prot · G109157 · 1977-12-31 00:00:00 — Det kanhända att ett centralt planeringsråd i skulle fylla envettig funktion, men det kan också innebära att ytteriigare en onödigbyråkratisk instans skulle skapas. De socialdemokratiska reservationerna kännetecknas nästan utan undantagav att där förs fram förslag, som är under beredning och som vi kan räkna medunder alla omständigheter snart kommer att föreläggas . Men man haralltså på socialdemokratiskt håll i sin iver att vara först och att hanågonting alt komma med förelagt dessa förslag innan de har blivitföremål för sedvanlig beredning. Detär mycket viktigt att vi får till stånd snabba åtgärder för att förbättraungdomens situation på arbetsmarknaden. Men vi måste också ha klart för oss attvi här hanterar ganska allvarliga problem. Det gäller unga människors framtid.Därför är det viktigt att de åtgärder vi vidtar är väl underbyggda,välmotiverade och verkligen tjänar sitt syfte. Det är inte ett område där manskall kasta fram mer eller mindre hafsigt hopkomna förslag som inte har remissbehandlatsoch beretts ordentligt. Det är naturligt all vi ser lika seriöst på de härfrågorna som vi ser på alla andra politiska frågor. Därför tycker jag att detär beklagligt att man på det här sättet har försökt kasta fram olika förslag,rycka ut dem ur deras normala beredningsprocess, föratt på del sättet, förmodarjag, knipa en del billiga poäng. Dettaär viktiga frågor. Det gäller våra ungdomars framtidsmöjligheter. Därför är detockså viktigt med gemensamma tag för att få fram väl underbyggda förslag somkan leda till konkreta resultat för att lättare överföra ungdomar frånutbildningsverksamheten till arbetsmarknaden. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i dess helhet och avslag påsamtliga reservationer. () kortgenmäle: Jag lycker alt påslående och hans dubbeltolkning intekan få stå oemotsagda. Hansäger att socialdemokraternas reservationer är grundade på en iver att varaförst. När han har andats litet ytteriigare säger han: Det är viktigt att vividtar åtgärder för de här ungdomarna. Det är det som är det avgörande. PärGranstedt, för oss i våra reservationer. Ungdomar är ungdomar en mycket korttid, och vi kan inte hålla på och utreda och bedriva försöksverksamhet hurlängesom helst. Vi är beredda all vara medoch ta gemensamma tag, men då får det blii praktisk handling och inte bara i ord - från kammarens talarstol eller inågot pressmeddelande. Närdet gäller repetitionsövningen med de 3 700 årselevplatserna är det någontingav ett indiskt reptrick över detta - att påstå att vi är motståndare till de 3700 årselevplatserna. Jag slår fasl än en gång vad jag har sagt två gångertidigare - att vi vill ha 2 000 årselevplatser med en längre planeringstid föratt kunna nå bättre resultat. Sedan har vi ingenting emot att man av arbetsmarknadsskäloch andra skäl lägger på ytterligare platser - för det är det man gör i det härsammanhanget. Men fråga länsskolnämnderna och länsarbets- nämnderna.Pär , fråga det folk ute i länen som har praktisk erfarenhet på dettaområde, hur de ser på de här frågorna. De vill ha längre planeringsmöjlighetdärför att de tycker att verksamheten med kortkurserna har gett en sådaneffekt. När det gäller meritvärderingen för de grupper som genom kortkursernahar kommit i gång och vill fortsätta på längre gymnasiekurser- det är nästanhälften som vill fortsätta - bör vi inte vänta år utan redan nustimulera dessa ungdomar och säga: Gå på kortkursen, så meriterar ni er om nivill fortsätta gymnasieskolan ! Sedanär det fråga om ett indiskt reptrick även med SÅS-pengarna - till särskildaåtgärder på skolans område. De pengarna har försvunnit, men man har ettreservationsanslag i som majoriteten åberopar. När vipressade på med vår motion och ansåg att man skulle ge 4 milj. kr. för alt låtaGöteborg få fortsätta med sin försöksverksamhet, så hittade man SÅS-pengarna,och man använder dem nu som motiv för denna verksamhet . Slutligenvill jag när det gäller planeringsråden ge ett gott råd till länsskolnämnderna och länsarbetsnämnderna! Vi behöver inte vänta på en utvärderingav försöksverksamheten i storstadsområdena -de har sina speciella problem. Menvi i länsskolnämnderna ute i landet begär också att få regionala planeringsråd,och det mycket snart, om vi skall få någon effekt av arbetet. () kortgenmäle: Jag tror inle det är jag som ägnar mig så mycket åt det indiskareptricket utan mera som ägnar sig åt att trolla kaniner urhatten. Jaggick systematiskt igenom reservation efter reservation, där jag kort kundekonstatera - och har inte kunnat motbevisa vad jag sade- att deti samtliga fall var fråga antingen om förslag som redan var under behandlingoch som väntades bli förelagda eller också omåtgärder som mycket väl kunde vidtas även utan några extra riksdagsbeslut.Detta är alltså den enkla verklighet som det är fråga om. Jagtycker det är riktigt att vi skall vara handlingskraftiga, men detta flr intehindra oss från att förbereda ställningstaganden på ett vettigt sätt. Ungdomarär inte ungdomar så förfärligt länge till, sade . Nej, det ärnaturiigtvis riktigt, men jag tror att de flesta av ungdomarna kommer attfortsätta att vara ungdomar åtminstone . Som regel ärdet sådana tidsperioder vi rör oss med när en utredning har lagt fram ettförslag som håller på att remissbehandlas eller som redan har remissbehandlatsoch är föremål för beredning i . Det är inte under någraåratal som de här frågorna kommer att ligga i , utan det ärfråga om korta perioder. Låt oss då se till att den prövningen flr genomföras! Detgäller naturiigtvis också i de fall där man har en försöksverksamhet att manbör se till att denna utvärderas ordentligt. Det kan ta . Menom man i praktiken verkligen i kommunerna upplever det så, att de lokalaplaneringsråden inte tillfredställande kan fylla sin funktion när det gälleratt ta kontakt med grannorterna, har man ju alla möjligheter att själv byggaupp ett samarbete. Detta har också konstaterats av ulskottsmajoriteten. Jagtycker alltså att man gör sig onödiga bekymmer - de kanske inte är så stora isinneväriden. Närdet gäller de 3 700 årselevplatserna resp. de 2 000 konstaterade jag attavsikten från den socialdemokratiska sidan förmodligen inte var att införa enbegränsning. Följaktligen är reservationen överflödig. Det fordras en långförberedelsetid, säger vidare. Ja, men alla vet ju att de härkorta kursema kommer, och alla som vill förbereda de korta kurserna kan göradet även utan en sådan reserverad pott som den socialdemokraterna föreslår. Detär alltså frågan om helt överflödiga reservationer. BENGTWIKLUND (s) kort genmäle: Till de 3 700 årselevplatserna skall jag inte återkomma, men jag skullevilja rekommendera att delta i någon länsskol-nämndskonferens somanordnas - då kommer han att få ytterligare kunskaper i den frågan. Men, , vad skall länsskolnämnderna -eller vilket länsorgan det nu är - använda för resurser för att bygga upp deregionala planeringsråden så att de kan motsvara de krav som de lokalaplaneringsråden reser i det här sammanhanget? Och, , vad är detsom har hänt med utskottsmajoriteten från tiden för utbildningsutskottetsbehandling av ärendet till ? var vi helt överens vidbehandlingen - läs om detta i utskottets handlingar från förta året! - om attvi skulle ha regionala planeringsråd inrättade i hela landet och resurser fördem . Då talade man inte om att man skulle utvärdera någonförsöksverksamhet i storstadsområdena. Men säger inte den borgeriigautskottsmajoriteten så. Vad är det som har hänt ? Jo, detsom har hänt är att ungdomen har fltt ytteriigare accentuerade svårigheter attkomma in i arbetslivet och därför nu har ytteriigare behov av att komma in iutbildning och ytteriigare behov av planeringsplatser. Alltså har inte trycketminskat på något sätt, utan det har snarare ökat. () kortgenmäle: Först de 3 700 årselevplatsema och den upplysning jag eventuellt skullekunna få av att delta i länsskolnämndernas konferenser. Jag har inte haftförmånen att tillhöra någon länsskolnämnd. Jag har bara sysslat med kommunalaskolfrågor i en vanlig enkel skolstyrelse. Men där har jag i alla fall lärt migatt de som sysslar med dessa frågor praktiskt ute på fältet har tillräckligtmycket förutseende för att de i det här fallet skall begripa att de kortayrkesinriktade kurserna i minst samma omfattning som tidigare kommer attorganiseras också . Att del alltså finns ett underlag för att sätta igång en planering är en fullständig självklarhet. Närdet sedan gäller de regionala planeringsråden och de resurser som skullebehövas tror jag inte att det i första hand är fråga om att bygga upp en administrativapparat på länsplanet. Åtminstone t. v. kan man nog lösa en hel del avproblemen genom ett enkelt och funktionellt samarbete mellan de olika lokalaplaneringsråden i kommuner som har anledning att samarbeta. Jag tror att detfinns skäl att se praktiskt och enkelt på de här sakerna. Det är fråga omutbyte av information mellan människor som är verksamma i olika kommuner. Fördet behövs det inte byggas upp några nya byråkratier. Det är inte det som deunga är betjänta av, utan vad de behöver är en vettig hantering av de härproblemen. Jaghåller fullständigt med om att det gäller att sätta till kraftresurser för attlösa de ungas sysselsättningsproblem, men låt oss inte byråkratisera ochkrångla till den här hanteringen alltför mycket. Vad som är viktigt är att desom sysslar med dessa frågor - i skolan och i arbetsförmedlingen - har möjlighetatt göra det. Och det finns ju en lång rad förslag som vi i huvudsak är heltoch hållet eniga om i del betänkande som vi nu diskuterar. Ytterligare insatserpå olika områden finns aviserade. Det kommer alltså att bli en successivutbyggnad av den här verksamheten. Omdessutom den nuvarande regeringen flr fortsätta att föra en ekonomisk politiksom gör att vi med en viss tillförsikt kan se på det svenska näringslivets.utveckling också för framtiden, hardet lagts en god grund för att lösa de ungassysselsättningsproblem. Jag skulle helt kort vilja ta upp en fråga som blivit alltmer egendomligunder behandlingen av ungdomsarbetslösheten . Riksdagenhar varit överens om principen att alla unga skall tillförsäkras arbete,praktik eller utbildning. Bakgrunden till den principen ärju den snabbt växandearbetslösheten bland de unga och de fruktansvärda sociala problem som deninnebär- problem somjag inte skall gå in på; de har berörts ulföriigt idebatten här tidigare. Dentillförsäkransgaranti som det talas om i detta sammanhang kräver ju, föratt denskall bli en garanti, styrmedel. En garanti som utställs utan att den somställer ut den har några medel till sitt förfogande som verkligen garanteraratt jobben, praktiken eller utbildningen kommer lill stånd är ju ingen garantiutan i så fall luftiga löften som, om de inte infrias, gör att ungdomarna ännumer kommer att ställa sig vid sidan av ett samhälle som de uppfattar så att detlurar dem. Det är bl. a. därför som sysselsättningsutredningen tagit mycketallvariigt på frågan: Hur skall man kunna arbeta fram styrmedel som kankonkretisera denna garanti? Påett område, som också har diskuterats här , har vi lagt fram förslag omlagstiftning. När det gäller att fl fram praktikplatser, när det gällerkopplingen mellan praktik och utbildning, måste samhället som ett ytterstamedel ha en lagstiftning, som enligt främjandelagens modell ger samhälletförhandlingsmöjligheter gentemot företagen. Man måste ytterst ha möjlighet atti lag föreskriva att företagen har skyldighet att ta fram tillräckligt antalpraktikplatser. Man har jobbat konkret med en punkt som just handlar om vad man verkligen menarmed denna tillförsäkran - hurdet praktiskt skall bli något av den. Glädjandenog slöt en stor och bred majoritet upp bakom sysselsättningsutredningensförslag. De politiska partierna - socialdemokraterna, , ,vpk - och arbetstagarorganisationerna var för förslaget, medan två instanserställde sig helt vid sidan om det, nämligen och - något som inte var oväntat, vilket också visat sig viddebatten . och polemiserade hårt motdenna lagstiftning. Medhänsyn till den mycket breda majoritet som slutit upp bakom utredningensförslag var det med förvåning jag läste regeringens förslag. På de punkter därmoderaterna och motsatt sig utredningens förslag vågarregeringen inte gå på utredningens förslag, utan där närmar sig regeringenmoderaterna och . Det betyder alltså att ochcentern, vilka i utredningen står bakom förslaget om att konkretisera vad manmenar med tillförsäkran, garanti, i regeringsställning hoppar av och närmarsig linje. Man törs inle medverka till en lagstiftning. Det ärläget inför voteringen. Detinger oro inför behandlingen av sysselsättningsutredningens betänkande även iframtiden. Denna utredning har ett större betänkande. Arbete åt handikappade,ute på remiss, vilket berörts i den tidigare diskussionen . får vihär ett regeringsförslag. Även i detta betänkande sluter en stor majoritet uppbakom förslaget om styrmedel för att skaffa fram arbete åt handikappade. Ävenhär tar och en helt annan ståndpunkt. o. m. på det sättet att några ledamöter i utredningen avgett ett särskiltyttrande, där man sagt att man i och för sig velat gå längre än majoriteten ochatt man är missnöjd med i. ex. majoritetens resursförslag. Med hänsyn tillvärdet av en bred majoritet bakom sysselsättningsutredningens förslag, har manändå velat ställa sig bakom majoritetsförslaget och därför har man intereserverat sig för mera långtgående förslag. Motbakgrund av det sätt på vilket man hanterat förslagen i fråga omungdomsarbetslösheten, så måste man ställa sig frågan: Kommer betänkandetArbete åt handikappade att möta samma behandling när vi tar upp denfrågan? förslag väl kommer till regeringen, blir det då så attfolkpartiets och uppfattningar inte dominerar regeringens ställningstagandeutan an-som alltför ofta under den borgeriiga regeringens tid-Gösta Bohmansekonomiska politik får diktera regeringens ställningstagande när det gäller attkonkret anvisa styrmedel, som på något sätt innebär en inskränkning iförelagsledningarnas suveräna frihet? Dagensdebatt är ett ganska dystert omen för behandlingen av sysselsättningsutredningensförslag om de handikappades ställning i arbetslivet och över huvud tagetför möjligheterna att vinna bred majoritet för de styrmedel, som är heltnödvändiga om vi på lång sikt skall kunna lösa de stora sysselsättningsproblemsom dominerat dagens debatt. EVAWINTHER (fp) kort genmäle: Jag vill bara redovisa utskottsmajoritelens ställningstagande ochbakgrunden till detta. Mals säger att garanti kräver styrmedel. Detär möjligt att det behövs ett tillägg till främjandelagen, men vihar ansett att vi i första hand måste undersöka vad frivilliga överenskommelserkan ge. Detfinns skäl att avvakta resultatet av planeringsrådens ochdistriktsar-betsnämndernas arbete, vilket påbörjats. Lål oss avvakta idenna fråga. Delgår att genom överenskommelser fl fram en hel del platser. Vi har 155 000människor, för vilka vidtagits olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En heldel av dessa har beredskapsarbeten. Jag skall redovisa några siffror som gällerde statliga beredskapsarbetena. Under tiden juli 1976-april 1977 skaffade manfram 25 574 beredskapsarbeten. har siffranökat till närmare 31 000 arbeten. Till det kommer de vanliga praktikarbetena,som man anordnar på de permanenta praktikarbetsplatserna. Förstoch främst får vi nu se vad de medel som vi beslutat om och de som vi beslutarom kan ge. Sedan går vi vidare om del behövs. () kortgenmäle: inlägg bekräftar vad jag sade: Den borgeriigautskottsmajoriteten och de borgeriigas företrädare här i kammaren har en heltannan inriktning än den som och hade i utredningen. Därvärderade man de här frågorna som betydligt mer angelägna. Detinger mig stora farhågor att höra hur man från regeringssidannu säger att det finns skäl att avvakta och att om det behövs skall vi ta framstyrmedel. Samma parti som haft en garanti på detta område somsitt huvudsakliga vallöfte anser nu att vi skall se om det behövs någrastyrmedel över huvud taget. Det är ett dåligt omen för det mycket snabbt ökandeantalet arbetslösa, såväl ungdomar som handikappade och andra grupper, attregeringssidan ser hur arbetslösheten snabbt växer -det har belysts tidigare idebatten - och ändå säger att det finns skäl alt avvakta; om det behövsfår vi gå in. EVAWINTHER (fp) kort genmäle: Styrmedlen är inte det viktigaste, . Det viktiga är attvi på olika sätt med gemensamma insatser av planeringsråden ochdistriktsarbelsnämnderna, genom överenskommelser från arbetsförmedlingarnassida, genom kommunala, statliga och privata företag och organisationer får framde arbetsplatser som behövs. MATSHELLSTRÖM (s) kort genmäle: Det är inte mycket kvar av den här ungdomsgarantin. Styrmedlen är intedet viktigaste, säger . Vad som då borde vara viktigt är väl i varjefall en personalförstärkning, ökade resurser för att klara problemet. Här harregeringen lagt fram en proposition om ungdomsarbetslösheten som inte innebäratt man föreslår några nya resurser med anledning avsysselsättningsutredningens förslag. Alltså: varken ökade resurser till följdav förslaget eller ökade styrmedel - vad är det kvar av garantin, ? Andrevice talmannen anmälde att anhållit all till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytteriigare replik. (vpk): När man skall beskriva hur det ser ut på arbetsmarknaden kan mannaturiigtvis bolla väldigt mycket med siffror. Så har skett här och såhar skett i propositionen. Men man glömmer då lätt bort att det är människorman diskuterar, i detta fall unga människor som förvägrats den grundlägganderättigheten i ett samhälle, nämligen rätten till ett arbete. Detviktigaste måste vara att se efter hur många jobb som finns lediga och hurmånga personer som är arbetslösa. Del viktigaste måste vara att skapa nyaarbetstillfällen - det är ju det enda som hjälper. LarsWerner tog upp vpk:s program för hur man inom loppet av ett årskall kunna skaffa fram 100 000 nya jobb i , och jag återkommer till detsenare. Till skillnad från regeringens politik skulle det skapa nyaarbetstillfällen också för ungdomarna. Vpk menar att vad regeringen i ställetförsöker göra är att något mildra den flod av arbetslöshet som vi hotas avgenom den djupgående kapitalistiska krisen. Det gör man genom uppehållandeåtgärder, genom gåvor och subventioner, på ett ofta mycket dyrbart ochineffektivt sätt. Hållerman sig till enkla fakta är läget i stort sett följande: 29 000 lediga jobb och90 000 officiellt arbetslösa, varav över 30 000 ungdomar . Till de90 000officiellt arbetslösa kan man lägga 75 000 i AMS-utbildning, 30 000 iberedskapsarbeten och 45 000 i någon form av skyddat arbete. Till det kommer250 000 förtidspensionärer. Av dem är 33 000 under och många mycket unga.Dessutom håller staten 40 000 anställda i jobb i företagen med utbildning somföretagen får . per anställd för. Härtill kommer hela den doldakvinnliga arbetslösheten. Serman hela denna bild så är ju arbetslösheten i myckel hög. Det är ettförskräckligt gap mellan 29 000 jobb och det som krävs. Dettadrabbar, som många framhållit här , främst ungdomen och bland denna framförallt kvinnorna. Kvinnorna tvingas till hemarbete eller möjligen tilldeltidsarbete med allt vad det innebär av konservering av den traditionellakvinnorollen, en roll som applåderas av den reaktionära veckopressen och andramassmedia, som ser det som ett sätt att dölja den omfattandekvinnoarbetslösheten eller som tar deltidsjobben som intäkt för påslåendetalt sysselsättningen ökar. Ocksåi mitt hemlän, - ett län som har haft detförhållandevis bra vad det gäller sysselsättningen - ökar arbetslöshetenkraftigt. har föriorat i runt tal en fjärdedel avsina industriarbetsplatser. Arbetsmarknaden blir alltmer ensidigt inriktad påservice- och vårdyrken. Men i längden kan man ju inte leva på att vårda och attsälja prylar till varandra. Denna ensidiga inriktning av arbetsmarknadenbegränsar också kraftigt ungdomens valmöjligheter. Det gäller inte bara attkräva jobb, utan det gäller också att trivas med deljobb man eventuellt kan få. Dedåliga tiderna och den ännu sämre arbetsmarknaden i det övriga hardessutom återigen ökat inflyttningen till , vilket gör attkonkurrensen om jobben är mycket hård. I den konkurtensen finns givna vinnareoch förlorare. Arbetsköparna kan välja och vraka. Man får inte vara förgammal och inte för ung, och man flr absolut inte ha problem av något slag. Menproblem är just vad man får om man tvingas gå arbetslös, i synnerhet i ettstorstadsområde som . Arbetslösheten ställer ungdomarna utanförproduktionen och kampen på arbetsplatserna, som är en del av en socialgemenskap. Detta i sin tur innebär självfallet problem, som kan leda tillnarkotika- och andra drogmissbruk, till kriminalitet och till nedvärdering avde egna resurserna. Men det ä' inte ungdomarna som det är fel på, något som bl.a. moderater försöker fl det till, och det hjälper inte med rop på fler poliseroch på lag och ordning. Asocialiteten ligger i stället i det samhälle som förvägrarungdomarna rätten lill arbete - inte hos ungdomarna själva. Frågan om arbetslösheten bland ungdomarna har ytterligare två aspekter.Det gäller inte bara att skaffa fram fler jobb, utan det gäller också attskaffa fram en bra utbildning och ge ekonomiska möjligheter till en sådanutbildning. Det sista har knappt varit uppe alls här . Väldigt många av de förslag som förs fram föratt lösa problemet medungdomarnas arbetslöshet bygger på föreställningen att det räcker med korta,yrkesinriktade kurser. Bättre försedda barn i ekononomisk mening nöjer sig intemed dem. De får tidigt veta hur viktigt det är med en rejäl utbildning. För dembetyder det inte så mycket att studiebidraget är lågt men för andra har detstor betydelse, t. ex. för invandrarungdomarna. Men andra partier blundar isina förslag helt för detta enkla faktum. Vpk har i det fallet krävt studielön,också . Om vi vill göra upp en gång för alla med arbetslöshet och slöseri med mänskligaoch andra resurser så krävs en annan planering av samhället. Vi har fåtthöra flera talare framhålla att vad som krävs är ett konkurrenskraftigtnäringsliv, senast . Också talare från socialdemokratiskt håll harsagt det. Men det är ju detta s. k. konkurrenskraftiga näringsliv som hittillsunder slagit ut hundratusentals människor. Vad som krävsär alltså inte ett konkurrenskraftigt näringsliv, som fungerar enligt de heligamarknadslagarnas principer, utan en planhushållning och en socialistiskplanering. För att återgå till igen - fast exemplenkan mångfaldigas från övriga delar av landet - så har vi stor personalbristinom vårdområdet. avvisades 500 ungdomar somhelst av allt ville utbilda sig lill vårdyrkena. Mängder av ungdomar ville blimålare, elekiriker eller byggnadsjobbare. Men de kom över huvud taget inte in igymnasiet. Över700 byggnadsjobbare går arbetslösa i regionen, sombostadsbristen blir allt värre och som det bara i kommunsaknas 16 000 daghemsplatser. Eller, för att ta ett annat exempel, Stockholmhåller på att förvandlas till en gaskammare, medan kollektivtrafiken får ståtillbaka. Det finns alltså stora behov, men för att tillgodose dem krävs enhelt annat politik. Där kommer jag alltså åter tillbaka till del program om 100000 nya jobb som vi har lagt fram. De områden jag här har räknat upp är någraav dem. Vi har i vår motion till kompletteringspropositionen lagt fram ettkonkret program, som bl. a. bygger på de inventeringar vi har gjort i de olikaregionerna. Vi har också i vår motion anvisat hur jobben skall finansieras.Till skillnad från regeringens politik skulle den offensiva politiken skapajobb och sysselsättning åt ungdomen. Med det, herr talman, villjag yrka bifall till vpk-molionerna. (apk): kommunisterna har i sin motion 1907 visat på en radåtgärder som skulle kunna vidtas för att förbättra ungdomens situation påarbetsmarknaden. Alla de punkter vi har räknat upp såsom nödvändiga har avutskottet besvarats med fem rader. Man har kommit fram till att det pågårutredningar i de frågor där man inle direkt har varit överens. I övrigt har delinte skett någonting.