prot · G10950 · 1977-12-31 00:00:00 — Tvärtom; jag är beredd att ge honom ett erkännande för atthan har lärt sig av verkligheten - den är som alllid den bäste läromästaren. Påsamma sätt som vi alltid har hävdat från socialdemokratins sida finns delstarka skäl för att hushålla på ett klokt sätt med statens pengar och försökafå den största möjliga effekten av den ekonomiska insatsen. Stålindustrin är enav de branscher där sådant riktat och selektivt statligt arrangemang framstårsom nödvändigt. Jag har gett ett erkännande för del, men därutöverkan jag inte sträcka mig så särdeles långt i fråga om erkännanden ifortsättningen. Delfinns för många brister i den politik som industriministern har lagt fram förstålindustrin. Vi saknar ett sammanhållande förslag för hela den del avnäringslivet som del här är fråga om - det har sagts tidigare och jag villunderstryka del. Vi har inte kunnat undgå att avläsa del misstag som skedde iuppläggningen av handelsstålsförhandlingarna, där vi ännu inte har fått någotförslag från regeringen. Jag hoppas att vi här i skall få dettaförslag tämligen omgående. Vi behöver del i det här sammanhanget. Ifråga om specialstålet innebär propositionen, nu utskottsbehandlad, att en delav kreditförsörjningen förs över i samhällets regi. Men vi saknar en plan övervad som skall åstadkommas med pengarna - en sådan har efterlysts i praktiskttaget varje inlägg från oppositionen . Vi saknar också delinstrument som erfordras för att lösa de så aktuella problemen inom industrin.Forsknings- och utvecklingsarbete skjuts . Jag förstår i viss månatt man inle kan vara färdig med det programmet, men jag villunderstryka all man här har ett av de avgörande strategiska avsnitten för attdenna bransch framöver skall kunna hävda sig i konkurrensen på världsmarknaden. Delhandlar framför allt om tre, fyra huvudfrågor. Den första gäller om de resursersom regeringen föreslår räcker till för alt klara specialslålinduslrinsinvesteringsbehov och strukturproblem. För mig är det uppenbart all så inte ärfallet. Någon dokumentation eller redovisning av de behov som föreligger harinte lämnats, vilket jag beklagar. Vi har väl, hoppas jag ändå, att räkna medalt det skall komma längre fram ulan alltför lång väntan. Denandra frågan är om de pengar som offras verkligen lämnas i en lämplig form.Ett av de stora problemen inom stålindustrin är att åstadkomma en vettignäringspolitisk planering. Den har varit ganska omöjlig på grund av dehinder som ägarintressenas gränsdragning Situationenärannoriundai dag när ägarna inle har möjligheter att med egna resurser föraföretagen vidare. Omman nu är beredd alt salsa skattebetalarnas pengar - och det får vi göra nu -vore det i nationens samlade intresse också rimligt alt man fick till stånddenna överbryggande planering, sammanhållen av regeringen som detverkställande organ den är. Del finns inget annat organ i det här sammanhangetsom jag skulle vilja kalla för verkställande organ. Tyvärrgår industriministern omkring i filttofflor och lämnar oss allesammans iovisshet om pengarna kommer att ge erforderiigt resultat eller om de barasatsas i något slags förhoppning därom. Härhar man talat om sysselsättning, som aktualiseras när detta program skallrealiseras. Industriministern har fått frågan vad det är för kompenserandesysselsättning som regeringen kan redovisa, eftersom programmet - som det harsagts - kommer att innebära strukturförändringar med reduktioner avverksamheten på vissa men ännu okända områden. Jagskall inte vara så fordrande att jag vänder mig till och frågar vaddel är för typ av verksamhet som skall läggas där och vilken typ av produktionsom skall läggas rför samt när vi kalendermässigt skall starta den eller denersättningsindustrin. Jag förstår att han inte kan svara på det, och jag begärdel inte heller. Men vad vi kan begära av industriministern med regeringenbakom ryggen är att han deklarerar: Vi lar ansvaret för de människor som blirövertaliga i den struklurra-tionaliseringsprocess som ligger framför oss.Regeringen bör ta del direkta ansvar som gör alt människorna kan känna siglugna, vilket de har rättighet att göra anspråk på som medborgare i ettanständigt skött land. Viskall ha handling och inte ord, säger . Men han säger också attregeringens politik går ut på att lämna rådrum för förelagen. All right, menäven om man lämnar det rådrummet för företagen genom ekonomiska insatser, måstedel ändå komma en deklaration från . Del är regeringen som i sistahand har ansvaret för att människorna får arbete och försörjning. Låtmig ytterligare understryka alt jag ser det som en viktig del avnäringspolitiken all regeringens ansvariga, i det här fallet närmast industriministern,ändå redovisar huvudlinjerna för den omstrukturering som bör ske inom detområde till vilket vi snart skall votera fram pengar. Jag har en känsla av attindustriministern tycker att frågan är brännbar och att han helst vill avståfrån att bry sin hjärna med denna i och för sig naturiiglvis icke så lättlöslafråga. Därför konstruerar han slrukturdelegationen och skjuter ifrån sigansvaret på den. Sammanfattningsvissåledes: Industriministern och utskottsmajoritelen begär riksdagensgodkännande av åtgärder om vilka vi redan från början kan säga alt de ärotillräckliga. Det finns ingen plan för hur pengarna skall användas. Vi ärovetande om hur en riklig slruklurplanering av verksamheten skall läggas upp. Stålindustrin,m. Stålindustrin,m. Jagskulle vilja ställa frågan till industriministern om han verkligen tror all manpå så lösa boliner kan få ut vad skattebetalare har rätt att begära avde ekonomiska insatser, icke föraktliga, som vi nu snart kommer all voteraigenom. Avoffentliga uttalanden att döma har vår industriminister en benägenhet altrelatera effektiviteten i insatserna till åldern hos den som tillkännager sinuppfattning och sina förslag till insatser. Enligt kyrkoboken - jag gör i dethär fallet inga andra bedömningar - har vi en industriminister som står i sinkrafts fulla blomning f. n.; det har talats om att han fyller . Medhänvisning till kyrkobokens fakta borde vi kunna förvänta oss handlingskraftigagrepp då regeringen går att för redovisa hur man reder upp den.förnationen så vikliga frågan om specialslålinduslrins planering, dessstrukturering, dess utbyggnad och dess konkurrenskraft för framtiden. Jagvill, herr talman, till detta ytterligare framföra ett par synpunkter. Självabehovet av rationalisering och nya investeringar är oomlvislat. Att dettabehov, när det skall mötas med åtgärder, måste sättas in i ell störresammanhang och i en gemensam uibyggnadsplanering tror jag all t. o. m.induslriminislern är beredd alt erkänna. Den saken är avgörande för att vårtland skall kunna konkurrera på den världsmarknad där vi skall saluföra störredelen av vår specialslålproduktion. Vi måste komma fram till enrationaliserings- och utvecklingsgrad på del här området som gör oss heltjämförbara och helt konkurrensdugliga med väsl-väridens industriländers bästaanläggningar -jag inskränker mig till att göra den definitionen. Viupplever f. n. - och här tittar jag utanför utskottsbelänkandel och litet grandin - en dumpingkonkurrens från låglöneländerna på andra sidanjordklotet. Det är inte ulan att jag har en bestämd känsla av att den kommerall accelerera ytterligare. Kan man klara sig mot den konkurrensen i det långaloppet? Del är den intressanta frågan. Och den situationen möter vi inte somenskild nation, utan den situationen möter alla industristaler. Därär vi, kan jag säga, i samma farkost. Vihar kunnat avläsa hur de traditionella industriländerna hartvingats att etablera ett försvar mot denna dumpingkonkurrens, ell försvar somnaturiiglvis inte är i överensstämmelse med den gamla fina tanken på deliberala handelsvägarna och frihandelns grundläggande principer men ett försvarsom väl kan förklaras med den gamla litterära satsen, all även om man villsjunga med änglarna så tvingas man ibland att tjuta med ulvarna. För något årsedan upplevde vi hur EG omgärdade sig med en extra tull på motkullagerimporten från dessa nationer. har Carteradminisirationeni tagit beslut - eller i varje fall kommer man alt göra del relativt snabbiinom - om minimipriser för det imporlslål som man nu är räddskall konkurrera ut stora delar av den egna slålinduslrin. Jag är inte så överraskad,herr talman, av den här utvecklingen. nationella utgångspunkterser man med en naturlig oro på all gamla, traditionella produktionsområden-järn och stål är ett sådant - gradvis elimineras och försvinner såsom en egen,nationell industri. Järn och stål är nödvändiga ting under ett fredligtuppbyggande. De är ofrånkomliga för en nation i krig och krigsfara. Områdenabetyder mycket från sysselsättningssynpunkt; det har omvittnats i flera inläggtidigare , och jag vill understryka det. Jag förstår de försvarsåtgärdersom man med dagens situation för ögonen etablerar ute i väriden - de är för miginte överraskande. Vadlär oss nu detta, och vad har vi all göra inför en sådan här utveckling? Jagskulle kunna uttrycka det mycket kort: Vi har att följa vad som händer ute ivärlden med den allra största uppmärksamhet. Etablerar man de härförsvarsåtgärderna inom de västerländska industristaler där vi hör hemma, dåser jag ingen annan utväg än att vi - även om vi inte har någon direktanslutning till blocken - får följa samma mönster. Jag tvekar inle att säga del.Ingen kan på allvar rekommendera att vi med armarna i kors skall låta ossutraderas inom denna gamla, traditionella, av yrkeskunskap prägladenäringsgren. Och i den mån de här försvarsåtgärderna etableras i vissavästeuropeiska industriländer av format är del klart att pressen på deutanförstående länder som envisas med alt stå försvarslösa blir så mycketstörre. Det är med den enkla och naturliga slutledningen jag säger, all vi haratt följa utvecklingen med den största uppmärksamhet och anpassa oss tillmönster som jag tror kommer all etableras i de västerländskaindustrinationerna. Sedanvill jag säga några ord direkt till . När han går ut i debattentycker jag nog att han i överkant försöker göra en dygd av nödvändigheten.Centerpartiet har, med undantag för jordbruket, inte varit intresserat avstatliga ingripanden i näringslivet, långt därifrån. Jag har haft åtskilligadebatter om de frågorna i regeringen med somopposition. Senast förde jag en sådan debatt med partiordförandenere i på vårkanten 1976, där vi hade ett intressantmeningsutbyte om de här frågorna. Ingen skulle kunna känna igen någonkonsekvens mellan partiordförandens inlägg då och inlägg i dag.Jag har sagt alt jag inle skall häckla den som sig omvänder ochförbättrar och lär sig av verkligheten, men del ser ändå litet prydligare ut omman inle berömmer sig av att ständigt ha haft denna förutseende och riktigauppfattning. Närsåledes i bästa mötesdemagogiska stil säger alt dagens besvär är enföljd av den gamla regeringens misstag - den var för rädd alt ingripa, den såginte förutsättningarna, den såg inte de aspekter som nödvändiggördagens ingripanden - då är man beredd att använda del gamla hederliga uttrycket"hoppsan" - med tre utropstecken efter. Del här rimmar fasligt illamed debatten före och efter valdagen . Jag vill säga någonting omden delegation som skall hantera spe- Stålindustrin, m. m. Stålindustrin,m. Vi begriper allesammans att den har - det har nog redan sagts frånnågot håll - en utomordentligt svårlöst och intrikat uppgift framför sig.Del kommer att finnas naturliga motsättningar inbyggda i den här delegationensarbete, ortsmotsättningar och företagsmotsältningar, och del tarvas storförståelse för den gemensamma frågan för att komma över del här. Mennu har tillsatt den här delegationen med alla de svårigheter somdär föreligger. Han är själv medveten om dem. Blir det fråga om nedläggning avverksamheten på en viss ort och satsning för samma verksamhet på en annan ortär det ingen som blir förvånad över de lokala motsättningar som här finnsinbyggda och vilka svårigheter det blir att komma över dem. Jag tror inte jagsäger för myckel om jag hävdar alt den här delegationen i sitt arbete kommerall få inregistrera att det i sista hand blir en rad frågor den inle kan lösa.De slutliga besluten måste las på ett högre plan. Det politiska ansvaret förden lösning som delegationen kommer fram till kan ingen annan än regeringen-och då i första hand dess industriminister - ta. Jag utgår från att herrÅsling förslår detta. Han är inte fri från bekymren, huvudvärken får han drasmed litet längre fram. Må vara att delegationen kan göra undan en del i detförsta förberedande skedet, men i sista hand, när motsättningarnaaktualiseras, är det regeringen som får ta det praktiska och det politiskaansvaret. HerrÅsling har lagt ut texten i sina inlägg om strukturfonden. Vårt förslag rörandestrukturfonden är ell uttryck för alt vi vill göra insatserna där de behövs,medvetna om att tillgången på medel är begränsad. Ansvaret alt inle slösa medskattebetalarnas pengar hur som helst gör att strukturfonden är alt föredraframför den generella givmildheten till alla dem som behöver och inle behövermedel - och som avveckling av arbetsgivaravgiften enligt idéinnebär. Vilever i där det inle räcker med ord. Det har understrukitmed stor bravur. Det får väl innebära alt nu måste det till handlingar. HerrÅsling kan kanske gå in på sill stilla rum och fundera över sitt eget agerandepå den viktiga post han besitter. Det är väl brist på handlingar som bådenäringslivets folk och andra har känt i sitt umgänge med . Man kantill klara sig genom alt tillsälta utredningsmän, utredningskommittéer,analysmän, analysgrupper och delegationer. Men i längden går inle det, manmåste komma fram lill handling i tillvaron. Därför tar jag del som ett löfteinför framtiden och en förändring av eget sätt all vara när han talarom att det nu inle räcker med ord, även om de är väl formulerade. Dengamla regeringen hade, säger , inle förberett sig på den kris vi nuupplever. Det är naturligtvis litet påkostande att gång på gång erinra herrÅsling om hur debattläget var före valdagen i Ool- Jag vill baraerinra om den avslutande TV-debatt vi hade inför väljarna någon dag förevaldagen. Där präglades både den socialdemokratiska partiordförandens ochunderlecknads inlägg av en var- ning till den dåvarandeoppositionen alt om de envisades med alt leva upp lill alla de löften degeneröst ställde ut lill väljarna så skulle den här nationen inte ha ekonomiskamöjligheter att fullgöra detta. Ni representerade så länge ni var i oppositionett ekonomiskt lättsinne som icke var försvarbart. Jag har somfinansminister påtalat detta, och jag har gjort det med starka skäl. Närman nu påstår att socialdemokratin inte var förberedd på krisen kan jag ge herrÅsling rätt så långt, att socialdemokratin inte var förberedd på att enborgerlig regering efter ett regeringsskifte skulle göra så många misstag somde som gjorts på det ekonomiska området och som medverkattill att krisen är värre för oss nationellt än vad den behövde vara. Om vi seross omkring i världen, finner vi att krissituationen inte är mera uppenbar än tidigare under 1970-talel. Däremot är vår egen kris så mycket merauppenbar . Jag ger rätt i all vi icke kunde förutsedetta. vet vi bättre, herr talman, och vi kommer naturligtvis all inrättaoss efter detta i fortsättningen. Detär besvärligt att komma ur denna kris, och det blir svårare och svårare,eftersom vi saknar en regering som på väsentliga avsnitt borde representera ensådan handlingskraft, att företagarna kunde få igen i varje fall litet grand avden framtidstro som ändå icke fattades dåsocialdemokratin var i regeringsställning. Allrasist, herr talman, vill jag när det gäller vad som hände på specialstålindustrinsområde före regeringsskiftet hänvisa till att den man som är mest viitnesgill idet avseendet dess bättre sitter här i . Den förre industriministernRune är den som är lämpligast att redovisa den gamla regeringensinsatser på specialstålindustrins område. Efter detta direkta apostroferandeav den förre induslriminislern utgår jag även från att han får tillfälle allförsvara sig. Jag har med stort intresse lyssnat på exposé över ochanalys av det politiska lägel förr och . Jag vill inledningsvis säga att jagmed min bakgrund har lärt mig att hysa stor aktning för erfarenhet förvärvadunder en lång verksamhet i del politiska livet, och ingenting kan rubba dennagrundläggande inställning. tycker jag kanske ändock all den gedigna erfarenhet han har av politiskt arbete skulle bättre utnyttjaden erfarenheten i sina värderingar av vad som händer i dagspolitiken. GunnarSträng säger att regeringen har lovat en annan politik än den som bedrivs. Ja,del är verkligen alt se valdeballen i ett ganska vårdslöst perspektiv.Grundläggande för den sittande regeringens arbete är ju regeringsdeklarationen,och jag ber all få hänvisa till den. I övrigt vill jag säga, att om vi bedriveren annan politik än vad som utlovades kan det möjligen bero på att vi här ilandet har varit offer för en annan konjunkturutveckling än den som ofta, med sådant Stålindustrin,m. Stålindustrin,m. eftertryck och med sådaninlevelse och övertygelse utlovade. Denf d. finansministerns analys av den ekonomiska utvecklingen är verkligen motbakgrund av vad som har hänt inte något mästerstycke, och det är på den punktenjag menar att kanske skulle ha utnyttjat sin gedigna erfarenhetbättre. Men det är naturligtvis svårt att spå. Del är lätt när man med facil ihand bedömer utvecklingen. Låt oss emellertid slå fast en gång för alla all dekonjunkiuranalyser, de utvecklingsförlopp som den gamla regeringen utgick ifrånvar - såsom utvecklingen nu har blivit - helt felaktiga. Därvill jag peka på ell smått sensationellt yttrande av från dennatalarstol , nämligen att krisen utomlands inte är värre än den har varittidigare . Har det verkligen gått helt förbi vadsom har hänt på världsmarknaden, när del gäller stålet, när det gäller massanoch papperet, när det gäller fartygen, att vi har en internationell nedgång ikonjunkturen som är exceptionellt svårartad och som har slagit med förödandekraft på svensk industri, särskilt hårt därför att beredskapen har varit dålig,eftersom vi har överskattat våra egna möjligheter ochresurser? Jag finner det anmärkningsvärt alt gör sig till tolkför dylika åsikter. Visprider ingen undergångsstämning. Jag har tvärtom tidigare här och vidalla de tillfällen då jag har haft möjligheter att föra ut del budskapetbetygat min tro på det svenska näringslivet och dess konkurrenskraft. Jag fårdagligen exempel på med vilken kraft, med vilken målmedvetenhet man ändå isvenska företag, bland svenska arbetare, tjänstemän och förelagsledare, gripersig an med dessa problem som den internationella konjunkturavmattningen harskapat. Och de har regeringens fulla stöd. Skyll därför inte på oss om detfinns olyckskorpar. Vi tror att det svenska näringslivet har godautvecklingsmöjligheter för åren framöver. Vidaresäger att jag har tänkt om och övergett mitt förord för generellaåtgärder. Jag vill påpeka för att jag och det parti som jagföreträder har betraktat näringspolitiken och diskussioner om generella ochselektiva medel förutsättningslöst . Det är en självklarhet altnäringspolitikens instrument måste anpassas till den situation, i vilken manarbetar. Den situation vi arbetar i nu är exceptionell och kräver alldelesspeciella insatser. Det är därför som jag, med den helt odogmatiska inställningsom jag härtill samhällets medverkan i näringslivet, också har funnit dellämpligt att förorda ett ökat statligt engagemang i sektorer somhandelsslålinduslrin, där vi redan har ett väsentligt, för alt inte sägatyngande statligt engagemang. Detintressanta i denna diskussion - vi har mött det - ärsocialdemokratins förord för en planmässighet i strukturförändringarna påspecialslålsidan. Men inte heller med sin eminenta pedagogiskaförmåga så mycket som antydde all oppositionen har ell konkret alternativ närdet gäller planmässighei. Tala om här hur man vill ha de rostfria plattaprodukterna tillverkade, var verktygsstålet skall tillverkas, vilkaföretagskonstellationer man ser, vilken marknadsorganisation man förordar -alla dessa detaljer, i vilka strukturåtgärder sönderfaller! För det är väl detman menar. Annars måste man väl ändå acceptera vår syn all det här är delikata,besväriiga frågor som lämpligen läggs över på ett organ med hög kompetens ochmed kreditfaciliteler lill sitt förfogande, som då med största möjligaeffektivitet tillsammans med förelagen och deras anställda kan utforma enändamålsenlig struktur. Ni kan inle bli trodda på era ord om ni inlepresenterar konkreta förslag lill program. Annars är det bara löst tal, ungefärsom vpk:s tal om statligt övertagande av företagen, som ni dess bättre harlämnat. Viskjuter inte forskning och utveckling , utan det kommer redan ihandelsstålsproposilionen, som jag skall lägga på bord ,att finnas förslag utarbetat angående forskning och utveckling. Vi har vidareaviserat en proposition beträffande samhällets insatser när detgäller forskning och utveckling. GunnarSträng var också inne på planerna för alternativ sysselsättning. Det är encentral fråga. Jag vill gärna vitsorda att den elableringsdele-gation som jaghar tagit i arv efter min företrädare visar sig vara ett verksamt instrument ikontakten mellan industridepartementet och företag med utsikter tillexpansion. Vi har vidgat kretsen nu till att innefatta också de konsument- ochproducenikooperativa företagen. Jag hoppas all vi den vägen skall få klaraimpulser till och indikationer på utvecklingsförlopp och nya produkter, nyadotterförelag etc. som kan etableras och som kan svara för den expansion vibehöver för att la lill vara den övertaliga arbetskraften på orter där manstrukturrationaliserar. Jagvill också svara på direkta fråga att den här regeringensjälvfallet, liksom den förra, är beredd alt ta ansvaret för konsekvenserna påarbetsmarknaden. Vi har deklarerat detta förut, och jag är beredd all upprepadel: Vi skall inte lämna någon möda ospard när del gäller att etableraalternativa sysselsäliningstillfällen utan utnyttja all tänkbar tekniskuppfinningsförmåga och allt marknadsföringskunnande för att vidga och öka denindustriella basen. Lyckas inte detta, då måste vi ställa upp medarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Får jag avslutningsvis säga att för ett något kufiskt resonemang. Jag har här tidigare påpekatatt strukturfonden, såsom socialdemokratin har lagt upp resonemanget, inteskulle vara någonting annat än en investeringsbank nr 2. Då vill jag frågaGunnar Sträng: Vad är det för fel på Investeringsbanken? Slålinduslrin, m. m. () kortgenmäle: Det arenintressant analys som vi får av industriministern. Närjag vände mig mot honom och sade att det - för att nu använda hans eget uttryck- är ljusår mellan vad man propagerade för i oppo-silionsläget och vad man nutillämpar i regeringsställning, och när jag Slålinduslrin,m. anklagade honom för denlösaktighet och del lättsinne som man representerade när man befann sig iopposition - naturiiglvis tog man en del röster på det - får jag en ganskaöverraskande förklaring. säger: Det avgörande är ju denregeringsdeklaration vi sedan skrev. Detvittnar om en fördomsfrihet som inte tillhör det vanliga! Man anser tydligenatt man kan kosta på sig praktiskt laget vad som helst jöre valet för att taröster och kunna göra sig gällande i den politiska kampen - väl medveten om attlyckas man med detta, går man sedan tillsammans och skriver enregeringsdeklaration som kan innebära någonting helt annat än det man lovat!För mig är detta alldeles fenomenalt, eftersom jag är fostrad i ett parti därvi alltid har sagt oss att de löften vi ställer ut i en valrörelse och i enallmän offentlig deklaration till folket dem följer vi, alldeles oavsett om detblir före eller efter valdagen. Det är, som jag ser det, den enda möjlighetenalt etablera ett förtroende mellan väljarna och den politiska ledningen.