prot · G10946 · 1977-12-31 00:00:00 — Denär också etl nödrop frän SJ:s egna anställda och från dess fackligaorganisationer, ett nödrop riktat till oss politiker med begäran om hjälp 5 protokoll 1977/78:46-47 att om möjligt stoppa ochi varje fall tala om vad som håller på att hända. Vadär det då som är på gång? Jo, det är de långt avancerade planerna på införandetav en ny styckegodslaxa i vårt land - en omorganisation som innebär att vårkära järnväg skall frakta gods endast mellan 31 olika taxepunkter i vårt land,i princip en enda i varje län! Detbetyder att från en enda plats i varje län skall sedan godset transporteras utöver länet med bil. Detta sker alltså i när vi försöker stimulera tillatt mer effektivt utnyttja den spårbundna trafiken och därmed avlastalandsvägarna en alltför intensiv biltrafik, vilket bör ske av såvältrafiksäkerhets- som energibesparingsskäl. Vi har ju redan nu så trångt påvägarna att vi under vissa veckoslut har förbud för långtradartrafik. Attden planerade nya styckegodslaxan kommer att medföra avsevärt fördyradefraktkostnader för dem som inte händelsevis bor på orter med taxepunkt är fulltklart. Dessa kostnader drabbar näringslivets och fö-retagarverksamhetens redannu hårt ansträngda ekonomi. Skall man köra godset kors och tvärs över länen påsätt som blir följden av den nya organisationen behöver man inte vara särskiltgod ekonom för att förstå att det måste leda till avsevärt fördyrade kostnader. Låtmig exemplifiera mina påståenden och åskådliggöra exemplen med en bild påTV-skärmen. Jagvill sända ell paket från till . Detta får då först fraktasmed bil från till Karistad, . Därefter går det med järnväg frånKaristad till nästa taxepunkt som är - då man fö. passerar ,en sträcka . Sedan återigen per bil från till , 68km. Detta gör en sammanlagd sträcka ! Sträckan är101 km. Ulanatt vara någon större expert på taxor förstår var och en att i stället för engenomgående taxering på järnväg, , delas del hela upp på tre helt skildalaxesträckor på tillsammans . Även om denna operation kan bli billigareför SJ som kapar bort de minst lönsamma delarna, så anser jag det vara pågränsen till samhällsekonomiskt vanvett att genomföra en organisation som kanfå sådana konsekvenser, eftersom följden blir så avsevärt högre fraktkostnaderloialt. Jagskall ta ytterligare exempel: som skall sändas från tillFagersta - en sträcka pä - skall först sändas med bil tillSmedjebacken-Borlänge som är . Därefter järnvägsfrakt ,, och därefter bilfrakt , . Totalt en sträcka på288 km. Sträckan som godset skulle sändas, Smed-jebacken-Fagersla, var alltså32 km. Dethar uppskattats att den föreslagna modellen, om den genomförs, kommer attmedföra en fraklfördyring pä mellan 15 och 50 96. Det finns därför anledningatt tro att biltrafiken helt tar över all befraktning och att de tidigareSJ-kunderna i allt större utsträckning kommer all söka sig till bilföretagen. Idet förslag till styckegodstaxa, enligt vilket bilföretagen skall offerera, harf ö. angetts att det offererade priset skall uppta ärsvolymen minskad med 15 resp. . Dettakan ju tolkas så, att SJ över huvud taget inte är intresserat av styckegodsetutanför terminalerna. Somen direkt följd av den föreslagna omorganisationen kommer ett stort antalSJ-anställda - mellan 1 200 och 1 500 har nämnts - att bli friställda från sinanuvarande arbetsuppgifter. Att pä de berörda platserna klara omplaceringentorde - i varje fall när det gäller de mindre orterna - bli mycket svårt, föratt inte säga omöjligt. Även om statsanställda under vissa förutsättningar harmöjlighet till förtidspension, så uppfattas ändock en sådan lösning som mycketnegativ av de allra flesta. Det är ju meningsfull sysselsättning och intepensionering som de vill ha. Jagifrågasätter starkt om det kan vara rimligt att så genomgripande förändringarsom nu föreslås inom SJ skall kunna få avgöras utan någon som helst prövning avregering och riksdag. Och jag blir närmast bestört när det antyds att inte ensSJ:s styrelse tydligen har att behandla och avgöra beslut av dennastorleksordning, som får så stora såväl trafikpolitiska som regionalpolitiskakonsekvenser, utan att besluten i stället fallas av SJ:s direktion - alltså påtjänstemannanivå. Jag kan inte underlåta att ställa frågan tillkommunikationsministern - som är den högste ansvarige på trafikpolitikensområde i del här landet - om han för sin del anser att detta förhållande kanvara tillfredsställande. Vadär del då som driver SJ-ledningen till denna, jag vill säga extrema och hårdatrafikpolitik? Jo, det är - och här skall jag ta SJ-ledningen i försvar - dessambitioner att till nära nog leva upp till trafikpolitiskabeslut, som innebär all varje rrafikgren skall bära sina egna kostnader. Ochäven om har uttalat att detta beslut skall bort,så är ju det formella ställningstagandet ännu inte gjort, och därmed gälleralltså beslut fortfarande. När inte vi i riksdag och regering beviljarde erforderliga pengarna - och till det är vi medansvariga, bådekommunikationsministern och jag - så kapas olönsamma sektorer bort helt enkelt.Vad det blir för konsekvenser för samhället och för enskilda människor, del ärliksom inte SJ:s sak - det får andra klara av. Attdet från denna talarstol till leda har pekats på den här bristen påsamhällsekonomiskt synsätt förändrar inte sakläget. Men förhållandet kvarstårtydligen tills vi får elt annat trafikpolitiskt beslut. Ettsådant beslut skulle f ö. redan ha fattals här i , om vi inte förrahösten hade fått ett regeringsskifte. Den förutvarande kommunikationsministernhade långt framskridna planer på en ny trafikpolitisk proposition, som skulleha lagts fram under föregående höst eller allra . Även om jag harförståelse för svårigheterna, så tycker jag det är synd att intehar kunnat fullfölja planer och komma med den storatrafikpolitiska propositionen som vi väntat på och där fleratrafikpolitiska utredningar ligger färdiga som underlag. Del är synd därför attdet är så mycket som hinner förstöras under denna väntan. Även om i princip ingaolönsamma bandelar skall läggas ned, i varje fall inte förrän eftermyckel ingående prövningar, är det sä mycket annat negativt som sker, sommedför en försämring och en minskad attraktivitet. Järnvägsstationer stängshelt eller öppenhållandet blir reducerat. Underhållet pä banorna eftersatts medresultat att tågen eller rälsbussarna måste köra med lägre fart, vilket medförlängre restider. Detta tog f ö. upp konkret i sininterpellation. Manblir också verkligt ledsen när man erfar att det förekommer att tåg går ut frånbegynnelsestationerna med ostädade vagnar, osv. Allt detta är ju företeelsersom minskar SJ:s möjligheter att konkurrera och som alltså pä sikt ocksåminskar lönsamheten och ökar underskottet. Jagvill lämna ytterligare elt konkret exempel, ett skrämmande exempel. Det gällerNK-Åhléns AB:s cenlrallager i här i , som f n. har enmycket omfattande godstrafik, enligt uppgift omkring 30 containrar per dag. Avnågon anledning har SJ inte ansett sig kunna förnya fraktavtalet med , fö. en affär på 3,5 milj. kr. , utan detta lär fr. o. m. överläs av ASG. Härhar SJ byggt upp både terminal och stickspår med huvudsaklig inriktning påÅhléns. Risken finns nu att terminalen läggs ned helt och hållet, till men försåväl företagsamheten som allmänheten i denna bygd - om man nu inte skall nämnaden stora mängd gods som härigenom kommer att drivas ut pä de redan hårttrafikerade vägarna i . Nuvilljag rikta en direkt fråga till kommunikationsministern: det överhuvud taget någon trafikpolitisk proposition, och i så fall när? Somjag sade i början av mitt anförande riktade jag min interpellation tillindustriministern, eftersom jag ville ha ett besked om vad regeringen frånregionalpolitisk synpunkt tänker göra för att mildra verkningarna, om deföreliggande SJ-planerna skulle bli verklighet. Det hade också varit intressantatt höra industriministerns syn på dessa frågor i hans egenskap av talesman förcentern. Kan verkligen gå med på den ytterligare försämring avlandsbygdens förutsättningar som de föreslagna förändringarna innebär? Och kancentern verkligen ställa upp pä detta med tanke pä energin? Nuär del ju inte industriministern utan kommunikationsministern som har att svarapä interpellationen. På den första av mina frågor har jag väl fått svar. Den andrafrågan var f ö. direkt knuten till den s. k. Åslingdoktrinen, så den kan jagväl inte begära att få något svar på av . Svaretpå min första fråga uppfattar jag trots allt som positivt. Jag uppfattar svaretså, att om de farhågor som jag här har försökt förmedla från såväl oroligakommunalmän och företagare som från SJ-anställda är befogade, kommer regeringenhelt enkelt att inskränka SJ:s möjligheter att genomföra planerna. Att SJ undersädana omständigheter måste få kompensation för det underskott som dåuppkommer lar jag för givet. Jag ställer därför frågan om jag uppfattat herrTuressons och regeringens ställningslagande riktigt. Kan man också tolkainterpellationssvaret så, att man i väntan på dentrafikpolitiska propositionen, som såvitt jag förstår måste innehålla elleliminerande av beslut, är beredd att "frysa" SJ:sverksamhet på ungefär dagens nivå? Det skulle i sä fall innebära att merövergripande förändringar "som strider mot viktiga sysselsätlningsmåleller andra mål för regionalpolitiken och samhällsekonomin", som det ståri interpellationssvaret, skulle underställas regeringen för prövning. ordförande har riktat ett par frågortill kommunikationsministern. Tyvärr har utskottets ordförande inte möjlighetatt la emot svaret här i kammaren och har därför uppdragit åt mig altgöra detta. Jagber att få lacka för svaret på de båda frågor som har riktal tillkommunikationsministern. Jag konstaterar emellertid att del är ett ganskamagert svar. har frågat hur SJ:s väntade förändring avstyckegodshanteringen kommer alt påverka kundernas kostnader och personalenssysselsättning. framhåller kommunikationsministern att utredningen inte ärklar och att det är för tidigt att säga hur en ny styckegodshantering kan kommaatt påverka kundernas kostnader och vilka personalförändringar som kanuppkomma. Detär i vårt land tydligen bara kommunikationsministern som inte vet vad följdernablir i dessa avseenden. Det har både från de anställda och från SJ-ledningen gjortsuttalanden innebärande att det blir en betydande personalminskning ochavsevärda kostnadsökningar för kunderna. Vihade en trafikpolitisk debatt här i kammaren . Jag skall inteupprepa de synpunkter som och jag framförde i den debattenutan vill bara hänvisa till de deklarationer som vi då gjorde frånsocialdemokratiskt håll. Det som händer när det gäller styckegodshanieringeninom SJ går egentligen, herr kommunikationsminister, precis på tvärs mot ensamhällsekonomiskt inriktad trafikpolitik som samtliga politiska partier iSveriges riksdag har ullalat sig för . Det går också påtvärs mot de målsättningar som en enhällig trafikpolitisk utredning harformulerat. Det har inte heller ett uns med regional trafikplanering att göra. Därförär det naturligtvis, herr talman, ytterst beklagligt alt del här kan ske. Ochatt det kan ske beror pä att inte har fått möjlighet att la ställningtill den trafikpolitik vilken vi har varit överens om att vi skulle formuleraoch för vilken beslulsunderiag i princip finns inomkommunikationsdepartementet. Det är ytterst beklagligt. Kommunikationsministernsäger i sitt svar till trafikutskottets ordförande bl. a. följande: "Föratt järnvägen skall kunna behålla sin konkurrenskraft är det nödvändigt att SJfortlöpande får söka efter och pröva effektivare driftformer. En effektivtfungerande transportapparat är också en förutsättning för att svensk industriskall kunna förbättra sin konkurrenskraft." Jagvill till instämma i detta yttrande. Självfallet måste SJ, liksom allaandra affärsdrivande företag och svenska industrier, se till att kunna behällasin konkurrenskraft och driva sin verksamhet effektivt. Det som är såbeklagligt i del här sammanhanget är ju att SJ, i stället för alt visaambitioner alt effektivisera sin verksamhet försöker att pä något sätt kommaifrån denna. Kommunikationsministern säger också i svaret - och det är enintressant formulering herr talman! - när det gäller personalens engagemang iden här utredningen: "Frågan har i vederbörlig ordning diskuterats medpersonalorganisationerna." / vederbörlig ordning har den diskuterats medpersonalorganisationerna - vad menas med det? Jo, att "generaldirektörenunder tiden besökt samtliga trafikdistrikt för sådanadiskussioner". Det är naturligtvis bra. Men vad har då de anställdasorganisationer sagt? Accepterar de statsanställda de nya målsättningarna frånSJ-ledningen? och övriga personalorganisationer har beklagat den bristandeplaneringen inom SJ när det gäller styckegodstrafiken och framfört som sinmening att SJ måste klart uttala målsättningen för styckegodstrafiken iframtiden. Personalsidan är också införstådd med att åtgärder måste vidtas inomSJ för att få till stånd en resultatförbättring. Personalen är alltså beredd påatt en hel del förändringar av taxorna vidtas. Men SJ måste se till, sägerpersonalen, att vidta positiva åtgärder - SJ skal! således inte bara tillgripakostnadssänkande åtgärder genom personalinskränkningar utan också se till attvolymen ökas, sä att det blir mer styckegods. Personalen menar allförsäljningsorganisationen och ledningsfunktionen inomslyckegodsadministrationen måste förstärkas och vill därför ge SJ:skundtjänstgrupper ökade möjligheter att verka. Vidare kräver personalen ökaddelegering av uppgifter som utförs av de regionala försäljningsorganisationernaner till de enskilda delarna i företaget. Personalensäger också att det är lämpligt att en central ledningsfunktion tillskapas föratt uppnå bättre samordning och planering och anser vidare attplaneringsområdenas ställning i organisationen måste förstärkas. Jagtror, herr kommunikationsminister, att det inom SJ måste komma till stånd någonform av annat tänkande. SJ måste delegera ner beslutsprocessen och se till attföretaget får en aktiv marknadsföring. är det tyvärr sä att man måste gåtill centralförvaltningen sä fort det är fråga om att göra en affär. Del är enbyråkrati som är väldigt besvärlig. Detta verkar naturligtvis hämmande för SJ,som då inte fär den volymökning och de kunder som skulle förändra ochförbättra situationen. , som vi alla vet, för SJ bekymmersam ekonomisk situation, som kanske i ochför sig icke i sä stor utsträckning beror på SJ självt som på del allmännakonjunkturiäget, tycker jag att man där, i stället för att kapitulera ochminska - jag skall inte säga friställa, eftersom det inte är någon som blirfriställd inom - personalvolymen med kanske bortemot 1-500personer, och öka på kostnaderna för kun- derna med kanske uppemot30 "(i, skulle försöka få en sådan aktivitet att SJ kunde öka volymen ochdärigenom erhålla en ökad omsättning, varigenom SJ skulle kunna minskakostnaderna. Jagtycker att det är nödvändigt att vi politiker inte bara står vid sidan om ochkonstaterar vad som sker, utan vi måste - trots att vi icke har formuleratnågon ny trafikpolitisk målsättning genom ett riksdagsbeslut - utnyttja demöjligheter som ju måste finnas för att försöka att på något sätt medverka iden fråga vi nu diskuterar på ett positivt sätt. Eftersomkommunikationsministern väl känner från sin mångåriga lidinom , förväntar jag mig att han i nästa replikomgäng kan ge ettlugnande besked till oss här i som ställt frågor och interpellationer,men kanske framför allt till människorna ute i vårt land som är oroliga för vadsom händer inom statens järnvägars område. är på grund av utrikes uppdrag förhindrad all ta emotsvaret på sin fråga om SJ:s godshantering. Jag gör det i hennes ställe, och jagvill börja med att tacka kommunikationsministern för svaret. Tyvärr kan jaginte finna några direkt klara svar på de olika delfrågor som harställt. Jagvill först ta upp frågan om huruvida SJ:s planer på att koncentrerastyckegodshanteringen till ell fåtal orter är förenliga med riktlinjerna förtrafikpolitiken. På den frågan ges inget direkt svar, men jag hoppas attföljande mening i interpellationssvaret kan uppfattas som etl svar i dettasammanhang: "Om utredningen skulle visa sig leda också till förändringarsom strider mot viktiga sysselsätlningsmål eller andra mål förregionalpolitiken och samhällsekonomin, kommer regeringen självfallet attöverväga åtgärder för att mildra de negativa effekterna." Denandra frågan som ställde gällde om kommunikationsministern anseratt den information som skett till berörd SJ-per-sonal varittillfredsställande. I svaret sägs att frågan i vederböriig ordning diskuteratsmed personalorganisationerna och att generaldirektören besökt samtligatrafikdistrikt för sädana diskussioner. Trots detta har SJ:s planer för mångaav de berörda SJ-anställda kommit överraskande genom alt massmedia, såsomfallet synes ha varit exempelvis i , varit först med att informera. Dentredje frågan gällde om kommunikationsministern är beredd att medverka till åtgärdersom innebär att SJ:s godsservice ej försämras genom nedläggningen avgodshanteringen i . Jag har förståelse för att kommunikationsministerninte i svaret uttalar sig om varje ort, men det hade varit värdefullt att fåett generellt uttalande gällande alla de orter som drabbas. Det jag nyssciterade ur interpellationssvaret kanske skall ses som svar även på dennafråga. Förde många orter som förlorar slyckegodshanlering om förslaget genomförs betyderdel lägre sysselsättning inom SJ och säkerligen högre kostnader och försämradservice för alla dem som utnyttjar SJ:s stycke- Enförsämrad service skulle för berörda orter innebära också en försämradinfrastruktur och göra dem mindre konkurrenskraftiga jämfört med de storacentralorterna i resp. län. De orter det gäller har redan svårigheter, och dekämpar för att undvika ytterligare minskningar i befolkningsunderlaget. Etlstort regionalpolitiskt stöd har utgått och utgår till dessa orter för att deskall kunna klara sysselsättningen. Ettgenomförande av SJ:s förslag skulle alltså bli negativt ur regionalpolitisksynpunkt och skulle kanske främst motverka strävandena att uppnå balans inomlänen. SJ:sförslag innebär att transporter överflyttas frän järnväg till landsväg, vilketär tvärtemot strävandena att utnyttja järnvägarna så mycket som möjligt och fäen ur både miljö- och resurshushållningssynpunkt avvägd trafikpolitik. Redan nuär del allmänt för myckel trafik på landsvägarna och för litet trafik påjärnvägarna. Skulle stora delar av styckegodset dirigeras ut på våra förutöverbelastade vägar kan det ge utslag i fler trafikolyckor, ökad belastning ochsamtidigt etl slöseri med energi och en snabbare nedslitning av vårt vägnät. I frågan hänvisas till förhållandena i och län.Jag vill något erinra om förslagets följder för mellersta , förVästernorrlands och . I de här båda länen föreslås attstyckegodshanteringen centraliseras till , och Östersund.Det betyder i att orter som Ange, , ochSollefteå förlorar godshanteringen. Ange är ju en ort som en gång byggdes uppkring SJ:s verksamhet. Under de två senaste årtiondena har sysselsättningeninom SJ där successivt minskal och därmed har även kommunens befolkningstalgått tillbaka. Föreliggande förslag skulle innebära en ytterligare nedgång avsysselsättningen och en försämring av den service som Ange kan erbjuda deföretag man försöker få lokaliserade dit. Det är att märka alt det är tio miltill , som då är närmaste järnvägsstation med styckegodshantering. Enannan del av är , vars problem är väl kända förkammaren. SJ:s förslag innebär att närmaste styckegodscen-iraler blir Sundsvalloch , och det finns risk för att delta kommer att innebära en nynegativ faktor för det här hårt drabbade området i vårt land. De trekommuncentra det gäller får 5 ä 10 eller kanske till närmastestyckegodscentral om man väljer de bästa landsvägarna. Enjärnvägslinje som berör både och ärFors-mo-Hoting-banan. Den är redan förut en hotad handel och risken föreliggerför att omläggningen av slyckegodstrafiken innebär ett ytteriigare hot. Trafikpolitikenkan inte ses ensidigt ur SJ:s förelagsekonomiska synpunkt utan måste i ställetses ur allmänt samhällsekonomiska perspektiv. Vad som kan vara ekonomiskt förSJ kan bli negativt och dyrbart för andra verksamheter.Trafikpolitiken är en viktig faktor inom regionalpolitiken. Strävan måstedärför vara att genom trafikpolitiken skapa så likartade förutsättningar sommöjligt för olika orter, för att nå balans mellan de olikalänen och inom de olika länen. Risken är ju att en utveckling fortsätter inomvarje län där länens primära centrum blir allt större och övriga orter alltmindre. I det här fallet är det i huvudsak primära centra som blirstyckegodscentraler. Jaghoppas all kommunikationsministern använder sitt inflytande så att SJ:sverksamhet blir ett instrument för en positiv regionalpolitik och en positivsysselsättningspolitik. Därmedber jag än en gång att få tacka för det svar som kommunikationsministern hargett på fråga. I den här debatten vill jag först vidarebefordra några lokalasynpunkter till kommunikationsminister . IHälsingland har vi mött protester frän allmänheten, från företag och fackligaorganisationer, som reagerat mot SJ:s planer på att helt lägga nedstyckegodshanieringen vid järnvägen inom vårt landskap för att i stället övergåtill landsvägstransporter och centralisering av verksamheten till en endagodsterminal för hela , i . Allmänheten är välmedveten om de miljö- och trafiksäkerhetsmässiga problem som hänger samman medväxande bilism och tunga transporter på våra landsvägar. Deorter i , som är utsedda att drabbas av SJ:s planer pånedläggning av styckegodshanteringen, är , , ochLjusdal. Om sedan även SJ:s planer på Oärrblockering fullföljs ochtågklarerarna dras in, kommer även järnvägsstationerna i stor utsträckning attvara obemannade. IBollnäs har SJ tidigare spelat en betydande roll som arbetsgivare. Men undanför undan har vi upplevt att SJ på område efter område har avvecklat ochcentraliserat sin verksamhet, något som sammantaget har drabbat kommunen hårt.En gång i tiden hade SJ ca 1 500 anställda i , är det ca 500. Motden här bakgrunden kan det tyckas att godshanteringen, som sysselsätter15-20 man i och ett 50-tal i hela landskapet, inte skulle ha så storbetydelse. Men om man betänker att kommunen inte är så stor och välutveckladnär det gäller industriell sysselsättning, så har varje arbetstillfälle sinbetydelse, inte minst med tanke på den stora arbetslöshet som råder. Tidigarehar jag tillsammans med representanter för vår kommun och berörda fackligaorganisationer uppvaktat såväl förre kommunikationsministern somSJ-chefen om SJ:s olika verksamheter i , och då speciellti fråga om järnvägsverkstadens framtid och möjligheter att fortsätta samtförhoppningsvis även utveckla nya aktiviteter. Inovember månad gjordes en ny uppvaktning här i införriksdagens trafikutskott. Del gällde då bl. a. den nu aktuella styckegodshanteringenoch frågan om SJ:s godsmagasin som brann ner vid en eldsvåda i början avåret - en fråga som ännu inte är löst. Förslagetom centralisering till etl 30-tal godslerminaler för hela landei och ca 550 s.k. bilpunkler innebär inte bara ökade miljöproblem och trafiksäkerhetsrisker påvåra vägar; som jag ser det måste det även vara en kapitalförstöring att inteutnyttja den stora kapacitet som vårt järnvägsnät utgör. Jag är inte hellerövertygad om att förslaget kommer att innebära bättre service eller några lägrekostnader för SJ:s kunder. Eftersomgods- och transportpolitiken utgör en del av trafikpolitiken vill jag redovisaen del synpunkter. Frånsåväl borgerligt som socialdemokratiskt häll har det ofta riktats kritik mot)trafikpolitiska beslut, en kritik som jag i flera avseenden tyckerhar visat sig vara befogad.