prot · G109163 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är grunden för mittresonemang om att vi måste lyfta bort fariygsproduktionen från ett eller fleravarv så snart vi har arbelsmarknadspolitiska förutsättningar härför. Medandra ord: Vad jag förordar är i realiteten en mer målmedveien inrikining avvarvspoliliken, medan lycks vilja la mera lätt på delta krav. () kortgenmäle: Industriministern påslår atl jag gör aktningsvärda försök alt tala omalt vi är oense men atl det inle rikligl går. Jag sade redan i milt förraanförande atl ingen skulle vara gladare än jag om industriministern och jagvore helt överens. I dagens läge hårde varvsanställda naturligtvis mergliidjeav enhälliga beslut än av våra reservationer. Jag inbjuder därför industriministernatl biträda våra reservationer . Då skulle allt bli väldigt bra. Såpåpekar industriministern atl ingen mår väl av atl inle få höra sanningen utanfå den dold för sig. Då lever man i en fantasivärld. Redan för 2 sedanfrågades: Vad är sanning? Jag tror all industriministern tolkar detta medsanning på ett mycket pessimistiskt sätt. Man kan tolka det optimistiskt. Jagvill försöka tolka del realistiskt. Del finns inte bara mörka sidor, herrindustriminister. Det finns också ljusa sidor i detla om man vill se dem. Kanvi ändå inte vara överens om att det inte finns någon av ett gudomligt väsenframställd sanning ulan alt del gäller att lolka de inlernalionellakonjunkiu-rerna och sedan göra sin bedömning därefter? Indusiriminisiernsäger all jag vill "pruia litet tvärsöver" i stället för atl lägganed något varv. Jag uttryckte mig inte så. Jag sade att detta är farligt. Detkan innebära alt man lönnmördar varven, omjag skall använda det uttrycket igen.Skall industriministern minska med 4 000 personer utan atl liigga nednågonting, har han inle släppt sin gamla tanke, som redovisades avanalysgruppen, om en 30-proceniig neddragning över hela linjen. Det var dettajag ville varna för. Om industriministern upplever det så, iir vi överens omatl det vore farligare. Det vore liksom alt liigga ned varven ulan all menadet. Sedananför industriministern alt han vill salsa på alternativ produklion. Ja, där ärvi överens. Men vi kan inle inom komma fram lill en sådan mängdallernaliv produktion atl den kan utgöra en vitsenilig ersättning. Vi bördärför ge varven lid, pengar och möjligheter att hitta sina vägar tillalternativ produklion. Det är lättare all komma fram till detla, om man låter flera varv syssla medallernativ produklion men ha sin huvudstyrka sysselsattmed annat. Vi kanske är ense om vissa saker, herr industriminister, men våga sesanningen sådan den är och försök få hela regeringen med på att vi här måstevidla kraftfulla åtgärder för att bevara den produktionsresurs som vårt landsvarvsnäring ändå är, bevara den så långt det någonsin är möjligt med enanpassning lill verkligheten. Jag noterar att i den centrala frågan är och jagöverens: Vi måste vidta kraftfulla åtgärder för att begränsa vår produktion avf\irtyg, framför allt då serietillverkning av tankrar och bulkfartyg. Vi måstener i kapacitet, och vi måste styra över den kapaciteten till andra produktionsområden.Det må vara alt man kan lyckas med specialfartyg-det vore önskvärt - men annarsmåste det ske en omställning till alternativ produktion. Viär också överens om att man måste betrakta varven som en del av den lokalaarbetsmarknaden. Kan man åstadkomma en expansion inom verkstadsindustrin ivarvens omgivning, så minskar trycket på varven atl klara sysselsättningen. Detär detta totala perspektiv vi måste tillämpa när vi drar upp vår framtidavarvspolilik, och jag känner faktiskt en förståelse från förden linje regeringen företräder. Närdetgällerde åsiktsskillnader som finns säger att fältet är frittatt biträda reservationerna. Om jag då tittar på reservationerna och försökerbilda mig en uppfattning om vad vi är oeniga om i sak, så finner jag alt del ärframför allt på två punkter som opposilionen litet mer markant kommer medseparata förslag. Detgäller för det första . Jag har redan fastslagit att eftersom ingetsvenskt storvarv kan undvara stöd från staten för sin existens så har vifortlöpande överiäggningar med . Vi har alltså den handlingsberedskapsom efterlyser inbyggd i det arbete som pågår. Fördel andra gäller det resurserna för allernaliv produktion, där oppositionenvill satsa 100 miljoner merän regeringen på det här stadiet. Det låter sigsägas, men jag har i mitt första anförande - med all önskvärd tydlighet, tyckerjag-understrukit atl iden varvsproposition som kommeri sommarbar vi för avsikiall salsa betydande resurser på allernativ produklion. Fram till dess attriksdagen hinner fatta beslut om den propositionen spelar de 100 miljonernaextra faktiskt ingen central roll. De 250 miljoner som vi föreslår räckerenligt vår uppfattning mer än väl för att klara arbetet på inriktning motalternativ produktion . Sedan får vi ta ställning tillvilka resurser den alternativa produktionen kommer att kräva i det meralångsiktiga perspektivet, och jag kan försäkra alt de 100 miljoner opposilionenlägger ovanpå regeringsförslaget inte kommer att räcka. Medandra ord: Det är faktiskt bara marginella differenser i vår syn påvarvspoliliken. Finansielltstöd lill , m. m. Finansielltstöd till , m. m. (vpk): Det finns en fråga man ställer i tusentals arbetarhem: Hurskalldet gå med varven? Och människorna fortsätteratt fråga: Vad är det politikernasysslar med? Vad är det för rykten som går? Varför talar ingen rakt ut om framtiden? Frågornagäller inte bara den omedelbara ekonomiska existensen för tusenden, brödet fördagen, ovissheten från vecka till annan. De gäller också en viktig byggsten iSveriges industriella framtid. Politikernasvarar egentligen inte på människornas frågor. Tvärtom är de avsiktligt oklaraoch undvikande. Regeringspropositioner och utskottsbetänkanden är väloljadeoch dubbelbottnade. Man förhalar och utnytOar tiden. Alla vet, atl varjedröjsmål innebären steg mot kapitulation, alt utan avgöranden iverkligheten innebär elt nytt steg mot varvsindustrins likvidering ochsönderfall. Allavet, att det som borde ha diskuterats var en proposition om helavarvsindustrins framtid som alla väntat på, den som alla har i tankarna ,den som regeringen inte tänker lägga fram förrän rest hem och mangaranterats att ytterligare hunnit gå innan beslut kan fallasom varvens framtid. Meningen är att del dröjsmålet skall hindra opinionen ochställa både och varvsarbetarna inför ett nytt fullbordat steg ikapilulationsprocessen. Åren1955-1970 gick den nya japanska varvsindustrin fram som en ångvält över denkapitalistiska världens marknad. Den japanska storfinansen bröt totalt sönderVästeuropas och ledarställning på skeppsbyggnadens område. Idenna väldiga expansion och omfördelning lyckades hålla stånd. Desvenska varven kunde utveckla ett sådant kunnande och en sådanstorlekskapacitet, att de behöll sin andel av den kapitalistiska världensskeppsbyggnad. Nufrågar alla de som gav sina bästa år, sitt kunnande, sin kapacitet -tekniker,tjänstemän, arbeiare: Vad är nu detta? Var vårt arbete och kunnande ingel värt?Varför vill ingen ha det nu? Varför skall vi avskedas? Varför skall det vi byggtupp få vittra sönder? Varför skall så många av oss gå och känna det som omarbetade vi på nåder? Svaretär atl politikerna aldrig hade någon varvspolitik. När del göteborgskaredarkapitalet tröttnat, trädde regeringen in för att likvidera. Det gällde dengamla regeringen. Det gäller än mer den nya. Heladet politiska handlandet visar att det varit så. Först fickstaten gå in och rekonstruera mitt underskeppsbyggnads-konjunkturens höjdpunkt. Så gick staten in och fick betala föratt lägga ner . Föriustbidrag, statliga aktieköp och väldiga garantiersattes in. tog staten ansvaret för begynnande massavskedanden: 7 900man , nedskärning av kapaciteten . Såbylte landei regering. Vad socialdemokraterna aldrig gjort, gjorde nu deborgerliga - de förstatligade flertalet varv. Det kombinerades med enytterligare sysselsättningsminskning med 1 000 man . aviserar delofrånkomliga, som han säger, i en ytterligare neddragning. Sedanden 30-procenliga neddragningen genomförts började man utreda konsekvenserna aven framtida ylterligare nedskärning till resp. av nivå. Manbörjade umgås med tankar på vad som våren nära nog total likvidation. Konsekvensernaav allt delta vägrar man att rakt och hederiigt tala om för folk. Man för folkbakom ljuset. Man missbrukar avsiktligt arbetarnas och Oänstemännens tro och förhoppningar. Överhela linjen speglar sig falskheten i denna regeringens politik mot varven. Hären rad exempel: Varendavarvsproposition har nöjt sig med att redovisa ett tidsperspektiv fram tilllängst 1981. När stiger upp och plötsligt efteriyser enlångtidsplanering är det verkligen sent påtänkt. Den tanken kunde han ha väcktmedan hans parti satt i regeringen. Man vet mycket väl att omkring 1981 nårkrisen sin beräknade botlen. Med elt sådant perspektiv måste alla prognoser pekaneråt. Nedläggningsanhängarna får precis det underlag de behöver. Vad som sedanär kvar efter 1981 behöver de knappast bekymra sig om. Närdensocialdemokratiska regeringen lade fram sin stödproposition 1971 - den förstaunder 1970-talel - fanns inte ett ord om alternativ produktion. Hade man tagitupp det problemet då, skulle läget varit långt bättre . Man lät krisenfördjupa sig. Man saknade varje tillstymmelse lill ett längre framtidsprogram. Denborgerliga regeringen vet myckel väl att när den leker med tanken på40-procentiga och 70-procentiga neddragningar, så leker den i praktiken medvarvens hela framtid. Varven hävdar sig ju i hög grad genom sin storiek, genomsina speciella kapacitetsfördelar. Ytteriigare neddragningar med t. ex. 30 %medför stora organisatoriska nackdelar och kostnadsfördyringar i produklionen.Följden är elt sönderfall av hela varvsindustrin. En lyp av produktion som bärsupp av en viss kapacitet och en viss organisationstyp kan inteskäras ner underen viss nivå utan alt hela dess inre sammanhang förstörs. Men ändå sysslarregeringen, såvitt jag förstår, fullständigt avsiktligt med just detta. Regeringendröjer med sin varvsproposition. Tiden går, situationen förvärras, riksdagenhinner inte behandla varvspoliliken i sin helhet förrän tidigast i november.Vilket cyniskt spel! Förhalningstaktiken påskyndar det av regeringen önskadesönderfallet. Regeringenoch utskottet avvisar gasprojekt och stöd till den tredje LNG-tankern.I texten till utskoltsbetänkandet söker man påskina att ledning självhar dragit tillbaka sin stödansökan och att hela saken därför förfallit. Meddet avvisar utskottet vpk-motionen i det stycket. Men efter vad jag förstått ärdet ta inte sant. Sanningen äratt tredje och Oärde LNG-tankern är absolutnödvändiga, om inte omfattande avskedanden skall drabba tidigt i höst.Sanningen är, såvitt jag vet, att icke har dragit tillbaka någonansökan på eget initiativ. Finansielltstöd till , m. m. Finansiellt stöd till , m. m. Sanningenärenligt min mening att av regeringen har fltt beskedet att ansökan varutsiktslös. Därför tvangs Kockum ta lillbaka den, hellre än atl låta sinlikviditet och sitt förtroende skadas genom elt offentligt avslag. Detär bekant att Svenska Varv har erbjudils intressanta alternativatillverkningar, som man erkänt vara realistiska, men att Svenska Varv harvägrat ta upp dessa idéer- uppenbarligen av del skälet atl man har ställt insig på en långt gående nedskärning och avveckling av verksamheten. Vänsterpartietkommunisterna ställer inte upp på denna kapilulalionspo-litik. Vi har redanfrån första början bekämpat den. Vi anser det vara djupt olyckligt för landetom neddragningen av varven nu får gå ännu längre. Vi anser att varvenrepresenterar en unik form av industriell kapacitet, som för framtiden måsteskyddas och utvecklas. Vi anser alt det finns en framtid för varven, och viärdet enda av partier som har utvecklat den synen, det enda partisom försöker ha elt perspektiv bortom 1981. Vadär då det tänkbara perspektivet, så långt ett sådant nu kan skönjas ienkapitalistisk världsekonomi, där man har väldigt svårt att klarlägga vad somkommer alt ske? Ja, enligt samstämmiga bedömningar tycks del som om man kanvänta ungefär följande långsiktiga utveckling för skeppsbyggnaden i världen: Nedgångenföljs omkring 1981 av en ny uppgång. Skrotning, ökade krav på fartygenskapacitet och säkerhet samt förskjutningar i flottornas sammansättning gerutgångspunkt fören nyproduktion. Den nya uppgången blirmed all säkerhetbetydligt svagare än den förra högkonjukluren, och de stora tankfartygen fårvika för en mer spridd sammansättning av fariygsproduktionen. Denna uppgångsägs skola ebba ul . Därefter når den internationellaskeppsbyggnaden slutgiltigt en lägre nivå. Den blir då aldrig vad den harvarit. Och måste tyngdpunkten i produktionen ha hunnit läggas om till annatän fartyg. Varvenmåste hållas i gång över den nuvarande svackan. De måste få tillfälle atlbegagna del andrum som den nya konjunkturen tillfälligi kan ge. Under dennaperiod måste man förbereda en djupgående och planmässig ändring av deras roll. Detmoderna industrisamhället går i alll högre grad i riktning mot högt avanceradproduktion: komplicerade maskiner och apparater, sammansatta produkter på högnivå samt hela anläggningar och system. Del land som har kapacitet för sådanproduktion kommer atl hävda sig i den framlida industriella utvecklingen. Delland som raserar sådan kapacitet kommer obönhörligt att halka efter. Varvenär just sådana systembyggare. Deras kapacitet lämpar sig för del. De har bådestorleksfördelar och flexibilitet. De är alltså nödvändiga inslag i denframtida industrin. De representerar stora sysselsättningsmöjligheter iframtiden. De har fördelen att höra lill de mesl ekonomiska industrierna, närdet gäller energiåtgång. Samma mängd elkraft som i exempelvis skogsindustrinkrävs för atl bära upp elt enda jobb, bär i varvsindustrin upp mer än 20 jobb. Dethandlar alltså inte bara om en defensiv kamp för att rädda varvsarbetarnasnuvarande jobb. Det handlar lika mycket om att slå vakt om framtiden iindustrin. Den som arbetar för all skära ner varvsindustrin motarbetarnationens iniressen. Vpkhar lagt fram ett program för all bevara varvens kapacitet och förbereda demför en ny framlida roll i en växande svensk industri. Vivill ha slut på avskedanden och nedskärningar. Vi vill ha en ny, kompetent ochframiidsinrikiad styrelse för Svenska Varv. Vi vill ha bort nedläggningsulredningarna. Vivill ha en utveckling av den inrikes sjöfarten som ell led i en progressiv ochmiljövänlig trafikpolitik. Vi vill ha kontakter med länder som önskar bygga högsjö- och inrikesflotlor, för sådana länder finns. Vi vill ha stöd tillKockums gasprojekt och lill byggandet av tredje och Oärde gasbålen. Vi vill fördubbla slödetlill allernaliv produklion upp till 500 milj. kr. Vpkhar också i många andra sanmianhang krävt och kräver också enindustripolitik, där man med nya statliga industrier söker kraftigt höjaförädlingsgraden i den industriella produktionen, där man bl. a. satsar på engrundläggande upprustning av de kollektiva och spårbundna trafiksystemen ilandei. Allt detta ligger väl till för den framtida produklion som varven ärägnade alt ta över. Varven skulle på det sättet kunna infogas i en strategi fören totalt ny industripolitik och en allmän kamp mot arbetslösheten. Utepå varven finns ell unikt kunnande. Del tar sig uttryck i alt varvsarbeiarnasjälva nu systematiskt studerar projeki och lar fram planer på allernalivproduklion - både på kort och på . Härharjag i min hand en sammanställning av sådana projeki. Del ärprocessanläggningar, kraftverk och helvattensackumulaiorer. Det ärmonle-ringsfärdiga stålhus av typ daghem. Del är broar, fiytdockor ochhamnter-minalsulrustning. Del är omlastnings- och förbränningsanläggningar. Delär pråmar fbr den inrikes sjöfarten, rökgasfilier och tvättare för altförbättra miljön. Del är produkter som kan tillverkas praktiskt laget utannågra nämnvärda nyinvesteringar. Kapaciteten finns redan. Det projekt som redannu lagts fram av varvsarbetarna räcker till jobb ål 2 000 man under åren 1979,1980 och 1981. Och arbeiei fortsätter. Dettager Ibr vårt partis del en klar politisk utgångspunkt. Varvsarbetarna slåssinle endasi för sin egen rätt till arbete. De slåss för landels industriellaframlid rnoi nedläggningsraseriet i regeringen och i Svenska Varvs styrelse.Arbetarnas och teknikernas kunnande, deras skaparvilja och kamp försin räll-där har vi framtiden för varven och induslrin. Det ärett annat synsätt än hosprofitörerna och spekulanterna och hos deras ideologiska företrädare iregeringen. Dennaskaparvilja måste få komma lill uttryck. Del är hela den svenska arbetarrörelsenssak alt kämpa för den. Densamlade arbetarrörelsen måsle kunna säga lill varvsarbeiarna: Vi skall stoppadessa kapilulanier och nedläggare över hela landet. 1 och Landskronaskall vi stoppa Åsling och det han står för. På Cilyvarvet, ochEriksberg skall vi stoppa dem. På och i Kariskrona m. m. Finansiellt stöd lill . m. m. skall vistoppa dem. Över hela industrin skall vi bekämpa deras katastrofala polilik. i Domnarvet, i och , i och , i Boråsoch skall vi stoppa dem. Kanske kan just varvsarbetarna bli de som ger signalenlill en slor folkrörelse mot nedläggningsraseriel, mot ansvarslösheten och motkortsiktigheten. kommunisterna skall självfallet på allt sällstödja en sådan rörelse. Men det fordras att del stora socialdemokratiska partietvet sin plats i striden-och del vet åtminstone inte dess ledning. Det ärnämligen en ytterst farlig situation, nu när alla krafter behövs, att densocialdemokraliska ledningen och riksdagsgruppen så hell kapitulerar förnedläggningspolili-ken. Del värden socialdemokratiska regeringen som startadenedläggningen av . Det var den som inledde den stora nedskärningen med30 % av sysselsättningen. Också ställer man upp på punkt efter punkt påden borgerliga politiken. Man förklarar sig öppet beredd atl acceptera denytterligare sysselsätiningsminskningen . Man gerindustriminister , den borgerliga regeringens företrädare, den enligt minmening helt oförOänia och och onödiga triumfen atl kunna säga atl regering ochsocialdemokratisk opposition i huvudlinjerna är överens. Socialdemokraterna har inget som helsl alternativ tillregeringens varvspolitik. När näringsutskottei exempelvis avslår vpk:s yrkandeom stöd åt gasprojekt och om garantier för iredje och Oärde gasbåten,då skriver de socialdemokratiska ledamöterna av näringsulskoltet under precissamma uttalande som de borgerliga. Jag kan hålla med om atl den nuvarande regeringensvarvspolitik företer likheter med sagan om de tio små negerpojkarna. Men vi skalli så fall. , inle glömma atl det finns ett tillägg lill densagan, nämligen an ire eller fyra av negerpojkarna faktiskt var försvunna redanföre regeringsskiftet. Om man, som gjorde, anklagar densittande regeringen för lönnmord på den svenska varvsindustrin, då tyckerjagatt åtal för medhjälp eller hjälp till förberedelse borde viickas mot denregering som inledde denna procedur. Vi vill från vpk helsl slippa kritisera desocialdemokraliska politikerna. Vi skulle helst av allt se en enadarbetarrörelse för varvsarbetarnas krav mot den borgeriiga industripolitiken..Men når socialdemokraterna i i allt väsentligt ställer upp på denborgerliga industripolitiken, då måsie vi oundgängligen säga ifrån. Vi kan inteställa upp på detla. Vi sägei' till socialdemokraterna att det inle går atlfortsätta all göra som de gör. Del är viktigt atl arbetarrörelsens politikerframsiår som trovärdiga, som förkämpar för framliden och för arbetarnas krav.Man kan inle gå i en demonstration i under parollen - och sälla sig i och rösta mot ellsådanl slöd. Man kan inte låta gå i demonstrationen i underdevisen "Rädda "-och sedan sina och rösta mot en krav i riksdagenalt skall räddas och rösta fören borgerlig siålpoliiik som jnnebäratiHorndal förmodligen först av alla verk skall slås ut.Man kan inte som stå och lova arbetarna på stöd ikampen för jobben, och sedan silla i kammaren och rösta för en stålpolitik sominnebär att tusentals jobb skall bort, däribland många i . Delhåller inte för ett arbetarparti all söka spela en roll inför de arbelande ochen helt motsatt roll när man skall ta ställning i . Sådant kan intebidra till trovärdighet och kampvilja ute bland människorna. Vi säger till landelsvarvsarbetare: Detär på er det hänger. inle för mycket på vingliga politiker! först ochfrämst på er själva! För ni har räll. Ni har ulvecklingen och framtiden på ersida. Framsynta tekniker och administratörer inom varvsindustrin har i mångtoch myckel samma synsätt som ni. Era planer är utvecklingsbara ochrealistiska. Mankommer att försöka smyga på er nya nedläggningsbeslut, nya avskedanden. Tilldel säger vi kommunister: dem inle göra det. Låt dem inte ta eraarbetsplatser ifrån er. Stanna där ni står. Försöker de stänga fler varv, såacceptera inte. Stanna på jobben och ta över arbetsplatserna. Släpp inte in demsom vill rasera och förstöra. Tvinga fram en ny och annoriunda varvspolitik.Övertyga politikerna i den socialdemokratiska delen av arbetarrörelsen atl deskall sluta stödja nedliiggningslinjen och ställa upp för en offensivvarvspolitik. Vänsterpartietkommunisterna är inget stort och siarki parti. Men just bland landetsvarvsarbelare räknar vi åtskilliga av våra bästa kamrater. Och er kan vi lovaen sak: Vi har alltid bekämpat nediäggningspolitiken, och vi skall fortsätta meddel. Det är ni som är framtiden. Vi skall aldrig svika er. Jag yrkarbifall till vpk:s motion 1942. m. m. Med respekt för kammarens ansträngda tidsschema skall jaginskränka mig till en kort kommentar till analys av situationen.Del är som vanligt intressant alt lyssna lill analys ulifrånmarxistiska utgångspunkter av situationen i vårt näringsliv. görsig emellertid skyldig till några grova felslut som inte kan stå oemotsagda. Omvi skulle välja den modell som förordar, dvs. en helt statiskindustristruktur där inga förändringar skall ske - där vi alltså när det gällervarvsindustrin skulle fortsätta att producera fartyg, uppenbarligen på lager-skulle vi föröda de resurser vi har här i landet att verka för förnyelse iarbetslivet, för nya arbetstillfällen, för ny teknik, som skall gesysselsällning på lång sikt. Dessutom, - som uppenbart känner ettslort internationellt ansvar - skulle vi förfuska vår roll vid deninternationella arbetsfördelningen. Den neddragning vi härdiskuterarärdramaliskdärförall den sysselsätlningsmässigt och finansiellt barden volym som den har.Men den är i själva verket en följd av en fortgående internationell process däru-länderna kommer med sin produktion. Och vad har vi för räll all förvägraandra nationer industriell utveckling av den karaktär vi själva har? m. m. Fårvi inle med kylig realism försöka se på vår internationella roll här? Därmedbör vi också avdramalisera den neddragning i skeppsbyggnadskap-acilet som dethär är fråga om och inrikta våra ansträngningar på alt försöka hitta allernativproduktion på varvsorterna och med expansion i näringslivet i övrigl kompenseradet sysselsältningsborlfall som ärofrånkomligl om vi inle skall fortsätta allföröda våra ekonomiska resurser med all producera tankrar för uppläggning i denorska flordarna. Låt oss komma ner på litet mer realistisk nivå i bedömningen av dehär frågorna! Lål oss inse att ändå är elt liiei land med begränsaderesurser för sin industripolitik! Och låt oss då satsa de resurserna där de gerbäst utbyte sysselsätlningsmässigt i del långa svepet - det måste vara dengrundläggande målsättningen! INGVARSVANBERG (s) kort genmiile: Jag vill inle bidra lill atl vi förlänger den här debatten alltförmycket, men jag måste replikera på en punkt. Jagvill inte ta upp förmåga att beskriva del socialdemokraliskapartiets och dess företrädares handlande - den skildringen får stå för hansfantasi. Men,, vore del inle välbetänkt all bekymra sig om del egna partietsmöjligheter all över huvud laget bli kvar i efter nästa val i ställetför alt via lögner tala om vad vi inle gör och hur vi borde sköta del hela?