prot · G109163 · 1977-12-31 00:00:00 — För dessa fartygstyper visar aktuellajämförelser på en "prisgap" i förhållande lill den svenskasjälvkostnaden av storleksordningen 30ä40 '.V, .och det finns inget som talarför atl della gap nämnvärt kommer alt reduceras framöver. Det är alltså en starkt komplicerande faktor i de svenskavarvens omsiällningsbild all uisikierna all komma lillbaka på de fartygstypersom förul varii dominerande måste bedömas - och jag tror all man lämligenallmänl vitsordar den bedömningen - såsom myckel ogynnsamma. Den konklusion mandrar av delta är atl nya marknader måsle sökas inom områdei specialiseral ochmera högieknologiskt tonnage, vilket bedöms kunna ge bättre kosinadsiiickninginför framliden, och kanske också bättre motsvara vårt tekniska kunnande änserieproduktion av bulk- och tankertonnage. Med denbakgrund och de analyser i bollen som jag har refererat till är det enligi min uppfattning ofrånkomligt atl den svenska varvskapaciieien måste reduceras ytterligare utöver den nivå som förutsatts . Den reduktionen måsle också ske på sätt som inte på sikl försämrar varvens effektivitet och konkurrenskraft. Det finns ingel marknadsmässigt ulrymme för en forlsali länk- och bulkfarlygsprodukiion - del kan vi konstatera. En sådan produklion skulle därför kräva hell orimliga finansiella insatser, vilket fö. också snabbi skulle leda oss in i handelspolitiska komplikationer. Dessutom är det ju så att del finansiella enagemangel om vi går vidare på den sidan är av den slorleksordningen all det äventyrar våra möjligheter alt föra en offensiv industripolitik på andra områden av svenskt näringsliv. Som läget nu har utvecklats för varvshanieringen är del inte längre fråga om en "överbryggning" av ett par är av akut orderbrisi. Del är fråga om en anpassning lill en i väsentliga slycken förändrad konkurrenssituation på världsmarknaden. Realistiskt måsle vi räkna med alt ulrymmel för nya exportorder är 12 obetydligt och au del förblir såännu . migaförsök lill analys av marknaden i del längre perspekiivel. De ramar som Nr 163 har gelisav besiällarsiödel lill svenska redare har utfyllts näsltm helt. såledeskan vi konstatera att dei väl harbidragil lill alt sysselsätlningsminsk- t : .jj1070 ningen vid varven kunnai slås ut över längre lid och göra den här Huruvida den akiuella dystra Finansiellt stödsituationen och utsikterna för sjöfartsnäringen ger ulrymme för forisatia .jh Svenska Varv insatser på detlaområde är svårare atl ha en bestämd mening om. Jag .| tror dockalt vi ulan vidare kan slå fast atl utrymmet för en andra omgång är begränsat.Det är slälli uiom alll tvivel. Vi har här självfallet elt sämre utgångsläge änI. ex. och , som har en i förhållande till sin varvsindustristor handelsnoita; i ärdet som bekant tviiriom.och det avgör ju våramöjligheieralt fortsättningsvis ulnytOa besiällarsiödel som en regulator avvarvskapaciieien. Det återstår då i bedömningen specialfartygen ochnaturligtvis s. k. allernativproduktion. Det pågår f. n. inom våra varvenintensivt arbeie på atl finna nya fartygstyper alt marknadsföra, och det finnsenligt min mening ingen anledning atl underskatta de svenska varvens uisiklerdärvidlag. När del giiller transportteknik har uppenbart en del atlerbjuda och ell närmare samarbete mellan svenska redare och svenska varv föralt utveckla nya fartygstyper och nya varuhanteringssyslem bör kunna ha vissautsikier lill framgång i forisätlningen. Del är emellertid ell svårt arbeie ochelt arbete som kräver sin lid. och inte heller dessa marknader är i rådandekonjunk-turiäge särskilt expansiva. Benägenheten till besiällning. lillinvesteringar i nya varuhanteringssyslem, ärdess värre inle särskilt påtaglig.Vi är inle heller ensamma på marknaden; de flesta storvarven i ochinte minst i söker på samma sätt nu i vissa fall desperat ersättning förstandard-fartygsproduktionen. Därtill har våra varv mindre av aktuellerfarenheisbak-grund för sådana farUgsiyper iin många varv i t. ex.Västtyskland och som inte slog in på den specialisering avtankrar och bulkfartyg som gjorde för 10-15 är sedan. Icke desto mindreanser jag all delta är något som måsie leda till resultat om vi över huvudtagel skall bibehålla en varvsnäring av någon omfattning här i landei. och delär enligt min uppfattning ofrånkomligt. Detsamma gäller naturligtvis den s. k. alternaiivaproduklionen. 1. ex. flytande fabriksanläggningaroch hela transportsystem. Jag tror dock alt del är på sin plais all varna för alllför opiimisiiska bedömningarom snabba resultat. har de spektakulära presentationerna kanske felbedömts som alt de skulle kunna leda lill snabba resultat. Jag tror alt här finns en utvecklingatt viinta pä lång sikl. men del Uir åralal innan det ger sysselsällning i slörre omfailning på varvsorterna. Utvecklings- och konsirukiionsarbeiei och marknadsbearbetningen kräver belydande lid och resurser. Konkurrensen från andra varv i samma situation som de svenska kommer atl bli utomordentligt hård. Del märker vi redan på de offerter som är uie. Så har t. ex. elt par av de myckel stora japanska varvskoncernerna arbetat med dylika fabriksanliiggningaroch inie kommil längre än lill leveransaven referensanläggning. Det iir därför orealisliskl alt tro atl man snabbi kan 13 Nr 163 erhålla sädana volymer föralternaiiva pi'odukier atl de kan ersätta syssel- Lörditien den säiiningsborifallet på standardfariygssidan. Men vi har i vårproposition velal 3 juni1978 markera vår iro på varvensmöjligheter och även markera en offensiv vilja atl pröva alla möjligheter till alternativ produklion genom all äska specialmedel. Finansielltstöd 250 miljoner, för det ändamålet.Och del är alldeles uppenbart att när vi nu går lillSvenska Varv vidaie för att lösa de mera långsikliga problemen inomvarvsnäringen, måste AD .. . offensiva insatser för allernalivproduktion stå i förgrunden, och där kommer sannoliktmycket betydande resurser atl krävas. Det vägledande måste då vara atl det ärbättre all salsa betydande resurser för allernativ och ny produklion iin alt gavidare inom ett produklionssortimenl, som av alll atl döma inle kan ha denexpansiva utveckling i framliden som vi tidigar-e föruiseil. När vi nu på sista dag återigendiskuterar frågan om de svenska varvens framtid, skulle del inte förvåna om devarvsanställda osökt kom all tänka på den gamla visan om tio små negerpojkar.Vi minns alla hur den tiohövdade pojkskaran under sin vandring genomslumpartade händelserundan för undan snabbi reducerades till nio, åtta osv. Detkan med visst fog sägas atl ungefär så har statsmakterna, regering och riksdag,handlat gentemot de varvsanställda. fattade beslut om varvens framlid 1976 och 1977,och 1978 slår vi alltså inför elt nytt beslut. Härvid bör påpekas, som ocksåindustriministern gjorde, atl vi ämnar fatta ännu elt beslut innan detta årgått till ända. Varie gång har besluten inneburit nya nedläggningar, nyainskränkningar och ytterligare personalminskningar. Man lalar omanställningstrygghet. Men vilken irygghel kan varvens anställda kiinna motbakgrund av dessa mer eller mindre planlösa beslut? upplever de sig somoffer för slumpens blinda lek, och de frågar sig: Skall svensk varvsnäring pådella säll avvecklas bit för bit, utan all man vet var del skall sluta? Kan detvara riktig varvspolitik som drivs'? Gardet inle all skapa mer av långsiktigplanering, mer av fasthet och konsekvens'? Del har stått klart för oss alla all världensvarvsindustri är överdimensionerad och att en viss reduktion måsie till.Sverige har hell frivilligt dragit ned sin varvskapacitel med . medanandra stater mest lalai om neddragningar men ingeniing gjort i den mån de inlebyggt ut sin kapacitet. Det kan emellertid inte vara uppgift altensamt svara för hela den önskvärda neddragningen av världens varvskapacitet.Industriministern var inne på förhållandena i andra länder när det gällerneddragningarna. Hans uppgifter var i slorl sen rikliga. Men del enda som ärverkligi sant äratt råkat ut för vissa problem. Man har där varit ivimgenalt minska varvskapaciteten. anklagar för att inte ha dragit ned ulanför att ha ökat sin kapacitet. Men det är väldigt svårt alt fä elt grepp om hurdel exakt förhåller sig. 1 proposilionen 1976/77:139 redovisas att de svenskastorvarven genom 14 vidtagna åtgärder förutsattesminska sin personalstyrka med 6 500 personer under åren1974-1979, vartill kommer 2 200 enireprenadanställda. Anlalel Nr 163anställda har i verkligheien reducerats väsentligt mer än vad som härsägs. Lördiiien den Del rör sig om ytterligare 2 000000 personer. Frånsocialdemokratiskt håll -, .0-70 godtog viregeringens förslag lill planeringsmålsällning för varvsindustrin, sådanl somdel redovistides i proposilionen 139, trots atl det innebaren något Finansiellt stöd större neddragning än den som beslöts 1976. Men vi tbruisaiie då an den ., ,.-,.,,/.,|/,,.., målsättningen skulle bli normgivande för planläggningen. 1 den proposition vi jusl nu diskuterar talas om behovetav ytterligare stora neddragningar av kapaciteten inom svensk varvsindustri. Industriministern anför där: "Enligt min mening slår det dock klart an den förutsatta kapaciteisminskningen måsle få formen av yiieriigare nedlitggningav en eller flera varvsenheler." meddelade indusiriminis iern samma sak i ell inierpellalionssvar, där han sade: "En nedläggning av någon eller några varvsenheler synes dock som ofrånkomlig ." uitalande mottogs med slor bestörtning och skapademycken oro på varvsorterna. Denna kraftiga neddragning avser industriministerntydligen all akiualisera i den proposiiion som enligi uppgift skall framläggasi juni . hoi om ylterligare stora neddragningar vid varvenfinner socialdemokraterna opåkallal. Vi kan inte se någol som helsl skäl förennedläggning av yiieriigare varvsenheler, och vi motsätter oss delta mycketbestämt. Också i övrigt innehåller propositionen 174 olyckligaförslag. Den utökning av krediter, besiällarslöd m. m. som föreslås ipropositionen ger endasi möjlighet för varven alt fullfölja varsbeslulfram lill dess alt regeringen lägger fram sin proposition . Men riksdagenkommer inte alt kunna behandla den proposilionen förrän i sluiet av november.Under fyra fem månader skall tydligen och andra enheter leva påfromma förhoppningar eller lita lill försynen på någol säll. Eller också får definna sig i all dra ner ansiällningssiffrorna så all de anpassas lill vad somkommeratt föreslås i regeringens juniproposiiion. En lönnmord, kan man kalladet, på svensk varvsindustri skulle alltså kunna komma till stånd utan allriksdagen kan ingripa förrän liera månader efteråt. Jag vill inte påslå allregeringen planerar ett sådant lönnmord, men jag vill påpeka alt dessoförnuftiga handlande i varvsfrågan gör en sådan silualion möjlig. Skall mantro på tidningsskriverier blir del alldeles särskilt farligt med deninriktningen. Vi har i vår partimoiion nr 1940 och i våra reservationerpå ell sätt, som kommer alt närmare presenteras av om en litenstund, tbreslagil alt dessa krediter skall utsträckas så an del blir möjligtför varven alt fullfölja beslut intill dess alt hunnii medatl falla beslut med anledning av regeringens juniproposiiion, dvs. omkring den1 december . Även situationen vid varv i behandlas ipropositionen. Situationen där är myckel bekynmiersam. Omfattande varsel om avsked har redan sken. Vi anser au sysselsiiiiningsutvecklingen vid måsie ses på samma säll som gäller . Nr 163 bör inte ske i snabbare takt än vadsom förutsågs av den s. k. analysgruppen. Lördneenden Samhället måste ta ell ansvar ävenför de anställdas vid trygghet. 3 iuni1978 vill vi påpeka att denallvarliga ekonomiska situationen vid ,som gör varvet hell beroende av finansiella insatser från statens Finansiellt stöd '''''" '"'so''"behovet av en gemensam planering för de svenska storvarven, ////Svenska Varv ''' '"' minst de anstiilldas berättigade krav påtrygghet i anställningen, talar jD för all snarasi anslulslill . Del finns verkligen all anledning för och regeringenatl ingående pibva alla positiva förslag beträffande varvsindustrin. Våra varvär utomordentligt betydelsefulla lör sysselsättningen - inte bara påvarvsorterna utan också på ett flertal andra orter där underleverantörer finns.Att finna ersättning för dessa arbetstillfällen, om regeringensnedliiggningspolitik lyckas, blir utomordentligt svårt. Våra varv är mycket väl utrustade mekaniska verksläder meden stam av yrkesskicklig och kunnig arbetskraft. Alt ta till vara och utnyiOadessa tillgångar på väl utrustade verkstäder, kunniga arbetare och tjänstemänmåste vara en viktig angelägenhet selt ur hela folkhushållets synpunkt. Visocialdemokrater är övertygade om alt det kommer alt finnas plats för enlivskraftig svensk varvsindustri framöver. Därvid kan vi siödja oss på mångaexperters uttalanden. Därför är talet om behovet av mycket stora ytterligarenedläggningaröverdrivet. mer varierad produktion vid varven måste, som viser det, komma till stånd. De fackliga organisationerna vid Svenska Varv framfördevid en uppvaktning inför näringsutskottei många värdefulla synpunkter påalternativ produklion. De visade på en mängd värdefulla och intressantaprodukiersom kan bli lämpliga varvsprodukler. Fackets starka engagemang ifrågan fann utskottet myckel glädjande, men ulvecklingen av de här produkternaliksom uppbyggandet av en marknadsföringsorganisaiion lar mycket ochman får-där kanjag vara hell ense med industriministern-naturligtvis se på delhela med realism och inte tro all alla projeki kan förverkligas. Men vi måslege varven tid och pengar för atl la fram och marknadsföra nya varvsprodukter. Regeringen föreslår att 250 milj. kr. skall anslås för skall kunna försöka skaffa fram lämpliga alternaiiva produkter. Vi finnerdetta belopp otillräckligt och yrkar atl del höjs lill 350 milj. kr. Men än viktigare för alt ge varven tid och resurser lillomställning av sin produklion är alt det 75-procentiga sysselsätiningsstödet. som kan gå till ett fleriHl branscher men inte till varven, såsom vi föreslår ändras så ätt del kan ges också lill varvsindustrin. sådanl slöd kan i många fall ge varven ett nödvändigt rådrum föran kunna förändra produkiionsinrikiningenoch hitta nya produkter, som på en bättre sätt än de tidigare kan ge företaget en lönsam produklion. Det är för mig totalt obegripligt att de borgerliga i utskottet går emot del här förslaget. Endera inser man inte stödets praktiska betydelse eller också iir man inte intresserad av denna möjlighet att upprätthålla sysselsätt ningen vid enheter som behöver en viss lid för omställning. Arbetslöshet 16 tycks inte avskräcka de borgerliga. De överlåter med varm hand åt industriministern inte attföreslå åtgärder utan alt analysera "möjligheten att tillämpa systemet meds. 75-procentsbidrag inom varvsindustrin" - i den proposition som skallläggas fram . Detbetyder alt man åtminstone effektivt vill förhindra atl bidragei blir tillnytta för de varvsanställda fram lill december, då riksdagensbeslut kan föreligga. I övrigt ärdet baraen troskyldig tillämpningav del gamlaullryckel Vad far gör är alltid det rätta. Den svenska varvsindustrin har framstått som en avvåra värsta krisbranscher och varit föremål för många tillfälliga ingripanden.Dessa ingripanden har när del gäller varven liksom flera andra s. k.krisbranscher ensidigt bestått av neddragningar, prutningar, avskedanden ocharbetslöshet. Men en annan väg är nu inte bara behövlig utan nödvändig. Detinnebär stabilisering av produktionen på en för framtiden realistisk nivå,långsiktsplanering och ulnytOande av överflödig produktionskapacitet för annanproduktion. Lål oss ersätta pessimismen, hopplösheten, nedläggningarna ocharbetslösheten med nykter optimism, framtidstro, långsiktsplanering,solidaritet och beslutsamhet. Endast på det sättet kan vi komma ur dagenselände och på nytt ta fall på uppgiften all skapa vår egen framlid isolidariskt arbete och realistisk framtidstro. m. m. Jag kan i långa stycken instämma med i hans värderingav den här frågan. Jag lar hans inlägg här som ytterligare beliigg för atl deåsiklsdifferenser som finns i realiteten rör relativt obetydliga inslag ivarvspolitiken. När det gäller de vägledande principerna finns alltså enåsikisöverensstämmelse som jag noterar med tillfredsställelse. IngvarSvanberg säger inledningsvis att det vore önskvärt att få en varvspolilik sompräglades mer av fasthet och konsekvens än av förändradepositionerforllöpandeunderriksdagssessionerna. Jag delar hans uppfattning.Däremot är det, med tanke på de finansiella åtaganden det här rör sig om,ofrånkomligt att varvspoliliken nära följer den internationella marknadsutvecklingen.Del är mycket viktigt att man inte dröjer med att vidla åigärder som ärangelägna med tanke på vad som händer i våra konkurrentländer och på marknaden.Vi har som vägledande princip för vårt agerande haft att med all tänkbarskyndsamhet anpassa vår varvspolilik efter de nya omständigheter som med enförfärande snabbhet uppenbarar sig på denna marknad. Jagdelar också uppfattning att inte ensamt kan svara förneddragningar av kapaciteten. Vi har med all önskvärd tydlighet framfört dessauppfattningar i internationella organ som . Vi har också vid personligakontakter med företrädare för japansk varvsindustri haft anledning att medskärpa utveckla den svenska linjen: Vi har tagit vår del av bördan; nu återstårockså for andra varvsnationer att bära sin del av ansvaret. IngvarSvanberg berörde sedan mitt uttalande att det är angeläget atl en eller fleravarvsenheler tas ur produktion. Det är angeläget för mig att närmare beskrivabakgrunden lill den uppfattningen, som jag självfallet 2 proiokoll 1977/78:163-165 Finansielltstöd till , m. m. alltjämthar - den grundar sig på den faktiska situationen för varvsnäringen. Manbördåse någol på bakgrunden. Min tanke äratt man, om man skall nå tillräckligeffektivitet i styrningen mot allernaliv produklion, måste vara beredd att tabort fartygsproduktionen från ett eller flera av varvsenheterna, i varje fall iett längre perspektiv. När man kan genomföra en konvertering av ett eller ettpar av de svenska varven till lunga mekaniska verkstäder beror helt och hålletpå möjligheterna att där lägga alternativ produktion. Del är också väsentligtatt genom expansion inom andra delar av de lokala arbetsmarknaderna minskatrycket på varven. Man fåralltså harockså la med i bedömningen vad som händer ivarvens omvärld. Närjag närmare analyserar vad sade tror jag att han, liksomfacket, är beredd alt skriva under den här beskrivningen. Diskussionen sornkan komma och som jag är beredd atl la gäller då, i vilken takt dennaomvandling skall ske, vilka resurser vi har all salsa på all skapa alternativproduktion och vilken allernativ produktion som finns all uppbåda. Det sista ärden centrala frågan och den som avgör hur snabbt denna metamorfos i svenskvarvsindustri - som är ofrånkomlig - kan genomföras. Det är alltså, IngvarSvanberg, inte fråga om något lönnmord; det är i realiteten vad en nykter optimism beträffande varvsindustrins möjligheter all överlevasom varit grunden för mina funderingar i delta avseende. IngvarSvanberg sade att opposilionen ställer krav på gemensam planering av densvenska varvsnäringen. En sådan finns i realiteten , eftersom även detuianför Svenska Varv stående storvarvet för sin produktion är heltberoende av statliga kreditgarantier. Det visar den proposiiion vi behandlar . Det är självklart - det vill jag betona - all vi ingående följer Kockumsulveckling. sade all han kräver överläggningarmed Kockums.Härfinns fortlöpande kontaklersom göratt vi har all den handlingsberedskapockså beträffande som man kan behöva. () kortgenmiile: Industriministern började med alt siiga alt han finner alt han och jagär helt överens i allt väsentligt, och ingen är gladare än jag om del är på delsättet. Det skulle innebära att vi framöver får en mera konsekventvarvspolitik. Han håller med om atl den måste bli mer konsekvent, men. sägerhan, den måsle följa vad som händer internationellt och vi kan inte isolera osshär i . Nej,själ vklärt inte. Men sedan säger han någonting annal, som genasi blir litetmera av en glidning: Vår väg måste vara alt mycket skyndsamt anpassa oss tillde internationella förutsättningarna. Men, herr industriminister, detta innebäratt man skall tolka vad som sker i vår omvärld på ett visst sätt, följa iblandmycket desperata tendenser som än går hitål och än ditåt. Är man väldigt pessimistisk,tolkar man allting så att här finns bara plats för nedläggning. Är manfantastiskt optimistisk kan man säga atl vi skall bygga ut vår varvskapacitet. Jagvill nog hävda att industriministern och regeringen i del här sammanhanget haftlätt att se de mörka sidorna men svårt att upptäcka ljusglimtarna. Sedansäger industriministern att han står fast vid vad han säger i propositionen,att flera varvsenheter måste läggas ned. Han försöker moiivera detta och sägeratt man måsle vara beredd att från elt eller flera varv ta bort produktionen avfartyg och i stället lägga dit alternativ produktion. Dettaär intressant på ett sätt. Det visar att industriministerns tänkande här inågon mån är utvecklingsbart. Han har insett att han inte vågar fullföljatanken att lägga ned Arendals-och Öresundsvarven. Jag vill gratulera honom tilldetta. Det är ett klokt beslut. Men då vill han i stället till något av dessavarv lägga enbart alternativ produktion. Jag är rädd för atl det inte går attgenomföra tanken att låta ett helt varv producera enbart andra ting. Man kangöra det försöket, men jag troralt det är vettigare att man på flera ställenför en del av produktionen att omfatta alternativa produkter men att man ocksåskall kunna bygga fartyg. Man talar härom att det är nödvändigt att handla pådet sättet. Jagvet inte vad som kommer att stå i hans proposition, men om Dagens Nyhetersstort upplagda scoop är sant, skall göra sig av med 4 000människor i varvsindustrin . Det måsle innebära enmycket hård neddragning över hela linjen, om man nu inte skall lägga ned någotvarv, vilket på ett sätt är fariigt. Från flera av varven har man i varje fallvid resonemang med mig sagt: En 30-procentigneddragning av vår styrka innebär att vi måste lägga ned. Det finns ingen chansatt fortsätta. Sedansäger också alt självklart är beroende av staten. Därförföljer han situationen. Ja, del är bra, men det vore ännu bättre omindustriministern hade sagt att han är beredd att följa mitt förslag, nämligenatt ta upp förhandlingar med om en anslutning till . Finansielltstöd lill , m. m. gör aktningsvärda ansträngningar för alt leda i bevisatt vi är oeniga, men jag lycker all dessa ansträngningar är onödiga, för jagmärker av resonemang att vi när del gäller den grundläggandevärderingen av varvsnäringens framtida möjligheter är överens. Naturligtvisfinns det marginella frågor, om vilka diskussionen kan pågå hur länge somhelst, men det betyder inte att vi haren grundläggande åsiktsdifferens. Jaghar här - och det har kanske också skett i andra sammanhang -realistisktförsökt berätta hur vår internationella marknadsbedömning ser ut. Den är mörk. Ingenmänniska mår väl av att inte få sanningen klart skildrad för sig. Varken deanställda eller berörda kommuner eller någon annan har intresse av att man inteförsöker se realistiskt på denna fråga. Först genom att lägga en realistiskgrund för bedömningarna kan man få tillräcklig kraft och resonans Finansielltstöd till , m. m. för de alternativaåtgärderna. Därför vill jag varna för det resonemang som här för,att man skall pruta i kapacitet litet tvärsöver som man finner lämpligt medhänsyn till omständigheterna. Det leder ofrånkomligen till kraftlöshet ivarvspolitiken. Enmålmetveten insats måste ske nu eller aldrig. De svenska varv som inte kanfortsätta såsom skeppsproducenler.måste få en rimlig chans alt så snart detöver huvud laget är möjligt styra över till alternativ produklion. Då ärfortsatt lagerproduktion med osäkra perspektiv och ödesdigra finansiellakonsekvenser förden svenska staten ett dåligt alternativ. Låt oss i ställetsatsa de tunga resurserna på allernativ produklion.