prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Deförslag som finns om olika lyper av fonder måsie värderas ulifrån principen omsjälvständig facklig kamp, ulifrån kravet på självbestämmande. Denekonomiska politiken, m. m. Nr 161 Man kan inte komma till socialismen arm i arm med ochNicolin. Fredaeen den Därförsiiger allt flera lönarbetare att de är trötta på talet om De vill ha självbestämmande, verklig makt för de Del betyder till alt böria med demokratiska rättigheter Denekonomiska '' arbelsplaiserr.a, makt över löneformer,personalpolitik, investeringar politiken,m. Vi har med stortillfredsställelse hälsat atl , med dess två miljoner medlemmar,går ut ien kampanj med målsättningenatt bryta det ekonomiska lltalsväldel.Men vi anser det vara fel all under lång tid-kanske - binda upplönarbetarna och deras fackliga organisationer i ett samarbete med de gamlakapitaliigarna i företagen, som dessa behåller den avgörande makten. Fackföreningsrörelsen kommer då att tvingas agera i den dubblarollen av arbetsköpare och representant för arbetarna iavtalsrörelsen och i andra sammanhang. Oavseliom man går in för vinsidetning eller - som vpk anser vara bättre -eltövertagande av en viss del av själva aktiekapitalet lill löntagarfonder,så är det hell avgörande atl lönarbetarna och facket bevarar sinsjälvständighet. Annars kan löntagarfonderna få en effekt motsatt den som denradikala opinionen i fackföreningsrörelsen vill åstadkomma. Vpkhar också föreslagit att man genom en skärpt beskattning av storaförmögenheter, gåvor, arv och realisationsvinster samt höjda bolagsskatter,genom skärpta åigärder mot kapitalflykt, skatteflykt och skattefusk, genomnedskärning av militärutgifterna och genom utnyttjande av medel som går iform av gåvor och subventioner till de kapitalistiska företagen skall skapa ensärskild fond för sysselsättning. Fonden skall vara under kontroll avlönarbetarna, och medlen skall användas för alt skapa ny sysselsättning. Denskall salsa framför alll på vidareförädling av våra råvaror. Viär däremot motståndare till en ensidig satsning på ulveckling avexportindustrin och de stora multinationella företagen. De mäktigaexport-kapitalisterna har tillåtits ha ett alltför stort inflytande påutvecklingen av det svenska niiringslivel. Följdenharblivitettalltförslarktexporiberoende,stark ökning också av kapitalexporten,för dålig satsning på utveckling av den svenska förädlingsindustrin och avhemmamarknaden. Förpolitiken på något måste redan nu en plan för utbyggnad avindustrier för ökad förädling inom landei utarbetas. Det stora beroendet avexport av energi- och resursslukande råvaror och halvfabrikat måste brytas. Vitror inie alt privatkapitalet kan eller vill lösa dessa problem. Menarbetslösheten måste bekämpas , i dagens konkrela situation och meddess betingelser. De ekonomiska prognoserna pekar på risk för ökadarbetslöshet. Detta gör det ännu mera tvingande att uppställa elt bestämt målför sysselsättningspolitiken. Vpk föreslår all delta mål bör vara: 100 000 nyaarbeten under de närmasle tolv månaderna. I vår moiion har vianvisat hur dena skulle kunna gå till: Bygg 25 000 fler Del ger 15000 nya byggnads- och industrijobb. Del ger 11 000 nya jobb. 78 vid barnstugor och fritidshem - 8 000 nya jobb. sjukvården, bygg utäldreomsorgen - II 000 nya jobb. Salsa på ökad och Nr 161förbättrad kollektivtrafik - 12 000 nya jobb. Sätt in 8 000 i arbeie föralt Fredaeen den åierslälla försiörd miljö och förallernativenergiproduktion. Bygg nya idrotts- 2 junj 1978 och fritidsanläggningar,ge statliga lån och bidrag lill kommuner och landsling för tidigareläggning av angelägna arbeten, ordna särskilda rj.ekonomiska ungdomsarbeten - 21 000 nya jobb. Bevara sysselsättningen ochordna politiken in m allernaliv produktion vid varven, gesysseLsällningsgaranli inom textilindustrin och inom gruv- och stålbranschen -14 000 jobb som måste räddas. Vi vänder oss bestämt mot de nedläggningar som nuannonseras från - del är vanvett alt lägga ner de mellansvenskagruvorna! Delhär är ett konkret program. Vi gör gärna ändringar i del, om det kan påvisasatl programmet diirigenorn blir bällre. Men grundidén slår vi fasl vid: Del ärvanvett atl låta människor gå arbetslösa när det dessutom finns storaeftersatta behov i samhället. Del behövs mera bosläder, mera daghemsplatser,förbättringar i miljön och en bättre kollektivtrafik. Å andra sidan går mångamänniskorarbeislösa. Ärdet då inle klokare från varje synpunkt att dearbetslösa bereds produktivt arbete och all bristerna i samhället botas? Vihar inte råd, siiger man kanske. Men finns del större slöseri i en samhälle,finns det någol som kostar mera än att inte använda ledig arbetskraft ochlediga produktionsresurser? Från samhällsekonomisk synpunkt blir det förlustergenom att människor går arbetslösa, inle genom all de arbetar. Denandra huvudpunkten i vpk:s omedelbara program för kampen mot den ekonomiskakrisen är åigärder för alt höja levnadsstandarden,särskilt för de eftersattagrupperna. Vi kräver höjda barnbidrag och indexreglering av dessa. Vi kräverslopande av momsen på baslivsmedel, vilket betyder prissänkning på dessa varormed 20 96. Vi kräver pris- och hyressiopp. En sådan politik måste varariktigare än atl ge arbetsköparna nya miljarder genom slopande av den allmännaarbetsgivaravgiften. Del vill vi däremot genomföra tor kommuner och landsling,sä all deras ekonomi torbäilras och de kan la upp en hårdare kamp motarbetslösheten. De politiska förutsättningarna för en bällre politik, för en annan formav samhällsbygge, måsle skapas genom att de borgerliga partierna försäils iminorilet vid nästa års val. Men detta förutsätter i sin lur atl alla de somvill ha bort den borgerliga regeringen redan nu sätter full fart i denpolitiska agitationen. Det är också nödvändigt atl motståndarna till regeringenFälldin-Bohman-Ullsien lägger fram elt klart utformat allernaliv för politiken.Au återvända till den socialdemokraliska regeringens politik är både omöjligtoch felaktigt. Vad som behövs är en ny. radikal politik som kan samla allalönarbetare. Vpk är berett all göra alla insatser som det är mäktigt tor all ensådan politik skatt segra. Svensk ekonomi rymmer fortfarande mänga problem. Del mest påtagliga som har hänt är ändå den förbättring som ger sig till känna på område efter område samt den optimism som man kan 79 Den ekonomiska politiken, m. m. hysaom fortsalt stabilisering och återhämtning. Regeringensåigärder har bl. a. skapat förutsättningar för en väsentlig förbäiiring av våraul rikesaffärer. Handeln med andra länder har gettöverskott. Därmed har även bytesbalansen, alltså de totala affärerna medutlandet, förbättrats. Del minskar i sin tur behovet av att låna i utlandet. Valulasilualionenhar efter devalveringen och utträdet urden s. k. ormen varit mycketstabil. Del har även gjort del möjligt alt sänka den lidigare mycket högaräntan. Takteni prisökningarna har pressats ner. har prishöjningarnaenligt pris- och kartellnämndens mätningar inskränkt sig till 0,1 resp. 0,2 96.Även om det inte går att hålla så låga prisökningslal framöver, ärdet tydligt all inflationstakten har bromsats upp. Det innebär bl. a. atl de ioch för sig små löneökningarna blir mer värda än vad man kanske tidigarevågade räkna med. Orderlii.getinom stora delarav industrin undergår också en klar förbättring. Dennedåtriklade utveckling beträffande orderutvecklingen inom tillverkningsindustrin,som började -jag tror atl det är många som i den nu aktuelladebatten glömmer att den utvecklingen taktiskt började - vändeäntligen och är på väg uppåt.Delsamma gäller orderstocken. Men det är viktigt att framhålla att ännu är kapacitetenlångt ifrån utnyttjad ens i t. ex. verksiadsindustrin. Intresset för atlanställa mer folk och investera i nya anläggningar och maskiner är därmedfortfarande svagt. Längden och varaktigheten i den nedgång som vi nu hoppas harbrutits antyder atl det är långt kvar lill vad vi vill kalla"normala" förhållanden. Närdel gäller investeringarna visar däremot bostadsbyggandet för första gångenunder hela 1970-talel en mera påtaglig uppgång. Räknat i pengar med tastpenningvärde vänlas bosiadsbyggandei öka med omkring 15 96. Del innebärennytillskott på ca 10 000 fler lägenheter än -då vi som bekant byggdeomkring 50 000. Ingenfår dock förledas tro all dessa förbäitringar blir bestående ulan vidare. Detsom har inträffat är all den målmedvetna och steg för steg uppbyggda ekonomiskapolitik som regeringen har fört har skapai förulsäii-ningar för att bl. a.återta lidigare förlorad terräng på exportmarknaderna. Arbetsmarknadens parterhar också genom ett ansvarsfullt upptriklande i både förra årets och åretsavtalsrörelse lämnat ett viisentligt bidrag till återhämtningen. Vissalitlfälliga faktorer har också påverkat utvecklingen gynnsamt.Exportöverskotiet kan t. ex. till betydande delar hänföras till avvecklingen avde stora lager, som både råvaruindustrier och firdigvaruinduslrier har byggtupp . Samtidigi har importbehovel håtliis tillbaka genom denförhållandevis låga aktiviteten inom landet. Vid en allmän förbättring avkonjunkturen kommer importbenägenheten åter atl öka. Detfordras därför en fortsalt fasl och stram politik för alt den positivautvecklingen skall hålla i sig. Det gäller desto mer som den egentliga draghjälpenutifrån fortsätter att vara svag. Tillväxtökningen i de för svensk exportviktigaste länderna i går fortfarande långsamt. Expansionen i denamerikanska ekonomin påverkar inle heller de europeiska industriländerna påsamma sätt som under tidigare perioder. Istället riktar sig den ökade amerikanskaefterfrågan i hög grad mot länder i och . Del storaamerikanska handelsunderskoltel och dollarns fall innebär dessutom risker föratt tvingas att begränsa sin expansion. Det skulle i sin lur kunna innebäraen uppbromsning i ,som man då kan vänta sig atl de nyaindustriländerna i i ännu större utsträckning försöker gå in ochkonkurrera på marknader här. Detåterstår också många ytterst besvärliga inhemska problem. Det fortsatt lågaantalet nyanställningar kommer att innebära påfrestningar på sysselsättningen.Det är främsi mot den bakgrunden, men också för att ytterligare hålla lillbakaprisökningarna, som regeringen föreslår atl den allmänna arbetsgivaravgiftennu helt skall avvecklas. Den åtgärden ger både hårt trängda industriföretag,hårt trängda företag inom handel och service samt hårt trängda kommunerytteriigare uthållighet när det gäller att hålla uppe sysselsättningen. Påandra ställen skapar denna åigärd ulrymme för att anställa fler människor. Jagtänker i det fallet inte minst på kommuner och landsting. Därförär det förvånande alt socialdemokraterna riktar så hård kritik mot förslagetall ta bort löneskatten. Enligt socialdemokratisk propaganda gör dessa pengaringen nytta i företagen utan hamnar i företagarnas fickor. Detär rikligt atl dessa pengar - när avtalen nu är låsta -stannar i företagen ochhos kommunerna i stället för att dras in till staten. Men del betyder inte attde kommer alt delas ut till aktieägare och andra företagsägare. I en situation,där flera små och stora företag bildligt talat går på knä, kommervarje krona att behöva vara kvari företagen föratt dessa skall kunna klara sinaredan bantade investeringsprogram, upprätthålla nuvarande sysselsättning ochanställa mer folk där så behövs. Skulle vinstläget ändras, är regeringengivelvis den dagen beredd att ta hänsyn till det och förhindra att ägarna fåren oberättigad förtjänst. Men risken är slörre atl ännu fler förelag gåromkull på grund av bristande lönsamhet. Detta är ell faktum. Kanskehar den socialdemokratiska reaktionen på regeringens förslag att ta bortlöneskatten blivit så häftig därför att socialdemokraternas alternativ innebär,alt arbetsgivaravgifterna nu skulle höjas i stället för attsänkas. Man kan verkligen fråga sig vad följderna skulle bli om man genomfördetta förslag. En effekt är enligt min mening alldeles klar. Del blir minskad istället för ökad uthållighet hos förelagen och kommunerna isysselsätlningshänseende. Och det blir ökad utslagning i ett skede där storainsatser fortfarande måste göras för alt slå vakt om sysselsättningen. Dessutommenar ju socialdemokraterna att sådana höjningar skall räknas av frånlöneutrymmet. Men tala då om för landets löntagare vad de skulle ha Un ut iårets avtalsrörelse, om ni på politisk väg först skulle ha tagit ut ett antalprocent i höjda arbetsgivaravgifter, i stället för alt försöka inbilla folk attden här regeringen medvetet och utan anledning drar åt svångremmen och Denekonomiska politiken, m. m. 6 protokoll l977/78:lf,l-lh2 Denekonomiska politiken, m. m. pressarner realinkomsterna och vad det nu är för uttryck ni använder. Delär många problem som återstår atl lösa i de direkta krisbranscherna. Degenerella ekonomisk-politiska åtgärderna hardock inle bara förbättrat lägel förverkstadsindustrin i stort. De harockså reducerat problemen i krisbranschernaoch naturiiglvis jusl därför begränsat behoven av stödinsatser, som trots denaär myckel betydande. Kraven på sådana insatser är fortfarande mycketomfattande. 1 branscher som stålindustrin och varvsnäringen räcker del inte medden sänkning av koslnadsläget som gör oss konkurrenskraftiga på andra områdenför atl verksamheten skall kunna bedrivas i samma omfattning som lidigare.Dessa och andra för svenskt näringsliv nära nog klassiska lillverkningsområden harkommil i direkt kläm i en situation med slor internationell överkapacitet ochständigt tillkommande nya konkurrenter från olika låglöneländer. Därflnns ingen annan möjlighet än att försöka utveckla de verkligtkonkurrenskraftiga delarna av branschen men godta en bantning avandra delar. Den bantningen måsle dock genomföras i former som inle ställerenskilda människor ulan arbete eller leder till omfattande kapitalförstöring. Somvi vet kostar detla mycket pengar. Men regeringen har varit beredd alt laansvaret för dessa utgifter och satsa mer än någon tidigare regering på atlhålla den verkligt stora arbetslösheten borta - den skrämmande massarbetslöshetsom är ett faktum i så många andra länder. Kritiken från socialdemokraternaför att vi skulle salsa för ensidigt på problembranscherna tar vi lätt på. Mendet vore klädsamt om socialdemokraterna ville precisera varregeringen har satsat för mycket i fråga om krisbranscherna. Skulle vi habantat varven snabbare? Skulle vi ha en snabbare takt i omställningen inomstålbranschen? Eller skulle vi ha ryckt undan grundvalen förden textilindustrisom ännu flnns kvar? Skulle vi ha satsat mindre på eller -för att se det geografiskt? De frågorna återstår för socialdemokraterna altbesvara. 1sin anförande här anklagade regeringen för atl den gör förlitet för krisbranscherna, t. ex. varven. Och på den direkta frågan om varvenvill jag svara: Det pågår ett arbeie med den andra varvspropositionen. Jagförsäkrar alt det arbeiei är inriktat på atl så långt det över huvud är möjligtklara den omställning som är nödvändig utan alt de anställda skall komma ikläm. a. undersöks intensivt möjligheter till alternativ produktion. Ochför sådan verksamhet har regeringen ju redan ställt betydande belopp lillförfogande. Jagvill nu också svara på en annan fråga från , även om de frågorna inle harnågot gemensamt. Det gäller frågan om ett avtal beträffande . Påregeringens uppdrag har slutit ett avtal med berördaindustrier. Avtalet innehåller två delar. Den första är en beställning av denandra delserien av . Den har gjorts i efterlevnad av ett beslut somriksdagen har fattat. Den andra delen är en option på vad man kallar den tredjedelserien av . Denna option går ut . 1 denna option sägs detalt om B3LA kommer till byggnad skulle flygindusirinkunna leverera jaktplanen billigare-det är riktigt all det står så. Jag vill dåpåminna om all någon prisöverenskommelse beträffande lidigare intehar träffats, även om detta med ligger långt lillbaka i liden. Lålmig tillfoga att det är mycket som talar för att B3LA inte ryms inom ramarna förförsvaret. Men det gör inte A 20 heller. Del är skälet till den undersökningsom nu görs med parlamentariskt inslag. När del gäller A 20 har vi i slort settvarit eniga i . De undersökningar som gjordes i Ool visade alltså attinte heller A 20 ryms inom ramarna. Såviii jag förstod värdet just av dellaskäl som också socialdemokraterna var intresserade av alt ställa upp i dengenomgång som jag nu talar om. Och det sätter jag värde på atl de gjorde. Sverigesframgångar - för del kan vi ändå lala om - då del gäller alt hållaarbetslösheten nere har viickt internationell uppmärksamhet. hade vi enarbetslöshet på . På det sättet hör fortfarande lill världensframgångsrikaste länder när det gäller att hålla arbetslösheten nere. För osssvenskar är del därför inte särskilt meningsfullt att göra jämförelser medomväriden. Vi har haft en högre ambitionsnivå än de flesta andra länder. Vi harockså varit beredda - oftast i fullständig politisk enighet - atl ställa deresurser som krävts för della till förfogande. Därför är del mera meningsfulltall göra en jämförelse med arbetslöshetssiffrorna under den förra konjunkturnedgången,i börian av 1970-ialei. Då,ärade karnmariedamöier, nådde arbelslöshetsprocenten betydligt högre nivåer.Del är bara att liisa i statistiken! Därför lycker jag att ni socialdemokraterantingen har kort minne eller också är ute i andra ärenden när ni beskyller denhär regeringen för all medvetet försätta folk i arbetslöshet. Omman jämför den internationella situationen och påfrestningarna från omväridenpå den gången med vad som har hänl , framstår som någol aven idyll. Hurär det: Har ni kort minne eller är ni ute i andra ärenden när ni låtsas som omvi skulle ha rekordhöga siffror när det gäller arbetslösheten? Det finnsstatistik, och della är ett besked lill både och Carl-HenrikHermansson om hur det har gått med sysselsättningsutvecklingen, alltså antaletsysselsatta. Aprilsiffrorna visar atl antalet sysselsatta 1974 var 3,9 milj., iapril 1978 var det 4,086 milj. Vi hade en nedgång från lill ett annat;siffror var sämre än . Så är del med den totalasysselsättningsutvecklingen. Närjag nu lar fram dessa siffror gör jag det inie föratt slå mig för bröstet ochsäga: "Hurra vad den här regeringen har gjort det bra!" Men detfinns, mot bakgrund av vad som har sagts från oppositionens sida, ändå allanledning i världen all påminna om denna verklighet. Jag försäkrar att vi slåross inte lill ro med dagens situation. Vi kommer alt arbeta vidare för alt ökasysselsättningen och ge människor del som är det viktigaste för var och en: enmöjlighet atl genom eget arbete försörja sig själv. Det är särskilt ungdomsarbetslöshetensom ställer oss inför nya svåra uppgifter. Denekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. gäller det att fortsättauppbyggnaden av en mer aktiv näringspolitik. F'lera viktiga grundstenar harlagts under det här riksdagsåret. Smålörelagspaketel, det kraftigt ökade slödetlill teknisk forskning och utveckling samt del utvidgade exportkreditstödel ärnågra exempel. Regeringen går vidare med atl bl. a. föreslå en kraftigförstärkning av Invesieringsbankens utlåningsresurser. Inför nästa budgetårpågår bl. a. elt omfattande arbeie med att ta fram nya riktlinjer förregionalpolitiken och för att utarbeta ett samlat näringspolitiskt program förbl. a. den statliga förelagssektorn. Låt mig också säga atl regeringen är beredd att salsa påkonkrela utvecklingsprojekt. Men det är inte så som socialdemokraterna försöktgöra gällande i den senaste lidens debatt om den s. k. Volvoaffären, att manlöser de grundliiggande problemen i svensk ekonomi genom att anslå någonmiljard från en strukturfond, i vilken socialdemokraterna dessutom egentligeninle har några pengar. Företagen i samarbete med de anställda kan som regelsjälva mobilisera både fantasi och resurser, om regering och riksdag lägger engrund för deras ulveckling genom en fast ekonomisk politik och en aktivnäringspolitik. Saknas det en sådan grund blir varie utvecklingsprojekt däremotell vågspel, som företagen tvekar inför. Del irorjag är den stora skillnadenmellan hur regeringen och socialdemokraterna angriper problemen. Det är ocksåskillnaden mellan resultalpoliiik och verklighetsflykt. Regeringens ekonomiska politik har alltså obestridligthaft framgång. Devalveringen, förra årets sänkning av den allmännaarbetsgivaravgiften och skatteomläggningarna har salt fart på utrikeshandelnoch bringat ner inflationsiakien. har sysselsättningen hela lidenkunnat vidmakthållas på en för internationella förhållanden enastående hög nivå.Arbetsmarknadens parter har som jag redan sagt gen viktiga bidrag. Det är mot den bakgrunden anmärkningsvärt attsocialdemokraterna i sina tidningar, i politiska tal och här i riksdagenfortsätter alt utmåla som elt land i ekonomiski förfall. Sverigeåterhämtar sig nu sakta men säkert från den utsatta position med svaginternaiionell konkurrenskraft och återkommande spekulationer mot den svenskakronan, som landet befann sig i när den nuvarande regeringen fick la över frånsocialdemokraterna. Den som har lite sinne för proportioner måsle reagera motde skriickskildringar som har levererat på och somhan och andra fortsatt atl leverera hiir i . Den som har någon kontaktmed verkligheten måste också fråga sig vad socialdemokraterna själva har atterbjuda i fråga om allernativ till regeringens politik. Del är en sak atl den förbättring som ägt rum inte haruppnåtts utan uppoffringar, men del är enbart duml av socialdemokraterna allförneka au regeringens politik har lett lill resultat. Del är likaså enbartdumt av socialdemokraterna alt göra gällande alt dessa uppoffringar inte harfåll bäras av alla, ulan atl de skulle ha lastats över på de svaga grupperna isamhället. Socialdemokraterna anklagar i sin reservation regeringenför an inle ha sökt samförstånd. 1 själva verket är det ju så all partier ochorganisationer som verkligenhar varit beredda all la elt eget ansvar i hög grad har medverkat tillsamförsiåndslösningar,även om man inte slutit formella pakter eller fördraginbördes eller med regeringen. Det senare är ju f ö. något för svensktsamhällsliv ganska främmande. Hurskulle vi annars ha kunnai genomföra fjolårels avtalsrörelse och huvuddelen avårets nästan helt utan uppslitande konflikter under de extremt dåliga yttreomständigheter som rått? Hur skulle man annars i årets avtalsrörelse för förstagången på åratal ha kunnat komma fram till en uppgörelse på ? Hurskulle man annars kunnat förmå jordbrukarna atl del häraret avstå fråninkomslhöjningaroch därmed kunna begränsa prishöjningarna på livsmedel? Däremothar som tidigare den politiska oppositionen mall sig ur detla samförstånd. Jagbeklagar uppriktigt all ett tidigare så konstruktivt parti somsocialdemokraterna valt atl fortsätta den konfronlationspolitik som blivitderas främsta kännemärke under liden i opposition. Eltled i denna konfrontationspolitik har varit alt försöka frammana bilden av attregeringen gör alll vad den kan för all pressa de svaga i samhället och gynnade rika. Det sägs ha skett i samband med skatteomläggningarna, genomdevalveringen och genom all barnfamiljer och pensionärer inte har fåttkompensation för prishöjningarna. Men faktum är ju alt bägge deskatteomläggningar som den nuvarande regeringen bär ansvaret för har gett denvanlige LO-medlemmen och de lägre tjänstemännen inom TCO de störstaskatlelättnaderna. Viktigast av allt har varit alt trygga arbete och inkomst pådel sätt som regeringen och riksdagsmajorileien har gjort. OlofPalme frågade: Tänker regeringen göra någol föratt förhindra all del nyajordbruksavtalet slår igenom i ytteriigare höjda matpriser? På delta vill jagsvara följande. Fördel första: Att utfallet genom de avslutade förhandlingarna blir lägreän på myckel länge är i hög grad resultatet av den koslnadsbekämpande politiksom regeringen har fört och kommer atl fortsätta atl föra. Fördelandra: talar om ökade subventioner i samband med matpriserna, såhar han alldeles glömt bort vad han lidigare sade ombudgetunderskotlel. Där fanns inle ett spår av dessa synpunkter.