulial aven kommunikation med en miljö utanför människan. Och det är i utveckling ochstörning inom dessa kommunikationssystem som psykiska störningar och avvikelserhar hela sin grund. Människanär en process. Psykiska störningar kan uppkomma eller Nr 147 försvinna idenna process. Processen äralltid samhällelig till sin natur. Den är Freri-ieen den inlelänkbarannat än jusl som kommunikation mellan individen ochsociala iq igyn grupper och system. Eltsamhälle som befordrar konkurrens, utslagning eller förljugenhet skadarmänniskans känsla av trygghet och egenvärde och kan Utvecklinsen av därvidge upphov lill störningar. Familjer som innehåller falska, dubbelbott- . Av detta följer tvåslutsatser. Fördet första: Sådana processer som har skapat psykiska avvikelser är aldriggivna. De kan alltid vändas. Det är en fråga om en på samma gång personlig ochkollekliv frigörelseprocess - det följer av störningarnas samhälleliga natur. Fördet andra: En psykisk frigörelseprocess kan aldrig påtvingas en människa.Människan behöver i den komplicerade situationen kvalificerat stöd. Men det ärbara neurotikern själv som lill sist kan övervinna neurosen, bara psykotikernsjälv som kan ta sig upp ur sin psykos. Det är i regel en hjälp om det sker medstöd från människor i samma situation. Det ger etl försteg ät frigörande,demokratiska behandlingsformer. Sådana finns bara i mycket ringautsträckning. Vikommer till organisationsproblemet. Utredningarna på området går här helt förbikärnproblemet. Man talar mesl om renl yttre organisationsformer. Man talar inteom organisation i förhållande till behandlingsbehovet. På basis av detmedicinsk-biologiska synsättet söker man t. ex. ulan någon vetenskapligförklaring skilja på s. k. tunga psykiska sjukdomar och neuroser och lättarestörningar. Därför har vi fält denna galna ordning att vi har helt olikahuvudmän för olika avsnitt av värden och helt olika värdlyper. Detstrider, vad jag förslår, uppenbart mol människans behov. Människan är som sagt en process. En från början relativt lätt och godartad neuros kan löpa vidare in i psykotiska skov. Men varenda gång del sker förutsätts att då skall en hell annan del av vårdapparaten rycka in, med andra metoder och annan personal. Det är ju ren galenskap. Och galenskapen bygger på att psykosen skulle innebära något särskilt och något drastiskt "sämre"stadium hos människan, en plötslig "sjukdom". Så är del ju inte alls. Enpsykos är en mycket logisk företeelse i den mänskliga utvecklingsprocessen. Den repre senterar inte alls en försämring i ordets vanliga medicinska mening utan snarare ett slags skärpning i den störda människans väldiga kamp för sin psykiska existens. Psykosen utjämnar därför en värdefull dynamisk utgångspunkt, elt avstamp för en tänkbar befrielse. Därför måsle människan ha kontinueriigt stöd av specialister som känner hennes bakgrund, som hon framför allt har förtroende för och som kan använda psykosen för all vända processen. Om en sådan människa i stället tas in med tvång på en instilulion där hon har varil, hämtas av polis tillett ställe där hon blir föremål för ivångsmedicinering och möter helt obekanta människor kan ju följden bli fullsländigl katastrofal. Men det problemet bekymrar lydligen varken de många utredarna, byråkratin på 47 Utvecklingenav den psykiatriska vården m. m. eller för den delenledamöterna i socialutskottet, eftersom de ingenstans nämner det.