prot · G10938 · 1977-12-31 00:00:00 — Under detta anförande överlog talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. PÄRGRANSTEDT (c): Det är ju inte första gången som denna fråga är uppe till behandling iriksdagen. Även vid tidigare tillfälle har vpk:s förslag på detta områdeavvisats. Skälen är ganska uppenbara. Om samhället skulle ge ekonomiskt stöd åtendera parten i samband med en konflikt vore det lätt atl inse konsekvenserna.Vpk anser uppenbarligen att samhället skall kunna ge ut olika bidrag till enpart som är inblandad i en konflikt. Jag anser del vara en orimlig tanke. Vidarevänder sig vpk mot att den gällande neulraliletsregeln inle tillämpas vidolovlig konflikt. Men om man inle skulle göra del, om statliga bidrag lill dendrabbade parlen drogs in vid olovlig konflikt, skulle del innebära atl statengodkände den olovliga konflikten. Staten skulle allt.så godkänna atl man brytergällande avtal. Detta kan inte rimligen få ((irekomma. Sedanklagar vpk pä att frågan om neutraliteten tillämpad på förelagssidan inte itillräckligt hög grad är inskriven i olika stadganden och förordningar. Dettahar dock utskottet redan besvarat. Det klargörs i förarbetena att dennaneutralitet även gäller företagssidan. HerrHallgren kom i sitt anförande in på olika avsnitt i gällande arbetsrätt, MBLoch lagen om anställningstrygghet. Det kanske för litet för långt au här la uppen analys av dessa lagar. Jag vill bara konstatera alt jag inte riktigt kännerigen den verklighetsbeskrivning ägnar sig åt. Ett enigt utskott har föreslagitavslag på denna motion, och jag yrkar bifall lill utskottets betänkande. (vpk): säger atl det vore orimligt att gynna den ena parten viden uppkommen konflikt. Men det är ju vad som sker. Man stopparsamhällsstödet till den svagaste parlen, nämligen arbetarparten. Men PerGranstedt kan inte redovisa hur det skall gå till att dra in ett lämnatsamhällsstöd på exempelvis 15 miljoner till ell företag som drabbas av enarbetskonflikt. De pengarna kan mycket väl användas för allstötta företaget ekonomiskt i konfliktsituationen. Däremot utgår inte ett endaöre till dem som drabbas på arbetarsidan. Man kan inte undvika atl ocksä pekapå att lagen om medbestämmande i arbetslivet, MBL, har betydelse i detta fall.Arbetsköparna har här getts en väsentligt större möjlighet att snabbarelockouta människor som inle är indragna i en konflikt som uppstår, vare sig denär laglig, olaglig eller avtalsstridig. Det är nämligen så alt om en avdelningi ett företag drabbas av en konflikt, så kan man hävda att man ocksä behöverlockouta arbetarna i övriga avdelningar, även om de inte ens tillhör samma fackföreningeller arbetar pä samma företag. Jag gav ju ett exempel pä det i mitt anförande,nämligen frihamnskonfliklen här i , där en arbetarkategori, som inteär anställd av företaget, myckel väl med stöd av de nya bestämmelserna imedbestämmandelagen kunde ha lockoulats och ställts utanför. PÄRGRANSTEDT (c): Neutraliteten gäller alltså, , bägge parter i en konflikt,och även utbetalningar lill föreiagarparlen stoppas naturligtvis enliglneutralitetsreglerna. AllMBL skulle ha skärpt reglerna när del gäller arbetsgivarnas lockouträtt arenkär kommunistisk myt. Det ligger ju inte till pä det sättet. KARLHALLGREN (vpk): påstående alt MBL inle skulle ha givit arbetsköparnastörre möjlighet till lockout måste bottna i ren okunnighet, för det slår juatl läsa i lagtexten att del är så. Detta är ställt utom alll tvivel. Mennu påslår alt naturligtvis dras samhällsstödet till företagenockså in. Jag skulle bara vilja fråga: Hur skall man kunna dra in ell redanbeviljat och utbetalat samhällsstöd på exempelvis 15 miljoner lill ett förelag,om företaget redan har förbrukat pengarna? PÄRGRANSTEDT (c): Det är klart, , alt redanutbetalda pengar återfordras inte. Del gäller ocksä lika för bägge parter. (vpk): Ja, då kommer vi fram till alt neutraliteten inle slår pä del säll somPär påstod förut, för bidragen till de anställda kommer ju atl bliaktuella först när man har hamnat i en sådan här situation, men bidragen tillförelagen kan ha utgått eller en månad . Dä kan mannaturligtvis inte dra tillbaka bidragen, säger , och del är judet vi hävdat och fortfarande påstår. Del är just detta som rubbar hela den härneutralitetstanken, när vi lever i ett samhälle där av del privatakapitalel måste ha stöd för att produktionen skall hållas i gång. Minoritetsorganisationersställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar Systemetär alltså konstruerat på det sättet att den ena parten hela liden kan få stöd,medan den andra parten aldrig kan länkas fä det. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motionen nr 908 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voleringsproposition: Densom vill alt kammaren bifaller arbetsmarknadsulskottels hemställan i betänkandet nr 10 röstarja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 908 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Då KarlHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: §12 Minoritetsorganisationers ställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar Föredrogs arbetsmarknadsuiskollels belänkande1977/78:11 med anledning av motion om minoritetsorganisaiioners ställningenligt vissa arbelsrätlsliga lagar. 1 delta belänkande behandlades motionen1976/77:1269 av m. fl. (vpk), vari yrkats alt riksdagenbeslutade uttala som sin mening atl de i motionen berörda arbetsmarknadslagarnaändrades så atl icke avtalsslulande facklig organisation som företrädde minsten femtedel av de anställda kunde utnyttja lagarna i samma omfattning som dekolleklivavtalsslulande fackliga organisationerna. Ulskoitefhemställde atl skulle avslå motionen 1976/77:1269. (vpk): De arbelsrätlsliga lagar som antagits är nära nog heltkonstruerade sä, all de icke avtalsslulande fackföreningarna inte kan hävdaeller tillgodogöra sig lagarnas skydds- och förmånsbe-slämmelser. Detta är enallvarlig brist. har också vid tidigaretillfällen påtalat det här förhållandet. Allalagar borde rimligen utformas sä, alt de gäller lika för alla i samhället. Attbinda upp lagar som reglerar vikliga problem i arbetslivet vid frågan huruvidaden anställde tillhör den kolleklivavtalsslulande organisationen eller denicke kolleklivavtalsslulande organisationen är myckel otillfredsställande. Delär heller inle givet all del rör sig om en fackförening som organiserar enmindre del av de anställda på en arbetsplats. Del kan faktiskt röra sig ommajoriteisorganisalioner. Detta förhällande råder f n. i de flesta svenskahamnar. Där är nämligen förhållandet det atl den överväldigade majoriteten avarbetare är ansluten lill den icke avtalsslutande organisationen. Fördenna majoritet gäller vissa lagar bara i begränsad omfattning. Lagen ommedbestämmande i arbetslivet kan av den inte åberopas i sin helhet ulan bara iytterst begränsad omfattning. Studieledigheislagen ställer också de arbetaresom inle tillhör kolleklivavtalsslulande fackförening i en väsentligt sämreställning. Som exempel kan nämnas atl om tvist om rätt till ledighet förstudier uppslår, kan frågan uppskjutas av arbetsköparen tvä är i stället , som hade gällt om den anställdes fackliga organisation hade haftavtalsrätten. 1 ell sådant fall kan alltså tiden fram lill dess all rättsligprövning sker av huruvida ett sådant ingrepp är riktigt komma all utsträckasytterligare ett och ett halvt är. Beträffandelagen om anställningsskydd förhåller det sig på samma säll. Oavsett om den ickekolleklivavtalsslulande fackföreningen organiserar av de anställda på enarbetsplats är det ändå den fackförening, som företräder de resterande 5procenten, som äger rätt att träffa avtal om avsteg frän lagen i fråga omanställningsförhållande, lurordning vid permitteringar och turordning förålerinlagning när permittering är aktuell. Avtal kan också träffasom andra uppsägningslider än vad lagen anger, men det är fortfarande den lillafackföreningen som har den suveräna rätten all bestämma över majoriteten, dvs.de . Sammaförhållande gäller den antagna arbetsmiljölagen. 1 den stadgas att detär den kolleklivavtalsslulande fackföreningen som utser skyddsombud,huvudskyddsombud och representanter lill skyddskommittéerna. Omden lagen skulle följas till punkt och pricka, skulle det i de svenska hamnarnainle förekomma något skyddsarbete i egentlig mening, eftersom denkolleklivavtalsslulande fackföreningen inte kan utse några skyddsombud ellerrepresentanter lill skyddskommittéerna. Som den gamla arbelarskyddslagen ochden nuvarande arbetsmiljölagen är utformade måste man gå vid sidan omlagbestämmelserna för att få skyddsarbetet all fungera någorlunda. Del ärnaturligtvis oacceptabelt. Förtroendemannalagengäller inie alls för de icke kolleklivavtalsslulande organisationerna, trotsatl en sådan organisation kanske helt och Minoritetsorganisa-tioners ställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar Minoritetsorgaitisa-tionersställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar hållet står för denfackliga verksamheten pä en arbetsplats. Del innebär att del bara ärarbetsköparna som gör en ekonomisk vinst, eftersom del enligl lagen inteföreligger någon skyldighet atl utge någon ersättning till fackligaförtroendemän, som inte tillhör den kolleklivavtalsslulande fackföreningen.Enda undantaget i de senaste årens lagstiftning i detta hänseende är den s. k.främjandelagen, som alltså inte är bunden lill kolleklivavtalsslulandeorganisation. Utskottetanför alt del är av principiella och praktiska skäl som lagstiftningenutformats sä att det enbart är de arbetsmarknadsparler, som genom atl slutaavtal tagit ett medansvar för förhållandena mellan arbetsköpare ochlönearbelare, som skall ha tillämpningsrätlen. Jagkan förstå alt man från ulskollels sida kan hänvisa lill all det finns enpiincipiell uppfattning i frågan. Men att framföra argumentet atl det avpraktiska skäl skulle vara fördelaktigt atl bibehålla den nuvarande ordningenvisar pä att man är helt främmande för de faktiska förhållandena på vissaarbetsplatser i vårt land - bl. a. i hamnarna. Där måste man betraktalagstiftningen som den nu är som rent diskriminerande inte bara mot en starkminoritet utan också mot en stark majoritet på de flesta arbetsplatserna. Vivill inte diskriminera någon grupp. Därför har vi i motionen 1269 yrkat att dearbetsrättsliga lagarna skall gälla för alla fackliga organisationer somföreträder minst en femtedel eller fler av de anställda på en arbetsplats. Vianser att en sådan fackförening har sådan stadga att den kan hävda alt den ären fackförening i egentlig mening. Med del anförda yrkar jagbifall till vpk-motionen 1269. Inte heller denna fråga är någon nykomling på kammarens bord. och regeringen har, när de utformat olikalagförslag, hafl som utgångspunkt all kollektivavtal aren naturlig grund närdet gäller att reglera förhållanden mellan anställda och arbetsgivare. För attge stabilitet ät de nya lagarna och de förändringar på arbetsmarknaden somdessa leder till har det varit naturligt atl göra kollektivavtalet till enförutsättning för arbetet. Jagtycker det är viktigt alt framhålla atl de här nya arbelsrätlsliga lagarna iprincip ger samma rätt för den enskilda arbetslagaren oavsett vilkenorganisation han tillhör. Men när del gäller behandling av övergripandefritgor på arbetsplatser är det naturligt all del är denkollek-tivavtalslulande organisationen som företräder arbetstagarna. fall då en enskild arbetstagare berörs personligen har han däremot normalträtt alt anlita sin egen organisation, med eller ulan kollektivavtal, sombiträder vid förhandlingar med arbetsgivaren. Dethär är alltså ell system som i det övervägande flertalet fall på den svenskaarbetsmarknaden är del naturliga och del väl fungerande. Dock skall medges attdel finns vissa arbetsplatser där man har en mera egendomlig situation, somKari också beskrev, där majoriteten av de anställda tillhör enorganisation som inte har kollektivavtal med arbetsgivaren. Vi är helt pä delklara med de problem som uppstår där. Men del är ändå fråga om några enstakaundanlag. All anpassa lagstiftningen efter dessa enstaka undantag voregivelvis helt orimligt. Jagtror alt de problem som man upplever i måsle lösas päannat säll än genom att anpassa hela det svenska arbelsrätlsliga lagslifiningssystemetefter Hamnarbetarförbundeis speciella problem. Jag yrkarbifall lill utskottets hemställan. Minoritetsorganisa-tioners ställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar (vpk): Påståendet att lagarna gäller i princip lika för den enskilde arbetarenoavsett vilken organisation han tillhör är en sanning med mycket slormodifikation. Jag kan bara la del exempel som jag redovisade i mitt anförandetidigare, nämligen rätlen till ledighet för utbildning, där det blir enväsentlig försämring om man tillhör en organisation som inle ärkolleklivavtalsslulande, eller om man inte är organiserad alls. Företagsledningenkan inte uppskjuta förhandlingsrätten för mig , om jagtillhör den kolleklivavtalsslulande organisationen, men tillhör jag icke denorganisationen kan rätten uppskjutas i tvä är. Del är en väsentlig skillnad,som man inle kan bortse från. Sedanär det klart att frågan om förhållandena i svenska hamnar är en undantagsfråga,som man säger all man inte kan ta med här. Men del är väl i alla fall en viktigfråga, eftersom nära 2 500 arbetare därigenom ställs utanför de här lagarna iväsentlig mening. Också de organisationerna har naturligtvis en begränsadförhandlingsrätt, och del finns vissa saker i lagen som det går bra för dem attutnyttja. Men det är bara ca 15 96 av de förmånsbeslämmelser som finns upptagnai lagen som utnyttjas av de icke kolleklivavtalsslulande organisationerna -oavsell om de är i majoritet pä en arbetsplats eller inle. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall lill dels utskottetshemställan, dels motionen nr 1269 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voleringsproposition: Densom vill all kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 11 röstarja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1269 av Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-proposilionen. Dä begärde rösträkning verkställdesvotering med omröstningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: §13 , m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1977/78:12 med anledning av motion om obligatorisk arbetsförmedling, m. m. I detta belänkande behandlades motionen 1976/77:227av m. fl. (vpk), vari yrkats alt beslutade alt hosregeringen anhålla 1. delsom skyndsamt utarbetande av förslag till lag som förbjöd åsikts registrering, personundersökning och svartlistning av arbetare, 2. delsom skyndsamt utarbetande och framläggande av förslag till lag om obligatorisk arbetsförmedling. Utskottet hemställdeatt skulle avslå motionen 1976/77:227. (vpk): Vpk har i motionen 1976/77:227 föreslagit atl del skyndsamt skallutarbetas en lag som förbjuder åsiktsregistrering, personundersökning ochsvartlistning av arbetare samt all det snabbt framläggs förslag om attarbetsförmedlingen skall göras obligatorisk. Trotsall vi har flera lagar på arbetsmarknaden som rör personalpolitik ochanställningsskydd m. m. råder det en arbetsköparnas diktatur vad gällerhur mänga och vilka som skall vara anställda. Svenska ar-betsgivarefiireningensi; 32 råder alltså - arbetsköparna kan fritt välja och vraka bland dearbetssökande. Deltasystem, med arbetsförmedlingen som serviceorgan ål företagen, får naturligtvissina effekter. Arbetsköparna kan trots atl arbetsförmedlingen har anvisatarbete, äsiktsregislrera och svartlista obehagliga arbetssökande och därmedställa dem utanför anställning. Genom personundersökningar får man framuppgifter som innebär all de vägras anställning - uppgifter som har myckellitet alt göra med del arbete som de har sökt anställning för. Politisksvartlistning förekommer, liksom svartlistning av fackligt aktiva som ärobekväma i sitt uppträdande mot arbetsköparna. Till sin hjälp har arbetsköparnaegna registreringar av olika slag. Enannan effekt av arbetsköparnas rätt all fritt välja och vraka blandarbetssökande är de krav som ställs på arbetskraften. Arbetsköparna bestämmerföretagets och arbetets inriktning; effektivitet och ökad pro- duktiviiel krävs i varjeskede. Del ställs höga krav pä den som söker ell arbete. Ungdomar ställsutanför i konkurrensen därför att de inte har tillräcklig arbetslivserfarenhet.Äldre ställs utanför därför all de inte har den effektivitet som erfordras.Även andra som inte är effektiva, s. k. högprodukiiva, t. ex. handikappade,sållas bort av arbetsköparna när de skall välja arbetskraft. Detär egentligen en gigantisk utsortering som existerar-en utsortering avmänniskor som inle uppfyller arbetsköparnas krav i något hänseende. Del blir änmer påtagligt i den kris som del kapitalistiska systemet befinner sig i.Här ser arbetsköparna möjligheter att välja och vraka nästan hur som helst.Arbetsförmedlingarna har mycket litet att sätta emot. En obligatoriskarbetsförmedling skulle kunna upphäva flera negativa delar i dagens system. Åsiktsregistreringen,svartlistningen och de förnedrande personundersökningarna skulle förbjudas, ochen obligatorisk arbetsförmedling skulle göra dem verkningslösa. innebär atl en arbetssökande som hänvisas lillett visst jobb från arbetsförmedlingen skall fä det jobbet, och arbetsköparnaskall inte kunna sälta sig emot det. Utskottettar, som utskottet och har gjort tidigare, mycket lätt på dettaproblem. Man hänvisar till en lagstiftning som uppenbart inte hindrar denutsortering som sker på arbetsmarknaden. Utskottets inställning är, somtidigare, alt man lar avstånd från diskriminering av arbetssökande, allproblemet inte är av sådan art all del fordrar någon lagstiftning. Från denutgångspunkten avfärdar utskottet kommunisternas krav. Jagställer därför frågan lill utskottet: Kan medbestämmandelagen och andra lagarpä arbetsmarknaden verkligen ta bort arbetsköparnas möjligheter atl svartlistaoch sorlera ut icke lämplig arbetskraft? Med detta yrkar jag bifalltill vpk-motionen. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. Också detta är ell vpk-krav som har avslagit mänga gånger ochpå goda grunder. Delär helt klart atl en obligatorisk arbetsförmedling med alla dess konsekvenser,som vpk förordar, har sin givna plats i en socialistisk planekonomi. Därför ärdet naturligt och konsekvent för vpk att förorda ett sådant förslag. Del ärockså naturligt och konsekvent för alla de partier som förordar enmarknadsekonomi att avslå förslaget. Skall en obligatorisk arbetsförmedlingfungera förutsätter det all de enskilda förelagen inte längre har någotinflytande över vilka medarbetare som skall knytas lill företagen. Det systemetfungerar naturligtvis inle om man vill ha en något så när decentraliseradstruktur på näringslivet. som en överväldigande riksdagsmajoriiei i stället har vall för all tackladen typen av problem som vpk tagit upp är att stärka de anställdas inflytandepå arbetsplatsen. Vi har lagen om anställningsskydd, medbestämmandelagen ochfrämjandelagen som några viktiga Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. medel i detta sammanhang. Lars-OveHagberg frågade om medbestämmandelagen kan vara ett hinder motåsiktsregistrering. Del kan den vara. Rikligt vilka effekter medbestämmandelagenfår vel vi inte förrän vi har fält medbestämmandeavtal över helaarbetsmarknaden och vi har sett de avtalen tillämpas. Men del är helt klart altmedbestämmandelagen kan ge och säkerligen kommer all ge de anställda ett sådantinflytande också över rekryteringsfrågor, att svartlistning inte blir möjlig.Om del skulle vara så atl några direktörer satt med svarta listor iskrivbordslådorna skulle de förmodligen inte kunna utnyttja listorna vidhandläggning av rekryieringsärenden. Utskottethar på ett mycket klart och tydligt sätt tagit avstånd frän åsiktsregistreringav olika slag hos arbetsgivare. Det har vi gjort vid många tillfällen.Siamlidigl är vi helt medvetna om att kontrollproblemen när del gäller att rådabot på åsiktsregistreringen är betydande. Vi tror emellertid att ett starkt inflytandeför de anställda i rekryteringsfrågor lika väl som i andra frågor är det bästasättet att råda bot på de här problemen. Del är också någonting som vi kan göramed en bibehållen decentraliserad beslutsstruktur i värt näringsliv. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. (vpk): På goda grunder, sade , kan avslå vpk-kravel.Men han anförde inga goda grunder. Delfinns inle heller några goda grunder angivna i betänkandet. Där har man i ettuttalande tagit avstånd frän åsiktsregistrering. Man anser att den är en art avföreteelser som inte är särskilt farliga. Del är utgångspunkten för att maninle skall göra någonting. Obligatoriskarbetsförmedling hör hemma, sade , i en socialistisk ekonomi. Jaghävdar bestämt all den tvärtom hör hemma i en kapitalistisk ekonomi: dearbetandes rättigheter alt få ell arbete beror på företagsledningarna - de somäger företagen - och dessa bestämmer ramarna för anställningen. Mankan givelvis hänvisa lill all frågor som rör svartlistning och registreringskall lösas exempelvis med . Men vi har inte sett något sådant avtaleller något sådant inflytande . Del flnns alltså ingen garanti! Jag frågadedels om det kommer atl bli någon garanti, dels hur man tänker göra om det inteblir någon garanti i avtal. Del finnsju två parter på arbetsmarknaden som skallteckna avtal, men har man inte lyckats teckna ett sådant avtal. Manhar samma utgångspunkter vid förhandlingarna som . Men del är bara enasidan av problemet. Denandra sidan av problemet är alt en person som går lill arbetsförmedlingenhänvisas lill ett förelag och sedan blir en av många sökande till ell jobb. Desom är åsiklsregistrerade eller svartlistade faller bort. Men var skall dehamna som inle är högproduktiva? På samhällets sophög någonstans? Skall inlearbetsmarknadens B-, C- och D-lag få plats i pro- Här kan enobligatorisk arbetsförmedling verkligen spela en viktig roll. Den bilen av denobligatoriska arbetsförmedlingen vill inte utskottet höra talas om. Trots får riktlinjer för personalpolitiken i MBL-förhandlingar kommer juföretagens omfattning, effektiviletsgrad och produktivitet alt bestämmas avföretagsledningarna och aktieägarna. I det hänseendet finns fortfarande ingalagar. Företagsledningarna kommer att bestämma vilka som skall ingå i dagensarbetsstyrkor. Pä den punkten borde en progressiv obligatorisk arbetsförmedlingkunna spela sin roll och medverka lill att fler - inle bara de högproduktivaarbetarna - får sin plats i produktionen. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. PÄRGRANSTEDT (c): Till skillnad från har jag stort förtroende för defackliga organisationernas förmåga atl hävda sig i de MBL-förhandlingar som nuär aktuella. Jag tvivlar alltså inte på att demedbestämmandeavtal som kommer att träffas skall ge de fackligaorganisationerna ett reellt inflytande också på rekryteringsfrågorna. Jagkänner likaså stort förtroende för all de fackliga organisationerna kommer atltillse alt man inte tillämpar några svartlistor eller slänger ute olika svagaregrupper frän arbetsmöjligheterna. Fårjag dessutom påminna om alt vi haren särskild lag som just syftar lill allunderiätta för lät oss säga mindre produktiva att komma in pä arbetsmarknaden,nämligen främjandelagen. Där finns ocksä möjligheten att vidta tvingandeåtgärder om det anses nödvändigt. När del gäller MBL är det vidare viktigt att kommaihåg att även företagsledningsfrågor omfattas av medbestämmandelagen. Där finnsockså regler som gäller företagens omfattning och inriktning. Det är en litendunkelhet i argumentation när han klagar över all förelagsledarnasjälva bestämmer omfattningen på sin arbetsstyrka.