prot · G109126 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:126 Förhandlingarnaleddes av andre vice talmannen. § 1 Vissa abortfrågor Föredrogs socialutskottets betänkande 1977/78:26med anledning av motioner om vissa abortfrågor. Idetta betänkande behandlades motionerna 1977/78:445av ()och (). vari hemställts att hosregeringen begärde atl en utredning tillsattes för atl snabbt arbeta framförslag lill ny abortlagstiftning som tog hänsyn till barnets rätt till 1977/78:1089av m. fl. (c, m, fp), vari hemställts 1. alt hos regeringen begärde en utvärderingav abortlagen och informationen om denna i enlighel med vad i motionen anförts, 2. att , med hänvisning till regeringsrättensdom , hos regeringen begärde införande av en lagfäst rätt försjukvårdspersonal, som av eller religiösa skäl fann det oacceptabeltatt medverka vid abortingrepp, all avstå från medverkan vid sådana ingrepp, 1977/78:1501av (), vari hemställts alt hos regeringen begärdeutredning och förslag till lagstiftning, av vilken klart framgick att ingeninom sjukvården anställd,som av eller religiösa skäl fann detoacceptabelt alt medverka vid abortingrepp, skulle kunna tvingas härtill, samt 1977/78:1502 av YvonneHedvall (m) och (). 1. belräffandefrågan om en ny abortlagstiftning att skulle avslå motionen 1977/78:445, 2. belräffande abortrådgivningen att skulle avslåmoiionen 1977/78:1502, 3. beträffande frågan om en utvärdering av abortlagenoch informationen om denna att skulle avslå motionen 1977/78:1089yrkandet 1, 4. beträffande frågan om sjukvårdspersonals medverkanvid abort att skulle avslå motionen 1977/78:1089 yrkandet 2 ochmoiionen 1977/78:1501. 7Riksdagens protokoll 1977/78:125-126 Tillbelänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av i (m). SVENJOHANSSON (c): De frågor vi nu skall behandla, abortlagen och sjukvårdspersonalensrätt att slippa medverka vid abortverksamhet, är mycket stora frågor, så storaoch viktiga alt de säkert aldrig kommer att kunna avföras frånriksdagsb(;handling och debatt. En stor del av svenska folket har en annanuppfattning och tar allvariigare på dessa frågor än majoriteten av de nuvaranderiksdagsledamöterna, och negativa verkningar av fri abort kommer alltid attfinnas i vårt land. Närlagen antogs var meningarna om fri abort myckel delade bland medborgarna i värtland. Det kan ifrågasättas om det fanns en verklig majoritet för beslutet.Många människor ute i landet blev oerhört besvikna över riksdagsledamöterna iallmänhet och över en del i synnerhet. Den besvikelsen finns kvar och ökar istyrka. Intresset för de moiioner vi väckt är faktiskt mycket större äntidigare. debatt som föregick antagandet av lagen underslröks kraftigt att mänga miinniskoruppfattade den som en kränkning av skapelsetro och humanistisk etik ochsom etl uttryck för bristande respekt för livet. Man framhöll också att omrätten att överleva en gäng inskränks med samhällets sanktion, behövs det baratillfälliga förändringar i samhällets livs- och människosyn för att nyagränsförflyttningar skall komma att göras, vilka kan fö oöverblickbaraverkningar. Detstora ingrepp i människans natur och erfarenhet som abort innebär måste fåallvarliga konsekvenser. En del vet vi, men vi vet inte allt. Vi vet alldelesklart för litet om konsekvenserna på kort och på lång sikt. Därförhar vi i en motion begärt en utvärdering av abortlagen. Vi säger atl det nu hargäll abortlagen trädde i kraft och att tiden bör vara inne attgöra en utvärdering av vilka negativa och positiva verkningar lagenstillämpningar haft. Jo följande: "Motionärerna preciserar inte i vilketavseende utvärderingen av abortlagen skulle ske i vidare mån än att de uttalaratt det bör ske en undersökning av hur sjukvårdspersonalen ser på abortlagensamt av i vad mån aborterna tar orimligt stora resurser i anspråk inomsjukvården." Etl torftigt svar som mer vittnar om undanflykt än om etlhandlingskraftigt utskott med bl. a. initiativrätt. IDanmark tillsatte den danska justitieministern 1976 en grupp som skulleundersöka förutsättningarna för en utvärdering av den danska abortlagen. Jagvet inte om utskottet känner till det. lade denna grupp fram ettbetänkande, 820:1977. Det förslag denna grupp framför innehåller bl. a. frågorför en intervju med 100 slumpvis utvalda som genomgått abortoperation. IUSA pågår en debatt på det här området. Det talas om ofrivillig barnlöshet. Manhar haft en ekonomisk planering och också en familjeplanering. Man harförhindrat graviditet med preventivmedel, och man har avbrutit oönskathavandeskap med abort. Därvid har det ofta blivit så att kvinnan i sin fertilaålder inte skaffat sig några barn. Längre fram, när kvinnan kommit in i sininferlila ålder, har hon velat få barn, men då är del ganska många som inte kanfå några. I stort sett vill alla kvinnor föda barn. Om de då inte kan det,uppträder en mycket svår situation. Om detta beror på preventivmedlensbiverkningar eller på abortingrepp -sådana sker ju nu i allt lägre ålder -diskuterar man i . Vadjag här anfört - och mera till - gör att kravet på en utvärdering är mycketangeläget och berättigat. Vidare- har vi sagt i motionen - uttalade man mycket bestämt att abort inte börtillgripas annat än som en yttersta nödlösning. Dessasynpunkter har dock inle kommit lill ultryck i den information i abortfrågansom gått ut till allmänheten. Informationen handlar mest om alt kvinnan harrätt till abort. UllaTilländer har ställt en fråga som ligger så nära delta resonemang alt mannästan tycker atl hon skulle ha kunnal säga något i ulskotisbetänkandet. Honsäger att förmodligen omedvetet, och kanske dikterat av administrativa skäl,förekommer det alt gravida kvinnor, vilka söker kontakt med sjukvården, ställsinför en första fråga - om de ämnar fullfölja graviditeten eller önskar abort.Anser statsrådet - säger hon vidare - att en sådan fråga, rutinmässigt framställd,överensstämmer med riksdagsbeslutets intentioner? Enundersökning bör genomföras för att klargöra om informationen skett på ett sättsom står i överensstämmelse med intentioner vid abortlagenstillkomst. Enannan fråga som diskuterades mycket innan lagen antogs var sjukvårdspersonalensskyldighet att fullgöra arbetsuppgifter i samband med abortingrepp, om etiskaeller religiösa skäl gjorde det svårt för de inom sjukvården anställda attmedverka vid sådana ingrepp. anvisningar ger sådan befrielse,men utskottet vill inte lagfästa denna rätt, trots de starka krav som ställsfrån sjukvårdspersonal. BSMF - en sjukvårdsförening av barnmorskor ochsjuksköterskor med 700-800 medlemmar -. har beslutat skriva till statsrådet framställa dessa krav. Statsrådetsjälv sade ju i debatten om abortlag: "Jag vill starkt understryka viktenav att läkare och annan sjukvårdspersonal, som av etiska eller andra skäl harsvårt att utföra aborter skall slippa delta i sådana. Enligt vår mening ärdenna fråga så viktig alt sjukvårdspersonalens rätt att vägra medverka vidabort bör författningsmässigt regleras." I regeringsrättens dom i mittenav står det: "Varken genom lag eller genom annan författninghar betagits sin befogenhet att av läkare i landstingels tjänstfordra medverkan vid abort enligt abortlagen." Tvåfrågor vill jag ställa: Varför vill man inte lagstifta, när man ändå harsagt att om det skulle förekomma något så är man beredd alt göra det? Kan detvara vad som står i utskottsbelänkandet? Jag citerar: "Mot bakgrund häravoch med hänsyn till atl - sedan en kvinna med stöd av gällande lag fått rätttill abort - hon måste ha rätl att få denna utförd med anlitande av Torsdagenden 20 3pril 1978 samhällets vårdresurseranser utskottet det inte påkallat med en sådan utvärdering av abortlagen sommotionärerna synes önska." Ärdet så att man bär en fruktan för att det kan bli sådana förhållanden att maninte får personal att ställa upp? Minandra fråga ställde jag , och jag skall ställa den till statsrådetTroedsson igen: Kan utfärda nya anvisningar utan att hörariksdagen? Vihar |)reventivmedel och preventivmedelsrådgivning. Låt oss ge människorna det,men låt oss skydda vårt folk, och inte minst vår ungdom, från detta attutsläcka liv. Vi lever i en härd och känslokall värid, och respekten förmänniskors liv sjunker. Låt oss medverka lill en utveckling där respekten förmedmänniskors liv stärks -då trorjag att vi också måsle stärka respekten fördet ofödda. Idetta anförande instämde () och (). ULLATILLÄNDER (c) kort genmäle: Bara en kort kommentar till jämförelsen mellan förslagom utvärdering och min fråga till statsrådet . undrade varför jag inte lät min fråga underordnas hans motion iutskottet. Men jag har fått den här konkreta frågan som citeradeställd till mig av människor som i sin tur har fått frågan ställd till sig. Detär människor som har känt en viss förvåning över att ha mött denna fråga; detär blivande unga mödrar. låter jag alltså frågan gå vidare till statsrådetTroedsson. Desom fått frågan har funderat över den, och de funderingarna tycker jag ärbefogade. Det är alltså frågan rutinmässigt ställd om de önskar fullföljahavandeskapet eller om de önskar abort. Det är inte en medveten avsikt bakomfrågan som man studsar inför, utan det är den omedvetna aningslösheten. Varesig det är det ena eller det andra upplevs det som stötande. Man kan upplevadet som stötande därför att det inte återspeglar den intention som ligger bakomriksdagsbeslutet . För mig är det viktigt att praxis återspeglas också isädana här enkla frågor, att man lever upp till den lag som antogs. 1den här frågan, som alltså har ställts från sjukvårdspersonalens sida, har maninle riktigt levt upp till den nivån. Lagen som antogs betonade skillnadenmellan preventivmedel och abort. Men rent kirurgiskt finns det ingen skillnadmellan abort och en blindtarmsoperation. Skillnaden ligger i vår inställningtill och vår värdering av vad som sker. Vadjag vill säga är att lagen inte var värderingsfri på den här punkten, men omden värderingen inte återspeglas i de frågor som ställs vid den förstakontakten, hur skall dä lagens innehåll fö uttryck? () kortgenmäle: Jag anser alt den frågan hör samman med den del av min motion somhandlar om informationen. Jag använde ju nästan samma ord som hargjort i sin fråga. Då tycker jag det är berättigat att räkna med att man isamband med en utvärdering av abortlagen skulle kunna ta upp dessa frågorominformation, sjukvårdspersonal och många andra saker. Jag skall gör det jag inte gjorde i mitt huvudanförande: Jag yrkarbifall till moiionen 1977/78:1089. ULLATILLÄNDER (c) kort genmäle: Del kanske ändå ligger en skillnad i min fråga och om utvärdering. Med hjälp av praxis kritiserar lagen.Med hjälp av lagen kritiserar jag praxis. Jag vill att praxis skall leva upptill lagens nivå. Det betyder naluriigtvis inte i och för sig att man inte kankritisera lagen. Vad jag är ute efter är en förbättring av lagen. Den frågankan lösas oberoende av en utvärdering. Del räcker t. ex. med ett meddelande uttill sjukhusen via , och detta föranleder ingen utvärdering avhur lagen fungerar i sin helhet. SVENJOHANSSON (c) kort genmäle: Vad jag talade om gällde den del av min motion som har medinformationen alt göra. Det sades här av många talare att abort skulle vara enyttersta nödlösning, och jag har i min motion framhållit att den informationeninte har nått fram på vare sig det ena eller det andra sättet. Då menar jag attden fråga ställt ligger just på det avsnittet av min motion. Min avsikt var inte att delta i den här debatten - däremot atl lyssnapå den. Men jag har fått ett par frågor riktade lill mig, och jag skall försökabesvara dem. Förstoch främst vill jag slå fast att abortfrågan naluriigtvis rymmer många svåraproblem av etisk och annan art. Jag vill också understryka att abort alltidmåste vara en nödlösning, och jag tror att alla i är helt överens omatt så måste vara fallet. UllaTilländer har tidigare ställt en fråga till mig. Av olika anledningar här UllaTilländer inte haft möjlighet att ta emot svaret. Det kommer först inästa vecka. Men så myckel vill jag redan klart säga, alt jag lycker att det ärdefinitivt olämpligt alt en gravid kvinna rutinmässigt tillställs frågan om honvill ha abort eller inle. Jag tror att vi får anledning att ytterligarediskutera den här frågan under frågestunden. har också ställt några frågor till mig. Kan utfärdanya anvisningar utan att höra ? Frågan gäller sjukvårdspersonalsskyldighet att medverka vid aborter. Delär väl fullständigt klart att anvisningar måste ansluta sigtill uttalande på det här området. Och efter ett riksdagsuttalandeoch efter ett JO-uttalande har också cirkulär för ett par årsedan ändrats så att det numera väl stämmer överens med synpunktervad beträffar medicinalpersonalens rätt att slippa delta i abort- Nr 126 ingrepp i de fall moderns liv och hälsa inte står på spel. Jag hartidigare sagt till Torsdaeenden " att det inte finns någonling som tyder på ausjukvårdshu- 20 anril 1978 vudmänneni dag inte skulle respektera den här inställningen, men skulle utvecklingentrots det visa att cirkulärets anvisningar inte är till fyllest, så är Vissa abortfråsor ""sgeringennaturligtvis beredd atl ta upp frågan om författningsreglering tillövervägande. har också begärt en utvärdering av effekterna av abortlagen. Jag kannaluriigtvis inte nu ge en sådan, men jag skall ändå hell kortfattat förkammaren redogöra för några av de uppgifter som gäller utvecklingen påabortområdet under förra årel. År1977 fick vi en viss minskning av aborterna - från 32 1976 till 31 161.Jag hoppas aU denna minskningstrend skall kunna fortsätta. Abortrådgivningenärju frivillig förden gravida kvinnan. Underde första har honrätt till abort, men efter den tolfte veckan skall däremot en kuratoisprövningförst ske. Av de 31 161 kvinnor som fick abortoperation hade intemindre än 29 641 fåU abortrådgivning, vanligen då av gynekolog eller kurator, iett mindre antal fall av psykiater eller barnmorska. Jag kan också säga attförskjutningen i riktning mot tidiga aborter fortsätter. Förra årel kunde 27864 av aborterna utföras . Det var då också 22 860av aborterna som kunde utföras i öppen vård. Jagvill , herr talman, säga att jag naluriigtvis hoppas att en positivoch saklig information om alternativ till aborter och om vad samhället kan göraför alt undvika aborter skall kunna leda till en fortsaU minskning avabortsiffrorna. SVENJOHANSSON (c) kort genmäle: Statsrådets svar till bekräftar att den kritik som vi ivår motion har riktat mot informationen i abortfrågor är riktig och berättigad. Jagfick inget riktigt konkret svar av statsrådet. Min fråga var: Kansocialstyrelsen, om det skulle uppstå en besvärtig situation på ett sjukvårdsområdeoch man där inte har lillräckligt med personal, i en sådan situation utfärdaanvisningar, som är annortunda än de som gäller , utan att höra ? Omdet förhåller sig så - men vi önskar få detta juridiskt fastslaget - blir manju förvånad över regeringsrättens utslag och skrivning . Detär klart att alla eftersträvar att del skall bli en minskning av aborterna.Över 31 000 aborter är en mycket hög siffra. Många svenska invånarefrågar sig om man inte, när det finns preventivmedel och när det förekommerpreventivrådgivning, ändå skulle kunna komma så långt atl man åtminstone kundenedbringa antalet aborter, delta inte minst för att ungdomarna skulle slippamedverka till alt utsläcka liv. Jag vill somsvar på denna fråga säga atijag ser det som helt uteslutet attsocialstyrelsen skulle kunna tänkas ändra sina anvisningar efter 102 socialutskottets och mycket klara riktlinjer i frågan.Socialsty- relsen kan naturtigtvisinte heller vara omedveten om att det, ifall direktiven skulle ändras så, attsjukvårdspersonal inte hade rätt att slippa delta i abortoperationer i andrafall än då moderns liv vore i fara, givetvis kommer att ställas väl grundadekrav på en lagreglering av frågan. ALLANÅKERLIND (m): I den debatt om barnens rätt i samhället som vi hade före middagspausenstod flera talare upp och sade många vackra ord om att de ville stärka dennabarnens rätt, och det tycker jag är bra. Men detta stärkande av barnens rättanser jag skall börja redan i moderlivet. I samband med den nuvarandeabortlagens tillkomst har jag i ett långt anförande talat om vad jag tycker ide här frågorna. Den som vill närmare studera det kan således gå tillprotokollet . Motbakgrund av vad som händer och vad jag har tagit del av i det här avseendetharjag i är motionerat om att hos regeringen skall begära att enutredning tillsätts för att snabbt arbeta fram förslag till en nyabortlagstiftning som tar hänsyn till barnets rätt till liv. Jag menar att vimåste ta hänsyn till barnets rätt att leva. Barnet skall räknas med från detögonblick man vet att det börjat växa i moderns liv. Mankommer i detta sammanhang också in pä en annan fråga, som jag också tar upp imoiionen, nämligen: Vad är livsdugligt ? De allra flesta är heltlivsdugliga efter , såvida de inte utsätts för någon yttre påverkan.Och vad ärdet som säger att de som är , de som bara ärnågra veckor, inte är livsdugliga eller inte blir det, om de får fortsätta altväxa? Enligt min mening är även dessa livsdugliga . I samband med attabortlagen antogs av liksom vid andra tillfällen har jag därför anförtatt rätt till abort i princip bara skall finnas, om åtgärden skulle medföra attmoderns liv eller hälsa är i fara. Denna begränsning bör gälla ända från detman vet att ett barn är till i moderlivet. Närdet gäller frågan om livsduglighet säger utskottet nu att i abortlagen finns enuttrycklig bestämmelse om att tillstånd till abort inte fär lämnas om det kanantas att fostret är livsdugligt. Mot bakgrund av vad jag anfört som min meningnär det gäller vad som är livsdugligt står det helt klart att meningarna härinte stämmer överens. Jaganser också att nuvarande abortlagstiftning är ohållbar i flera andraavseenden. Det viktigaste som jag idet sammanhanget tar upp i motionen ärsvårigheten för en läkare att, när han nu tvingas följa den nuvarande abortlagstiftningen,exakt avgöra hur länge havandeskapet har pågått. Det finns exempel på attkvinnor fått abort efter egen uppgift om att havandeskapet varat mindre än 18veckor, men där det efter aborten visat sig att barnet varit betydligt äldre. Iett fall som jag känner till har det aborterade barnet visat sig vara elvaveckor äldre än vad modern uppgivit. Modern uppgav att barnet var något under18 veckor. En barnmorska kunde vittna om hur hon stått med ettaborterat barn som grep med sina små händerom hennes fingrar och hur hontvingats skaka av sig barnet och kasta bort det. Dethar förekommit i varje fall vid etl tillfälle, kanske vid flera, att ettaborterat barn som var mycket större än man räknade med fick ligga och sparkaoch skrika , innan man kastade det bland soporna. Ingen gjordenågot för att rädda barnets liv. Orsaken sades vara an man ibarnmorskeutbildningen numera för lära sig att ett aborterat inle ärnågot barn, även om del lever. Jagmenar alt så här får del inte vara. Vi har som riksdagsledamöter ansvar förbarnen, såväl födda som ofödda. De har inte möjlighet att försvara sig själva.Vi kan inte ulan vidare acceptera atl det förekommer sådana här förhållanden ifortsättningen. Men utskottet har tydligen inte någon känsla för delta.Utskottet besvarar inte någon av de här frågorna. De diskuteras över huvudtagetinle i betänkandet. Som svar på de synpunkter som jag framfört i motionen ochsomjag här redogjort för säger man i betänkandet att utskottet inle ansei alldel nu finns skäl för omprövning av bestämmelserna i abortlagen omförutsättningarna för sena aborter. Det ärju ganska märkligt. Enligl min meningär del så graverande uppgifter som kommit fram om hur det verkligen går tillatl vi måste ta dem på allvar. Man måste se över de olika bestämmelser somgäller och abortlagen i dess helhet. Vifick här höra att det förekom över 31 000 aborter. Jag tänktenär jag hörde uppgiften om antalet: Hur många av de barnen har varit levandenär de logs fram? Hur många har fåll ligga och självdö på sjukhusen utan allnågon människa gjort något för att rädda dem, därför alt man anser alt de inleär barn? Detta manar oss till eftertanke. Jagkan inle låta bli att tänka på vad som står i om det första kända mordeti väriden, när säger lill : "Vad har du gjort! Hör, din brodersblod ropar lill mig från jorden." Hur mycket blod skall ropa till Herrenfrån jorden, innan vi på allvar tar itu med de här frågoma och rättar till dem? Jag yrkarbifall till motionen 445. INGA (vpk): Barn som föds skall vara önskade, och genom preventiva åtgärder skallföräldraskap planeras. Då kommer aborten in som en nödlösning. Det är sä vimåste se aborten. Deflesta kvinnor använder preventivmedel - enligt gjordaberäkningar. -Bara 2 96 av kvinnorna i fertil ålder gör abort då en graviditetär oönskad. Det är viktigt att påpeka denna proportion. För varje är som gårökar användningen av preventivmedel, som antalet aborter sjunker.Genom att ytteriigare förstärka och intensifiera informationen kringpreventivmedel och födelsekontroll kan man ännu mer förskjuta utvecklingen motett lägre antal aborter. Vänsterpartietkommunisterna har tidigare pläderat starkt föratt informationen ompreventivmedel skall utökas. För att man skall fä en fullgodpreventivmedelsrådgivning för kvinnor och män och för att man skall kunnaminska uppenbart onödiga kostnader borde, menar vi, alla landsting åläggas attbedriva preventivmedelsrådgivning i större utsträckning än de gör . Visst har det skett enutbyggnad av preventivmedelsrådgivningen, men utbyggnaden har inte alls skett itillräcklig omfattning. Förbara några månader sedan sade : "Den utbyggnad avpreventivmedelsrådgivningen och informationen om preventiv födelsekontroll sompågår enligt abortlagens intentioner har ännu inte på alla håll nått denomfattning lagstiftarna åsyftat." RFSUsäger: "Problemet är att rådgivningsfrekvensen inom vissa lands tingsområden är låg. Medelantalet besök per landstingsområde var 290 medan det beräknadebehovet är 500." Vpkmenar atl det också är viktigt att satsa på direkt uppsökande verksamhet, somriktar sig till utsatta riskgrupper i vårt samhälle, och då måste specielltinvandrarkvinnorna uppmärksammas. På har varit engagerad i en treårigförsöksverksamhet med rådgivning, utbildning och information om planeratföräldraskap. Resultatet är bra och det förstår man om man bl. a. studeraraborlutvecklingen. Medan aborterna i landet i stort ökade obetydligt fickGotland en kraftig stegring . Därefter kom en avsevärd nedgång 1976,som fortsatte 1977. Ungdomsaborterna sjönk med hela 30 96. Man måste tycka,även om det kan förefalla bakvänt, att utvecklingen är positiv. Det ären helt logisk utveckling som svar pä den informationsinsats som gjordes.Framför alll var det bland de något äldre kvinnorna som aborterna ökade och delvar utan tvivel ett uttryck för en ökad frigörelse, en ökad öppenhet och frihetpå det sexuella området och en följd av möjligheten all med abort undvika enoönskad graviditet. Den möjligheten var för många lidigare hell otänkbar. Sedankom då nedgången pä och speciellt på ungdomssidan. Om man tittar päfödelsemönstret för för ungdomar finner man alt det har skett ennedgång som det har skett en förskjutning högre upp i åldrama. Detvisar att barnen i slort sett är planerade och graviditeterna önskade. Det kanockså nämnas atl de allra sista siffrorna för tyder på etlökat antal föriossningar, och födelsetalet ökade med 10 96. Vpkhar i en motion till årets riksdag föreslagit att preventivmedélsråd-givningenskall kompletteras med en attitydpäverkande information, som moliverar tillanvändning av preventivmedel, så att sådana abortsituationer skall kunnaundvikas som beror pä alt kvinnan inte känt till vart hon skall vända sig föratt få preventivmedel eller inte vågat eller kommit sig för med att skaffasådana medel. Denna motion behandlades för någon vecka sedan här i kammaren,och av socialutskottets skrivning kan man utläsa att utskottet instämmer imotionens intentioner. Utskottet påpekar vikten av ökad information om preventivmedel,så att icke önskade graviditeter kan undvikas.