prot · G10985 · 1977-12-31 00:00:00 — Allaundersökningar av sparande, levnadsnivå och konsumtionsulrymme säger ossemellertid att sparandet är mycket ojämnt fördelat och att levnadsnivån ärmycket ojämnt fördelad mellan t. ex. företagare och löntagare. Därför gerfinansplanens konstaterande en felaktig bild av de följder som den borgerligaregeringens ekonomiska politik i förbindelse med oförändradeinkomstöverföringar får. Den politiken drabbar hårt den del av det svenskafolket som har lägre inkomster och ingen förmögenhet. De fiesta svenska hushållmåste dra åt mer än ett hål i svångremmen kring en redan smal hushållsbörs,medan direktörerna med hjälp av sin förmögenhet, sina nyvunna generellafördelar i form av sänkta egenavgifter och skattemässigt lämpliga uppdelningarav inkomsten inom familjen kan bibehålla sin köpkraft. Dennautveckling kan redan redovisas av handeln. Vi vet alt andelen billiga livsmedelökar, medan det säljs mindre av andelen dyrare livsmedel. Ja, det registreras1. o. m. i finansplanen - dock sett genom näringslivets ögon - på så sätt altdär konstaleras alt den privata konsumtionens minskning självfallet verkaråterhållande på invesleringarna inom handeln. Konsumentpolitikär inte bara en fråga om marknadsföringssätt och reklamationer utan i hög graden fråga om ekonomi. Men konsumenternas villkor är mycket olika, speciellt ikärva ekonomiska lägen. Förnågra år sedan väckte jag en motion om en bättre redovisning av den privatakonsumtionen i finansplanen och i regeringens propositioner. Utskottet svaradedå alt det gillade tanken och förutsatte atl så skulle ske. Men ingenting harännu hänt. redovisas den privata konsumtionen i finansplanen såsomen enhet. Den privata konsumtionen bör inte vara en vanlig anonym mjölkko, somkan tappas i svåra finanspolitiska lägen. Denprivata konsumtionen består av många människor - det gäller det dagligahushållandet i våra familjer och de rynkade pannorna över hushållskassan vidmånga köksbord. För konsumenterna är livsmedelspriserna av stor betydelse. F.n. pågår förhandlingar för att fastställa efter vilka riktlinjer priserna pålivsmedel skall sättas i fortsättningen. Jaghar i samband med prisförhandlingarna mötts av många krav påen dämpning av prisökningarna pä dagligvaror, speciellt livsmedel.Arbetarkvinnor märker snabbt när konsumtionsulrymmet minskar. De villprotestera och demonstrera. Även deras oro bör få komma till uttryck från dennatalarstol. Denborgeriiga regeringen har genom många ändringar av avgifter,beskattningsprinciper m. m. förbättrat företagarnas inkomster och ekonomi. Rik.sdagen skall ocksåsnart besluta om en sådan förbättring, som skatteutskottet just hardiskuterat. Detta måste påverka den ekonomiska standarden förföretagare och jordbrukare och bör alltså även medverka till att man tar störrehänsyn till förmögenhetsförhållanden och beskattningslättnader också vidbedömningen av jordbrukarnas ekonomiska förhållanden. Kanske detta har lettlill all förhandlingarna om priserna på våra livsmedel är hårda och ejavslulade på den stipulerade dagen, nämligen . Jagskulle vilja uttrycka detta med alt citera den socialdemokratiska motionens ordom den ekonomiska politiken: "Den dämpade konsumlionstillväxten skärperkraven på en rättvis fördelning av produktionsresultaten och välfärden." Frånsocialdemokratiskt håll har vi begärt en lids prisstopp på alla dagligvaror,men den borgeriiga regeringen har inte velat stödja detta krav. Jag har tillårets riksdag inlämnat motioner både om en bättre grund för bedömningen avlevnadsnivån hos företagare och jordbrukare och om en begränsning avunderskottsavdragen, två områden där jag tycker atl del finns stora möjligheteratl komma billigare undan. Vi måste från socialdemokratiskt håll krävasolidaritet när det gäller konsumtion, skatter och avgifter, speciellt i ettläge när ekonomin stramas ål. Enbegränsning av den privata konsumtionen såsom f n. sker måste följas upp genomstöd till konsumtionssvaga grupper, speciellt barnfamiljer med lägre inkomster,som inte får någon indexreglering av inkomslöverföringarna från staten. En avfinanspolitiska skäl nödvändig dämpning av konsumtionen får inte ta sig sådanaformer atl levnadsförhållandena för det uppväxande släktet försämras. Om såsker tar den borgerliga regeringen och majoriteten på sig ett tungt ansvar förframliden. Den svaga internationella konjunkturen i de västliga industriländernahåller i sig. Inte minst de nordiska länderna har fått känna av denna svackaunderen ovanligt . Försämrad relativ konkurrenskraft på deninternationella marknaden och på den importkonkurrerande hemmamarknaden harinneburit stora påfrestnningar på det svenska näringslivet. Trotsatt ingen egentlig återhämtning skett på väridsmarknaden och trots den myckelsvaga utvecklingen av världshandeln har vår nuvarande regering genom sinhandlingskraft lyckats avsevärt förbättra vår relativa konkurrenskraft och istort seti återfört den till den nivå som rådde 1975. Vi har emellertidföriorat betydande marknadsandelar, och det lar lid alt återhämta dessa. och januari har man kunnat märka en tydlig förbättring avhandelsbalansen som inger etl något större hopp för än vadman kunde bedöma då finansplanen skrevs . Detta är ocksånödvändigt för att vi i vårt land skall kunna utnyttja vårproduktionskapacitet, på nytt skapa en tillväxt i ekonomin och fåbalans i ulrikesbeialningarna. En tillväxt i ekonomin är en nödvändighet föratt samhället skall kunna få tillräckliga resurser för de viktiga åtaganden vi över partigränserna variteniga om att samhället skall klara av. Mankan alltså konstatera all regeringen med sin politik redan vunnit väsentligframgång. Det pågår inom ett intensivt arbete med alt utformaprogram för hur den svenska näringsstrukturen skall utformas på något längresikt. Deua är naturiigtvis väsentligt då vidtagna åtgärder på dettaområde i huvudsak varit av typen brandkårsutryckningar för alt räddakrisbranscher och krisförelag. Ändåkan man hävda att det är en relativt kortsiktig politik vi liksom andra länderfortfarande bedriver. Vilka är egentligen de övergripande samhällsmål vi villuppnå? Är det en ständigt ökande materiell standardstegring? Är det ettständigt stigande resursuttag? Är det en ständigt ökande belastning på miljö,natur och människor? Jagskulle vilja svara nej på de här frågorna. 1 stället måste det vara atl skapaen verklig välfärd i vid mening och fördela den välfärden jämnt mellanmänniskorna både nationellt och internationellt. Men i en sådan välfärd ingårförutom materiellt välstånd också beståndsdelar som god miljö, trivsel,trygghet och gemenskap. Dessa upplevelser är dock omälbara i ekonomiska termer.Prylarna omkring oss och även den offentliga servicen är däremot något somvarit möjligt att mäta. De viktiga mänskliga upplevelserna har kommit iunderiäge. Ofta försöker man atl täcka ett psykiskt behov med materiella ting,någol som vi ibland kallar för Iröstkonsumtion. Enslor del av vår produktion av varor, tjänster och upplevelser skapas i hemmenoch i människornas närmiljö utan att man använder pengar. I hemmen lagas mat,man städar och bäddar sängar åt varandra och man upplever gemenskap utan någonekonomisk avräkning mellan familjemedlemmarna. Denna del av samhället skulleman kunna kalla den penninglösa sektorn. Underindustrialiseringen har en allt större del av människans aktiviteter fiyttatsöver från hemmen lill näringslivet eller till vad man kan kalla för denkommersiella sektorn. En betydande del av den ekonomiska tillväxten iindustrisamhället beror just på denna överflyttning av funktioner från denpenninglösa sektorn till den kommersiella sektorn. Parallellt med denna processökar naturligtvis också kraven på samhället i form av utbildning, vård etc. Närallt fler människor lämnar den penninglösa sektorn måste en stor del av deuppgifter som varit naturiiga att klara av i t. ex. familjen överföraspå samhället. Dethar säkert inte alltid varit kraven på högre effektivitet eller kvalitet somgjort atl en större del av människornas behov måst täckas via institutioner.Det är inte självklart all barnomsorgen blir bättre på kommunala barndaghem,att utbildningen blir bättre med allt längre skolgång och i allt större skolor,alt sjukvården underlättas genom specialistvård i allt större sjukhus eller attomsorgen om gamla och handikappade blir mera mänsklig genom institutionellbehandling. Detråder stor enighet om att alla människor skall ha en meningsfullsysselsättning. Men tyvärr har detla krav i den politiska debatten oftablandats samman med behovet av avlönat arbete och med behovet av ekonomisk grundtrygghet.Samtidigt som kravet på arbete rests med ökad styrka har man också rest kravetpå mer fritid, längre semester, lägre pensionsålder och rätt till delpension.Ändå villjag hävda att kravet på arbete åt alla är rikligt, framför alltdärför aU i den samhällsstruktur vi utvecklat är det utomordentligt svårt förden enskilde all skapa sig en meningsfull sysselsättning utanför det betaldaarbetslivet. Medhänsyn till de begränsade tillgångarna av naturresurser, framför allt ändligasådana, vilka är grunden för den höga standard vi har och skapar med vårteknologi, måste vi erkänna alt del är förenat med stora problem både att höjaden materiella standarden och atl sysselsätta fler människor iprylproduklionen. Men om inte denna kommersiella produklion ökar blir det ocksåomöjligt att öka den offentliga sektorns ekonomiska ramar, då dessa är beroendeav näringslivels omfattning och av hur stor del av denna som det är möjligt attvia skatter och avgifter ta ul för finansiering av samhällsverksamheten. Chefenför IMF, , sade att och måste öka sininhemska efterfrågan, och finansminister sade att samma ländermåste öka sin tillväxt och stimulera väridshandeln. Men dagens världshandel,som i stort bygger på frihandelns principer och på tesen om de komparativafördelarna, leder till alt produktionen sker där den kan ske billigast. Denviktigaste komponenten i produktionskostnaden är lönekostnaden. Detta ledertill all billig arbetskraft utnyttjas av de redan rika, och att naturresursernainte tas till vara på ett tillfredsställande sätt. Sålunda kan t. ex. svenskjärnmalm, svensk skogsråvara - för all inte tala om skogsavfallet - och sämresvensk åkeriord inte ekonomiskt utnyttjas, trots atl vi har en rationellhantering och att det finns elt reellt behov för våra produkter i väriden.Väridshandeln borde, i stället för atl som vara koncentrerande, verkafördelande mellan jordens länder och folk i enlighet med tankegångarna i en nyekonomisk väridsordning. Jagförmår inte på den korta lid som står till buds här i kammaren helt utvecklamina tankegångar men vill ändå försöka dra några slutsatser: Denvästliga industriväridens tekniska och ekonomiska framsteg har framförallt baserats på en tung och naturresursexploaterande teknik. Med hänsyn tillmiljö och människor måste vi övergå till en mjuk och småskalig teknik, sombygger på naturens långsikliga möjligheter och på människans reella behov ochproduktionsförmåga. Vid sidan om vår strävan att skapa fler jobb inom detbetalda arbetslivet måste vi öka ansträngningarna atl ge människorna möjlighettill en meningsfull sysselsäuning - hem, familj, fritid - inom den penninglösasektorn. Därigenom skulle man också kunna minska de ekonomiska kraven på denoffentliga sektorn, vilket ter sig ytterligt nödvändigt när man studerarintäkter och koslnader inom såväl statlig som verksamhet. Lösningenligger kanske i att skapa förutsättningar för verksamhet inom den penninglösasektorn, som ersätter eller onödiggör såväl en meningslös ökning avprylproduktion inom den kommersiella sektorn som alltför dyrbarainstituiionsfunktioner inom den offentliga sektorn. Det gäller då atl bygga upp lokalastrukturer för mänsklig samvaro, ansvar, solidaritet och gemenskap. Detta synesså mycket mer motiverat av alt en sådan infrastruktur skulle göra det möjligtatl vårda de ekologiska möjligheterna till ökad produktion och tillvaratamarginella resurser, sådana resurser som vi f n. av lönsamhetsskäl låter bliatl utnyttja. Utifrånhushållningspoliliska och ekologiska utgångspunkter och med hänsyn till globalsolidaritet måste vi kanske acceptera en ökad styrning av produktionen pånationell nivå. En sådan styrning har vi haft påjordbrukets område, avseende såväl volym och pris som sysselsättning. I detnuvarande krisläget kan man skönja konturerna till något liknande för vissaandra näringar, exempelvis varv och stål. Omelt fritt och rationellt samhälle skall kunna bevaras där marknadsekonominsfördelningsmekanism skall fungera på lokal nivå, måste vi måhända ålägga ossdessa restriktioner. I annat fall riskerar vi att skapa ett samhälle där enväxande offentlig sektor blir beroende av en alltmer onödig och omöjligkommersiell produktion. I ett sådant samhälle styr inte längre politikerna utande som svarar för produktionen och skapandet av de ekonomiska resurserna inomden kommersiella sektorn och detta genom en alltmer sofistikerad teknik imultinationella storkoncerner. Jag vill, herr talman,yrka bifall lill finansutskottets hemställan. Påförslag av andre vice talmannen beslöts att kammarens förhandlingar skullefortsättas vid morgondagens sammanträde. §4 Anmäldes och bordlades 1977/78:108 om godkännandeav internationella sockeravtal §5 Anmäldes och bordlades Motioner 1977/78:1757 av 1977/78:1758 av BiigerRosqvist och med anledning av propositionen 1977/78:81 om vissakommunala trafik-och trafiksäkerhetsfrågor m. m. § 6 Anmälan avinterpellationer den Anmäldes och bordlades följande interpellationer som ingivits till i j-r 1970 1977/78:136av i (s) till industriministern om skogsindustrinsframtid: har den svenskaskogsindustrin varit föremål för omfattande utredningar. Den socialdemokratiskaregeringen anmälde tidigt sin avsikt atl på grundval av dessa utredningar och inära samverkan med skogsbransch rådet utarbeta elt långsiktigt skogspolitisktprogram. Regeringenhar i årets stalsverksproposition redovisat som sin avsikt att framlägga etlsådant program. Skogsindustrins svårigheter har ställt flera företag införstora problem. Del är dock svårt att bedöma om de nedläggningar ellerinskränkningar som bl. a. NCB och Skogsägare aviserat är rimligai en långsiktig struklurplan för skogsindustrin. De samhällsekonomiskakonsekvenserna för de berörda orterna har inte heller belysts. Motbakgrund av all regeringen sedan tillkallat en ytterligareutredning för alt göra en sirukturbedömning för berörda industriområde kan deaviserade nedläggningarna nu starkt ifrågasättas. Medhänvisning lill det anförda vill jag till industriminister riktaföljande frågor: Närkan man förvänta sig att regeringens aviserade långsiktiga program för skogsindustrin föreläggs ? Har den senast tillsatta struklurutredningenerhållit skriftliga direktiv som även innehåller tidsramar för arbetet? Är industriministern beredd medverka till att ingavarsel om nedläggningar sker från skogsindustrins sida i avvaktan påresultatet av pågående utredningar? Avser i så fall industriministern i en kommandeproposition om stöd till skogsindustrin att införa förbehåll som innefattas ifråga 3? Eftersom begränsningar av verksamheten inom nämndaskogsindustrier kan avtalas underhand mellan parterna, kan i så fall berördakommuner påräkna allt det bistånd som de arbetsmarknadspolitiska och allmäntregionalpoliliska reglerna möjliggör? 1977/78:137 av PerPetersson (m) lill försvarsministern om den militära aktiviteten i : Enligt den säkerhetspolitiska bedömningen inför1977 års försvarsbeslut präglades utvecklingen mellan slormaktsblocken avsträvanden till fortsatt politisk avspänning, strävanden som bl. a. ansågsbygga på viljan att undvika varje utveckling som kan leda till kärnvapenkrig. Utvecklingen i norra ansågs präglas avstabilitet och vilja till samarbete. Tankar på en kärnvapenfri zon i gårtillbaka på ett initiativ av president . . Sverigeharen positiv inställning till den allmänna idén om kärnvapenfria zoner.Huvudförutsätlningen för en kärnvapenfri zon är dock att stater som inneharkärnvapen förbinder sig alt inte utnyttja kärnvapen mot mål inom en dylikkärnvapenfri zon. Sovjetoch andra öststater har gärna och ofta talat om som en kärnvapenfri zonoch om som ett "fredens hav". Det är därför överraskandeoch värt atl uppmärksammas alt nu har kärnvapenbärande ubåtarpatrullerande i . Avintresse ur svensk synpunkt är också om åtgärd kommer alt öka ävenNATO:s aktivitet i eller närområdel. ISveriges säkerhetspolitiska bedömning ingår alt vårt totalförsvar skall ha sådanstyrka, sammansättning och beredskap att hot, påtryckningar eller angrepp motSverige inte av någon kan bedömas vara lönsamma. Väsentliga försvagningar avdet svenska försvarets styrka i förhållande till omväriden kan rubbastabiliteten och balansen i . Den bedömningen har stöd. Medhänvisning lill det anförda anhåller jag om kammarens tillstånd att till herrförsvarsministern få rikta följande fråga: Villförsvarsministern ge en redogörelse för den militära aktiviteten i ochkring , särskilt beträffande förekomsten av kärnvapen? §7 Meddelande om frågor Meddelades atl följande frågor framställts den Imars 1977/78:321 av BeniiMåbrink (vpk) till arbetsmarknadsministern om åtgärder för att skapasysselsättning åt arbetslös ungdom i : Ungdomsarbetslösheten breder ut sig alltmer. I helalandet finns över 40 000 registrerade arbetslösa ungdomar mellan 16 och24 år. Ivissa regioner och orter ligger ungdomsarbetslösheten skyhögt överriksgenomsnittet. I t. ex. är 43 96 arbetslösa, och räknar manin ungdomar i beredskapsarbete blir siffran 66 96.1 är siffran 30 96(beredskapsarbeten ej inräknade). Nämnasbör alt etl stort antal ungdomar kommer ut på arbetsmarknaden efterfullgjord värnpliktstjänstgöring vid I 14 i och F 151 . Läggerman därtill atl flera hundra ungdomar i de nämnda kommunerna slutar sinskolutbildning , kommer situationen alt bli - lindrigt uttryckt -katastrofal. Jag vill fråga arbetsmarknadsministern: Vilka åtgärder - utöver sysselsältningsgarantin - är planerade för atl skapa sysselsättning åt arbetslös ungdom i ? 1977/78:322av () til förstärkningar vid vissa länsstyrelser: Regeringen har i december1977 uppdragit åt bl. a. i att tillsälla enarbetsgrupp, vars uppgift skall vara atl samordna de regional- ochsysselsätlningspolitiska insatserna på orter som drabbats avsysselsättningsproblem till följd av strukturförändringar inom järnhanteringen.Enligt propositionen 1977/78:47 skall dessutom de berörda länsstyrelsernatilldelas särskilda resurser, sålunda personell förstärkning, för att arbetafram konkreta åtgärder och för att samordna insatserna på länsnivå. Jaganhålller därför att få slälla följande fråga till induslriminstern: När kommerlänsstyrelserna att få besked om omfaUningen av den utlovade personellaförstärkningen? 1977/78:323av () till industriministern om åtgärder för att bibehållasysselsättningen vid Glasverk: Styrelsen för Glasverk har den 24 februari1978 beslutat lägga ned tillverkningen av råglas vid glasverket. Härefter har105 anställda varslats om uppsägning. Inga tecken tyder nu på att Sainl Gobainavser aU uppfylla sina löften att uppehålla sysselsättningsnivån i . Vilkaåtgärder avser statsrådet vidta för att garantera sysselsättning ål deanställda vid som varslats om uppsägning? §8 Kammaren åtskildes .