prot · G10985 · 1977-12-31 00:00:00 — Del betyder antingenatl socialdemokraterna tänker sig atl bevara stalsskatteskala också1979, alltså att vi skulle fö en betydande statsskattehöjning , ellerockså alt man ändå tänker sig att på någol sätt förändra skatterna men att maninte vill eller kan tala om hur - man kanske inte kan samla sig-och inte villeller kan tala om ifall man då exempelvis tänker sig att höjaarbetsgivaravgifterna, precis som man har gjort vid tidigareskatteomläggningar. Det är i båda fallen oroande alternativ, i synnerhet fördem som just nu förhandlar om nästa års löner. Vi säger i budgetförslaget - och har sagt i regeringsförklaringen -atl den avgörande uppgiften under det närmaste året är alt skapa balans isamhällsekonomin och att stärka den internationella konkurrenskraften. Deltaär en förutsättning för en målmedveten reformpolitik och för all tryggasysselsättning och framsteg. Vårt arbete kommer alt på grundval av budgeteninriktas på att fö en sund och balanserad ekonomi och på att förbättratryggheten för alla generationer och grupper i vårt land. Det är en politik ihela folkets intresse - och, tror jag, en politik som kommer all ge resultat.Sakta men säkert kommer vi att fö en mera balanserad ekonomi. Jag skall be att få börja mitt anförande med att instämma medbudgetminislern. Jag är alldeles Överens med honom om all del går sakta atlkomma fram för den borgeriiga regeringen. del av den debatt som förts här - och då framför allt om ansvaret för den tidigare politiken - ler sig ganska obegripligom man inte ser den mot bakgrund av den debatt som fördes i valrörelsen 1976.Det var ju faktiskt så atl socialdemokratin, som då salt med ansvaret, gick uli valrörelsen och varnade för de ekonomiska problem som vi visste låg framföross, medan däremot oppositionen tämligen ansvarslöst gav löften både till högeroch till vänster och på så sätt otvivelaktigt lyckades förvirra och förvilla endel människor. Det är mot den bakgrunden man skall se påståendena om vårtansvar för den nya regeringens misslyckande. Jagskulle vilja ta upp ett tema som flera av talarna varit inne på , nämligendet evigt omdebatterade höga kostnadsläget. Man får för sig att det ärnågonting abstrakt som egentligen inte angår människorna. Men det är något annatom man ser på vad detta höga kostnadsläge innebär och på den nästan envetetinriktade attacken mot vissa orsaker till detta kostnadsläge. Det är på tre punkter somman markerat gör insatser från regeringens sida och vill lägga den störstaskulden till våra balanssvårigheter. Fördel första är det lönerna. Del är riktigt att vi har haft högsta löner.Mendär lyckas ni ju rält bra. Får ni hålla på etl lag till har ni väl fått nerlönerna på en nivå ungefär vid - nej, jag skall inte säga vad jag tänkte. Nikan nog lyckas om ni håller på. Fördet andra är det de kostnader vi lägger på produktionen för vårt väl utbyggdasociala samhälle med sjukvård och utbildning - i bred mening sociala avgiftersom las ul ur produktionen. Där har ni varit försiktiga. Men otvivelaktigtbörjar man även alt röra sig på det området för att hitta möjligheter atl sparapengar och pressa ner kostnaderna. Detfinns ett tredje område som jag törs säga har spelat en stor roll för en snabbkostnadsutveckling i . Det är den medvetetinkomstutjämnande politik som har förts av den socialdemokratiska regeringen.Del var någon som sade i debatten -jag minns inte vem -att vi sannolikt harkommit längre i inkomstutjämning än vad någol av de andra moderna västligaindustriländerna har gjort. Det är säkert riktigt. Därmed inte sagt att vi harkommit så långt som man rimligtvis bör komma när det gäller en inkomstutjämningoch när del gäller alt åstadkomma ett större mått av rättvisa. Deåtgärder som den borgerliga regeringen har satt in har, som jag sade , idenna mening varit lyckade. Framför allt genom devalveringarna, genom skatteroch avgifter har man lyckats sänka den reella köpkraften, i första hand hos destora löntagargrupperna. Vidare har man inte minsl genom pressen på kommunernasett till att utvecklingen på det sociala området har stannat av, i vissa fallfaktiskt börjat gå åt andra hållet. Men det allra allvariigaste, enligt minmening, är att man har lyckats kanske allra bäst när det gäller atl ändrahuvudlinjen i socialdemokratins politik, nämligen att verka för ensamhällsutveckling i riktning mot ett större mått av ekonomisk utjämning ochjämlikhet. Delkostar atl jämna ut inkomster. har den solidariskalönepolitiken medfört alt stora grupper, som lönemässigt varit eftersatta, harfått sitt relativa läge betydligt förbättrat. Det gäller framför allt två storagrupper men många små dessutom. Den ena stora gruppen är vårdpersonalen och denandra är de i handel och annan service anställda. Bägge har varit exceptionelltlågbetalda. När de nu lyfts upp närmare de andra har det för den ena storagruppen - service och handel - resulterat i, eftersom marginal för löneökningarinte har funnits i företagen, en försnabbning av prisökningar, dvs. vi andrasom har haft det hyggligare har fått ta på oss kostnaden för atl klara deraslönelyft. Denvälbehövliga och långt ifrån färdiga höjningen av lönerna för de människor somarbetar i vård - samhällsanslällda i kommuner och landsting - har lett framlill myckel kraftiga skattehöjningar. Jag tror inte alt jag överdriver om jagsäger alt del i huvudsak är lönelyften i vården som har medfört de kraftigahöjningarna av landstingsskatten. Ni säger nu atl det harvarit nödvändigt att pressa tillbaka, atl stoppa Alla måstevi, säger ni, hjälpa till och försöka atl tillsammans ta oss ur den besvärligasituation vi nu är i. Ni kräver solidaritet av dem som behöver solidaritet. Nigör del stora, oföriålliga misstaget alt dela nationen och kräva offer av denena delen men låta en annan del tämligen hyggligt slippa undan. Antagligen harni föriäsl er på Red Top i . Han uttryckte det hela så: Om nuändå några skall ha det besvärligare i samhället är det väl bäst alt klippatill dem som har det besväriigt förut. De är ju vana vid det. Jagtror att det är nödvändigt atl uppmärksamma inte bara er utan alla människor ivårt land på att det som sker är ett brott mot de löften ni har ställt uttidigare, senast i valrörelsen, men framför allt för del underen . Del är er skattepolitik och det av er mer eller mindreinspirerade motståndet mot låglönesatsningar i avtalsrörelsen, det är ert sättatt hantera politiken som har gett det här resultatet. Det kallas Bohmanssvångremspolitik eller svältremspolitik. Jag tycker det är ulomordenlligtorältvisl. GöstaBohman sitter med sina moderata medarbetare i en minoritet i denna regering.Den vilar, får vi höra högtidligen, på mitlenpolitikens grund. Del är inte såmycket kvar av mittenpoliiiken - den ena halvan har hoppat av och den andraspelar mest den osynlige mannen. Det är väl det som gör atl kommeratt synas och får bära delta. Men jag iror all del är nödvändigt att säga ifrånalt det inte är som driver den politiken, utan all det är en t repani regering med förment radikala folkpartister och centerpartister, som hardrivit en politik där profilen är atl ge ål dem som har det hyggligt, att ge åtförelagarna och la av dem som har del sämst ställt. IngemarMundebo säger att del förslag man har lagt om en indexreglering av skatterna isjälva verket bara innebär ett låsande av elt skattetryck vi har, men jagtycker del är en orimlig utgångspunkt att låsa skatterna vid den fördelning vihar. När man i regeringsdeklarationen säger att en sänkning avmarginalskatterna måste prioriteras vill jag göra den kommentaren, atl eftersomni inte bara har etl låst skattetryck ulan ni totalt har ökat skalletrycket ilandet, så innebär en prioritering av marginalskattesänkning en omfördelning avskattetrycket -en omfördelning i motsatt riktning till den skattepolitik somden socialdemokratiska regeringen har drivit. Del innebär alltså att om mansänker skatterna för dem som har det hyggligast i samhället - och det är de somdrabbas hårdast av marginalskatt - men ändå tar ut lika myckel skatt så tvingasman ta ut en merdel av dem som har lägre inkomster. Det är en djupt orättfärdigpolitik ni för. Det är måhända nyttigt i den meningen att det blir svårt ifortsättningen för er att gå ut och påslå - jag tänker närmast påmitienpartierna - atl del är ni som tillvaratar småfolkels intressen. Ni skullekanske börja tänka litet mera på era egna väljare och mindre på kärnorna ipartiet. Jag kan undanta , för där är det svårt alt upptäcka någonkärna, men del gäller för de andra partierna och kanske framför allt förcenterpartiet. Denallvariigaste invändningen mot ert sätt atl försöka komma ut ur det ni kallarenkris är emellertid att ni så en vetet inriktar er på kostnadsläget med en Detfinns faktiskt andra vägar. Vi måste bryta den stagnation som hela vårtekonomiska liv har hamnat i. Del blir svårt. Därför alt förtroende för enregeringen - vilket ger förutsätlningar atl få gång på ekonomin och allt isamhället-är i myckel en psykologisk fråga. Ni har inte det förtroende somjag tror är behövligt för alt vi skall klara av all få i gång aktiviteten igen.Ni har del definitivt inte hos löntagarna. Dess värre håller ni också på attförlora förtroendet hos era egna uppdragsgivare, hos era egna grupper. Dethänger samman med något som det också finns anledning atl vara starkt kritiskmot i ert sätt alt lägga upp politiken - förhalandet, svårigheten atl kommafram till beslut. Del leder de facto fram lill någonting som i praktiken närmarsig handlingsförlamning. Vi upplevde etl praktexempel på del i går. I detidiga nyheterna fick vi höra ekonomiministern berätta att lägel i energifråganär sådant att nu har vi etl underlag som gör det möjligt för oss att fattabeslut. efteråt blev han dementerad av sin statsminister som sade alt dethär är inte alls något färdigt förslag utan bara ett delförslag och alt detinte alls räcker för atl ligga till grund för beslut. Såframlonar regeringen i etl läge där de allra flesta här i landet - av olikaskäl, det medges - intensivt väntar på elt besked om hur den framlida svenskaenergipolitiken kommer att se ut. Det gäller inte minst dem som har det direktaansvaret för alt få fart på näringsliv och ekonomisk verksamhet. Hur kan nibegära atl företagare och löntagare skall ha förtroende för er när ni inte kankomma fram lill beslut i viktiga frågor? Vihar diskuterat olika orsaker till att sparandet och investeringarna sjunker.Budgetministern sade alt socialdemokraterna inte visar någon bättre väg.Detaljer och siffror kan diskuteras, , men omsocialdemokraternas förslag och samlade politik genomförs får vi obetingat enstarkare budget. Vi visar väg mot en annan politik, en politik som gör detmindresvårt förändra än staten all komma ål de medel som finns tillgängliga påkapitalmarknaden. Harni förresten funderat över om den utformning av er politik som har tvingat utföretagen på den internationella marknaden för alt ta upp lån kan ha påverkatbenägenheten all göra investeringar med lånta medel? Om den bristande fastheteni er politik leder fram lill återkommande devalveringar skulle en mycketbesvärlig situation skapas för de företag som lar era uttalanden ad notam ochlånar pengar utomlands. Jagtror alltså att del behövs en större fasthet i den ekonomiska politiken för attskapa tilltro till stålens, enkanneriigen regeringens, förmåga att leda landetmed en vettig politik. Men jag tror att det behövs ytterligare någonting, ochhär vänder jag mig i första hand lill industriministern. Många människor skullevilja se ett litet större mått av fantasi från regeringens sida när del gälleralt hantera de oerhört komplicerade problem som sammanhänger med att statligasatsningargörs så alt de fåren långsiktig positiv verkan. att vara elakvill jag påslå alt er politik - och enkannerligen industriministerns - merapåminnerom patologens än medicinarens jobb. Det analyseras, det tas prover ochdet skärs i vävnader. Men vad som vill lill, det är att bryta mot denkonservativa synen att ni kan lösa detta lands problem bäst genom alt pressa ner lönerna, genom atl sänkastandarden för småfolket och genom att stoppa utvecklingen mot en fortgåendeinkomstutjämning. Nimåste välja en annan väg. För den krävs fantasi och en målmedveten och samladsatsning pade områden där vi kan antas ha en möjlighet att hävda oss framöver.Utgångspunkten måste vara den princip som alltid varit socialdemokratins,nämligen att i elt högt kostnadsläge se till alt prioritera utvecklingen av deområden som har råd att bära dagens kostnader för exempelvis arbetskraft mensom dessutom kan antas framgent kunna bära inte bara dessa kostnader utan ocksåkostnaderna för de samfällda krav som människor ställer på produktionen. Jagvill bekänna att jag tror att vi med det svenska näringslivet och den gemenskapsom där finns mellan förelag, företagare och anställda är mäktiga att bryta ossut ur den föriamade situation vi hamnat i. Regeringen borde ta ad notam deförslag vi fört fram om strukturfonder och löntagarfonder. I det sammanhangetvilljag säga atl del egentligen är generande all ett statsråd står ochbeskriver vårt förslag till strukturfond för näringslivets främjande som enbartvarande en pålaga. Det är ju tvärtom så alt vi försöker rätta till de misstagsom regeringen har begått när den, som uttryckte det, ströttut pengar på elt sådant orimligt sätt alt en slor del av del statsstöd somgivits till företagen hamnat där inget stöd behövts. är huvuddelenav det svenska näringslivet vinstgivande och går hyggligt, för att inte sägamycket hyggligt i många fall. Vad vårt förslag handlar om är att den avgift somtas ut ur alla företag återgår och sätts in på de områden där stöd behövs menframför allt på de områden om vilka man kan säga: Här lönar det sig alt salsa! Närjag talarom fantasi menarjagatl man bör göra en satsning som inriktas just påde komplicerade produkter som kan bära våra nuvarande och framtida kostnader.Men detta kräver två saker av dem som är politiskt ansvariga. För det förstakrävs det som sagt fantasi och djärvhet. För det andra - och det är ännu viktigare-krävsatl man inte är så förblindad av liberal teori alt man inte använder sig av denutomordentliga möjlighet till samordning som innehavet av regeringsmakleninnebär. Ni har möjligheten, men ni saknar viljan, intresset och - tyvärrverkar det så -också den gestaltande fantasi som behövs för atl klara detta. Jagär övertygad om alt om vi finge chansen skulle vi åstadkomma en effektivaresatsning i samarbete med näringslivet. Det kanske förvånar någon här altsocialdemokratin talarom samarbete med näringslivet,mendet är iså fallenfaldigt. Hur skulle vi i vårt samhälle ha nått dithän där vi nu är ulan attett samspel hade förekommit inom ramen för biandekonomin mellan de politisktansvariga och dem som arbetar inom näringslivet? Och hur tror ni alt det skulleha sett ut, om inte fackföreningsrörelsen varit beredd att långsiktigt engagerasig politiskt? Den visar på nytt sin vilja att engagera sig föratt lösaproblemen. Jag är övertygad om au vi, om en riktig politik fördes, på nyttskulle få en period av långsiktig tillväxt som den vi hade undersocialdemokraternas långa regeringsinnehav, dvs. Men vi når inte dit om inte regeringen backar ul ur sin dogmatiskaliberalism och utnyttjar de möjligheter som regeringsinnehavet innebär.Dessutom måste ni föra en politik som göralt ni kommer på talefot med storafolkgrupper och inte bara med dem som nominerar er. måste ha fått några av fabler. Han visar en betydande förmåga att berätta sagor. Men jagmåste nog ändå säga att är bättre på att berätta. Detfinns mera av innehåll och poäng i hans fabler än i sagor. Jagskall ta upp tre saker. säger att regeringen har pressat nedkommunerna. ligger som vet den kommunalakonsumlionstillväxten på en myckel hög nivå. Det har den gjort under flera åroch det kommer den alt göra också . Hur myckel högre bör enligt ArnePettersson nivån ligga, eftersom vi har pressat ned den så lågt? Och hur villArne finansiera denna högre nivå? Genom ännu högre kommunalskatter?Det räcker alltså inte med i genomsnittligkommunalskattehöjning . Hur mycket mer vill höjamomsen, eller vilka andra lösningar vill han föreslå? Vi talar inte om de behovsom vi vill tillgodose ute i kommunerna - det finns många sådana.Socialdemokratins insatser har nämligen inte gjort alt det är så bra ställt ivårt samhälle som och ulskottsreservanlerna gör gällande. Hurmyckel mer vill då satsa, och hur vill han finansiera dennaökade satsning? Jag skulle vilja få elt svar på del, inte i form av en mängdord och undanglidningar och svepande formuleringar, utan med några siffror. Detandra jag vill ta upp gäller inflationsskyddade skatteskalor. Det handlar intepå någol sätt om alt låsa våra skaller. Självfallet har regering och riksdagatl besluta om hur man vill atl våra skatter skall se ut det ena och det andraåret. Vad det handlar om är atl vi inte passivt vill låta inflationen urholkade politiskt beslutade skatterna. Socialdemokraternasalternativ, för det iredje, skulle betyda en starkare budget, säger man. Ja,det gör det kanske med . Men jag vill inte se det somen särskilt imponerande kraftprestation i en budget som omfattar ungefär 150miljarder kronor. Jag medger gärna atl budgeten på så vis är ungefär 1 miljardstarkare. Men det medför betydande risker för samhällsekonomi ochsysselsättning alt uppnå den ganska måttfulla förstärkningen. Svensktnäringsliv, svenska företagare och svenska löntagare hade fått arbeta med elt20 96 högre kostnadsläge, om fåll vara med och bestämma denekonomiska politikens utformning. Han har nämligen mycket bestämt avvisat deväxelkursförändringar som har skett, och han har stött en rad förslag om ökadeavgifter och skatter. Kort sagt hade vi nu fåll arbeta med etl kostnadsläge somvarit högre. Lägelkan förändras genom utvecklingen i andra länder, men vi talar om det läge somrått och ännu råder. Hur skulle vi kunna sälja mera och skapa flera nya jobb i en sådansituation? Del vore intressanl om 85 villeberätta detta - inte i form av sagor ulan genom konkreta illusiraiio- den () kortgenmäle: Det är möjligt atl jag är en dålig berättare. Jag skall inte värderaIngemar Mundebo såsom berättare, men såsom matematiker är han rätt lustig. Hanhugger lill och påslåratt vadjag här har sagt skulle ha lett fram till en 20 96högre kostnadsnivå. Eftersom budgetministern ju är specialist på att exerceramed siffror, kanske han är vänlig och efter milt anförande berättar varifrånhan har fått siffran 20 96. Jagvet inte vad gjorde medan jag talade, men det är möjligt allhan salt och länkle på några andra sagor. De senare två tredjedelarna av mittanförande var nämligen ett försök att berätta hur jag ser på möjligheten alt laoss ul ur den slagnalion eller, rättare sagt, tillbakagång som är ett faktum.Jag vill påminna budgetministern om att det är första gången sedan 1930-laletsom har gått med förlust. Det är herrarna som har lettruljangsen under den liden. IngemarMundebo frågade vad vi skall göra för atl ge kommunerna en chans. Vad jagmenade med pressen på kommunerna är den hårdhet i formuleringarna som ständigtåterkommer från regeringen när det gäller del kommunerna anser vara naluriigl,nämligen behovet av en expansion. Jag skall tillägga atl hur bra vi än lyckasmed näringspolitik och industripolitik är ett alldeles säkert, nämligen att viden vägen inte kommer all lösa svenska folkels sysselsättningsproblem. Vifår om höra tala om de 400 000 nya jobben och de 270 000jobb som skulle ha skapats inom industrin. Men de kommer inte att finnas där.Om de svenska kommunerna skall kunna hålla kvar sin service på nuvarande nivå,behöver ca 70 000 människor ytteriigare anställag. Skallkommunerna leva upp till sina planer behövs 150 000. Skall man svara upp emotbehoven behövs del i kommunerna ylteriigare en kvarts miljon anställda. Och omvi med heder skall skilja oss från den politiska uppgift vi är satta att sköta,skall vi hjälpa kommunerna att se till atl de människor som är och blir utanarbete sätts in på den viktiga uppgiften alt sköta service i kommunerna. Bara ett kortsvar och ett kort konstaterande. Svaretgäller de 20 96 varmed vårt kostnadsläge hade försämrats om fått bestämma svensk ekonomisk politik. Det har skett treväxelkursjusteringar. Det motsvarar ungefär 15 96. Socialdemokraterna har lagtfram elt antal förslag om nya och höjda avgifter. Det motsvarar 5 96 - om viskall vara riktigt noga, , skall jag medge atl del motsvarar 4,. Tillsammans blir det alltså 19,5, men sedvanlig matematik medger enavrundning till ca 20 i ett sådant fall. Och så etl konstaterande.Jag fick inte veta hur mycket högre den kommunalakonsumlionstillväxten skulle vara, hur mycket mera kommunalskatter och momsskulle höjas och vilka nya skatter och avgifter vi eventuellt skulle få. Jagfick inte vela del, och uppriktigt sagt, herr talman, hade jag nog inte väntatdel heller. () kortgenmäle: Det skulle vara ganska lärorikt för mig att få höra hur underlaget tillde i och för sig riktiga beräkningarna har tagits fram. Jag vill påminnabudgetministern om att jag talade om konsekvenserna av devalveringarna. Jagsvarade på samma sätt som Kjell-OlofFeldl gjorde : Ingen kan i dagavgöra om devalveringarna har varit rikliga eller inte. Men det faktum jagtalade om var att devalveringarna har inneburit en reell standardsänkning förde svenska löntagarna - infiationseffekten har åstadkommil detta. Det finnsingen som helst grund för atl säga som gör att våra förslagskulle ha inneburit en ökning av kostnaderna med 20 96. .Ingemar Mundebo frågar: Hur myckel skulle kommunalskatten höjas och hur mycketskulle omsättningsskalten höjas? Låt mig säga att skulle kommunerna fåmöjlighet att driva en politik som svarar mot människornas krav på kommunerna-jag tänker då mest på den grundläggande vården, dvs, att gamla människor inteskall behöva läggas i säng osv. -så torde del röra sig om ganskakraftiga satsningar. Men det viktiga som jag har försökt säga både i mittförsta anförande och i mitt andra inlägg är: Bryt med den sterila syn som nihar! Försök att förena er med oss i en positiv framtidssyn och försök att göranågonting för att bryta den slagnalion som i mycket är en produkt av er oviljaeller er oförmåga att handla. Jag talade i på det temat tidigare. Detär fruktlöst atl tro alt man kan lösa problemen på det sterila sätt som IngemarMundebo använder som utgångspunkt för diskussionen här. Vad som behövs är attfå i gång tillväxten igen. Jag vet att för är tillväxt intenågot fult ord, men del är del för andra i hans närhel. Och del vikliga isammanhanget är ju detta, atl om vi skall lyckas atl få de människor ul ur dengamla svenska fattigdomen som ännu lever kvar i den, så vill del lill att viför en annan politik som leder lill en förstärkning av den ekonomiska basen.Och ur denna förstärkta ekonomiska bas, , skall vi ta de pengarsom kommunerna behöver! Den här gången skall jag göra en ännu kortare kommentar, eftersom jagännu inte har fått något klart besked på mina klara frågor om på kommunerna. Vadjag nu kan konstatera är atl det finns en grund för de siffror som jag nämnde,nämligen den att svenska varor genom växelkursförändringar och genom uteblivnaskattehöjningar kan konkurrera med ett fördelaktigare pris än vad deskulle ha kunnat göra, om hade fått bestämma över den svenskaekonomiska politiken. Sedanvel vi alt det finns en annan sida av växelkursförändringarna, nämligen deeffekter som de får på priser inom landet. Dess värre ärdet så att flera avvåra ekonomisk-politiska åtgärder inte bara haren enda effekt. Men en effekt ärotvetydig - nämligen att våra företag genom regeringens ekonomiska politik nukan gå ul på väridsmarknaden och konkurrera på en 20 96 fördelaktigareprisnivå. Fårjag slutligen bara säga atl jag haren positiv livssyn och en stark tro påekonomin. kan ju läsa slutorden i milt förra anförande. Förstevice talmannen anmälde att anhållit all lill protokollet fåantecknat atl han inte ägde rätt till ytteriigare replik.