prot · G10955 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är självklart att densvenska polisen samarbetar med poliser i andraländer. Gjorde den inte det skulle den inte fullgöra sina uppgifter på etteffektivt sätt enligt de riktlinjer som statsmakterna har gett den. Men det ärsamtidigt fullständigt klart alt när regeringen tar ställning i ettutvisningsfall är del en hel rad uppgifter som ligger till grund för sådanabeslut. Självfallet finns bland de uppgifterna polisens rapporter om vad somfaktiskt har hänt. Där finns också utskrift av de förhör som gjorts med deinblandade personerna. Till detla kommer inlagan från det Juridiska ombudet.Självfallet finns också möjligheter för mig och andra som agerar i sådana härfall all ställa kompletterande frågor för att få saker och ting ordentligtbelysta. Det är t. ex. inte på det viset att vi noterar att den franskapolistjänsten har sagt någonting om en viss person, och så blir han omedelbartutvisad av . Del är en karikatyr som är för grov för attvara effektiv ens för de demagogiska syften som är ute i. Däremothar en liten poäng när han ställer frågan: Var det någon meningmed alt utvisa den aktuelle brittiske medborgaren, som gåi' fri? Detla visarnaturligtvis på en svaghet i förfarandet. Jag har därför vid ett par tillfällenockså sagt alt det vore önskvärt om man kunde få lill stånd en sådan ordningatt del land i vilket en utvisad hör hemma kunde ställa vederbörande införrätta. Men exempelvis den brittiska lagstiftningen medger inte alt någon ställsinför rätta för gärningar som begåtts i annat land. Därför uppstår den här ioch för sig inte särskilt önskvärda situationen. Låt mig lill sist bara säga, herr talman, alt jaginle tycker att terroristlagstiftningen är någonting som vi har anledning attglädja oss åt. Men vi har ännu mindre anledning att glädja oss åt terrorismen,och så länge den finns tvingas vi tyvärr också ha den här typen av lagar. (vpk): Jag skall väl tacka för svaret på frågorna. Jag vill dock notera att detvå sista leden i anförande på ett även för denna kammaresförhållanden ytterst elegant sätt slår ihjäl varandra. Om man erkänner altlagen i ett mycket bestämt och uppmärksammat fall har gett hellotillfredsställande resultat, all man inte har något som helst skydd mot någonterrorism, och åberopar att den är nödvändig för att skydda oss motterrorismen, då har man ju begått en ganska grundlig logisk kullerbytta. Menjag skall hålla räkning för att han var äriig nog att öppetbesvara frågan om . Med det har han faktiskt visat på den tveksamhetsom varje klok människa måste känna inför denna typ av lagar. Det hade,som väl själv antyder, varit bättre all låla svara ien normal siraffprocess och döma honom eller frikänna honom, så hade den sakenvaril klar. Då hade man uppnått det skydd som man hade behövt därest han varitskyldig, och man hade undgått skammen att drabba en oskyldig, därest han hadevarit oskyldig. har man uppnått varken det ena eller det andra, och det ärtypiskt för denna sorts undantagslagar. Somalla högl uppsaiia personer försöker lillämpa den klassiskalekniken mol opponenler av lägre rang och dignitel, nämligen att påstå alt deinte riktigt vet vad de pratar om, all de blandar ihop saker och ting - alt jagblandar ihop indiciebevisning med frågan om indirekt skuld, "guilt byassociation". Det gör jag nu inle. Jag har myckel väl klart för mig vilkatyper av misstankar som jag här har anfört exempel på. Omman, efter att har beslutat alt indirekt skuld icke skall tillämpas,som en belastande omständighet gentemot en misstänkt anför alt maken lill denmisstänkte har studerat tillsammans med en känd terrorist, gått på sammauniversitetskurs, då kan jag inle förslå annal med milt enkla, lantliga förståndän att delta är ett exempel på "guilt by association", indirektskuld. Misstanken knyts alltså inle lill den misstänkte själv utan till ensläkting, som i sin tur har haft ell fullständigt irrelevant samband med enterrorist - eller en person som misstänks för att vara terrorist. Sedanfick jag inle svar på den fråga som gällde huruvida anser all detär en tillfredsställande ordning all en misstänkt får sig förelagd en uppgiftsom kommer från en s. k. trovärdig men hemlig källa. Om nu handlingarna skallvara hemligstämplade, varför kan då inte den misstänkte få la del av varifrånuppgiften kommer och vad den egentligen avser i lid och rum? Jag kan inte seall delta är en tillfredsställande rättssäkerhet, och Jag förmodar att inteheller , om han är uppriktig, anser det. Slutligenlill frågan om den utländska säkerhetstjänsten. Det är klart att om del finnsbrister i rättsförhållandena i andra länder så behöver man för den skull inteutdöma alla uppgifter som kommer från och allt samarbete som förekommer medsäkerhetstjänsterna i de länderna. Men anledningen lill att jag här har tagitupp denna fråga är att uppgifter från utländsk säkerhetstjänst, framför alltdet franska Sijreté, uppenbarligen har vägt synnerligen tungt i ett paruppmärksammade utvisningsfall. Då ställer jag mig frågan: Denna franskasäkerhetstjänst, ledd av den ökände ministern , som också idet i delta avseende rätt toleranta gjort sig känd som instigatör avett antal grova rättsskandaler, denna säkerhetstjänst som vid flera lillfällendeltagit i eller uppmuntrat slalsfientlig verksamhet, är den en lämpligsamarbetspartner för den svenska polisen i den här verksamheten? Kan man lilapå uppgifter från en så korrupt organisation? All en polismakt är konservaliveller reaktionär lill sin inriktning är ju ganska vanligt, men här handlar det alltså om enorganisation som varil inblandad i grova olag-ligheler. Då bör man väl ändåställa sig tveksam till en lagstiftning som under så bristande kontroll som nuär fallet tillåter alt avgörande bevisvärde fästes vid uppgifter ochanklagelser som kommer lill från denna franska säkerhetstjänst. OLLEWÄSTBERG i (fp): Jag konstaterar att först påpekar att den gamlaterroristlagen har avskaffats och heter spaningslagen, för att i nästaandelag själv tala om den nuvarande lerrorisllagsliflningen. Attden ursprungliga terroristlagen har splittrats upp i två lagkomplex förändrarinte den grundläggande kritiken mot lerrorisllagsliflningen. Visst har delskett förbällringar års ursprungliga terrorisllag, men deförbättringarna har också inneburit att lagen har blivit än mindre effektiv.Inte ens den riksåklagare som regeringen utsett till ny rikspolischef haransett all den nuvarande spaningslagen ökar förutsättningarna att förebyggaterrorism utöver de möjligheter som vår ordinarie lagstiftning ger. Låtoss se hur det förhåller sig i praktiken! Låt oss la flygplanskapningar - ettav de vanligaste terroristdåden. Antingen är en person misstänkt för attförbereda flygplanskapning, och då har ärendet nått förundersökningsstadiet.Då kan han enligt utsättas för t. ex.telefonavlyssning. Eller också är denne person inle alls misstänkt för allvilja kapa något plan, och då vore del horribelt att sätta in telefonavlyssning.Om man vill behålla lagens praktik, då är lagen ineffektiv och kan avskaffas.Men är del lagens teori man är ute efter, då accepterar man en lag som avvikerfrån de rättsprinciper som har varil vägledande för svensklagstiftning. Det är klart att vi kan göra oss av med terroristlagstiftningen, mendärmed gör vi oss också av med en någorlunda effektiv metod att bekämpaterrorism. Närvi talar om utlänningslagstiftningen gäller det inte så myckel lagensutformning som om vi skall ha en lagstiftning som ger oss en möjlighet attutvisa personer som vi på goda grunder kan anta vara terrorister. Det är deldebatten egentligen gäller. menade alt exemplet skulle vara belysande för hurmeningslös lagen är - jag antar att han då syftar på den lag som denna debattgäller, nämligen spaningslagen. Det är bara det att spaningslagen inle hartillämpats i fallet . Om vi hade fatlat beslut om utvisning men inteverkställt det utan han hade gått omkring här i , då hade vi kunnatanvända spaningslagen för att med dess hjälp övervaka honom. Men del har vi alltsåinte gjort. Det är ett helt annal problem som tar upp när handiskuterar denne brittiske medborgare, nämligen lagstiftningen i ett annatland, i . Sedanär del faktiskt på det sättet, , att ni gör er skyldig lill entotal sammanblandning av indiciebevisning och begreppet guilt by association.Vi kan inte utvisa någon därför att maken till vederbörande råkar studerapsykologi på samma kurs som en som är känd för terrorism. Vi kan inte hellerutvisa någon för alt vederbörande har sagt det ena eller det andra enligt entidningsuppgift. Vi kan över huvud taget inte utvisa någon på några av degrunder som nämnde i sin långa rad av frågor. Däremot är del möjligtalt olika bitar av den typ som gav exempel på kan ingå i enindiciekedja med någon sorts relevans för en utredning. Men principen guilt byassociation kan inle användas som utvisningsgrund eftersom del krävs ettpersonligt rekvisit för utvisning. Vi kan t. ex. utvisa människor bara om dehar en ledande ställning i en erkänd terrorislorganisation eller om vi harkonkreta skäl alt anta att de kommer all begå terrorhandlingar här i riket. Delär inte heller på det sättet att vi kan nöja oss med en rapport där det ståratt det och det har sagts av en trovärdig källa. Vi måste gå vidare och kollaom denna källa är trovärdig eller inle. Alltdet material som slår till förfogande för regeringen i sådana här fall ställsockså lill de juridiska ombudens förfogande och därmed till förfogande för demänniskor som uivisningsbeslutet gäller. (vpk): Det är litet tröttsamt att behöva påminna om all detsenaste han sade uppenbarligen inle kan vara riktigt. Om man ställer tillförfogande för en anklagad eller dennes juridiska ombud en uppgift som kommerfrån en anonym person, vilken den anklagade och det juridiska ombudet aldrigfår se, och som avser förhållandena som av polisen icke närmarepreciseras, hur i all världen skall man dä kunna säga att det blir någontingkvar av den anklagades rätt att försvara sig? Och ändå erkänner att sådana omständigheter mycket väl kan ingå i den indiciekedja somleder till långtgående ingripanden mot människor. Sistoch slutligen: säger att visst kan vi göra oss av medterroristlagstiftningen, men då mister vi ett viktigt skydd. Jag skulle, somjag har gjort tidigare, vilja hävda att raka motsatsen är fallet. Den dag dessaundanlagslagar faller blir frågan om alt styrka en misstanke eller fullföljaett spår när det gäller de verkligt fariiga, de riktiga terroristerna, såviktig och måste bedömas och hanleras så grannlaga att man får en verkligteffektiv terroristbekämpning och icke denna sammanblandning av relevantapersoner med irrelevanta, av potentiellt skyldiga med potentiellt oskyldiga. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels motionerna nr 72 av OlleWästberg i Slockholm m. fl. och nr 106 av m.fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition. Densom vill att kammaren bifaller hemställan i betänkandet nr14 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nei har kammarenbifallit motionerna nr 72 av i Slockholm m.fl. och nr 106 av LarsWerner m.fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöier ha röstat för ja-propositionen. Då OlleWästberg i Slockholm begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: 1977/78:15 med anledningav propositionen 1977/78:67 med förslag om ändring i lagen (1974:8)om rättegången i tvistemål om mindre värden, m. m. jämte motion. §3 Åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten betänkande 1977/78:16 med anledning av motion om åtgärdermot den ekonomiska brottsligheten. Enligt all vedertagen praxis borde jag nu stå här och vara tacksam överden positiva skrivningen i ulskottsbetänkandet. Men några positiva skrivningarlär inte minska den ekonomiska brottsligheten i del här landet. Jag finner detoerhört beklagligt alt utskottet inte låter dessa skrivningar leda till någrakrav på regeringen. Utskottet håller med om allt och bekräftar alla uppgifter imotionen om hur allvarlig den här typen av brottslighet är. Trots det blirslutsatsen att man inle ens anser sig nödsakad att ge regeringen till kännasina uppfattningar om vad som måste göras. Närvi skrev den här motionen hade vi tänkt precisera våraförslag till åtgärder i en lång rad punkter. avstå från detta avkonstitutionella skäl - hur konstigt det nu än kan låla. Skäletär inte utan intresse. Det visade sig nämligen att en sådan åtgärd skulle hamedfört att motionen måste behandlas i praktiskt taget alla utskott i dennariksdag. Den ekonomiska brottsligheten är av den karaktären att den ingriperpå så många områden i samhällslivet att åtgärder mot den sorterar under deflesta departement. Ettav problemen är au samhället och de brolisbekämpande institutionerna inle ärorganiserade på ett sådant säll, att del finns någon myndighet som haröverblick över hela fältet och kan åstadkomma samordnade insalser mot denorganiserade och ekonomiska brottsligheten. Det var skälet till alt vi tillslut valde att ställa krav på en utredning. Nuhar utvecklingen sedan vi skrev motionen varit sådan att vi inte ens självaämnar yrka bifall lill motionen. Men jag är så missnöjd med Justitieutskottetsbehandling av denna allvarliga fråga att Jag måste ta kammarens lid i anspråkför all så kortfattat som möjligt framföra mina synpunkter. Delsom framför allt har hänt är all tillsatt en arbetsgruppmot organiserad och ekonomisk brottslighet. Arbetsgruppen har lämnat en rapportom denna brottslighets omfattning och ell program för hur den skall angripas.Rapporten ger en skrämmande dokumentation av omfattningen av den organiseradeoch ekonomiska brottsligheten som på alla punkter stämmer med de bedömningarsom gjorts i vår motion. Man kanske skulle kunna säga all vi snarareunderskattat omfattningen av denna brottslighet. Ioch med denna kartläggning har vi som politiker fått de fakta på områdel som ärnödvändiga för att fylla den uppgift vi har att fatta de beslut som krävs förall komma till rätta med de problem rapporten avslöjar. Situationen är heltenkelt sådan all del inle går att försvara att samhället inte vidtarkrafttag för att bekämpa den brottslighet vi nu vet finns och som i stort settagerar ostörd. Riksåklagaren,den blivande rikspolischefen, säger i ett yttrande till : "Denya formerna av ekonomisk kriminalitet måste ges hög prioritet i denbrolisbekämpande verksamheten. Denna kriminalitet kan medföra allvarligastörningar av samhällsekonomin och leda till en orättvis fördelning avskattebördorna och luckra upp de etiska normer som måste finnas inom näringslivoch samhällsförvaltning. Ensidigheteller brist på balans i användningen av de tillgängliga resurserna där manlåter de stora löpa men fångar in de små resulterar oundvikligen i enförtroendekris för rättsväsendet." Denorganiserade och ekonomiska brottslighetens natur är sådan att den bara iundantagsfall anmäls till polisen eller till annan myndighet. Och i de fall denkommer till allmän kännedom, eller anmäls till någon myndighet, är bristerna ipolisorganisationen och bristen på samordning mellan polis, åklagarväsende ocht. ex. skattemyndigheten sådan att nå- 11 protokoll 1977/78:54-55 Nr 55 gon effektiv brottsbekämpning inte kan ske. Det var skälet till altriks- den polisstyrelsenhos regeringen begärde alt få genomföra en ny organisation "" ' ' förenar kravet på samordning och skapar möjligheter lill en effektivare spaningsverksamhet på den här brollssektorn. Åtgärder mot den självavslöja dessa brott, eftersom anmälningar inte görs av allmänheten. ekonomiska Jag menar att det är nödvändigt att tarpå sig ansvaret för brottsligheten attbeslut fattas så alt denna organisation kan genomföras och arbetet medbekämpningen av den organiserade ekonomiska brottsligheten möjligt kankomma i gång. Dethade, enligt min mening, varit på sin plats att givit uttryckför denna uppfattning och klart givit regeringen till känna vad man förväntarsig. Inte minst är jag förvånad över att mina egna partikamrater i utskottetunderlåtit att la tillfället i akt alt ställa sådana krav. Nuhar utskottet valt alt uttrycka sig så här: "Brottsligheten är också oftasådan att den medför synnerligen allvarliga sociala och samhällsekonomiskaskadeverkningar. Mot denna bakgrund vill utskottet i linje med önskemålen imotionen understryka att det är mycket angeläget alt samhället sätter inkraftfulla åtgärder för att möta den organiserade och ekonomiskabrottsligheten." säger kan Jag i och för sig fullständigt instämma i. Problemet ärbara att utskottet genom en sådan skrivning vall all överlåta till regeringenatt själv tolka vilka åtgärder som följer av denna skrivning. Och jag är långtifrån övertygad om alt regeringen drar de rikliga slutsatserna och genomför deåtgärder som är nödvändiga för att åstadkomma de förändringar somjustilieutskottet kräver. I stället finns det anledning att befara altregeringen kommer att vidta åtgärder som inle innebär några verkligaförändringar inom överskådlig framtid. Närjag frågade justitieministern vilka åtgärder regeringen avsåg att vidta med anledning av om den eko nomiska brottsligheten, fick Jag ett svar som på ingen punkt kunde stilla min oro. Han hänvisade till polisutredning och tryckte på att polisen i årets budgetproposition fåll medel till tio nya polistjänster för att bekämpa denna brottslighet. Hos justitieministern fanns inle ett uns förståelse för alt det fordras en radikalt ny organisation, som f ö. polisen själv begär, för att komma lill rätta med de problem vi nu talar om. Enligt de uppgifter som läcker ut från kanslihuset har vi inte heller något annat att vänta oss av den budgetproposition som skall komma . Regeringen väntas plussa på ett antal nya tjänster och tror sig därigenom kunna skaffa sig ett alibi. Det skall se ut som om man gör något åt den ekonomiska brottsligheten. Men det hjälper inte alt tillsätta fler tjäns ter på bedrägerirotlarna, när polisen själv anser att den nuvarande or ganisationen är sådan att man inom den inte kan utföra ett effektivt arbete när del gäller alt bekämpa den organiserade och ekonomiska brotts ligheten. Det är bara att kasta goda pengar efter dåliga. 162 är i sill betänkande inne på enliknande tanke och skriver så här:"Frågor om ökade insatser i dessa hänseenden övervägs f n. i regeringenskansli inom ramen för arbetet på nästa års budgetproposition." Eller ärman inte det? Har man kanske, vilket Jag hoppas, också i Justilieutskottetinsett hur orimligt det är alt 99 96 av polisens resurser används för altbekämpa en brottslighet som i ekonomiska mått handlar om av brottsligheteni , medan av polisens resurser avsatts lill att bekämpa 99 96 avbrottsligheten? Ställersig justilieutskottet också bakom det självklara kravet alt de nya kunskaper vifått om all del förhåller sig på del här sättet innebär att vi måste genomföraen omprioritering av polisens arbetsuppgifter? I så fall är Jag glad över del,men beklagar att ulskotlet i sin skrivning inte uttryckt sig tydligare än manhar gjort. Ansvaret för att en sådan omprioritering genomförs kan nämligen inleläggas på polismyndigheten, utan det är en politisk fråga som fordrar klara ochentydiga ställningstaganden från regering och riksdag. Dekrav på en översyn av lagstiftningen som vi framfört i motionen anser jag istort sett tillgodosedda genom alt regeringen givit brottsförebyggande rådet iuppdrag att genomföra en sådan. Arbeteti brottsförebyggande rådet skall ske under ledning av en grupp parlamentariker,och det tycker jag är myckel tillfredsställande. Det här är ett arbete sommåste utföras under politikernas aktiva medverkan. Den ekonomiskabrottsligheten är ell så stort problem att politikerna inle får dra sig undanansvaret för dess bekämpning, ulan aktivt medverka i det arbetet. Jagtror t. o. m. att man borde ge denna styrgrupp i brottsförebyggande rådet ännustörre befogenheter - eller skyldigheter. Jag har uppfattat det så att detarbete som skall utföras i rådet inte bara går ut på att se överlagstiftningen, utan att arbetsgrupperna också skall fungera som en kommissionmed skyldighet att successivt föreslå praktiska åtgärder för att effektiviserakampen mot den ekonomiska och organiserade brottsligheten. Det brådskarmed åtgärder. I den kriminalpolitiska debatten har särskilt framförts kritik mot att samhällets brolisbekämpande re surser nästan uteslutande har inriktats på traditionell vålds- och förmö- genhelsbrottslighet, medan den snabbt växande ekonomiska brottslighet som vuxit fram, t. ex. skatte-, valuta- och miljöbrott, inle angripits med motsvarande resurser. .;; Imånga polisutredningar, i undersökningar som utförts av ochskattemyndigheterna samt i reportage i press, radio och TV har förts fram bevispå en snabbt växande och utbredd brottslighet som rör stora ekonomiska ochsociala värden. Stora och nya problem har mött polis och andra samhällsorgan närdel har gällt kartläggnings-, spanings- och utredningsarbete av den typ avmodern brottslighet som kommit all be- nämnas organiserad ochekonomisk brottslighet. Främst har det gällt omfattande skalle- ochvalutabrolt, s. k. svarta och grå affärer med fastigheter, företag, krediter,arbetskraft och bilar liksom organiserat häleri och organiserad prostitution,spel och klubbverksamhet. Krav på kraftigt ökade insatser och ökad samordningav polisens och andra myndigheters åtgärder mot dessa former av brottslighethar vuxit mycket snabbt. Att den rent ekonomiska omfattningen av dennabrottslighet är många, större än brottslighet av meratraditionellt slag, står ulan allt tvivel. Vissa former av organiseradekonomisk brottslighet, t. ex. narkotikahandeln och den organiseradehäleribrottsligheien, orsakar också en väsentlig ökning av den traditionellaförmögenhetsbrottslighelen. Närjuslilieutskoltel nu fick och LarsUlanders motion om åtgärder mot denna brottslighet, var åtminstonesocialdemokraterna i utskottet fast beslutna att kräva mycket kraftfullasamhällsåtgärder i kampen mot denna brottslighet. Sådana åtgärder måsteframför allt sättas in på två fronter. Dels bör lagstiftningen ses över ochanpassas så att den motsvarar organiserad och ekonomisk brottslighet av detslag som jag nämnt. Dels måste samhället förstärka resurserna när det gällerspanings- och utredningsinsatser för att mera än f n. kunna kartlägga ochpåtala denna brottslighet. Nuhar en hel del hänt när det gäller lagsliftningsöversyn som hargått sedan motionen lämnades. Från har vi fåll en rapport,den s. k. , som gav en föreställning om den omfattning som denorganiserade och ekonomiska brottsligheten har. harlämnat ett förslag om hur en övergripande granskning avlagstiftningen för alt motverka denna form av brottslighet skulle kunna läggasupp. Ett arbete har också pågått, initierat av riksåklagaren, och för en veckasedan fick så brottsförebyggande rådet ett uppdrag av regeringen att se överlagstiftningsfrågorna och lämna förslag lill åtgärder. Jag kan försäkrakammaren att BRÅ nu arbetar febrilt för au få i gång arbetet så snabbt sommöjligt. Blandkontrollmedlen mot den organiserade och ekonomiska brottsligheten har BRÅangett inte bara den straffrättsliga ulan också den ci-vilrättslige, denförvaltningsrältsliga och den arbelsrätlsliga lagstiftningen. BRÅ har ocksåpekat på alt ett viktigt arbetsfält för en översyn är att undersöka denäringsverksamheter, som styrs av normer, bl. a. yrkesetiken på olikaområden. Regeringens uppdrag lill BRÅ innebär att översynsarbelet skall ledasav en styrgrupp och i övrigt bedrivas i tre arbetsgrupper. I styrgruppen skallingå bl. a. representanter för samtliga riksdagspartier, och förslag:p'mpartiernas representanter har redan meddelats. Gruppen kommer att' utses inomkort. Av arbetsgrupperna skall en syssla med skatte- och valutabroilslighet, enmed den ekonomiska brottsligheten och en tredje med yrkesetiken inom olikanäringsgrenar. För de frågor som ligger utanför dessa områden, bl.