prot · G10954 · 1977-12-31 00:00:00 — Detär ändå så att det finns en tendens att öka spannmålsodlingen därför att det ären bekvämare form för jordbrukaren än alt driva exempelvis mjölkproduktion.Här finns del anledning att fundera litet grand över vad som kan hända i framtidenoch hur vi skall sätta in åtgärder från samhällets sida för all skapamöjligheter att balansera dessa produktionsgrenar. Beträffandemålsättningen så har man ett mål all uppnå en standard för jordbrukarna som ärlikvärdig den som andra grupper har. Man har ell mål au försöka hålla rimligakonsumentpriser. Man har ell mål att ha effektivitet i hela hanteringen, så altvi får hjälp i de övriga syftena. Då kan man inte göra det så enkelt för sigsom jordbruksministern gör -jag märker all han inle rikligi förstår del här -all man plötsligt säger: Inkomsimålei skall vara överordnat alla andra mål.Oberoende av ef-fekliviielsmålet och oberoende av konsumenternas möjligheteratt betala skall inkomstmålet vara huvudsyftet med jordbrukspolitiken. Vimenar att de tre syftena skall behandlas på likvärdigt sätt vid deförhandlingar som skall gälla avvägningen mellan olika intressen i samhället.Del är ju det som är den springande punkten. Där harJordbruksministern förorsakat hela denna debatt och skapat den risk som Jagbedömer föreligger alt vi får en konsumenlsida, där man kommer att fundera övervad jordbruksministern egentligen i fortsättningen avser i tillämpningen av dennya jordbrukspolitik som han har varit så an- gelägen all lala om. Ärdet att på detla sätt mer än tidigare gynna producenterna på konsumenternasbekostnad? Där sitter Ju hela problemet. I propositionen slår del, , att staten skall taansvaret för del överskoll av spannmål som uppslår i vårt land. Det är nämligen bästa sättet att lyfta ut det. Detstår också i propositionen - det är generande all behöva påpeka del - i frågaom finansieringen all i fall av låga väridsmarknadspriser bör förhandlingarkunna las upp med jordbruksnämnden om hur underskottet skall regleras. Jagutgick ifrån att hade läst propositionen, men jag konstateraralt så inle var fallet. Men kanske vi är överens. Sedanmåste jag säga att jag blir litet skrämd när det står klart att SvanteLundkvist i fråga om inkomsimålsättningen fortfarande är kvar i 1967års tankegång. Den väsentliga skillnaden mellan då och är att nu fastläggervi den areal som finns all odla i vårt land. Därmed har vi bestämt oss för enviss produktionsomfattning, och då är det rimligt att se till all de härmänniskorna följer med i den stegring som andra grupper kan tillkämpa sig.Kortfattat uttryckt innebär det detta. Sedantill den allra sista punkten, all jag skulle vara så angelägen att tala om enny jordbrukspolitik. Jag har minsann upplevt andra som är lika intresserade avall tala om all del inte är någon ny jordbrukspolitik. I del nummer avtidningen som utkommer har förre statssekreteraren en mycket storartikel om produktionen med rubriksäll-ningen Socialdemokratiskjordbrukspolitik. Jag har visserligen ingenting emot att ni tycker att det härär en socialdemokratisk jordbrukspolitik - men reservera er då inte, och för dåinte den här diskussionen! Jordbrukspolitiken,m. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inle ägde rätt till ytteriigare replik. Del är inte utan att man får en känsla av all den här debatten börjarbli litet förvirrad. Vihar från början fått uppleva att en enig utredning har lagt fram ett betänkandei den här frågan. Vi har vidare fått uppleva att socialdemokraternas främsteföreträdare, , har uttalat sig och sagt att han i princip stårhell bakom den proposition som jordbruksministern har lagt fram. Likväl får vii dag här i kammaren vara med om att nio reservationer presenteras, och herrLundkvists första inlägg svepte genom kammaren som en isande vind eller som etteko . Jagtycker det är tråkigt att en sådan polarisering skall behöva komma till stånd;den är helt onödig. I grund och botten finns det bara synneriigen Jordbrukspolitiken,m. små åsiktisskillnader iden här frågan, och de små skillnader som man på detta sätt försöker förstoraupp gagnar definitivt inte den fråga som vi skall avgöra i kammaren . Del är nog i realiteten så, att del sedan lång lid tillbaka lyckligtvisråder stor enighet om den Jordbrukspolitik, eller kanske man borde säga denförsörjningspolitik, som vi skall föra här i landet. Mankan ge olika målsättningar olika prioritering och tillmäta olika termerskiftande valör. Men mot bakgmnd av dessa nyansskillnader är det viktigt attnotera att propositionen och majoriteten i slår fastvärderingar som skall ligga lill grund för den kommande politiken. Propositionenanger i likhet med tidigare beslut tre målsättningar: inkomsimålei,produktionsmålet och effeklivitetsmålet. Det är värdefullt attjordbruksministern i propositionen understryker alt inkomsimålei bör sällasfrännsl. - Och vänder jag mig direkl till . Attinkomstmålet sätts främst är värdefullt och nödvändigt, om vi skallkunna upprätthålla en tillräckligt stor produktion av livsmedel. Om den ungagenerationen skall våga satsa på allt del risktagande ett jordbruksföretag innebär, så är klara uttalanden nödvändiga vad gäller framtidamålsättningar. Med allt högre jordvärden, med myckel stora maskinkostnader ochmed mycket starka krav på den egna arbetsinsatsen från brukarens sida är det ennödvändighet att politikens målsättning är stabil. Ochdet viktigaste: med ett klart understrykande av inkomsimålei har man ocksåskapat förutsättningar för de två andra målsättningar som propositionenuttrycker, nämligen att fullgöra produktionsmålet och effeklivitetsmålet. Manskapar på den vägen förulsäuningar för en säker och tillräckligt storproduktion av livsmedel inom landet till för konsumenten rimliga priser. värld där vi lever , där bristen på livsmedel är det alltöverskuggande problemet, är det av vitalt intresse för landets konsumenter atten tillräckligt stor produktion upprätthålls inom landet. Kan vi dessutommedverka till all svälten på andra håll i världen i någon ringa mån lindras,har vi använt våra produktionsmedel rätt. Detär mot den bakgrunden angeläget att propositionen fastslår att Jordbruksmarkenskall bevaras för odlingsändamål. Detråder stor enighet om politikens utformning. Trots detta finns det nioreservationer fogade lill utskottets betänkande. Det är ingen överdrift altpåstå att reservationerna endast markerar nyanskillnader. Jagvill göra några kommentarer lill reservationerna. Reservationerna 1 och 2 geruttryck för en annan syn på inkomsimålei än vad som uttrycks i propositionen.Jag har redan sagt att ulskottsmajoriteten ej kan dela ett sådant synsätt. Reservationen3, som berör produktionsmål och livsmedelsberedskap, vill tydligen inte gejordbruksmarken del skydd som ulskottsmajoriteten finner angeläget. Likasåmotsätter sig reservanterna ställningstagandet att nedlagd åkerjord återkan las i bruk. Del sista kan i många sammanhang vara aktuellt i slorleksrationaliseringssyfte. Vadgäller reservationen 4 och prisregleringens administration m. m. harpropositionen understrukit att nuvarande system och uppläggning fungerar så välatt någon förändring inte är motiverad. Denborgerliga reservationen 5, som avser prisreglering, uttrycker en självklarhetoch borde vara överflödig. Men det bör kanske sägas att prisregleringen inteberör bara råvaruproducenler och att vi, för att undvika missförstånd blandvåra medarbetare i förädlingsledet, bör uttrycka oss mer nyanserat än vad somnu blivit fallet. Reservationen6 behandlar marknadsreglerande åtgärder. Kravet i reservationen, altsamhällets ansvar för spannmålsöverskott skall avse endast den del avspannmålsskörden som behövs för konsumtion inom landet, omkullkastar hell bådeinkomstmålsäiining och beredskapsmål, och kravet faller på sin egen orimlighet. Idet sammanhanget är det i stället viktigt att fästa uppmärksamheten påmöjligheten att utöka oljeväxtarealen. Genom sortförädling, som isin tur kan ge olja av bättre kvalitet, kan vi öka vår export av vegetabiliskolja och därmed minska våra spannmålsarealer och vårt spannmålsöverskott. Reservationen7 angriper bl. a. förhållandel all avskrivningskoslnaderna inräknas iinflalionsskyddet. Avskrivningav byggnadsinventarier och maskiner blir en allt dyrare post. Hurskall man då kunna locka till nyinvesteringar och rationalisering med detankegångar som återfinns i reservationen? Härvill Jag vända mig till . Hon har berört frågan i ett tidigareinlägg och redovisar all del inflationsskydd som jordbruket har skulle hauppgått till under den senaste regleringsperioden. Jag har siffror sombeskriver hur delposterna fördelar sig inom totalsiffran 44,2 %.Räntekostnaderna utgör 11 96 och kostnaderna för ekonomibyggnader m. m. - ochi begreppet "m. vill jag lägga in byggnadsinventarier av ganskakort varaktighet - , och kostnaderna för maskiner och redskap utgörresten, 19,5 96. Jaghar svårt att förstå resonemang, som går ut på att jordbruketskulle göra kapitalvinster kring dessa tre kostnadsposter. Om jag hörde rättskulle man få göra uppräkning för dessa inventarier och byggnader enligtåleranskaffningsprincipen. Del skulle i så fall vara hell unikt - det brukarvara den verkliga kostnaden man i andra sammanhang får göra beräkningarna på.Är det verkligen möjligt, , att man ur ell sådant härinflationsskydd kan räkna bort sådana poster som kostnader för maskiner,inventarier och räntor på nedlagt kapital? Jag finner det helt orimligt. Dåskulle vi helt enkelt inle bara ta bort stimulansen utan också göra detekonomiskt omöjligt alt företa ytterligare investeringar. Vadgäller reservationen 8 har jordbruksministern anfört att konkurrensförhållandenainom matfettsbranschen beaktas vid prisöveriäggning- Jordbrukspolitiken,m. Jordbrukspolitiken,m. Del torde också varaden väg som åstadkommer den bästa anpassningen och avvägningen mellanprodukterna. Reservationen9 behandlar ralionaliseringsverksamheten, och där är del verkligen fråga omnyansskillnader mellan reservationen och utskotls-majorileien. Det behöver välendast sägas alt jordbruket, och framför allt del kombinerade jord- ochskogsbruket, har sin självklara betydelse i regionalpolitiska sammanhang. Jag yrkarbifall lill utskottets hemställan. GRETHELUNDBLAD (s) kort genmäle: Jag beklagar att i likhet med andra talare i viss månhar missförstått vad jag har sagt. Men om de hade läst den socialdemokratiskareservationen hade de förstått det. I reservationen yrkas inte att man inteskall ta hänsyn till avskrivningskostnaderna, utan det hävdas bara att man inteautomatiskt skall godta de belopp som anges såsom avskrivningskoslnader.Orsaken härtill är, som också både konjunkturinslilutel och statens pris- ochkartellnämnd har sagt, att man för dessa avskrivningskoslnader vid den nuanvända metoden anger åter-anskaffningsvärdet och alltså inle inköps- elleranskaffningsvärdet. Just skillnaden mellan dessa två värden var ca500 milj. kr. Vid en lO-procentig prisökning får man på detta sätt en vinst,som egentligen inte har något underiag i verkliga kostnader. Det är mot deltavi vänder oss, alltså inte mot att avskrivningskostnaderna skall ingå utan motdet sätt på vilket de skall ingå. Närdet gäller den del av produklionsmedelsindex somherr nämnde sade jag att kapitalkostnaden var 44 96. Det är rätt attavskrivningskostnaderna inte är så stora, men de uppgår ändå till avproduklionsmedelsindex. Eftersom de är den tyngsta poslen i prisöverläggningarna,har dessa beräkningsgrunder myckel stor betydelse. Man måste förslå att när sålunga organ som och verkligen anklagar detta system,måste det flnnas en bakgrund. Jag tycker alt det hade varit rikligare om ocksåmajoriteten i utskottet ställt sig positiv på detta område. Det är inle frågaom att förminska möjligheterna för Jordbruket att få ersättning för sinakostnader. Meningen är bara att de verkliga kostnaderna skall ligga till grundför bedöminingen. () kortgenmäle: har vi verkligen fåll ned denna fråga på jorden. Skall vi baradiskutera den lilla nyansen huruvida avskrivningskostnaden skall beräknas pååteranskaffningsvärdel eller på den verkliga kostnaden, då är del enutomordentligt blygsam detalj vi diskuterar. Men frågan har ju avfru och andra företrädare för hennes parti framställts så, alt detgällde hela kapitalkostnadssidan. Del är verkligen poster som man inle skallröra i. Dessutomhar man i denna debatt givit sken av all Jordbrukarnaskulle få tillgodoräkna sig något slags jordvärdesstegring och kapitalvinst somsjälvfallet var oförtjänt. Några sådana jordvärdes-stegringar inräknas ju inlei detla sammanhang. De har inte ett dugg med detta att göra. Föriål att jagsäger del, , men insinuationer har tyvärr använts alltför mångagånger från oppositionens sida , och de leder lill de onödiga missförståndvi borde undvika. GRETHELUNDBLAD (s) kort genmäle: Jag kan bara uppmana att läsa reservationen. Om hanläser den så förslår han all meningen inle har varit all la bortavskrivningskoslnaderna utan att bedöma dem på ett annat sätt. Jordbrukspolitiken,m. PER (): I samband med nu behandlad proposition om nya riktlinjer för jordbrukspolitikenhar och jag i en motion begärt all prisstödet till jordbruk inorra skall åriigen omprövas, dvs. inflationsskyddas för att geföljsamhet med inkomstutvecklingen förändra Jordbrukare. Ipropositionen och även i utskottsbelänkandel framhålls att syftet medprisstödet till jordbruket i norra är alt höja lönsamheten hos dettajordbruk lill en nivå som är jämförbar med den för del mellansvenskajordbruket. Tydligen anser utskottet alt de nordsvenska jordbrukarna skallvara nöjda med alt få inkomstlikställighel , eftersom ulskoitetmed en förunderlig argumentering försöker påstå att en översyn van tredje år ärmer flexibel än den av oss föreslagna årliga översynen. Avutskottsbelänkandel framgår att senaste treårsöversyn innebär alt prisstödethöjdes med ca 30 96. Delta visar alt syftet om inkomstlikställighel med detmellansvenska jordbruket tydligen bara uppnås . Det visar ocksåatt del är stora belopp som norra jordbrukare går miste om genom allöversynen sker i ireårsintervaller. Bl.a. genom mitt arbete i Norrbottensdelegationen är jag starkt medveten om delkänsliga utvecklingslaget för det nordsvenska jordbruket. Lönsamheten är svag,och framtidstron bland Jordbrukarna sviktar. Jordbrukarna är klan medvetna omalt det är statens jordbrukspolitik men även annan politik, t. ex. den somreglerar avståndskostnader och inskränkningar i rätten till markanvändning,som formar betingelserna för deras framlid. Utan ett levande jordbruk får andraregionalpolitiska satsningar en lägre effekt. Beredskaps- ochförsvarspolitiska synpunkter fordrar en regional livsmedelsförsörjning, främstav färskvaror. Ifrågavarande prisstöd utgår ju i huvudsak just till färskvaror. Detär ett allmänt intresse att framtidstro och utvecklingsvilja består hos den sombedriver jordbruk i norr. När jordbruket viker förändras landskapsbildensnabbt. Igenbuskade åkrar, förfallna hus och en allmän känsla av armod ochövergivenhet präglar alltför stora delar av den nordsvenska bygden. Jordbrukspolitiken,m. är ett stort underskottsområde i fråga om ägg och fjäderfä.I en annan motion har och jag föreslagit att även merkostnadernavid fjäderfä- och äggproduktion skall beaktas genom ett"Norrlandsslöd". Denna fråga föreslås nu bli prövad av Jordbruksnämnden.Jag hoppas all den prövningen sker snabbt och ger ett positivt resultat. Jagär övertygad om alt det finns mycket förnuft i alt ge prisstödet lill norraSverige en åriig anpassning liksom fallet är med jordbrukarnas övriga inkomstersom är föremål för statlig prisreglering. Jag är därför, herr talman, övertygadom att åriig anpassning av prisstödet lill jordbruket i norra kommermed tiden, även om del avvisas i nu föreliggandebetänkande nr 10. Den proposition som ligger till grund för dagens riksdagsbeslut hartvå markerade särdrag. Det ena är den betydande enighet om del framlida svenskajordbruket som Jordbruksutskotiet ändå manifesterar genom sitt betänkande. Detandra är den tyngdpunklsförskjutning som har ägt rum från 1950- och1960-talens alltför ensidiga filosofi till dagens mer samlade ochdifferentierade grepp på Jordbrukspolitiken. I1960 års jordbruksutredning markerades mycket starkt att det var de storaarealerna, sammanläggningarna, del missbrukade ordet "bärkraft" samtambitioner att minska jordbruksarealen och kraftigt satsa på import avlivsmedel som då dominerade. Del är inte myckel man såg detsom naturligt all med statsanslag stimulera plantering av skog på åker i avsiktatt definitivt ta sådan mark ur Jordbruksdrift. Dehär tankegångarna synes ganska främmande, men de var förhärskande närdet gällde den .socialdemokratiska jordbrukspolitiken under 1950- och1960-talen. Därför finns del anledning att ha det perspektivet närsocialdemokraternas talesman i dagens deballinledning varnade för att profileramotsättningar och uppfordrade till enighet kring jordbrukspolitiken. är enigheten mer påfallande än kanske på mången god dag, men detvore fel att hävda all en sådan samstämmighet skulle ha vuxit fram ur ensocialdemokratiskt förd jordbrukspolitik. Den syn som förslaget till nyjordbrukspolitik bygger på kan man fastmer hämta från t. ex. reservationernafrån dagens regeringspartier - då i opposition - när jordbruksbeslutklubbades. Mankan ta ytterligare ett steg tillbaka och hämta mycken god kunskap ur WaldemarSvenssons i särskilda yttrande och reservation i anledning av 1960års Jordbruksulredning. Mycket av vad som står att läsa i den 15 sidor långareservationen återfinns i dagens förslag lill ny jordbrukspolitik. Del somWaldemar då ensam fick slåss för som en särmening har blivit högvisdom. Där fanns t. ex. kravetatt man skall bevara åkerjorden. synpunkten att utöver renlivsmedelsproduktion låta odlingsmarkerna och småjordbruken bli ett led inaturvården. Därfanns invändningar mot den nedgång i självförsörjningsgraden som majoriteten dåhävdade. Likaklart som de stora Jordbruksenheterna hävdades av utredningen, lika kategorisktunderkändes deltidsjordbruken. Deltidsjordbruken representerade ändå en formav flexibilitet hos näringslivet och rörlighet hos arbetskraften som församhället är gynnsam från så många andra synpunkter. Familjejordbrukenmed kombinationen jord och skog var en annan bärande tankegång i den enskildareservationen. Intressant är också att notera den bohuslänske odalmannensresonemang kring försörjningsproblem. Han hävdar där att utöverdel globala jordbrukels utveckling måste industriländerna skapa beredskap mothungerkatastrofer och integrera en viss livsmedelshjälp i det utvecklingsarbetesom krävs. Då måste vi i också bevara produktionsresurser som på längresikt kan behövas för försörjning av en avsevärt större befolkning än vårt landnu har. Vi måste också fylla rimliga krav på internationell solidaritet i ellläge där de globala försörjningsproblemen blir allt större. Vårtlands jordbruk befinner sig i ett relativt gynnsamt läge. Däremot måste delsägas att framlidsutsikterna för väriden i stort, med väridssvält ochindustriproduktionens rovdrift på naturtillgångar som dominerande inslag,är oroväckande. Utvecklingen måste ledas i andra banor än vad som tidigarevarit fallet. Denframtida Jordbrukspolitiken måste ta större hänsyn till följdverkningar pålängre sikt inom övriga samhällsområden, och det är därför som vi också måstebeakta jordbrukspolitikens sidoeffekter myckel starkare än vad vi gjort undertidigare år. Därvid spelar de olika företagsformerna en stor roll. Vi harfamiljejordbruken av olika storiekar som hjälper oss all klara en levandelandsbygd. Det är därför viktigt att ra-lionaliseringsivern inte får drivas sålångt att endast storbruk i praktiken tillåts existera. Därtill kommer att destora enheterna ofta kombineras med produktionsmetoder av mindre tilltalandeslag. Våra fläsk- och hönsfabriker är sådana exempel. Det finns ocksåfördelningspolitiska skäl för familje- och deltidsjordbruken. Fler delar påmarken, spridningen av ägandet ökar. Det blir fler människor som bor i skogs-och jordbruksområdena. Därtill är det en boendemiljö som många har eftersträvat. HåkanStrömberg sade i sitt inlägg alt dagens förslag till ny jordbrukspolitik varen fortsättning av beslut. Del var verkligen att la i! om han läser beslut att kollisionerna var många och i sakbetydande. har del skett en förskjutning som lett fram till en större samstämmighetän tidigare. Del upplever jag som mycket positivt. Jag har redan poängterat deli mitt anförande här. Skillnaderna mellan beslut och dagens förslaglill ny Jordbrukspolitik är icke föraktliga, och de utfaller klart lill detsenares fördel. Jordbrukspolitiken,m. 1 protokoll 1977/78:54-55 Jordbrukspolitiken, m. m. Förutsättningarnaär som sagt olika i skilda delar av landet. Skogsbruket är ofta en viktigkomplettering sysselsätlningsmässigt och inkomstmässigt för småjordbrukaren.Jord- och skogsbruket kompletterar varandra väl genom all de har i stort settskilda arbetssäsonger. En sådan kombination har varit och är av avgörandebetydelse för att många småbrukare skall kunna fortsätta. Resullaietav arbete kommer också att ha stor belyd(;lse. Jagupplever det som positivt att man menar att fler förvärv måste prövas. Attkoppla brukandet och boendet till ägandet måste vara rätt färdriktning. För den som i denna kammare föreslagit att statensstöd också skulle kunna komma de små Jordbruken till del, alt möjlighet skallges att upprätthålla och även nybilda dellidsjordbruk är dagens förväntadebeslut att hälsa med tillfredsställelse. Kommer man från ett område i landetdär det differentierade Jordbruket både när det gäller inriktning och storlekär dominerande känns det riktigt att svensk framtida jordbrukspolitik harinslag som möjliggör olika former av brukande, där glesbygdens övriganäringsliv, miljö- och naturvård samt livsmedelsberedskapen på kort och långsikt tas i beaktande. Jag tror alt det är grunden för en bra jordbrukspolitik -eller för all tala med : "För stora landsbygdsområden ärdelta ett livsvillkor." AXEL (): Debatten om jordbrukspolitiken har ju varit lång och intensiv. Den harstundom rört sig om historia, den har stundom rört sig i och även i någonmån . har den varit ute i buskarna och ibland har den varitmera seriös. Delär självfallet mycket intressant att så att säga göra historia i svenskjordbrukspolitik. Både jordbruksministern och var inne pådetta. Jag skall naturiiglvis inle göra om del. Jag vill i sammanhanget barauttrycka min förvåning över att , förre jordbruksministern,började sitt anförande med att säga att den jordbrukspolitik somsocialdemokraterna övertog efter den förra borgerliga regeringen sannerligeninte var myckel att hurra för. Det var ungefär samma jargong som vi hört mångagånger sedan socialdemokraternas långa regeringsinnehav slutade visavi denallmänna politiken i vårt land. Det bör vara bekant att förebörjan av 1930-lalet fanns det ingen jordbrukspolitik i del här landet. Det varförst då som man fastlade den jordbrukspolitik som gäller alltjämt i sinahuvuddrag. Eftersomdet alltid förs in ett partsresonemang i Jordbrukspolitiken skulle jag gärnavilja upprepa vad jag sade i jordbruks-debatten. Jag sade dåall man borde göra en summering av de tre decennier vi då hade bakom oss ijordbrukspolitiken: Först var del 1930-talei med låga priser; sedan kom1940-lalet med alla dess bekymmer och höga \ärldsmarknadspriser - det varfaktiskt omöjligt att importera livsmedel -och därefter med mycketlåga världsmarknadspri- ser på nytt. Hade mangjort ett bokslut då, skulle man kunnat säga att den politik som förts varitlill gagn för båda parter. Jagvärdesätter socialdemokraternas delaktighet i och ansvar för den fördapolitiken och deras framsynthet under de år som gått. Jag vill ge uttryckhärför . Men jag vill säga all jag inle förslården irritation som har ådagalagts från de främsta talarna försocialdemokratin över all de som 1967 sade att del inle går att leva efter denhär politiken nu ånyo lar upp debatten. Jag var själv med den gången.