prot · G109116 · 1977-12-31 00:00:00 — Isamma motion yrkar vi avslag på regeringens och uiskoltsmajoritetens förslagtill höjning av biståndet till och . Närdet gäller det svenska biståndet till så utgick det ända fram lill1975/76 uteslutande i form av varuleveranser som ris, tyger, mediciner etc. 1fjol utgick mer än hälften av ramen som varuleveranser och konsulttjänster,upphandlade av SIDA inom importstödet. Iövrigt har landets myndigheter inriktat det svenska stödet på utveckling avsmåindustrin, energin, hantverksfiskel och utbildningsseklorn. Vidare byggs etthälso- och livsmedelscentrum för svenska biståndsmedel i huvudstaden . Ettav svåraste problem är det stora importberoende som ärvdes avkolonialmakten. Nästan alla slags varor och förnödenheter måste importeras.Vissa försök görs emellertid att ersätta en del av importen med inhemskindustriproduktion. Men importen av maskiner och utrustning förinfrastrukturella och direkt produktiva investeringar gör valutabristen ännumer besvärande. Dettotala beroendet av avtar. är dock den viktigasteexportmarknaden, men importen därifrån minskar. Ävenpå kommer att vara starkt beroende av import. Arbetetmed alt bygga upp en diversifierad inhemsk produktion för att därmed begränsaimportbehovet kommer att ta lång lid. Jordbruket,som även framgent kommer att utgöra basen för landets utveckling, kan inte genödvändiga exportinkomster, tillräckliga för att täcka de växandeimporlbehoven. hemsöktes av svår torka. Särskilt de norra delarna av landeldrabbades myckel hårt. Produktionen av ris - landets basföda - har nästan heltuteblivit i dessa områden. Risskörden i de södra provinserna, som traditionelltsvarar för den överskotlsproduktion som bl. a. försörjer huvudstaden ,beräknas ha halverats. Landelvar självförsörjande på ris med en årlig produktion av 100 000ton. Under krigets sista år sjönk produktionen avsevärt för att åter stigaefter sjävständighelen 1974. Risimporlen uppgick lill . Iår - fram lill skörden - beräknas imporibehovei till närmare 50 000lon eller omräknat i pengar ca 60 milj. kr. Dessutom pekar beräkningar, utfördaav FAO, på ell importbehov av majs och 3 000 lon vete. GuineaBissau har potentiell högproduktiv risodlingsareal. Omtillräckliga medel och tekniskt kunnande för utveckling av dessa områden voretillgängliga, skulle landet kunna bli nettoexportör av ris. Denlilla örepubliken försörjningssituation är än svårare. Efter nio årstorka är den egna produktionen av livsmedel utomordentligt begränsad. Landet ärnästan helt beroende av bistånd utifrån för att kunna försörja sin befolkning. KapVerde har också av FN placerats i gruppen hårdast drabbade u-länder.Arbetslösheten ligger på 60 96 av den vuxna befolkningen, och de genom inhemskproduktion åstadkomna statsinkomsterna täckte bara en tredjedel av detotala budgetutgifterna. Exportinkomsterna, främst från olika fiskeprodukter,uppgick endast till 4 96 av importen, livsmedelsbiståndet inräknat.Underskotlen i budget och bytesbalans kommer att vara stora, även mednormal nederbörd och alltså en mer normal skörd. Landets regering prioriterarolika insatser för att förbättra jord- och vattenresurserna i syfte att ökajordbruksproduktionen. Vidare satsar man på alt utveckla den viktigasteexportnäringen - fisket - saml på en byggnadsmate-rielindustri som baseras påinhemska råvaror. Den borgerliga majoriteten i utskottet har avstyrkt kraven i vår motionpå en höjning av del svenska biståndet till och . Sommotivering anför man bl. a. de båda ländernas ringa befolkningsmängd och del irelation härtill stora svenska biståndet per capita. Eftersombåde och är helt beroende av bistånd för invånarnasöverlevnad och dessutom de båda ländernas regeringar för en utvecklingspolitiksom går ut på förbättringar i första hand för de fattigaste folkgrupperna,anser vi socialdemokrateren höjning av del svenska biståndet väl motiverad. Ivår motion 1021 föreslår vi därför ell i förhållande lill regeringens förslagmed 5 milj. kr. höjt bistånd till vartdera landet. Redani fjolårets biståndsmotion anförde vi från socialdemokratiskt håll att delångsiktiga utfästelser till som regeringen då begärde borde begränsas.Den gynnsamma utvecklingen av ekonomi har stärkt oss ivår uppfattning att det svenska biståndet dit inle bör höjas. Vi föreslårdärför, saml mot bakgrund av det växande behovet av insatser för de allrafattigaste folkgrupperna i , att biståndet till för nästa budgetårskall utgå med oförändrat belopp, dvs. 80 milj. kr. Beträffandebislåndel till medger utskottets borgeriiga majoritet -även fleratalare har gjort det - att landets inrikespolitiska situation försvårarbiståndssamarbetet. I realiteten råder ju f n. militärdiktatur. Trots detta ärman beredd att följa regeringsförslaget om en höjning av det svenska biståndetmed 10 milj. kr. eller hela 25 96. Majoritetsförslagelblir än märkligare i skenet av SIDA:s senaste kvartalsrapport. Av dennaframgår att det vid utgången av innevarande budgetår kommer alt finnas enutgående reservation på ganska precis 10 milj. kr. Från socialdemokratisk sidaföreslår vi att det svenska biståndet lill för nästa budgetår utgårmed oförändral belopp, dvs. 30 milj. kr. Med stöd av vad jag här anfört ber jagatt få yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen 5, som fogats tillutrikesutskottets betänkande 1977/78:10. ANDERSBJÖRCK (m): Det är inte första gången vi i en biståndsdebatl diskuterar del svenskastödet till . Under debatten har denna fråga återkommit gång på gång.Från moderat håll har vi ständigt ifrågasatt det lämpliga i att ge svensktstöd. Det är beklagligt att tvingas ta upp frågan också i denna biståndsdebatt.Det svenska stödet till borde vara avslutat . Vibrukar i ofta inför omvärlden känna oss stolla över att vi satsar såmycket som vi ändå gör på bistånd. Men vi har ingen anledning alt vara stollaöver det stöd som vi nu ger till . Redanfrån början stod det klart att det handlade om ett politiskt stöd. Det grundadesig icke på behov av bistånd utan på den dåvarande socialdemokratiskaregeringens önskemål att hjälpa en regim som man uppenbarligen kände visssympati för. Sedan blev statsminister skedde -jag tvekar inte attsäga del - en explosiv utveckling av det svenska biståndet till , samtidigtsom den kubanska inblandningen i afrikanska angelägenheter skapade en explosivsituation i denna värtdsdel. Denhjälp vi har givit till borde redan från början ha gått till länder sombättre behövt den. Några sakligt grundade skäl har inte funnits för den svenskahjälpen till . Mennär nu olyckan var skedd och det svenska stödet snabbt strömmade in till -det tiodubblades på etl par år - kunde man ändå förutsätta att den svenskaregeringen skulle dra öronen åt sig när den kubanska inblandningen i Afrikapåbörjades. Andra länder, inte minst med socialdemokratiska regeringar,förstod tidigt vårlåt det lutade och vidtog snabbt lämpliga mått och steg. Menså icke den svenska socialdemokratin. Den har ännu inte förstått vad som händeri och trampar oförtrutet på i ullstrumporna. Icke någon som helstneddragning av stödet till vill man vara med om, icke ett strå i FidelCastros skägg får krökas. Tillde svenska socialdemokraterna, som alltså vill ha mer än det dubbla i stöd tillCuba jämfört med vad som föreslås, finns det anledning att erinra om vadderas partikamrater i t. ex. , och har sagt och gjortnär det gäller . Det är naturligtvis också ett memento för den borgeriigaregeringen. Det finns t. ex. skäl all citera ett färskt uttalande av densocialdemokratiske engelske utrikesministern , som så sent som gick till skarpt angrepp mot . Han sade att de kubanska trupperna iAfrika uppträder som medeltida privatarméer och riktade en mycket hård kritikmot den kubanska och sovjetiska inblandningen i affärer. På dennapunkt, herr talman, är alltså europeiska socialdemokrater betydligt merabestämda än de svenska socialdemokraterna och t. o. m. betydligt mera bestämdaän också vissa företrädare för den svenska borgerligheten. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. 7 protokoll 1977/78:116-117 Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Jag vågar påslåendet att de svenska socialdemokraterna icke har enmajoritet bland sina egna väljare bakom sig för sin Cubalinje. Är det något somman möter ute bland människorna, oberoende av parlifärg, så är del en starkirritation över den svenska hjälpen till . Och när de får höra altsocialdemokraterna vill fördubbla denna hjälp tror de knappt sina öron. Delsvenska stödet till "har bidragit till all minska den ekonomiskaisolering som utsatts för", säger socialdemokraterna i sinreservation. Ja, det är rikligt att efter maktövertagande1959 kom att utsättas för en stark isolering, framför allt på initiativ av USA.Cubas brist på demokrati, mängden av politiska fångar i detta land, användandetav som bas för sovjetiska raketer var argument för de länder someftersträvade denna isolering. Men vi får aldrig glömma all tidigaredominerande roll på snabbi övertogs av Sovjei och andra kommunistiskastater. Det har beräknats att under 1960-talel erhöll del störstabiståndet per capita bland alla . Detvar pengar som man gärna tog emot. Del socialistiska experimenterande på Cubasom har ägnat sig åt har upprepade gånger bringat den kubanska ekonomini kaotiska situationer. Men räcker det väl med att konstatera attCuba torde erhålla lika mycket sovjetiskt stöd per dag totalt sett för sinkrigföring i och till som ger till . Det svenskabiståndet har alltså helt marginella ekonomiska effekter. Men däremot, herrtalman, har del betydande politiska effekter. Del är självklart alt kubanernagärna använder det svenska stödet som etl alibi för sin krigiskautrikespolitik. Utrikesutskottetsborgeriiga ledamöter har stannat för alt bifalla propositionens förslag, sominnebär att 30 miljoner anslås för nästa budgetår. Det är förvisso ettbetydligt lägre belopp än vad som önskas av den socialdemokratiskaoppositionen. Det slås också fast från uiskoltsmajoritetens sida att från ochmed /80 skall det vara slut på det svenska biståndet till Cuba.Enligt min mening kunde man från borgerligt håll ha gått längre. Det ärnaturligt att man inle avbryier ell bislånd abrupt, men del borde ha varilmöjligt all korta avvecklingstiden jämfört med vad som föreslås. Någrabindningar, som har tvingat fram en så lång avvecklingsperiod som är fallet,har icke funnits. Detär dock tillfredsställande alt den borgerliga majoriteten på en punkt gör enprecisering, och del gäller poslen Särskilda program, där del sägs attutskottet räknar med att man icke överskrider föregående budgetårs belopp, dvs.5 milj. kr., till . Här finns det fortfarande enligt min mening allanledning att hoppas att beloppet blir så begränsat som möjligt, och jagförutsätter att utskottet verkligen håller ögonen på att det icke blir någotmer än de nämnda fem miljonerna, Påbåda de punkter som jag här har tagit upp har jag samma uppfattning somframförts i det moderata särskilda yttrandet. Låt oss hoppas att de önskemålsom uttryckts i detta blir förverkligade. Det skulle då, herr talman,innebära att den följetong som utgjort i våra bislåndsdebalter Detta vorebra, dels för internationella anseende, men också för den svenskau-hjälpens anseende bland allmänheten. Del kan icke nog understrykas att de somär ansvariga för den svenska Cubahjälpen får la på sig en del av skulden föratt det svenska biståndsarbetet delvis har komprometterats i allmänhetens ögon.Jag hoppas att vi slipper höra argumentet att just därför skall de som är emotCubahjälpen icke säga vad de anser. Ett sådant argument skulle ju leda till attdet blev omöjligt att föra en vettig debatt i någon fråga i vårl land.Missförhållanden måste naluriigtvis få kritiseras - vilket som bekant dock ickealltid är möjligt på - för alt vi skall få en rimlig samhällsdebatt. Densvenska u-hjälpen till är ett sådant missförhållande som icke nog kankritiseras. Personligen tycker jag som övertygad anhängare av u-hjälp att vi skallge sådan efter förmåga. Jag har arbetat på delta i olika sammanhang inom mittparti, men gång på gång har jag och andra moderater måst gå upp och tala motCubahjälpen. Om vi hade sluppit detta, tror jag att vi hade haft en annanoch bättre inriktning av den svenska u-hjälpen men också vunnit störreförståelse bland allmänheten för det ansvar, som utan minsta tvekan harför att hjälpa de länder som är i starkt behov av vårl stöd. Internationelltutvecklingssamarbete m. in. Jag tackar för möjligheten att få komma in i debatten. Jag var ute närEva Hjelmslröm ställde två direkta frågor till mig. Den första gällde hur vikunde vela att den muslimska befolkningen får del av del stöd som vi ger viaRöda korset just lill flyktingarna i södra . Den andra frågan gällde hurjag kunde säga att det inte finns ytteriigare hjälpbehov. Fårjag här klargöra några saker. Det är internationella Rödakorskom-mitlén somverkar i . Såväl som organisationen är delar av den internationella Rödakorsfamiljen. Från ger vii sådana här sammanhang alltid våra bidrag via . Dessa anslag fördelas så att de kommer alla i en konfiiktinvolverade parter till del i rättvis ordning. Beträffandeden andra frågan, som gällde hjälpbehovet, underströk jag att det rör sig omhjälpbehov inom ramen för Rödakorsprogrammet. F. n. har vi de informationernaall ytterligare medel inte behövs. Därmed är del inte sagt att del inte totaltsett behövs ytterligare insatser för alt klara flyklingpro-blemet i södraLibanon. Det problemet harju blivit akut. Som jag tror jag sade i mitttidigare inlägg kan det mycket väl tänkas alt krav kommer att ställas påytteriigare internationella insatser. Då liksom tidigare kommer Sverigenaluriigtvis inte alt Iveka att i positiv anda pröva förslag som läggs fram omvår medverkan. EVAHJELMSTRÖM (vpk) kort genmäle: Jag tackar för klargörandet på den här punk- I del svar som BertilMåbrink fick står det uuryckligen alt Internationelltutvecklingssamarbete m. m. medlen skall gå lill Rödakorsets verksamhet i . Detta kan inte uppfattas på annat sätt än attmedlen skall gå till den del av Röda korsverksamheten som huvudsakligen avserde kristna grupperna. Nusäger alt medlen kommer att fördelas, och då förutsätter jag altäven Röda halvmånen kommer med i bilden. Det framgår emellertid inte hur myckeldel blir fråga om. Frågesvaret är missvisande. Vpk:s fråga gällde ompalestinierna skulle få ökat humanitärt bistånd, och det borde vara detta OlaUllsten skulle svara på. Sedankan jag bara konstatera att vi har en annan uppfattning när det gällerbehovsfrågan. Vi tyckeratt del redan nLi,bl. a. på grund av den senaste tidenshändelser, krävs en kraftig höjning av det humanitära biståndet till palestiniernai bl. a. södra . När det gäller hur mycket som fördelas på resp. organisation inom ettland är del naturligtvis vid den här typen av insatser, via den internationellaRödakorskommittén, det faktiska behovet som är avgörande. Jag föreställer migall det kan finnas ett större behov inom den palestinska befolkningen i södraLibanon än inom den kristna befolkningen. Det vet jag ingenting om, men jag kanföreställa mig alt del förhåller sig på del sättet. Är det så kommer ocksåmedlen att disponeras i överensstämmelse med detta behov. Vadsedan gäller bedömningen av om man nu behöver göra insatser kan vi inte agerapå annat sätt än att vi avvaktar förfrågningar från internationellaorganisationer och enskilda regeringar. De kan begära vårt stöd antingen direkteller via eller något av dess underorgan. Att bara anslåmedel rätt ut i luften tror jag inte leder någon vart. Det är ingen praktisklösning. Men när ett behov anmäls är vi, som jag redan sagt ,beredda att pröva detta. EVAHJELMSTRÖM (vpk) kort genmäle: Jag konstaterar att det är enklare enligt vårt förslag, som innebär altvi lämnar etl direkt bidrag lill Röda halvmånen. Då vet man att medlen når justdem som har det största behovet. sade all man måste vänta tills detkommer förfrågningar från organisationer, innan man kan tänka sig att anslåmedel direkt. Jag kan försäkra alt palestinska Röda halvmånenverkligen är beredd alt inkomma med en sådan begäran, eftersom behovet av stödär stort. (apk): Underutvecklingens problem i världen är så stort att vår fantasi ochvår förmåga att formulera detta problem i ord för svårigheier att räcka lill.Vad innebär del t. ex. att en miljard människor saknar rent dricksvatten ochatt sannolikt lika många svälter eller är kroniskt undernärda? Vad innebär denhårda verkligheten för de många hundra miljoner som i en modern värld inte kanläsa och skriva? Samtidigtmåste man ställa frågan: Hur har det blivit på detta sätt? Vilka är orsakerna?Och vilka lösningar finns det? U-ländernalider under problem som har sin grund av kolonialism och nationelltförtryck. I många fall fortsätter detta förtryck och denna exploatering, kanskei andra former men därför inte mindre brutalt och omaskerat än underkolonialismens epok. Detär inte för att förringa det svenska biståndet som jag i korthet tar upp dessafrågor. Det svenska bislåndet har i en rad länder haft en stor och positivbetydelse. Men det är nödvändigt all undersöka eller åtminstone i förbigåendenämna några av orsakerna lill att diskussioner och resolutioner iinternationella organ inte åstadkommit någon avgörande förändring för de flestaav länder som till ganska var under kolonialt välde. Vidde alliansfria staternas senaste konferens i i Sri Länka i augusti 1976föredrogs en mycket kritisk rapport av Gamani Corea, som är generalsekreterarei FN:s handels- och utvecklingskonferens. Han nämnde om de förhoppningar somknutits till den s. k. internationella utvecklingsstrategi som FN:s generalförsamlingantog 1970, och han redogjorde för orsakerna till alt den i stort sett hadeblivit en besvikelse. Ensvaghet i strategin var, sade han, att den inte tillräckligt tog med iberäkningen "det faktum att relationerna mellan utvecklade länder ochutvecklingsländer i tilltagande grad hade kommit att bli dominerad av detransnationella bolagens verksamheter,som kontrolleraren väsentlig del avu-ländernas handel och har ett avgörande inflytande över deras inhemskaproduktion". Allmänt talat, sade Corea, "ligger deras intressen inteså mycket i en allmän ekonomisk utveckling i värdländerna som i att öka sinaglobala profiter till högsta möjliga höjder". ekonomiska deklaration som antog förklarades att demånga uttalandena till förmån för en ny ekonomisk världsordning i stort settinte lett till någonting . Priserna på exportprodukter hademed fö undantag förblivit låga som del varit "en häpnadsväckandehöjning av priserna på fabriksvaror, livsmedel, kapitalvaror och tjänster somutvecklingsländerna importerat". På bara hade det blivit enmångdubblad försämring av deras bytesbalans, från ihandelsunderskott till 33,5 miljarder och 40 miljarder . Ietl talande avsnitt tog Colomboresolulionen upp kapprustningen, som dåberäknades kosta och som torde vara uppe i 400miljarder . Flödet av finansiella resurser till utvecklingsländernauppgick till . Iett skarpt avsnitt behandlade man också de förödande konsekvenserna av bristenpå ett rättvist internationellt valutasystem. "Försöken till reform inomramen av existerande valutarelationer, som är under ett fåtal utveckladekapitalistiska länders kontroll, har slutat med ett misslyckande", heterdet i resolutionen, som fortsätter: "Dessa länder har utövat etlotillbörligt inflytande i frågor som harattgöra med valutasystemen, och manharsträvat efter lösningar på utvecklingsländernas problem på grundval avtillfälliga och Internationelltutvecklingssamarbete m. m. InternationeUtutvecklingssamarbete m. m. Dealliansfria staternas statschefer eller regeringar understryker återigen attlösningen på utvecklingsländernas problem kräver upprättandet av en ny,universell och rättvis valuiaordning." 1Colomboresolutionens slutavsnitt betonades återigen vikten av att upprätta enny ekonomiska värtdsordning "med särskild tonvikt på ett nytt valuta-ochfinanssystem, som är ett centralt element i denna ordning". Och manciterade konferensordförandens inledningsord: "Om faktiskt och uppriktigtönskar göra imperialismens och kolonialismens vapen trubbiga måste vi heltvisst utforma motverkande vapen på de internationella valutornas ochfinansernas områden." Naturligtvisär det ingen hemlighet att de alliansfria staterna är en blandad grupp och attuppdelningen av väriden i s. k. rika och fattiga stater är en mycket falskuppdelning. statschef, , klargjorde detta en gång för alla ietl tal vid de alliansfria staternas loppkonferens i i september 1973.Han sade: "Manhar under denna konferens talat om olika sätt att dela upp världen. För oss ärvärlden uppdelad i kapitalistiska och socialistiska stater, i imperialistiskaoch dominerade stater, i kolonialmakter och kolonier, i reaktionära ochprogressiva stater. Den är uppdelad i länder som stöderimperialism,kolonialism, nykolonialism och rasism,och i ländersom är motimperialism, kolonialism, nykolonialism och rasism." Fråganom har tagits upp av flera talare tidigare i debatten. Låt mig säga: Ihundratals år drev kolonialisterna slavhandel med folk. På planlagernai , i och på var del de svarta slavarna från somunder omänskliga förhållanden arbetade ihop rikedomar åt kolonialisterna. OcksåSverige och andra europeiska länder profiterade på kolonialismen, påexploateringen av kolonierna i och . har slavarna i mångakolonier tillkämpat sig frihet. folk, ättlingar av miljoner afrikanskaslavar, känner en djup solidaritet med de folk i som erövrat sinfrihet eller är på väg alt erövra den. Delframgår av propositionen och i viss mån av utskottsmajoritelens skrivning allCuba skall straffas för denna sin självklara solidaritet genom alt inte längreerhålla svenskt bistånd. Vi stöder den socialdemokratiska reservationen 5, bl.a. förslaget att biståndet till skall fastställas lill 70 milj. kr. Viär också ense med reservanterna om de afrikanska frontstaternas betydelse ochderas behov av bistånd. Dessa fem stater - , , , Tanzaniaoch - drabbas i fyra fall av rasistregimernas militäraprovokationer. I samtliga fall har de drabbats hårt ekonomiskt genom sin modigapolitik mot rasistregimerna i och . De har vidare tagit emotslora mängder flyktingar. Speciellt för ett stort land med mycket glesbefolkning som har denna generösa flyktingpolitik varit utomordentligtbetungande. Heladen civiliserade världen önskar ett snabbt slut på rasistregimernas välde iSydafrika, och . Imperialisternas intriger för att få tillstånd en nykolonial lösning i och bevara som ett lukrativt fält för detransnationella bolagen är väl kända i hela vår värld. I denna situation är defem frontstaternas hållning utomordentligt betydelsefull. Där har mangenomskådat imperialisternas intriger och tagit ställning på ett sätt som bordevara ett föredöme även för länder som inte har någol annat att förlora än sinamultinationella bolags investeringar och profiter. Självfalletstöder vi biståndet lill Vielnam och och till befrielserörelserna i södraAfrika och all hjälp som kan ges flyktingarna från fascistjuntans ochandra fasciststyrda länder. Tillsist några ord om . Utskottet har på s. 26 uttalat alt det ser med oro"på den inre utveckling i och särskilt på det flagrantaåsidosättande av de mänskliga rättigheterna varom samstämmiga rapportervittnat". genomgick 1974 en revolution, som på ett märkligt sättkunde isolera och störta det barbariska kejsarväldet och inleda avskaffandet avfeodalismen och de transnationella bolagens döda grepp om landet. Det var enmärklig revolution, därför att den trots det blodsvälde som dittills fungerat iEtiopien kunde genomföras utan blodsutgjutelse. Hundratusentals människor hadedött av svält före revolutionen, som kejsarfamiljenoch det lilla privilegierade skiktet levde som förut i det mest utmanandeöverflöd. Mendessa kretsar och de utländska krafter som stödde dem förhöll sig naturligtvisinle länge overksamma inför den snabba sociala och ekonomiska reformverksamhetsom inleddes med revolutionen. Tusentals officerare, bönder, fackföreningsmänoch studentledare har mördats av kontrarevolutionärer.