prot · G10969 · 1977-12-31 00:00:00 — De ansträngningar som görs avSverige och andra nationer alt uppnå överenskommelser om begränsning avrustningar och internationella förbud mot särskilt grymma vapen måste därförfortsätta med stor kraft. Vårkonsekventa säkerhetspolitik har stor betydelse när del gäller att upprätthållafreden i vår del av väriden. roll i den nordiska balansen är att genomen konsekvent alliansfri politik, som syftar lill neutralitet i krig, hindra enstormaklskonfrontation i . För delta ändamål måste våra försvarsansträngningarframstå som trovärdiga. Vi måste ha ett försvar som är tillräckligt starkt attavskräcka från anfall. Del är därigenom vårt försvar blir fredsbevarande. Avårets budgetproposition framgår vilka problem försvarsplaneringen slår inför.Den snabba ökningen av löner, underhållskostnader och hyror har börjat urholkaden del av planeringsutrymmet som var avsett för förnyelse av materiel. I dennya femåriga programplanen har det avsatts mindre förmateriel än i den tidigare plan som var aktuell när försvarsbeslutfattades. Denandel av försvarsanslaget som går till ledning och förbandsverksamhet - alltsåtill försvarets fredsadministration - ökar oroande. Detta talar för fortsattarationaliseringsåtgärder. Regeringen har lagt fram propositioner som syftarlill detta. a. berörs arméns fredsorganisalion och de centrala staberna. Socialdemokraternavill nu minska försvarsanslaget Jämfört med regeringens budgetproposition medca 363 milj. kr. för nästa budgetår. Därtill kommer förslag om höjning avutryckningsbidragel för värnpliktiga under grundutbildning med , vilketgrovt räknat innebär en ytterligare minskning av det ekonomiska utrymmet med ca25 milj. kr., eftersom man menar att alla ökade värnpliktsförmåner skallbelasta försvarets utgiftsram. Däremottalar partimotionen inte om hur man avsett alt denna prutning skall ske. Iförra årets debatt i anslutning till försvarbeslutet gjorde min socialdemokratiskeriksdagskollega en fin pedagogisk insats, som tyvärr inle fickden allmänna uppmärksamhet som den förtjänade. Även då föreslog nämligen detsocialdemokratiska partiet en prutning av samma storieksordning. yttrade sig i en annan fråga, nämligen om flygplans-projektet att fl plats med en utveckling av flygplanet inom den då diskuteradeförsvarsramen hade det behövts en minskning av anslaget till armén och marinenmed ett belopp som motsvarade den socialdemokratiska prutningen. på ell pedagogiskt mycket klart och åskådligt sätt att praktiskttaget samtliga materielprojekt inom armén och marinen hade fltt stoppas, om ensådan prutning gått igenom. Onsdagenden 1 febmari 1978 återkommer socialdemokraterna medprutningskrav av minst samma omfattning. Jag skall försöka redogöra för vilkakonsekvenser del skulle få. Arménbefinnersig f n. i något som kan betecknas som en likvidilelskris. Jag hartillsatt en utredningsman för att snabbi närmare undersöka orsakerna till den"överplanering" som tydligen skett i vissa instanser. Läget är f n.sådant atl betydande likviditelsproblem kan förutses även för det kommandebudgetåret. Ävenmarinens likviditet är myckel ansträngd. I praktiken råder f n. stopp förnybeslällningar. Förflygvapnets del är situationen bättre. Men även där blir del fria utrymmetsnabbt inlecknal av beslällningarna av andra omgången av Jaklviggen. Ävenunder byggnadsanslagen kännetecknas lägel av atl slörre delen avbetalningsmedlen går ål för alt betala redan beställda och pågående projekt-beställda eller igångsatta av den socialdemokratiska regeringen, som t. ex.investeringarna i och . Avförsvarels utgiftsram utgör nästan lönekostnader. Ibudgetarbetet har förutsetts en fortsatt personalminskning i en takt somknappast bedöms vara möjlig med hänsyn lill anställningstryggheten. De beräknadelönekostnaderna kan därför inle reduceras. Kostnadernaför grundutbildning av värnpliktiga kan med hänsyn lill den allmännavärnpliktens utformning betraktas som bundna. Omfattningen avmobiliseringsberedskapen och utbildningen av anslällda har pressals nerså långtsom del är rimligt. Även repetitionsutbildningen har begränsats så långt detgår. Under nästa budgetår inställs sålunda en tredjedel av arménsrepetitionsutbildning. Avhela försvarsanslaget för nästa budgetår är faktiskt endast ca 300 milj. kr.att betrakta som rörliga kostnader. En reducering i den storieksordningenskulle innebära stopp för alla nybeslällningar och elt totalt inställande avrepetitionsutbildningen. Mensocialdemokraterna avser här alt göra en ännu större prutning. Jag kan inle seannat än atl den måste resultera i snabba friställningar av fast anställdpersonal eller avbesiällning av materiel. Personligen skulle jag finna en sådansituation djupt olustig. Isocialdemokraternas partimolion om försvarspolitiken sägs också all man måstegöra "medvetna ansträngningar all hålla våra egna försvarskostnader underkontroll" för att en svensk poHlik för nedrustning och kamp mol nyaförstörelsevapen skall verka trovärdig. Jag vill något kommentera dennaknylning. Enligtmin mening finns det ingen motsättning mellan vår försvarspolitik och vlrtarbele för internationell nedrustning. Båda utgör delar av vårneutralitetspolitik. Självfallet är våra möjligheter att bevara frihet ochoberoende störst i en fredlig värld ulan oro och konflikter. Vårt arbete iinternationella sammanhang måste därför energiskt riktas in mot att undanröjaorsakerna till misstro och konflikter. Men våra ålgärder här hemmafår inte leda lill att misstro och konflikter kan uppstå i våromgivning. Jagär övertygad om all om vi skulle minska vårt försvars slyrka i betydande grad,så skulle vi skapa oro och undergräva den stabilitet som råder i vår del avEuropa. I denna mening är vårt försvar fredsbevarande . Vårtförsvar är alltså en viklig tillgång när det gäller vår neutralitetspolitikstrovärdighet. Mingrundsyn i delta avseende överensstämmer helt med den som gavuttryck för i tidningen , då han som svar på en insändare bl. "Duser en motsättning mellan del faktum atl vi har ett relativt starkt försvar ochvårt internationella fredsarbete. För mig är det två sidor av samma politik. Omvi i dagens läge valde att isolerat avrusta skulle vi skapa oro och undergrävaden stabilitet som råder i norra . Det skulle innebära elt hot mot denavspänning i som i sin lur är en förutsättning förnedruslningsarbelet." Delär med oro jag registrerar alt socialdemokraternas motion lyder på all mantycks vara på väg att överge något av denna grundsyn, som vi varil överens omtidigare. Vårtrovärdighet i nedrustningsfrågor och framför allt våra möjligheter all påverkautvecklingen på detla fält ökas inte av det som föreslås frånsocialdemokratiskt håll. Emellertid- i vår tillsätts en försvarskommitlé som skall granska underiaget till nästastora försvarsbeslut som skall fallas 1982. Jag hoppas atl det skall blimöjligt atl i kommittén resonera sig fram lill en enighet i de grundläggandesäkerhetspolitiska frågorna utan onödiga publikfriande utspel. .Vi har ettstort ansvar att axla på detta område - inte bara för vår egen fred och frihetulan för vår del i ett större internationellt sammanhang. Ingenpart har någol att vinna på ryckighet i svensk försvars- och säkerhetspolitik.Vi får inte heller glömma att vid sidan av vår uppgift atl skydda vårt egetlands oberoende har vi också en ansvarsfull roll i del internationellasäkerhelsspelei. Alt Jag inle så mycket kommer att bemöta försvarsministerns anförandeinnebär inte atl jag delar hans uppfattning på kontroversiella punkter. Detberor inle heller på sidovördnad, ulan det beror på atl jag har andrautgångspunkter. Diskutera får vi göra sedan, om försvarsministern vill. För15 år sedan höll en ny ledamot sitt jungfrutal i första kammaren. Jag minns delså bra att jag inte skulle ha behövt ta fram protokollet för all kunna citeradess andemening men Jag har gjort det för säkerhets skull. Talet handlade omkärnvapenkontroll och nedrustning. Det hölls i utrikesdebatten och hadeinternationell inriktning. "Men",sade talaren, "det är en allmännare och för svenska viktigaresak, som jag också ville dra fram. Onsdagenden 1 febmari 1978 inträderJu i ett för oss aktivt förhandlingsskede först det gäller våra egna intressen Vimåste då kunna länka och rådslå efter två linjer: både stärka vårteget försvar som lillböriigl är och realistiskt bedöma vilkaverkningar nedrustningsålgärder i andra länder kan få. Vi kan inte upprusta isak på det ena hållet och nedrusta i ord på det andra. Försvarspolitiken ochnedrustningspolitiken måste då gå hell i hand i hand." Densom sade delta i sitt Jungfrutal var . Hon påpekade faktisktockså - tydligen vid sidan av manuskriptet, för det står inte i protokollet -att del innebär ett dilemma atl "stärka vårt eget försvar som lillböriiglär", som hon uttryckte det, som vi talar för nedrustning. Väriden är dock som den äroch vårt land ligger där det ligger. Naturiiglvisvore det fel att för mycket hölja den egna politiken i idealitetens skimmer -vi driver självfallet främst neutralitetspolitik i vårt eget intresse - men detär ändå så, att den svenska neutralitetspolitiken, stödd av vårförsvarspolitik, är en av fredskrafiema i . Den bidrar till stabilitetlängs en gräns där eljest alltför många stormaktsvapen är resta mot varandra. Vårtneutralitetsförsvar är, som det formats under socialdemokratisk ledning, klartdefensivt. Det är, och kan än mera bli, ett folkförsvar. haruttryckt det så, att "Partiet måste sträva till ett folk i vapen, enhärordning oduglig till anfall, utåt, liksom inåt, men desto starkare tillförsvar, en armé, buren upp av äkta medborgaranda, men också utrustad eftermilitärteknikens krav så långt våra tillgångar medgiva och med tillräckligövning atl varje man är väl förtrogen med sitt vapen." Idagens värld är inte ett försvar bara en fråga om män i uniform och vapen. Decivila faktorerna är minst lika viktiga. Avvägningen är en grannlaga uppgift. Vadsom är offensivt och defensivt är inte oomslrill. I den internationelladebatten har t. o. m. röster höjts för att skyddsrumsbyggande bör ses somoffensiv åtgärd då det medger andraslagsförmåga. Ingenkan dock se vårt befolkningsskydd och vår försörjningsberedskap som hot motnågon. (Dch inte heller kan vårt avväriningsinriktade och neutralitelsvaktandevärnpliktsförsvar ses som ett hot mot andras fred och säkerhet. Menvi flr ändå inte glömma bort att motivera varför vi har elt försvar. Desskostnader flr inte ohämmat skjuta i höjden. De sociala motiven för detta ärgivna och även de moraliska. Vi flr då se till att vi inte i de internationellasammanhangen kan bli beskyllda för att "upprusta i sak på del ena hålletoch nedrusta i ord på det andra". Vihar försökt ange målen i två partimotioner till årets riksdag. Den ena harutarbetats av socialdemokraterna i försvarsutskottet och den andra avutrikesutskottets s-grupp. Den sistnämnda tar sikte på vårt agerande iinternationella organ. Den förstnämnda drar konsekvenser för vårt försvar. Att inle dessa motioners bakgrundsleckning, sombygger på samma fakiaunderiag, är någon uppbygglig läsning, är inte vårt fel. Kapprustningoch nöd gör del enligt vår mening nödvändigt atl än mer kraftfullt än tidigareta itu med att formulera en politik för långtgående nedrustning i världen, såatt de väldiga resurser som används för rustningar i stället kan utnyttjasför all möta angelägna samhällsbehov och för ett utvecklingsarbete ivärldsfredens tjänst. Kalla del gärna en ny ekonomisk väridsordning. Nuuppgår de militära utgifterna lill , dvs. nästan 1 miljardper dag. Ävenom det är supermakterna som i absoluta tal spenderar mest på delmilitära försvaret, ökar den tredje väriden stadigt sin andel av de totalakostnaderna: från till 15 96 . Utvecklingenhar varil och är särskilt skrämmande på kärnvapenområdet. Denmilitära forskningen frambringar dessutom nya former av kärnvapen. Del senasteexemplet är den s. k. neulronbomben. Meninle bara utvecklingen på kärnvapenområdet inger oro. Alla de människor somdödats efter det andra väridskriget har dödats med s. k. konventionella vapen.Vapenhandeln har ökat kraftigt . Vi har nått en punktdär intensifierade insalser måste göras för nedrustning. Vilkakonsekvenser måste vi då dra för vårt eget försvar? Del har en väklarroll, meningen ser vårt land som elt primärt mål för angripare. Några svängningar iriktning mol upprustning av vårt militära försvar får del inte bli. Denkostnadsuppskrivning som den borgeriiga majoriteten genomdrev bör fl blien parentes. B3LA må förbli den idé det är. Extravaganser på materielsidan flruteslutas. Denallmänna värnplikten bör fl förbli grunden för vår försvarsförmåga.Materielanskaffning och utbildning måste anpassas till den allmänna värnplikten.Teknik och produklionsförutsätlningar möjliggör delta. Denutbildning och de yrkeskunskaper som de värnpliktiga har fått i det civilasamhället måste tas till vara så, att den militära utbildningstiden kanbegränsas så mycket som möjligl. Demokratin måste utvecklas också inomförsvaret och för de värnpliktiga. Ändåblir inle heller del här någol billigt försvar. De värnpliktiga måste utbildasoch tas om hand på bästa sätt. En stor del av den personal som har all svaraför della befinner sig i lönegrupper, som i jämlikhetens namn kan göra anspråkpå alt fl en slörre del av den gemensamma kakan. Vid förbandsreduceringar voredel asocialt all bortse från personalens krav på trygghet lika väl som frånmöjligheten till värnpliktsutbildning nära hemorten. Det har säkert varkenregeringen eller den uiredning på vilken den grundar sitt förslag lillnedläggning av förbandsadminisirationer gjort, men försvarsutskottet flrverkligen vid besök på ort och ställe erfara all de närmast berörda inle delarförslagsställarnas uppfattning om riktigheten i valet av nedläggningsobjekt. 9 protokoll 1977/78:68-69 Inför fjolårets långsikliga försvarsbeslut hävdadevi socialdemokrater nödvändigheten av prioritering av utbildningen ute påförbanden. Därför var vi restriktivare än majoriteten vad del gällde centralastaber och myndigheter. Vi avhånades för detla. har regeringen anslutit sigtill den av oss förordade inriktningen, och det välkomnar vi. Men en så kraftigreduktion som föreslagits, utöver den som fredsorganisationsutredningen utgåttfrån, måste förenas med en prövning av organisationens utformning och uppgifterfrån den nya utgångspunkten. Vi ifrågasätter om det i det här läget inle ärändamålsenligare alt reducera uppgifter och samordna verksamhet så, alt delräcker med en central myndighet för del militära försvaret. Del här flr välbelysas ordentligt vid utskottsbehandlingen liksom det underiiga argumentet atldet behövs försvarsgrenar för debattens skull. Såhar vi frågan om lekmannainflytande i militäriedningen. Jag har ett om änbräckligt hopp om all det finns så pass myckel av liberalt synsätt inomregeringspartiernas riksdagsgrupper att det skall gå atl vinna flertal iriksdagen för lekmannastyrelse också för det militära försvaret. Ävenom som försvarsminister angav inriktning till ganska rejälaförbättringar av värnpliklsförmånerna har inte kraven helt uppfyllts i detavseendet. Vi inriktar närmast kampen på en höjning av utryckningsbidragelfrån I 000 till I , på förbättrade resemöjligheter och på inflytande-och utbildningsfrågorna. Som tidigare framhåller vi värnplikten som en viktiggaranti för att försvarsmakten blir föremål för folklig insyn, kontroll ochpåverkan. Utrustnings-och utbildningsanordningar har moderniserats, men mycket återstår atlförbättra. Det är här vi har vår slora möjlighet alt med utnyttjande av modernteknik och långa serier 11 fram den utrustning ett svenskt folkförsvar behöverlill överkomlig kostnad. Detvar under det kalla krigels och krigsfrukians år som försvaret blev stort ochdyrt, men senare har vi socialdemokrater hållit igen i det försvarspolitiskavardagsarbetet. Några av resultaten kanske del kan vara av intresse förriksdagen atl fl ta del av. Frånslutet av 1950-lalel fram till har försvarets andel av BNP minskat frånca 5 96 till mindre än 4 96. Vid slutet av 1950-talel log försvaret ca 20 96 avstatens budget men ca 10 96. Vidsamma tidpunkt fullgjordes ca 20 miljoner ijänslgöringsdagar åriigen imilitärutbildningen. fullgör våra värnpliktiga ca 16 miljoner ijänslgöringsdagar. Antaletfast anställda inom del militära försvaret har under de senaste fem årenminskat med närmare 3 000 till ca 46 000. I planeringen ingår en ytteriigareminskning med mer än 2 700 för den kommande femårsperioden. Denandel av anslagen till det militära försvaret som kunnat utnyttjas förutveckling och produktion av materiel har sjunkit från 1965 till 30 %1975. Försvarsproduklionen i vid mening - fast anslällda, värnpliktiga ochförsvarsindustrins personal -utgjorde 4,5 96 av den totala arbetskraften ilandet. utgör den mindre än 3,5 96. räknade vårt flygvapen 50divisioner stridsflygplan. När moderniseringen har fullföljts har detla antalminskal lill under 20, och här flnns det anledning frukta alt låsning till nyadyrbara utvecklingsprojekt skulle tvinga ner antalet under behovsminimum. Ännuvid slutet av 1960-lalet räknades inom flottan drygt elt dussin tyngrefartygsenheter. kommer alla all vara borta och ersattamed lättare fartyg. Vihar ändå inget dåligt försvar. Det fyller sin uppgift, även om det inle längreintar en lopplats i den militära världsligan. talades del alltid omatt där låg på fjärde plats, räknat per capita. 1974 hade vi sjunkittill nionde plats och befinner oss nu sannolikt ytterligare något steg längrener på tabellen. Allt enligl internationell statistik. Delfinns olika skolor för hur ett framtida hot kan komma atl se ut. Vissa hävdaralt även vi haratt räkna med alt bli utsatta för ett totalt kärnvapenkrig, ochmot ett sådant är "Fader vår" elt lika gott skydd som del försvar vikan sälta upp. Jag tror mig ha lyssnat tillräckligt uppmärksamt lill bådeutländska och svenska röster i debatter för alt med ledning därav kunna tänkamig lägen där elt måttligt och rätt uppbyggt svenskt försvar kan vara etttillräckligt skydd. Eu primärt anfallsmål är vi inte. Enbart förstörelse ärinte till nytta för någon utan innebär bara all angriparen får elt enat folksfienflighel emot sig. Geografiskt ligger vi bra till. I norr och väster fjälloch lassemarker, i söder och öster öppen sjö. De lättillgängliga infarterna ärganska få och kan försvaras. Enbegränsning av försvarsulgiflerna - som en inriktning sker mot nyatillämpningar - behöver inte leda lill försämringar av den försvarsförmåga vikan sätta på fötter i en krissituation i vår del av väriden. Förändringar inomdel militära försvaret kan leda till en rad plusfaktorer som höjer effekten.Det blir nödvändigt all la bestämda steg i en sådanriktning. Ensak vet vi av färsk erfarenhet, och det är all de icke militära delarna avtotalförsvaret måste fl sitt. Där står vi socialdemokrater inte förnedrustning. Tvärtom höjdes anslagen lill civilförsvar och ekonomisk beredskapnär vi lämnade vår reservation lill försvarsutredningen. Närdet gäller det ekonomiska försvaret i stort har den borgerliga regeringen visatprov på en slapphet som uppriktigt har förvånat mig. Jag har i min oskuld trottall man menat någol mera än att slå vakt om en yrkesgrupp, när man talat förtotal försörjning med jordbruksprodukter. Men när jag nu ser alt man inle ensär villig att otvetydigt slå vakt om tredjedelen, när del gäller försörjningenmed kläder och skor, är jag i förstone frestad atl utbrista "klippa du sombrast för mig", men så förstår jag alt det här är bara ännu ell incitamentlill kamp för all ge landet en regering som har ett annal grepp på såväl yttresom inre trygghetsfaktorer. Fråganhar förgreningar till hela näringspolitiken och till samhällspolitiken överhuvud tagel. Beredskapsnämndenför psykologiskt försvar genomför mätningar av attityder ochinställning till svensk försvarspolitik men också Onsdagenden 1 febmari 1978 tillsamhället i övrigt. Den senaste undersökningen visar en sjunkande försvarsviljaoch ett minskat förtroende för samhället som sådant. De resultat som dennaundersökning visar styrker den uppfattning som vi redovisat i försvarspolitiskamotioner. Vi har skrivit: "Viljan till försvar är starkt förankrad i delsvenska folkel. Men denna vilja är självfallet beroende av i vilkenutsträckning medborgarna känner gemenskap med samhället. Del är svårare attvinna uppslutning för försvaret om människorna känner otrygghet inför sinamöjligheter atl fl arbete och sysselsättning. Brister samhället i kraven påomsorg om barnen och omvårdnad om de äldre, hjälper inte ökade militärutgifterför atl höja värnkraften. Försvarsfrågan kan därför inte avskärmas till altvara en debatt om kostnader och vapensystem. Den hänger nära samman medinsalser för medborgarnas välfärd - i syfte atl undanröja sociala, ekonomiska ochkulturella oräUvisor och därmed klasskillnaderna i vårt samhälle." Ingenkan påstå atl del totalförsvar som vi vill slå vakt om är elt hot mot någonsfred. Tvärtom neutraliserar det en gräns. Därför beklagar vi resultatet avpsykförsvarels undersökning och den bakomliggande orsaken. Rättvisaär en förutsättning för fred. Därför är rättvisa en global fråga. Som AlvaMyrdal så riktigt sade i sill första riksdagstal 1963 måste försvarspolitikenoch nedrustningspolitiken gå hand i hand. Jag uttryckte ju vissa undringar inför läsningen av densocialdemokratiska partimolionen i försvarsfrågan, och jag hade faktiskt väntatmig all efter del all jag fltt lyssna till den vanligtvis mycket omdömesgilleBengt skulle mina farhågor blir något reducerade. Men så inträffardetta, att häri talarstol och enligl min meningi fråga om försvarspolitiken uppträder som den verklige sangvinikern i sinbedömning av som ett andrahandsmål vid en eventuell konflikt. Jag delaruppfattningen att sannolikt är elt andrahandsmål, men jag är ickeberedd att la så lätt på de problemen. Vi har nämligen en otäck omvärid medväridens största militärbas från vår landgräns, och alt då göra såsorglösa uttalanden som har gjort här tyckerjag tyder på är styrd mera av politiska motiv än av det verkliga kunskapsunderiagel isäkerhetsfrågor. säger all den svängning vi haft mot upprustning måste upphöra. Jagskulle vilja ställa frågan lill : Vad är detla för snackegentligen? talar om upprustning, när jag har redogjort förvilka konsekvenser av den nuvarande ekonomiska situationen det blir för delmilitära försvaret: alt på en femårsperiod måste utgå urmaterielplanerna och atl vi tvingas reducera repelitionsulbildningen irad. vill ju ha ett folk i vapen. Del vill jag också ha, men ett folk ivapen som är utbildat atl handha vapen. Och jag måste tyvärr konstatera alt vikan inte riktigt uppfylla de krav som svenska folkel egentligen haranledning all ställa på oss som har del här ansvaret. Vidare talar om vad som har hänt påförsvarsområdet sedan 1950-lalet och framåt, och det aren korrekl beskrivninghan ger. Tyvärr är del så atl den trenden fortsätter, och att då göra påståendetatt den försvarspolitik som förs av den nuvarande regeringen skulle vara enuppruslningspolitik, del är verkligen all vilseleda allmänheten. Jaghar sagt alt jag erkänner alt vår försvarsförmåga tyväu nedgår pågrund av den begränsade medelstilldelning som vi har. Inte ens Jag, trots attjag är politiskt ansvarig för försvaret, anser det vare sig politiskt möjligteller politiskt klokt atl gå ul och kräva alltför stora anslag lill försvaret,för även jag lycker alt det flnns andra angelägna områden som konkurrerar. MenJag är icke beredd atl gå så långt som lydligen är och göra enavvägning mellan barnomsorg och vård exklusivt mol försvaret. Avvägningenmellan olika ändamål måste vi politiker göra, men atl öronmärkaförsvarsanslag speciellt gentemot den sociala omvårdnaden tyckerjag är att tatill laskspelarknep. Jagvill inle i och för sig nämna något annat område, men del finns faktisktområden inom samhällslivet som man i så fall närmare skulle kunna jämföra medförsvaret än barnomsorgen. Jag beklagar här alt vi flr en snedvridning avdebatten. Jag förslår all del kan bli på detta sätt i ett samhälle där man haroerhört stora sociala problem.