prot · G109111 · 1977-12-31 00:00:00 — Del är bara del all del var tre parter som gick in. En del avkostnaderna hänför sigju till avvecklingen av 80-planerna. Med demhade väl inte och särskilt mycket att göra. Sedanär del ett faktum att bägge dessa koncerner har utomordentligt ont ompengar.' Det hjälper föga att tala om aktiekurser som går upp och ner påbörsen, . Del är väl ganska klart alt alternativet i bäggefallen hade varit att den allt sämre situationen för resp. stålbolag, om manhade stått kvar i den gamla strukturen, skulle ha gjort att man successivtdragit med sig mera gynnsamma delar av rörelsen, därför att man helt enkeltinte hade haft några som helst möjligheter all salsa pengar. Jagtror alltså all vi skal 1 vara glada över all man gjort denna rekonstruktionoch därmed också gett resp. möjlighet all se om sitthus i andra delar av verksamheten. Atl gå med iförlust i en del av rörelsen är inte befrämjande vare sig för sysselsättningeller för utveckling inom de andra delarna. HerrSvanberg är ju väldigt bra pä all berätta hisiorier-jagär inte lika bra. Ochjag måste erkänna alt jag inte riktigt begrep det därom hjälpen från . HerrSvanberg kanske kan la om del. Sedanlill sist om samhällsekonomin. Jag poängterade mycket klart att visst måsle vigöra samhällsekonomiska bedömningar, men krävde ju all icke eltenda jobb skulle dras in inom stälhanteringen. Går man så långt i sinasamhällsekonomiska bedömningar och enbart lägger den typen av värderingar ibotten, då är man inne på en katastrofkurs. Handelsstålsinduslrin,m. Handelsstålsindu-strin, m. m. LARS-OVEHAGBERG (vpk) kort genmäle: Först om aktiekurserna. kan ju inte bestrida all bolagenblev av med den stälrörelse som de själva hade varil med om atl dra ned i botten.Sedan kan man profitera på skogen som man har kvar. Dessutom är man kvar idenna stälrörelse med 50 "j och ett gott avtal, som sägeratt man kanpåverka siälrörelsen i forisällningen. Här skiljer vi oss. Vi kan ju inie, som del sades härförui, slå varandra med argumeni, men del är väl ändå inie en samhällsekonomiskutgångspunkl all låla en krisbransch bara kapa av de arbelande så all de baraskall försvinna ur branschen, ulan en samhällsekonomisk ulgångspunkl är välall de arbelande skall ha jobben kvar. Var kommer de nya jobben, om man larbort de gamla? Det är den formen av strukturomvandling som man måste vända sigmot, där man ställer arbetarna på bar backe, när man minskar arbetstillfällena.Det kan inte vara rimligl med denna strukturomvandling som sländigt och jämttar bort arbetstillfällen. Man har ingenting annal all komma med. Allra minst idel här lägel finns det någonling som säger: Här skall ni få jobb, det kommersäkert jobb till dessa gruvinduslriorter. Dethär kan inte svara pä. Hans företrädare har inte kunnat göradel, och han kan del inte heller. INGVARSVANBERG (s) kort genmäle: Jag skall inte förlänga debatten alltför myckel. Den böoar atl stå mig uppi halsen. Vi har grälat om en och samma fråga. AndersWijkman talar fort och väl. Han är rolig att diskutera med, men jag skall integå längre i detta sammanhang ulan bara konstatera all han har riktiga siffrornär han talar men att han drar de mest horribla slutsatser utifrån desiffrorna. Sedan förstår jag att inte förståratt han behöver både och andra potentaters hjälp, om han skall klara denpolitik som han nu gör sig till tolk för. () kortgenmäle: Det är väl litet väl enkelt, , att argumentera som nigjorde och säga: Företaget i fråga har här byggt upp en stålrörelse och sedanvarit med om att dra den ned i botten. Det är ingen som med vett och vilja drarned något i botten eller som har haft den ambitionen. Jag tror all var och ensom harjobbat i svensk handelsstålsindustri underde senasie lio åren har haften ambilion att överleva och all fö lönsamhet, och det har gällt på olikanivåer i företagen. Vad som har hänt är just de strukturförändringar ute ivärlden som jag har talat om, och dem kan inte bortse ifrån ävenom han är kommunist. De påverkar även honom i hans marknadssituation. Krisbransch,har del sagts. Då för man inte kapa av några jobb, dä skall man behålla jobben,sägs det. Jag säger att det är omöjligt atl ha en sådan statisk syn pä detla,och alt man inte kan behålla vartenda jobb. allpä sikt strukturera om och att eventuellt en del arbelstillföllen försvinner.Dä för vi med arbetsmarknadspolitiska och andra åtgärder försöka klara dejobben på annat sätt! Genom att vi inte fortsätter att underårefterår pumpa inmer och mer pengar, subventioner, för att hålla just den nuvarande strukturenintakt har vi förhoppningsvis pengar över att satsa offensivt på områden där viverkligen har förutsättningar att lyckas. Detvar f. ö. arbelsmarknadspolilisk debatt här i går, och dä berördes en del av deförslag som finns från regeringen och från oppositionen. Tillsist: säger alt jag inte klarar mig vare sig med eller medandra potentaters hjälp när jag skall försvara den här saken. Om jag som herrSvanberg hade hela 80 bakom mig - var en avinitiativtagarna och en av dem som mest hejade på för att satsa miljard pämiljard där uppe - skulle jag inte vara sä enormt tvärsäker pä att jusl detjag, alltså , predikar här skulle vara det rikliga. Jag skullevara litet mer ödmjuk. Vi vel väldigl lilel om framliden. Del gäller alliså allha en marknadsanalys i bollen och försiktigt gå framåt så all satsningarnaverkligen ger resultat på sikl. RUNEÅNGSTRÖM (fp): Det faller onekligen en del korn ur den här debatten som man kan lavara på. Många har sökt krafter från olika håll och debatten har haft en vissleologisk anstrykning. Jaglade märke till att även i sitt första anförande hämtade krafterfrän annat håll. Han sade att en av möjligheterna för stålindustrin att kommaur krisen var att bedriva handel med socialistländerna. Dä vill jag ha en kortförklaring från jusl på den punkten. Del är nämligen sä altsocialisiländerna, för alt klara sin enorma rustningsindustri, har byggt upp enbetydande överkapacitet när det gäller slålsidan, och de är totalt settexporterande i detta hänseende. Det kan alliså vara inlressani an fö vela hurvi skall göra affärer med dem. För vi skall väl inte gä ul och köpa stål? Sedanmåste jag också anknyta till vad sade om och det somAnders påpekade jusl . Jag vill också fråga: Vem var det egentligensom startade löftescirkusen om , om alla de jobb som skulle vänta närStålverk 80 var klart och förverkligat? Hur stämmer de nya löftena om de 2 300nya jobben med del vi diskuierar ?Hur skall verksamheten bedrivas inomSvenskt för att vi relativt snabbi skall uppnå detta resultat? Jag troratt det är riktigt alt vi klarar ul vilka handlingslinjer vi bör följa i dettafall. Jag tror att norrbottningarna, och speciellt Luleåborna, är mycketintresserade av det. Jagvill konstatera att socialdemokraterna i sina reservationer inte motsatt sigbildandet av . Mot själva konstruktionen av företagel har deinte haft några invändningar. Tvärtom har företrädare för socialdemokraternabåde här i kammaren och vid behandlingen i utskottet sagt att dennaoperation ligger helt i linje med deras egna intentioner. Den här debatten haralltså klargjort att om socialdemokraterna fortfarande hade varit iregeringsställning, skulle det nya företaget ha sett ut på likartat sätt ochhaft Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu -strin, m. m. Dåskulle också socialdemokraterna varit i den situationen alt de måst förhandlamed de berörda förelagen och som motparter då i främsla rummet haft ochStora Kopparberg. En i vaoe fall formell förhandlingssituation hade då råttmed NJA och Statsförelag. Dä hade socialdemokraterna också varil i densiluationen att de fött redovisa resultatet av ett givande och tagande-så sker juvid alla förhandlingar. Samma slutmål måste i alla fall ha varil i sikte: attnå en överenskommelse så att den svenska handelsstälsindustrin fält en reellchans att överleva i framliden. Påen punkt är jag villig atl erkänna alt det nya företaget skulleha haft en någol annoriunda framtoning om socialdemokraterna sköttförhandlingarna, och det är när det gäller fördelningen av aktiekapital ochbindningen till staten. Där drar jag inte er trovärdighet i tvivelsmål. ärfördelningen enligt förhandlingsuppgörelsen den, alt Statsföretag har avaktierna, och och har vardera 25 96, alltså enlikafördelning mellan de statliga och de privata intressenterna. Mankan fråga sig: Hur skulle en annorlunda uppgörelse ha gagnat ,en uppgörelse där Statsföretag haft ett mera dominerande aktieinnehav? Jag vetinte alt vi har några erfarenheter av att så varil fallet i andra sammanhang.Nu är fördelningen sädan att staten och de privata intressenterna har ettgemensamt ansvar för bolagets utveckling. Mot den kritik som framförts frånreservanternas sida, atl staten skulle ha elt för litet inflytande i i förhållande till den gjorda insatsen, kan man också peka pä densammansättning som styrelsen i det nya föreiagel föreslås fö. I styrelsenföreslås staten ha fem representanter, de privata intressenterna fyra ochpersonalen tre representanter. Styrelsen - det är ju den som har den reellamakten i företagel - har alltså en klar övervikt åt samhällssidan. Ilinje med det samhällsintresse som representerar finns möjligheter förföretaget, och då också med den föreslagna slyrelserepresentationen sombakgrund, alt genomdriva beslut som har en klar samhällsekonomisk inriktning.Del står också i avtalet alt de privata intressenterna har möjligheter attbegära inlösen av aktierna. Det stadgas också hur detta skall ske. Men tillstöd för en sådan begäran för inte åberopas beslut som fattats tidigare än tvåoch elt halvt år före utgången av . Det är en bestämmelse som hindrar enmera kortsiktig spekulation i detta sammanhang. Utskottets majoritet anser attdet avtal som föreligger är helt betryggande för samhällsintressenterna. Jagkan inte anse annat än atl socialdemokraternas kritik av aktiefördelningen ochinfiytandet är lilel av socialistisk klåfingrighet. harbeskyllt oss i den borgerliga gruppen för atl alltför hårt hävda vårideologiska ståndpunkt när avtalet upprättades. Hans kritik vittnar i så fallockså om en ideologisk bindning från han sida. Vi anser alt avtalet ärbetryggande för att hävda samhällsintresset i förelaget. Ireservationen angrips också den rent affärsmässiga uppgörelsen i förslaget omsamgående. Man anser att de privata företagens apportegendom har värderats förhögt och att statens intressen inte har bevakats på ett Värderingenhar utförts av tvä oberoende utländska konsultföretag. De har haft somutgångspunkt nyanskaffningsvärdet för de anläggningar som överläs av det nyagemensamma företaget. Vad som skiljer i grundsynen mellan den värdering somkonsulterna har gjort och som har godtagits av regeringen och den värdering somreservanterna gör är att konsulterna har värderat nyanskaffningsvärdet medanreservanterna vill väga in avkastningsvärdet. Reservanterna pekar särskilt påall har föll 480 milj. kr. för järnvägsrörelsen och alt detta beloppkan anses vara för högt samt att en del vinstgivande grenar som t. ex.kraftrörelsen i och borde ha ingått i den överiätnaegendomen. Jagskall inte gå in pä detaljerna i uppgörelsen - del har redangjort. Den är naturligtvis myckel komplicerad och bitarna hänger ihop, men jagtycker att det är viktigl atl betona främst tvä synpunkter. Denförsta synpunkten är alt och skall fortsätta somfristående företag med ett betydande ansvar för sysselsättningen pä de orterdär de är lokaliserade. Om dessa båda företag skall kunna överieva i framtidenmåste de ha en rimlig ekonomisk grund atl stå på efter rekonstruktionen ochuppgörelsen i stålbranschen. Med samhällsintresset som bakgrund kan man alltsåinte klä av företagen alla de tillgångar som har betydelse för derasmöjligheter att överleva. Idet sammanhanget vill jag säga lill att skogen minsanninte är någon guldgruva dä det gäller att få avkastning på aktier. Skogen har idet närmaste lika stora problem som stålbranschen. Denandra synpunkten är praktisk, principiell. Resultatet av uppgörelsen har nättsefter långa och sega förhandlingar. Man kan alltid i en förhandlingsuppgörelsediskutera enskilda punkter som, lösryckta ur sammanhanget, kan le sigunderiiga. Men det är totalbilden som är det väsentliga, och majoriteten iutskottet anser att den är godtagbar. Mot bakgrunden av att socialdemokraternagodtar propositionen som bygger på överenskommelsen men angriper enskildheternai avtalet tycker jag att utskottets omdöme i betänkandet är rikligt - detla ärdemonstrationspolitik. Att man skulle försöka riva upp avtalet och få enomförhandling sedan avtalet trätt i kraft är ju ett hot utan reellt innehåll.Förutom att det skulle ställa statens allmänna förhandlingspolitik i en tvivelaktigdager - staten skulle alltså inte stå för ingångna avtal - finns detförmodligen inte juridiska möjligheter att i efterhand häva avtalet. vill jag beröraett par andra punkter i utskottsbetänkandel. Denförsta punkten gäller de mindre handelsstålverkens möjligheter tillkonkurrenskraft och överlevnad. Dessa mindre stålverk har stor betydelse frånproduktionssynpunkt, och för de orter där de verkar hårde mycket stor betydelsefrån sysselsättningssynpunkt. I proposiiionen har industriministern uppmärksammatde mindre handelssiål verkens situation. En förutsättning för ar alt de mindre handelssiälverkens intressen inte åsidosattes genomåtgärder från det nya, slora företaget. har alt årligenredovisa sin planering och utveckling till regeringen, och man Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu-strin, m. m. kanpå del sällel följa ulvecklingen och de åtgärder som vidtas i företaget. ArneGeijer leder också ett arbete med samråd mellan de mindre verken, som syftarlill en produktuppdelning mellan de berörda verken och en gemensammarknadsorganisation. Sistvill jag också instämma i de synpunkter som framförts i den socialdemokratiskareservationen nämligen kti omsirukiureringen av den svenska siålbranschen måsleha en långsikiig inriklning emot en ökad kapacitet och en störrekonkurrenskraft, och atl de företagsekonomiska och samhällsekonomiskasynpunkterna bör fogas samman sä att den svenska stålindustrin kan spela enbetydelsefull roll i vår industriella utveckling och i strävan atl tryggasysselsättningen även . Jag anser också att samma intentioner finnsi den nu framlagda,propositionen. Jag yrkarbifall lill ulskoltsmajoriietens förslag. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () kortgenmäle: Jag skall inte kommentera uttalande om affärsuppgörelseroch sådana ting. Det har vi diskuterat alldeles tillräckligt här. Mendet var något som sade som jag vill ta upp. Det var egentligenAnders som sade alt jag som hade trott på 80 inte borde sägaså mycket. Del var farligt för att säga delta men det var heltförödande för . Jag ber att få citera vad sade omStålverk 1974: "Stålverk80 har fött en mycket bred politisk uppslutning bakom sig och inget parti gåremot. Så finns det ett faktamaterial alt grunda bedömningarna pä som göratt man också på s. k. nykter kaluv vill tillstyrka förelaget. Efter att haläst igenom det material som finns i ärendet är min bedömning att 80är en bra chans för aktiebolaget göra en god affär i en typisklågtillväxibransch, där vårt land har unika förulsäliningar. Vi har råvara,infrastruktur och kunskaper, framförallt är marknads-bedömningama goda." Harman sagt della tyckerjag inte alt man skall angripa andra för det hela. Nej,, skillnaden mellan oss tvä är alt vi fortfarande står för delöften vi givit om 2 300 jobb. och jag är övertygad om atl skall kunna klaradet i inom . kan man inte klara det. Jagskulle också kunna citera vad den nuvarande arbetsmarknadsministern sade närhan lalade i ärendet 1976 i kammaren. Han sade då all man i är heliöverens med , som då skötte ulredningarna, alt det kanske intebehöver stanna vid 2 300 nya jobb. En av hans paktbröder sade i sinmoiion all om del inte gick med 80 skulle man på annal sätt skaffafram minsl 2 300 nya jobb. Sedan springer ul och klagar över atlvi slår kvar vid vår slåndpunkl - del är så förödande. Han som far som skrämdrålia mellan väggarna här! ärhan entusiastisk, nästa är han inte entusiastisk. Han skall minsann inte lalaom logik. Jagtyckerait vi skall sluta med talet om atl del är så förfärligt ärorikt att hafått 80 all bli ell fiasko genom all sloppa del innan del hann blifärdigt. Del blev fiasko jusl därigenom. förfluina lalar inieför atl han borde ha använt de uttryck han gjorde. LARS-OVEHAGBERG (vpk) kort genmäle: Jag tror alt de borgerliga ledamöterna i näringsutskotlel inte fattadevidden av hur stålindustrin var sammankopplad med andra induslrier. Jagkan inte tolka uttalande och fråga till mig om handelspolitikenpå annat sätt. Jag har sagl att vi borde vidga och förändra vår handelspolitik.Vi borde titta på de socialistiska länderna och den iredje världen. Då frågarhan mig om del hjälper oss atl exportera stål därföratt de exporterar. Svenskstålindustri i sin helhel hänger väl ihop med vår verkstadsindustri ochmanufakiurering, ochjag inbillar mig inte alt vi skall försöka exportera barastål utan vi skall även exportera de förädlade produkterna lill dessamarknader.Det borde enligt min meningen medlem av näringsutskoltet ha tagit medidel här sammanhanget. Men att se på delta så ensidigt kanske är ett tecken påatt man är alltför inskränkt. Apropå marknader finns det f ö. också någontinglångt borta i öster som är väldigt åtråvärt för andra länder när del gäller attexportera. Sånågra få ord om skogsindustrin. Skillnaden mellan den och stålindustrin i stortär att skogsinduslrin befinner sig i en konjunkturkris, medan handelsstålsinduslrinbefinner sig i en strukturell kris. Handelsstålsindu-strin, m. m. RUNEÅNGSTRÖM (fp) kort genmäle: Eftersom framförde sitt förslag om ett ökat handelsutbytei samband med atl vi diskuterade stålindustrin togjag för givet all han avsägjust dessa produkter. Mot den bakgrunden kvarstår vad jag påpekade här,nämligen att de socialistiska länderna har en överkapacitet i delta avseende,och de är inga lämpliga handelspartner till oss. Vadsedan gäller 80 frågade jag vem som startade löftescirkusen, och detgjorde jag med en klar adress till . Del kan nämligen på mångasäll dokumenteras atl var en av dem som initierade dennalöftescirkus. Vi andra hade sedan all ta ställning till förslaget på basis avde fakta som redovisades. Dessa fakta visade sig inte ha någol reellt innehåll,och del är verkligen att beklaga atl det var så. Jag tycker an en av de mestbeklämmande upplevelser vi fick vara med om efter regimskiftet var när IngvarSvanberg ungeför efter valet gick ut i spetsen för en demonstrationoch krävde att löftena i samband med 80 skulle infrias. Det gälldesamma löften som han lillsammans med den tidigare socialdemokratiska regeringenredan hade begravt. Historieskrivningeni del här avseendet utfaller inte lill fördel. Handelsstålsindu-strin, m. m. INGVARSVANBERG (s) kort genmäle: Vem var det som startade löftesgivningen när det gäller dessa 2 300 nyajobb? Det är en sida av saken, men jag frågar vem detvar som anammade dessa löften och gav dem för sitt parti men som springerifrån dem helt och hållet? Vi för vår del vidhåller att vi står för våralöften. Sedansade något som jag tycker atl han borde ha lålil bli atl säga,för det var en ren och klar lögn. Han sade att jag gick ut i spetsen för endemonstration där man krävde dessa 2 300 jobb, och atljag gjorde det trols altden socialdemokratiska regeringen hade lagt ner 80. Men, RuneÅngström, var god och tala om när någonsin den socialdemokratiska regeringenhar lagt ner 80! Det har egentligen inte gjorts . Den borgeriigaregeringen har dragit på det, och först i den proposition vi nu behandlar sägerman klart ut alt man lägger ner 80. Men när har den socialdemokratiskaregeringen "begravt" 80, ? Tala om det! Detlaryktessprideri som man här håller på med frän borgeriigt håll ärju någontingalldeles förfärligt. I borgeriiga Norrbottenstidningar framställer man sakenså, att det nog inte var den socialdemokratiska regeringen som sade nej tillStålverk 80, utan del var styrelsen för NJA där jag fanns med. Styrelsen förNJA beslöt , mot bakgrund av vad vi då visste och med en nyregering osv., att fullfölja projektet i tre etapper. Först skulle man göra enekonomisk rekonstruktion med 1,8 miljard, därefter skulle en utbyggnad avvalsverket ske och slutligen en utbyggnad av metallurgin i den storleksordningsom utredningen om stålverket talade om själva namnet 80 bör väl f ö.försvinna, eftersom del ju rör sig om en utbyggnad av metallurgin. Atlmot denna bakgrund komma och säga all den socialdemokratiska regeringen harlagt ner projektet tycker jag är ganska förvånande. () kortgenmäle: Det fattades inte något formellt beslut, . Man hann intedet innan regeringen tvingades avgå. Men realiteterna var vid den tidpunktenhelt klara och den socialdemokratiska regeringen har ansvaret för detta. Jagvill än en gång påpeka att näringsutskotlel, när det 1974 hade att ta ställningtill 80 och då jag talade för , hade att göra sinabedömningar med hänsyn till föreliggande fakta. Dessa fakta visade sig sedanvara helt felaktiga. De grunder för bedömningarna som vi hade då visade sigsedan inte vara riktiga. Jagefterlystehos programmet fören verksamhet i hägn av förattåstadkomma en sysselsättningsökning i . Jag har inte fält något svar.Inte heller i reservationen finns någol besked. Detärdockden väsentliga frågan:Hur vill ni åstadkomma denna sysselsättningsökning? Är löftescirkusen åter igång? vice talmannen anmälde alt alt lill protokollet få antecknat all han inte ägde rätt tillytteriigare replik. GUNNARSTRÄNG (s): Vi har lyckats avverka fem lalare på två och en halv timme.Anteckningsliden för inläggen har i regel varit 10 eller . Jag harannonserat mig , men eftersom den enormt intensiva och energiskareplikföringen väl har belyst del mesta, föreställer jag mig att jag kanske kankoncentrera mig så atljag inte behöver utnyttja hela liden. Delär sanneriigen ingen ny fråga som vi diskuterar. Den svenska järn- ochstålindustrins problem har sedan åtskilliga är varil föremål för både fackligoch politisk uppmärksamhet. Det är naturiigt. eftersom del här är fråga om en iordets rätta bemärkelse svensk basnäring med sekellånga traditioner och enproduktion som har strategisk betydelse för näringslivets utbyggnad ochexpansion. Vadsom har föranlett en allmän uppmärksamhet ärjusi vetskapen om alt vi nu har enså splittrad struktur inom den svenska handelsstålsinduslrin. Samtidigl somomvärlden har samlal och koncenlreral sina resurser lill slora och slagkraftigaenheter med en omfattande och intensiv produktivitet via en modernmaskinutrustning och en rationell produktion har vår splittradehandelsstålsindustri i för stor utsträckning arbetat utan en tillräcklig framlidsplanering. Medanman i omväriden kan uppleva handelsstålverk med en årsproduktion på IOmiljoner ton -jag har personligen haft möjligheleralt besöka ett par av dem -vilka därmed kunnat ta hem vinster i de långa seriernas ekonomi, har vårindustri inte i något enskilt fall kommit upp till en årsproduktion av 2miljoner ton och dessutom i fråga om produktionsplanering rört sig med eltganska mångskiftande och - med avseende på de olika företagen - likartalproduklionsprogram. Avoch till har konjunkturerna spelat sin roll i del att den erforderligasamordningen av industrins resurser har fåll vänta. Del vardock inte rätt somsades från denna talarstol all har kännetecknats av enutpräglad lågkonjunktur inom branschen. Senasl 1974 präglades branschen av enganska inlensiv högkonjunklur, där de svenska handelsslälverken gjorde godavinsler. I del lägel var del naturiiglvis ingenling som sporrade förelagen lillgemensamma krafttag för atl hävda sig nationellt kontra omvärlden. Denoptimism som föddes under högkonjunkturen dämpades inte pålagligi under1975. Jag vel att ett av våra slörre handelsstålverk -en av de tre som vi här lalar om - hade långt gående planer på en stark expansionmed åtföljande anspråk på en kraftig nyrekrytering av arbetskraft.