prot · G109158 · 1977-12-31 00:00:00 — a)med anledning av propositionen1977/78:123 mom. 1 och med bifall till motionen 1977/78:1817 i ifrågavarandedel godkänna de av reservanterna angivna riktlinjerna för åigärder för attunderlätta skogsindustrins upplåning, b)med bifall till propositionen1977/78:123 mom. 2 bemyndiga regeringen att ikläda statengarantier för lån till skogsindustrin med sammanlagt högst , c)med bifall lillpropositionen 1977/78:123 mom. 3 till Täckande av förluster vid lånegarantiertill skogsindustrin för /79 under fjortonde huvudtiteln anvisae! ( rörslagsanslag av ] . 2. beträffande insyn i NCB som villkor för lån,vari reservanterna ansett att utskottet under 4 bort hemställa attriksdagen med bifall lill motionen 1977/78:1954 i ifrågavarande del och medanledning av motionen 1977/78:1964 yrkandet 1 c som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna anfört om statlig revisor och statligastyrelserepresentanter i företaget. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. m. 3.beträffande konvertibla skuldebrev som villkor för lån lill NCB, varireservanterna ansett alt utskottet under 5 bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1977/78:19541 ifrågavarande del som sinmening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört. Till belänkandet hade fogats ett särskilt yttrandebeträffande användning av s. k. 75 96-bidrag till företag inom skogsindustrinav , , , , , i och i (samtliga s). i (s): Frågan om bistånd lill den svenska skogsindustrin har väckt ganska storuppmärksamhet i den allmänna debatten. Framför allt har det gällt dels. Det är därför av intresse att notera, att förslaget från regeringenom en kreditgaranliram på 900 milj. kr. kom först och att ledamöterhade att bedöma den propositionen tidigast. Den socialdemokratiskariksdagsgruppen såg del för sin del som angeläget att medverka tillkreditgivningen, för alt därmed klara företagens fortbestånd och möjligheteratt bereda sysselsättning. Men vi fann tyvärr att regeringen inte velat foganågra villkor till lån och garantier som skulle ha gett de anställda iföretagen mera av trygghet i arbetet under den närmaste framliden. Viställer oss inte oförstående lill alt strukturproblemen inom skogsindustrinkan medföra nedläggningar av förelagsenheter eller begränsningar avverksamheten. Men vi vill ställa ett krav på företagen, och det är alt om enförändring blir oundviklig skall den ske i socialt acceptabel form. Med deltaavser vi alt det skall ges god tid för överläggningar mellan företagsledningoch anställda, liksom med kommunala och regionala företrädare, I deöveriägg-ningarna skall kunna diskuteras om del finns alternativ tillföretagens program, om tidpunkten för varsel och eventuell nedläggning kanskjutas framåt i liden. Vidare bör diskuteras om ersättningsindustri kanetableras på berörda orter osv. Samhälletfrånhänder sig en möjlighet att påverka utvecklingen om man inte somförutsättning för stöd är angelägen om att också ställa vissa krav. Utifrånden här principiella uppfattningen kunde vi dels godta kreditramen, delsföreslå väsentligt gynnsammare villkor för lånen. Vi förordade alt regeringenskulle kunna medge amorteringsfrihet av lånets löptid,likaså att bevilja anstånd med räntebetalningen. Menförutsättningen skulle vara att inga nedläggningar fick ske under de två åreneller för anstånden. som ligger framför oss bör enligt vår mening vara ett tidsutrymmeinom vilket skogsindustrin kan återhämta sig och ett mer normalt konjunkturlägeinträda. Vihann, herr talman, inte myckel mer än presentera våra förslag i gruppmotionen förrän regeringen förde fram nästa proposition rörande Den gälldefrågan om ett speciallån till NCB, . Manfrågar sig onekligen vad det var som inträffade under denna korta lid mellan detvå propositionerna. Förklaringenligger antagligen i vad statssekreterare uttalat i en debattarrangerad av och refererad i . Han säger bl. a.: Denekonomiska krisen har varit så dramatisk. Se bara på propositionen om stöd tillskogsindustrin. De principiella linjerna höll bara i dagar,sedan blev vitvungna att formulera proppen om stöd till NCB, Regeringenhade upptäckt svårigheterna att planera. Men skröpligare än så barkandet välinte vara. Regeringen har tagits med överraskning. normala villkor var intetillräckliga. " den finansiella situationen är mycket besvärlig för någraav de större företagen och då i första hand de av skogsägarerörelsen ägdaskogsindustrierna", står det att läsa i inledningen lill proposition 180,och så följer: "()ärdenfinansiella situationen så allvarlig att förelagets fortbestånd är i omedelbarfara." Föredraganden säger vidare: "En snabb och okontrolleradutslagning av företagets anläggningar kan därför komma att ske om intesärskilda åtgärder vidtas under samhällets medverkan." Tillvem kan företag och anställda sälla sin lit i en besvärlig situation om intetill samhället? Gemenskapens och kollektivets insatser har under de senasteåren fått spela en avgörande roll för att rädda företag och sysselsättning ivarven, inom järn-och stålindustrin och på många andra områden. Det är i ochför sig inte märkligt att motsvarande insatser kan behövas för skogsindustrin.Men alla sådana här åtgärder riskerar all bli alldeles för defensiva. De bordeinnehålla väsentligt mer av framåtsyftande moment, inte enbart söka bevara utanockså inrikta på en ökad styrka och slagkraft i gynnsammare lägen, exempelvisgenom väl inpassade investeringar. Det är bra om man kan medverka med kapitalför att hålla i gång verksamheterna och möjliggöra diskussion ochrekonstruktion. Åtskilligt av lid och möjligheter tappas emellertid bort omman inte söker efter lösningar som är aktivare både i krisdrabbadeföretag och i branscher där problemen inle hopat sig och nått samma besvärandeomfattning. Vadsom skett inom är en parallell av intresse. Av de knapphändiga uppgiftersom lämnats förefaller det som om Volvos ledning funnit sig nödsakad att gå utpå andra kapitalmarknader än den svenska för att lösa i första handutvecklingsproblem. Man kan vara angelägen om nordiskt industriellt samarbeteäven om man finner anledning till påpekandet att långivaren eller den nyeägarinlressenten har förmånen eller möjligheten att ställa krav påmotprestation. Detfinns i den senaste utvecklingen inom svensk industri oroande inslag, och degäller inte minst benägenheten all väsentligt öka investeringarna iverksamheter utanför vårt land och alt sälja av delar av produktionen, som dåockså går förlorad för sysselsättningen i vårt eget land. Det kommerav allt altdöma inle an bli så lätt att ersätta bortfallet av arbeten. På industrisidanrör det sig , av alla tecken att döma, om reduktion. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. m. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. m. som nu diskuteras förskogsindustrin är en nödvändig hjälp. Jag upprepar: viktig nog. Men vad händeri nästa steg för bl. a, den skogskooperaliva rörelsen? Det är käntatt såväl NCB som har långt framskridna planer påinvesteringar i vidareförädling. Sakkunniga bedömare framhåller all dessasatsningar väl svarar mot ett behov, främst på EG-marknaden, under 1980-talet.Man förutser ett visst underskott ute i på bl. a. papper och kartong.Nog borde det vara en viktig uppgift för regeringen att söka medverka till enupplåning av erforderiigt investeringskapital, så att de här projekten och enrad motsvarande kunde genomföras i ett läge där vi, som , har tillgång tillsåväl material som arbetskraft. Denborgerliga regeringen och den borgerliga riksdagsmajoriteten har avvisat vårapropåer om strukturfonder, för alt medverka lill en skyndsam anskaffning avinvesieringskapilal, ulan all sälta något annat i stället. Omnu även skogsindustrin tvingas ul lill utländska finansiärer, som begär ellererbjuds ägariniressen i de nya anläggningar som skall byggas, faller domen hårdöver den borgerliga regeringen och riksdagsmajorileien. Våroro inför en sådanutveckling får näring av den envishet med vilken ulskolis-majoriteten avvisarvarje vårt förslag om kapitalanskaffning för skogsindustrin genom riktadenyemissioner till eller Investeringsbanken. Samma motståndreses mot våra förslag att garantier och lån skall utfärdas mot konvertiblaeller inlösningsbara skuldebrev, I diskussionen har man anfört: Ni vill bara socialiseraskogsindustrin. Till detla villjag säga: Vi hoppas liksom ni på den borgerligasidan att de biståndsaktioner som diskuteras skall lyckas. Vi är lill fredsmed all regeringen tagit ett allvarligt grepp om strukturproblemen inom den delav skogsindustrin som ägs av de skogskooperativa rörelserna. Den särskildautredningen har också vårt förtroende, det må gälla vettiga förslag förlåneutbeialning, villkor och en prövning av vad som kan vara erforderligt ifråga om organisation och administration. Vi kommer självfallet att noga följavad regeringen gör av de förslag som kommer från kommittén. Vi vill inle kommaåt skogsägarrörel-sens fortbestånd. Men om, som vi uttryckt det i vårreservation, krisläget förvärras, om företagen råkar på obestånd, som uttrycketi propositionen lyder, vad händerdå med de stora summor som vi nu är bereddaatt tillskjuta? Det sägs ingenting om detta i propositionerna eller iutskottsmajoritelens skrivning. Det är dock fråga om 400 milj. kr. till NCB ochännu mer till andra företag, och delta av skallebetalarnas medel. Omden norska och den belgiska regeringen mot ställer krav på ägargemenskapoch inflytande över sina satsade pengar, tycks den finnadelta helt i sin ordning. Men om vi å de svenska medborgarnas vägnar ställermotsvarande krav, om utvecklingen i de här företagen skulle gå snett, då harman på borgerligt håll inget intresse, inte ens av att hålla möjligheten öppenfören sådan intressediskussion som den vi fört i vår reservation och som går utpå alt helt eller delvis kunna förvandla skuldebrev lill aktier. Vivar, herr talman, spända på del familjegräl som tycktes vara i faggorna tillföljd av den motion som släppts fram från sida. riksdagsledamöter fråndetta parti hade ju bl, a, skrivit: "Eftersom NCB i för svenska företagextrem grad förknippas med politiker, nämligen ledande gestalter i en avregeringspartierna, måste ett eventuellt stöd till NCB ges i sådana Ibrmeraitinga misstankarom otillböriigt gynnande kan uppkomma. Handläggningen av fråganmåste därför präglas av stor öppenhet." Möjligen kunde del här hatillåtits som ett stämningsutbrott i juniorkammaren. Något allvar bakom har viinte kunnat upptäcka. Nej, motståndet från de borgeriiga har varit kompakt närdet gällt varje förslag om insyn och möjligheter till påverkan från riksdagengenom representation i företagens styrelser eller pariamentariskarepresentanter i ulredningskommittén. Vinoterar naturligtvis med viss tillfredsställelse enigheten om utskotletsuttalande an regeringen bör utse en revisor i NCB. Mer blev det inte av alluppblåsthet omkring NCB-proposilionen. Efter dessa mera allmänna randanmärkningar till de föreliggande förslagenfinner jag skäl anföra, att vi uppskattar enigheten i frågan om att geskogsindustrin ett välbehövligt stöd och att del främst är omtanken omsysselsättningen i regioner, som redan har det besvärligt, som varit vägledande.Men jag är övertygad om att vi inie skulle kommil till dessa resultat iutskottet, om vi inte hade haft insikt om den mycket stora betydelseskogsindustrin har för vårt lands ekonomi och för sysselsättningen, 1en studie, som utförts på uppdrag av Skogsindustriernas samarbetsut-skolt,belyses näringens totala insats i samhällsekonomin 1976, Det kan finnasanledning att återge bara några uppgifter i studien: "Skogsnäringensysselsätter ca 300,000 personer och svarar för en nettoexport på ca 15miljarder kronor. Det totala produktionsvärdet är ca ochutgör 5 96 av BNP." Redani börian av 1970-lalet gav de anställda genom sina organisationer till kännafarhågor för skogsindustrins framlid. Man pekade främst på två problem: för delförsta en pågående utbyggnad av industrikapaciteien, som gick långt utövertillväxten i råvarubasen. och för del andra behovet av en angelägenomstrukturering genom investeringar i vidareförädling, som skulle geett bättre ekonomiskt ulbyie. Man ställde krav på en långsiktigt program ochmera av planering. Skogsbranschrådei, med företrädare för samhället, företagenoch de anställda, gavs uppdraget av den socialdemokratiska regeringen allutarbeta ett långtidsprogram. Den borgerliga regeringen har övertagit dennaorganisation och enligt vad jag förstått låtit den arbeta vidare. Aviseringenav programförslag lill kommande har vi noterat. Från vårt parti ochden fackliga rörelsen har vi en god beredskap på delta område i delprogramutkast vi offentliggjort. Vikan naturligtvis inle närma oss de här programlösningarna med en spolieradskogsindustri. 1 rekonstruktionsdiskussionen kan man dock inte undgå alt sökaefter orsakerna lill svårigheterna och inle minst att ställa frågan varförbekymren synes vara störst inom skogsägarrörelsens företag, 1 proposition nr 180 sägsom NCB: "Förelagets expansionhar skett i mycket snabb takt. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. m. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. finansiellt konsolideraverksamheten som ofta inställer sig i expansionsskeden, har i hög grad gälltNCB." Jag tror, herr talman, att denna bedömning också gäller om SödraSkogsägarna. Intressetför expansion synes ha varit större än intresset för konsolidering. Kanske harman också råkat ul fören "farlblindhet" ,då vinsterna blev mycket stora och generositeten, främst mot medlemmarna,skogsägarna, blev stor. Felbedömningar, som skogsföretagen inte varit ensammaom, beträffande konjunktursvackans längd har givetvis även inverkat.Generositeten har spelat sin roll för råvarukostnaden och därmed förkonkurrensförmågan. Detär berättigat att i den nu uppkomna situationen ställa krav på ansvar frånskogskooperationens medlemmar. måste de medverka i de ekonomiska åtagandenaför framtiden. Det förefaller inte så välbetänkt av NCB-ledningen att avhändasig den företagsägda skogen. Om medlemmarna skulle kunnat köpa den, bör de välockså haft förutsättningar att i stället bidraga till ett ökat aktie- ellerandelskapital, med skogstillgångarna inom rörelsen som tillgång. En sådan lösningförefaller vara på väg. Därmed ges underlag för att bevara de huvudsakligaanläggningarna inom landet intakta. Vad som av mera långsiktiga,strukturellamotiv börskeäven inom den skogskooperativa rörelsen har. om följerutskottets förslag, möjligheter att ske i de sociala former som vi är angelägnaom, dvs, utan abrupta varsel och nedläggningar. Jagtänker på utskottets enhälliga uttalande om tillämpningen av det s. k.75-procentsbidragel för skogsindustrin under det ömtåliga skede som liggernärmast framför oss. Delvore, herr talman, inom parentes sagt.en nåd att stilla bedja om att denborgerliga majoriteten kunde inse värdet av denna stödform även på andraområden - exempelvis varven, herr industriminister. Jag tillstyrker utskottets föreliggande betänkande beträffande lån ochgarantier, men med angivande av de villkor vi framfört i våra reservationertill betänkandet. (vpk): Skogsindustrin var ingen helig ko. Man kunde tro det under de storavinstgivande åren när det talades om övervinster och när man egentligen intevisste var man skulle göra av allt intjänat kapital. Men vad som drabbat andraindustribranscher kan när som helst vara aktuellt även för skogsindustrin. Detlån på 900 milj. kr. som nu skall ställas till förfogande för skogsbolagentalar sill klara språk. Propositionen 180 om lån lill talar ett än nu tydligare språk. Det gäller ett lån med villkorligåterbetalningsskyldighel, vilket - om jag fattat saken rätt - innebär attsumman kommer att betalas tillbaka om företaget går med vinst. Om företagetblir bankrutt, betalas skallebetalarnas pengar inle tillbaka, 1vpk-motionen 1964 sägs det bl, a. all de största farhågor kan hysas för att deprivata skogsbolagen använder direktör och som murbräcka. Omföreslagen subvention ges NCB. privata skogsbolag somanser sig vara i behov av dylika subventioner omgående alt ställa sammabegäran. Enligt uppgifter i pressen ligger även ekonomisktmyckel illa lill och skulle vara i behov av samma subventioner som NCB kanräkna sig lill godo. Privata skogsbolag, Mo och m. fl. - del är ettljugotal enligt utskottsbetänkandet - har genom sin ledning uttalat farhågorför fortsall osiörd drift. Det blev dock märkbart tyst från de privataskogsbolagen sedan NCB genom sin direktör gjorde sin beramadeframstöt till regeringen om ekonomisk hjälp. Man har liksom inväntat beskedetfrån regering och riksdag. är beskedet klart. kan skogsbolagen i förstahand börja räkna den s. k. övertaliga arbetskraften, antalet avgör de själva.Här erhålles i ställiga pengar -skattebetalarnas pengar - 75 96 av deanställdas arbetslön. Profiterna, som dessa anställda arbetar in till bolaget,flr bolaget givetvis självt behålla. Denna subvention gäller enligtulskottsbetänkandel hela skogsindustrin, alla företag. Vii kommunisterna är inte överens med utskottet om dennagenerositet lill skogsindustrin. Vi skulle under punkten I i utskottetshemställan beträffande användningen av dessa s. k. 75-procentiga bidrag tillföretag inom skogsindustrin ha velat avge ett särskilt yrkande om alt sådantbidrag t. v. endast skall utgå till NCB:s fabriker i och Hissmofors.Här är dessa arbetsplatser direkt hotade av nedläggning, och för att räddasysselsättningen för dessa 400 anställda finns tydligen ingen annan väg att gåjust , NCB tar inget ansvar för sina anställda. Men då vänsterpartietkommunisterna inte är med i något utskott, hade vi inte möjlighet att framlägganågot förslag, och vi kan enligt uppgift i varje fall inte just nu i dennakammare ställa någol yrkande. - Jag har velat säga detta i det härsammanhanget. Hurhar skogsindustrin kunnat hamna i ett så prekärt läge? Det talas om skyhögavirkespriser, lågkonjunktur och valutasvårigheter, men är detta de verkligaorsakerna? Jagvill påstå att så inte är fallet. Skogspolitiken i har fått foras heltpå skogsbolagens villkor. Produktionen har varit inställd på snabba och högaprofiler. Råvaror och halvfabrikat har varit mest vinstgivande. Därför harforskning och utveckling för alt ur skogen som råvara få fram andrakonsumtionsvaror inle ägnats tillbörligt intresse. Ändasedan år 1966 har kommunisterna efter årmotionerat i dessa frågor och krävt en verklig satsning på forskning ochvidareutveckling. Vi har dock fatt tala för döva öron. Andra länder har iforskningshänseende varit långt före då det gäller skogsindustrin. Dådel inle gått att få skogsbolagen att satsa på forskning och utveckling ividare mening, har vi i våra motioner krävt ett överförande av i första handden privata skogsindustrin i statlig ägo. 1 våra lidigare motioner har vi imånga fall utförligt refererat till de stora framsteg som gjorts i andraländer. Tillåt mig, herr talman, alt anföra ett exempel från vårtgrannland . Exemplet är hämtat frånett reportage i tidskriften . Här får man följa Statliga garantier för låntill skogsindustrin, m. m. Statligagarantier för lån till skogsindustrin, m. m. timmerstocken från börjanända till slutet, under dess förädling och vidareförädling. Först är del frågaom pappersmassa och sedan om papper. Men vidareutvecklingen stoppar inte, som iSverige, just här ulan den fortsätter till någonting som kallas rayonull,i hämtar här en produkt som heter non-woven. som används förengångstexiilier såsom dukar, lakan,servetter och blöjor. Varför behöver manhämta det i eller i ? Produkten kunde ju framställas här. Såhär långt härden norska fabriken giort av av stocken; alltså är del 5096 kvar av råvaran. Men man nöjer sig inle med detta. Även sulfitavlularna gåralt använda. a, tillverkas 96-procenlig sprit. Det mestaav denna vara exporteras, men en del av spriten förädlas till råvara förplastindustrin, Avlallet från spriten ger även det möjligheter tillvidareförädling. Härav framställs vanillin. Denna norska fabrik är endavaniljfabrik, och den kan läcka hela årsbehov. Vidareförädlingenav råvaran är dock inte slul med detla. Man lar fram en ny avlut, som tidigarefick gå ul i sjön. Så sker inte , eftersom ligninet är kvari luien. Ligninet,som vi år i har motionerat om att man bör forska i här iSverige, tas i denna norska fabrik lill vara i olika förädlingar, som bl. a.används i betong, keramik, porslin eller som tillsats till bilbatterier. Forskningeni den norska fabriken för fortsatt vidareutveckling pågår. Del gäller här,säger norrmännen, att vidareutveckla ligninproduklerna ytterligare, varfördelta norska förelag räknar med att ha kunnat tillvarata 91 96 av alltskogsavfall. ,som inte har varit lika välbeställt som när del gäller skoglig råvara,har tvingats all satsa på forskning och utveckling. I däremot, därskogsbolagen uppträtt med sin rovdrift, har endast i stort sett avtimmerråvaran kommit produktionen till godo. och då gäller del cellulosaframställning. Jag yrkar bifall till vpk-motionen 347 beträffande förstatligande avden privata skogsindustrin som kräver en skogspolitik som bygger på enhöggradig förädling inom landet. ISverige, där skogsbolagen har fått häria fritt, har endast en del avskogsråvaran tagils till vara, i största utsträckning råvara och halvfabrikat.Att det har ägnats uppmärksamhet åt en vidareförädling tillpapper är givetvis alt hälsa med tillfredsställelse, men det är endast ett stegpå vägen mot vidareförädling. Ivpk-motionen 1638 aktualiserar vi frågan om de stora fiberutsläpp somförekommit och fortfarande förekommer från de svenska cellulosafabrikerna.Dessa fiberutsläpp har varit ett resultat av den stora tillgången på skogsråvara- billig sådan. Skogsarbetarlönerna har också tillhört de lägre i landet.Fortfarande pågår dessa fiberuisläpp i landels älvar och sjöar. Det har inteendast inneburit en nationalförlusi - fiberuisläppen har varit och är en stormiljöfara för våra vatten. Ivår motion 1638 säger vi bl. a, att stora mängder av cellulosafiber har släpptsut i våra vattendrag och sjöar och tillsammans med kvicksilver i mängd förorsakat enomfattande vaitenlörslöring. Någon forskning föratt ta lill vara dessa s, k,nollfibrer - kortare fibrer - och använda dem i processen vid exempelvismassaframslällning har tydligen inte utförts. Då råvaran var ytterst billig ochskogstillgångarna enligt skogsbolagen outtömliga var det mer profilabell attsända miljontals lon fibermassa lill sjöss, finns fortfarande meterhögaberg av dessa cellulosafibrer plus kvicksilver i till massafabrikerna anslutnavattendrag. 1 vår motion nämner vi olika exempel där dessa fiberberg är upp tillsex meter höga. 1 vpk-motionen 1638 yrkarvi "1.alt uttalar sig för bildandel av ett bolag, bestående av staten ochskogsbolagen som medintressenter, med uppgift att omhänderta och i störstamöjliga utsträckning i produktion utnyttja fiberbankarna i sjöar ochvattendrag, 2,att hos regeringen hemställer om omedelbara åtgärder för bildandel avdetta bolag och att förslag förelägges , vari även innefattasfördelning av kostnadsansvaret." På denna vår hemställanhar utskottet ett mycket kostligt svar: "Påinitiativ av i undersöker eninformell arbetsgrupp, den s. k. Kramforsgruppen, olika sysselsättningsskapandeprojekt i regionen. I gruppen ingår företrädare för bl. a. skogsnäringen.Gruppen diskuterar bl. a. vilka möjligheter som kan finnasatl ta lill varasjunktimmer i vattendragen. Också frågan om tillvaratagande av s. k. fiberbergi dessa har berörts. Arbetet med dessa uppslag har dock ännu inle lett till någrakonkreta slutsatser eller förslag." Altarbetet med dessa uppslag ännu inte har lett lill några konkreta slutsatsereller förslag, trots att man har haft på sig, förvånar inte, då en a vde företrädare för skogsnäringen som ingår i denna grupp är direktören för SCA.Denna direktör har naturligtvis inte det minsta intresse av att skapa arbete iKramfors. Bakgrundsmaterialet är alltför förkrossande för SCA i det avseendet.Del var ju detta bolag som in i det sista lovade ersättningsindustrier tillKramfors men inte höll sina löften efter alla sina företagsnedläggningar.