prot · G10951 · 1977-12-31 00:00:00 — Närdel gäller miljöaspekterna är uttalandet i propositionen ytterst vagt.Departementschefen anser att det är nödvändigt all miljöaspekternabeaktas i ökad utsträckning och alt kostnaderna för att uppfylla miljökravenskall vägas in i den irafikekonomiska kalkylen. Men hur miljökraven skallbeaktas ges det ingen anvisning om, och inte heller ger propositionen någotsvar på hur man skall beräkna miljökostnaderna. Departementschefenanser att vägslandarden i framliden måste sänkas, och att större trafikvolymerän av resursskäl måste tillåtas vid en given vägbredd. Men inle hellerpå den här punkten ger departementschefen några anvisningar om hur standardenskall utformas. Vihar menat att del är myckel allmänna, kanske till intet förpliktande,uttalanden som departementschefen gör i sin proposition i de här avseendena.Resonemangen svarar på intet sätt mot de krav varit överens medutskottet om att ställa. Det är därför vi vill ha ett nytt förslag rörande dehär frågorna. Man kan naturiiglvis formulera ett program för trafikpolitikenpå olika sätt, men trafikpolitikens uppgift är att med utgångspunkt iexisterande och framtida önskade bosättningsmönster och därmed sammanhängandeaktiviteters lokalisering fördela erforderliga transporluppgifler på olikairansportgrenar. Medutgångspunkt i ett sådant resonemang måste man även formulera en generellvägpolilik. Vi har sagt och menat att en vägpolilik bör om möjligt uttryckas itermer som anger samhällskrav såsom miljö, tillgänglighet, restid,trafiksäkerhet, färdkomfort, transportkostnader och liknande faktorer. Det harförts ell allmänt resonemang om de här olika faktorerna, men någon närmaredefiniering förekommer inle. Jagvill också, för undvikande av eventuella missförstånd, säga all utskottet ärhelt enigt och menar all vägpolitiken rörande framlida vägbyggande inte skallformuleras som någon fysisk vägplan, som skall specificera när vissa vägarskall byggas i en fastställd standard. En vägpolilik utformad som fysiskvägplan skulle säkerligen leda till felinvesteringar, då en sådan vägpolilikinte har den flexibilitet som krävs när förhållandena ändras.Regionalpoliliska överväganden, snabba beslut om industriinvesteringar ochliknande kan skapa andra behov än dem som förelåg då man fastslog en fysiskvägplan. Jagvill alltså starkt understryka alt det inle är detta utskottet kräver, utan vikräver att de faktorer som anger samhällskraven skall formuleras och klararepreciseras när tar ställning. Och det är viktigt därför all del är deformulerade målsättningarna som skall ligga till grund för de flerårsplaner somskall göras upp. De kan göras bättre med utgångspunkt i de förslag tillplaneringsmetodik som den här propositionen föreslår och som vi enhälligtställt oss bakom. Viförstår all nuvarande statsfinansiella läge kan göra att detta blir svårt, menden situationen bör icke hindra alt man åtminstone uppställer minimimål för en framtidavägpolilik och att dessa minimimål framläggs för ställningstagande.Prioriteringen av väganslagen får sedan ske oberoende av deras sloriek, inomramen för tillgängliga anslag men med inriktning på de av angivnamålen. Med del anförda vill jag yrka bifall till trafikutskottets hemställan idess betänkande 1977/78:10, som utskottet enhälligt slår bakom. organisation, m. m. Jag skall bara ta kammarens tid i anspråk under för attfråga de närvarande - åtminstone de som inte är specialister påvägplaneringsfrågor - om de kan precisera och ange i konkreta ordalagskillnaderna mellan vad jag sade och vad har sagt sedan. Del härär ju ett resonemang i ganska abstrakta termer, och jag vill slå fast all,såvitt jag kan bedöma, det inte råder några större meningsskiljaktighetermellan och mig. Jaghåller gärna med om att vi skall formulera, lägga fram och fåriksdagen att anta vissa samhällskrav på vägplanering och vägslandard. Att viskall ställa upp vissa minimimål är väl alldeles klart. Att vi inte har gjortdet i den nu aktuella propositionen beror helt enkelt på att vi vill ta indessa i den övergripande trafikpolitiska propositionen. Nå, kan man då säga, varför lägger vi fram dennaproposition just nu? Jo, del är med anledning av den föreståenderevideringen av de nuvarande femårsplanerna, för vilka vi, som jag sade i mittanförande , vill ge direktiv strax . Då är del bra att hadet som presenterats i bakgrunden. () kortgenmäle: Kommunikationsministern frågar kammarens ledamöter om de kan finnanågon skillnad mellan vad kommunikationsministern har anfört och vad jag harsagt. Del som jag har framhållit är att det resonemang somkommunikationsministern har fört i propositionen i detta avseende och även detsom han har fört här i kammaren är av myckel allmän karaktär. Jag kangärna medge att jag tror att utskottet mycket väl principiellt kan ställa sigbakom den angivna inriktningen som sådan, men den måste preciseras på ell heltannat sätt. Låtmig exemplifiera med anslagsframställning för nästa budgetår somutgångspunkt. har för sin planering krävt allpolitikerna, regering och riksdag, skall formulera den framtida vägpolitiken,inte ämbetsverket. I den anslagsframställning som är föremål för behandling ikanslihuset just nu anger hur man med KLV:s förslag som utgångspunktkan formulera vägpolitiken. Detär alltså formuleringar, inle utskottets. Jag lar del bara som ettexempel att nuvarande väg- och väghållningsstandarden vidmakthålls och altdessutom de mest trafikerade grusvägarna förstärks och beläggs. organisation, m. m. bör man kunna uppnå detta genom att två mål för driftverksamheien ochtre mål för byggnadsverksamheten uppställs. När del gäller byggnadsverksamhetenär dessa mål att servicenivån upprätthålls och att periodiskt underhåll utförsi sådan omfattning att vägka-piialel bevaras. Beträffande byggnadsverksamhetenföreslår ett minimimål som innebär för del första attbyggnadsverksamheten sker i sådan omfattning all antalet trafikolyckor i varjefall inle ökar, vilket verkligen är ett minimimål, för det andra all grusvägarsom är trafikerade av mer än t. ex. 300 fordon per årsmedeldygn bör fåett varaktigt asfaltslitlager och för det tredje alt övriga vägar där tungtrafik framförs bör förstärkas för att kunna upplåtas för ettaxel/boggitryck på /16. Utskottethar i sina inle tagit ställning till förslag till ettminimiprogram, ulan man tycker alt del här är ett exempel på hur enmålformulering för den framtida vägpolitiken kan se ut. Vi är överens om huvuddelarna i den här propositionen, vilket betonatsav både statsrådet och . Vi tycker att det är bra allpropositionen har kommit till stånd. Det anförande som statsrådet hållittycker jag klarar upp en del av de lässvårigheter som vi har haft beträffandepropositionen. Jag tackar för anförandet. och jag anlägger kanske litet olika synpunkter, men vi har sammauppfattning när det gäller dessa delar av utskottets hemställan. Vissa massmedia gjorde stor sak av alt trafikutskottet givit regeringentill känna sin önskan om ett långsiktigt program för den framlida vägpolitikenoch att man därvid inte tog ställning beträffande investeringsmedlensfördelning på skilda vägkalegorier just . Hade massmedia följt vad som sagtsi denna fråga ända , så skulle de kunna konstaterahur partier och utskottet vid olika tillfällen, och särskilt under de senasteåren, med nästan likartade formuleringar riklat direkt hemställan om dettaäven till den dåvarande socialdemokratiska regeringen. talesman vill jag anmäla alt vi fortfarande inte viker när detgäller ett långsiktigt program för den framlida väghållningen. Vi har storförståelse för att vi i nuvarande ekonomiska läge inte kan begära all en tänktmålsättning skall genomföras ulan alt del lar relativt atteffektuera en sådan. Vi ger både under föregåenderegim och under denna en eloge för de omfattande och ingående analyser somföretagits och som olika utredningar på lokal- och riksplan har gjort för attkunna skapa underlag för en mera långsiktig vägpolilisk målsättning. Jag tänkerpå del ingående regionalpoliliska arbete som nedlagts, där kommunikationernastår i centrum, på utredningen om långsiktig vägplanering och kommittén förlångsiktig vägplanering, KLV, på decentraliseringsålgärder osv. munikalionsminisiern ipropositionen 10 gjort en ambitiös sammanfattning av KLV:s arbete och uttalatsin mening beträffande de förslag som lämnats. Detta tillsammans med dentrafikpolitiska utredningens synpunkter, som läggs fram , bör varaell tillräckligt underiag för ett målsättnings- och principförslag om denframlida vägpolitiken. Trafikutskottetspropåer är alltså ingenting annat än ett uttryck för den otålighet man käntunder över all vi inte haft underlag för ett mer långsiktigtprincipförslag. Sedan är jag absolut klar över att ell fullföljande inte alltidär möjligt, därför att teknisk utveckling, ekonomi och ambilionsförändringarär avgörande för ett sådant. Varförvill vi då ha en princip för byggandet som i sin helhet kanske ändå inte kanförverkligas? Den som varit med här vet att vi år efterlystmöjligheter alt följa upp vägplaner som gjorts. Men delta har egentligen aldrigskett. Kommunikationsbudgeten har alltid fått vara ett slags dragspel i denallmänna budgeten - det känner statsrådet som gammal oppositionspolitiker vältill. Sker det då och då blir del ingen större skada, men sker det ideligen såmåste del innebära att vi sliter på kapitalet och har svårt alt lyfta oss framtill en nollställd nivå i väg-sammanhang. vårt ekonomiska läge ta igen vad som brustit förstår jag nu äromöjligt. Men vi måste ha bättre klarhet i vad nya vägbyggen och upprustning avvåra vägar betyder för hela den svenska ekonomin. Vi anser alt med dettaunderiag skall en kommunikationsminister kunna hävda sin ställning väl iförhållande till andra departement, så att dragspelet dras ut och får lufttill nya, positiva tongångar, dvs. investeringar i vårt svenska vägnät. Menmålsättning och princip för vägbyggande och underhåll gäller inte bara att mangör upp en vägplan. Det är också fråga om, vilket även kommunikationsministernsade, säkerhet, miljö, regional utveckling, näringslivsbehov, turism ochmycket annat. Som jag nämnde är det en avvägning som måste göras mellan olikainvesteringar på samhällets områden. En fråga lyder: Hur lönar sig ett gottvägnät i förhållande till andra investeringar? Jaghar angivit min uppfattning om utskottets ställningslagande. Jag vill ocksågöra några kommentarer lill statsrådets anförande. Jagär överens med statsrådet om att utformningen av ett långsiktigt vägpolilisktprogram är beroende av övriga trafikpolitiska ställningstaganden. återståralt lägga sista handen vid sista delen av trafikpolitiska utredningen. Då börvi se en möjlighet att våra önskningar uppfylls före 1980-ialet. Jag börjadesom relativt ung man efterlysa en plan och ett program på det här området redani slutet av 1950-lalet. Jag tar statsrådets uttalande för ett löfte: Här kommernågot i den riktning som utskottet önskar. Sedanvill jag säga några ord om fördelningsfrågorna inom vägbud-geten. Har man ontom pengar är det i princip rikligt att koncentrera investeringarna där desnabbast ger effekt, i del här fallet på de mindre organisation, m. m. organisation, m. tn. vägarna, som är särskiltdåliga, men också på områden där trafiksäkerheten fordrar omedelbara insalser- och vi har ganska klart för oss var sådana insalser måste ske. Budgetplanen,som lämnas , förmodar jag mot bakgrund av vad kommunikationsministernsagt kommer alt koncentreras till små-vägarna. Del kan jag acceptera, men efterdenna budget följer ju andra. långsiktig plan måste avvägningen bygga på alla de faktorer som är vikligaför alt bygga upp ett riktigt vägnät. Då kan man inte bortse från att 73 96 avtrafiken går på 23 96 av vägnätet, nämligen riksvägsnätet. Vi kan inte jämförastillräckligt positivt med vissa andra länder i förrän vi byggt färdigtvåra Europavägar. Vi måste få pengar till del - även om det skullegälla exempelvis motorieder. Del är lönsamma investeringar. Detta innebär intealt de små blodkärlen får miss-skötas i hela det system av flöden som finns iden svenska kommu-nikalionskroppen. I dagslägel är vi eniga om var satsningenbör göras. Men det har inle med långsiktig vägpolilik alt göra - och del har inleheller statsrådet avsett, förmodar och hoppas jag. Vi avvaktar med intressevad som kommer. Fårjag säga till min vän att jag alltid varit av den uppfattningen altden trafikpolitiska protx)sitionen inte skall läggas fram inför förränhela utredningen blivit fullständig, så att vi också får med kostnadsansvaret.Först då har ju departementet och möjligheter att skapa sig detunderlag som behövs för att bl. a. medverka lill en mera långsiktigvägplanering. KURTHUGOSSON (s): Jag skall inte ta upp någon diskussion med trafikutskottets viceordförande beträffande de frågor som behandlas i den här propositionen och itrafikutskotlets betänkande. Del som föranledde mig att begära replik var justden sista noteringen om trafikpolitiken i det senaste inlägget, då herrLothigius sade all man inle skall lägga fram något förslag till nytrafikpolitik förrän den trafikpolitiska utredningen till alla delar harfullgjort sitt arbete. Jag vill då säga lill trafikutskottets vice ordförandeatt när kommunikationsministern och jag diskuterade frågan sadekommunikationsministern att han var beredd all inom en månad lägga fram entrafikpolitisk proposition, om han kunde få regeringens stöd för detta. Det har varit del slalsfinansiella lägel som hargjort att regeringen ansett sig inte kunna lägga fram förslagen fråntrafikpolitiska utredningen, men man har från regeringens sida icke motiveratdel på del sätt som gjorde här . Del är ganska enkelt att förklara. Om man skall kunna skriva enheltäckande trafikpolitisk proposition, som alltså löper över hela fältet,måste man naturligtvis ha hela underlaget klart för sig först. Det tycker jag också ärriktigare än all formulera förslagen i småportioner. Dettaär min uppfattning i denna fråga som arbetande i den trafikpolitiska Onsdaeenden "'''"'"gs"- Jag vill bara notera lill kammarens protokoll att våren1976, när han var i oppositionsställning, krävde i riksdag och trafikutskott avden dåvarande socialdemokratiska regeringen att den redan då skulle lägga framen proposition om den framtida trafikpolitiken. Internationelltfrämjande av de mänskliga rättigheterna CARL-WILHELMLOTHIGIUS (m): Jag vore lacksam om min vän ville vara vänlig all ange exakthur del var skrivet i del sammanhanget samt mina synpunkter i denna fråga. Överiäggningenvar härmed slutad. 1977/78:17 med anledningav propositionen 1977/78:25 med förslag om tilläggsbudget I lillstatsbudgeten för /78 såvitt avser polishus m. m. 1977/78:9 med anledning avpropositionen 1977/78:53 med förslag om upphävande av lagen(1931:110) om upplagshus och upplagsbevis, m. m. 1977/78:6 med anledning av motion om inrättande aven internationell krigsförbrylardomstol Kammarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. §5 Internationellt främjande av de mänskliga rättigheterna Föredrogsutrikesutskottels belänkande 1977/78:7 med anledning av motion ominternationellt främjande av de mänskliga rättigheterna. UtrikesministernKARIN SÖDER, som meddelat att hon i samband med behandlingen avutrikesutskotlets belänkande 1977/78:7 ämnade besvara () den 28oktober anmälda interpellation, 1977/78:60, 13 protokoll 1977/78:50-51 Internationelltfrämjande av de mänskliga rättigheterna Omett svenskt FN-initiativ om förstärkt skydd för de mänskliga rättigheterna om ett svensktFN-initiativ om förstärkt skydd för de mänskliga rättigheterna, erhöll ordetoch anförde: I anslutning till del betänkande från utrikesulskotlei som skallbehandlas skall jag också svara på en interpellation av . Han harfrågat mig om följande: Planerar regeringen att läggafram förslag inför FN om en internationell konvention mot tortyr och annangrym, omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning? Avser regeringen alt lägga framförslag inför FN om en samlad aktion för frigivning av fångar, som berövats sinfrihet på grund av politiska åsikter, religion eller hudfärg? Är regeringen beredd att pånytt ta upp frågan om dödsstraffet inom FN, så att frågan kan sakbehandlals t.ex. vid nästa United Nations Con-gress on Prevenlion of Crime and Trealmeni ofPrisoners (1980)? Syftar regeringen till attunder bidra till de internationella ansträngningarna att stödjaundervisning om de mänskliga rättigheterna? Ialla de tre frågor som berör har regeringen framlagt förslag i FN,och jag är glad över all från höstens generalförsamling kunna rapportera flerapositiva resultat av våra initiativ i dessa frågor. Vadförst angår tortyrfrågan vill jag erinra om alt hösten1975 på förslag av bl. a. antog en deklaration mot tortyr. Anlagandelav denna deklaration var en viktig etapp i arbetet på all bekämpa tortyr, somutgör en avskyvärd kränkning av individens rätt lill skydd för sin mänskligavärdighet. Men deklarationen var inle ell slutmål. Under höstensgeneralförsamling föreslog tillsammans med flera andra stater attgeneralförsamlingen skulle ta ell nytt steg genom all uppdra ål FN:s kommissionför mänskliga rättigheter all utarbeta förslag till en konvention mot tortyr. Enkonvention är ju, till skillnad från en deklaration, ell juridiskt bindandeinstrument. Vårt förslag antogs ulan omröstning av generalförsamlingen.Kommissionen för mänskliga rättigheter skall alltså utarbeta förslag lill enkonvention, och eftersom just nu är medlem av denna kommission har vimöjlighet all inom denna verka för att konventionen skall få ett tillfredsställandeinnehåll. Ifråga om politiska fångar vill jag först betona all en demokrati som densvenska bestämt tar avstånd från systemet med politiska fångar. Del ärangeläget alt vi arbetar på dess avskaffande. Men detta är ett arbete på långsikt. önskar vi verka för all skydda de mänskliga rättigheternaför människor som berövats friheten till följd av handlingar de har begåtteller misslänks ha begått på grund av sin politiska åsikt eller övertygelse.Som ett led i denna strävan framlade ettresolutionsförslag i FN. Trotsatt ämnet är kontroversiellt har vi uppnått ett omfattande stödför vårt förslag. Efter all ha accepterat vissa smärre ändringar i förslagetlyckades vi t. o. m. få detta antaget av generalförsamlingens tredjeutskott ulan omröstning. att behandlas igeneralförsamlingen före denna veckas slut. Iresolutionslexlen pekar vi på de särskilda risker som politiska fångar ärutsatta för. Staterna uppmanas tillse all dessa fångar inte utsätts för tortyreller liknande behandling och att de får en opartisk rättegång. Vidare uppmanasstaterna all fortlöpande undersöka möjligheterna lill frigivning av dessafångar. Dentredje fråga som nämner är dödsstraffet. På grund av sin allmännainställning till dödsstraffet som en oacceptabel slrafform har under enlång följd av år genom olika initiativ i FN sökt motverka användningen av dettastraff Vissa resolutioner har antagits av FN, men situationen i världen är inlesärskilt uppmuntrande. Det stora flertalet av världens stater tillämparalltjämt dödsstraffet, och det finns ingenting som lyder på alt delta straff ärpå tillbakagång. Sådana aktuella företeelser som terrorismen i dess olikaformer gör det ännu svårare att få gehör för förslag om inskränkningar ianvändningen av dödsstraffet eller om ett fullständigt avskaffande av dettastraff Trotsdetta beslöt vi göra ett försök alt på nytt i FN aktualisera frågan omdödsstraffet. Vi föreslog därför all generalförsamlingen skulle uppdra åt denav omnämnda för förebyggande av brott och behandlingav brottslingar all behandla denna fråga. Vi fick detta förslag antaget utanomröstning, och frågan om dödsstraffet kommer alltså att diskuteras vid dennaFN-kongress, som skall hållas 1980 i . Vadslutligen gäller frågan om undervisning rörande de mänskliga rättigheternavill jag först framhålla att dessa rättigheter normalt behandlas i den svenskaskolundervisningen, ofta med utgångspunkt i FN:s deklaration om de mänskligarättigheterna. Enbetydelsefull roll som förmedlare av kunskap om mänskliga rättigheter och omden verksamhet som på det internationella planet pågår för deras främjandespelar också folkrörelserna. Jag kan här bara erinra om deras engagemang ifrågor som rör den europeiska säkerhetskonferensen och uppföljningen av dennai , där de mänskliga rättigheterna som bekant intar en viktig plats. Utrikesdepartementethar på olika sätt bedrivit information om dessa väsentliga frågor.Departementet avser att fortsätta med denna verksamhet, som bildar en del avunderiaget för enskildas och gruppers studier i ämnet. Som exempel på former avmera materiellt stöd kan nämnas anslagen lill och andra liknandeorgan. Dessa anslag kommer att höjas. Ett annat exempel är det ekonomiska stödsom staten lämnat lill den konferens om dödsstraffet som just hållits iStockholm i Amnesty Internalionals regi. har alltså förflutit sedan deklarationen om de mänskligarättigheterna antogs. Med anledning av detta lade och ett antal andraländer i FN fram ett resolutionsförslag. I delta betonasatt 30-årsminnel av deklarationens tillkomst motiverar särskildaansträngningar för all främja internationell Internationelltfrämjande av de mänskliga rättigheterna Omell svenskt FN-initiativ om förstärkt skydd för de mänskliga rätiighelerna Internationelltfrämjande av de mänskliga rättigheterna Omett svenskt FN-initiativ om förstärkt skydd för de mänskliga rättigheterna förståelse, samverkan ochfred, liksom universell och effektiv respekt för de mänskliga rättigheterna.Detta bör ske genom att man beaktar undervisningsaspekien såväl inom som utomde formella skolsystemen. Bland rekommenderade åtgärder märks stimulans avämnet mänskliga rättigheter i läroplanerna på olika nivåer inom undervisningen.Som synes är avsikten att ägna särskild uppmärksamhet ål frågorom de mänskliga rättigheterna - även inom undervisningsområdet. Jag villtillägga alt man vid den revision av läroplanen för den svenska skolan vilkenförbereds kommer att knyta an ännu närmare till de olika kategorierna avmänskliga rättigheter, något som ligger helt i linje med tankarna bakomresolutionsförslaget. Jag skulle också vilja något kommentera det belänkande somutrikesutskottet här har framlagt, 1977/78:7, med anledning av m.fl. motion, där de hemställt att hos regeringen anhåller allregeringen via FN, och andra mellanfolkliga instanser med skärpaverkar för ell främjande av tros-, tryck- och åsiktsfriheter i alla de statersom förbundit sig att hävda de mänskliga rättigheterna. Åtgärdermot religiös intolerans har länge varit ett återkommande ämne pågeneralförsamlingens dagordning men har visat sig vara myckel kontroversiellt.Sverige har tillsammans med andra stater verkat för alt generalförsamlingensom ett första steg skulle antaga en deklaration om avskaffande av alla formerav religiös intolerans. Som ett andra steg skulle senare en konvention i ämnetkunna bearbetas. Redanvid den sjuttonde generalförsamlingen, dvs. 1962, antogs en resolution omutarbetande av en deklaration om avskaffande av religiös ofördragsamhet. Senarefick kommissionen för de mänskliga rättigheterna i uppdrag att överiämnaförslag lill en sådan deklaration till församlingens trettionde möte, 1975. Mennågot förslag blev inle klart trots alla ansträngningar. Förra åretsgeneralförsamling uppmanade i en resolution kommissionen att påskynda arbetetmed deklarationen och att lägga fram en lägesrapport till åretsgeneralförsamling. I det första lexlförslagel, som presenterades av bl. a.Sverige, begärdes att kommissionen skulle färdigställa ell utkast ochöverlämna detta . På förslag av accepterades den slutligaformuleringen, som alltså innebär att arbetet med deklarationen skallpåskyndas, inle avslutas, samt all endast en lägesrapport, inte ettdeklaralionsförslag, behöver tillställas församlingen. Jag har redogjort så härulföriigt för händelseförlppel för alt visa hur lörnbeströdd vägen mot endeklaration är och vilka förhalningsmetoder som kan användas. Generalförsamlingenstredje utskott antog en ny resolution i detta ärende.