prot · G109150 · 1977-12-31 00:00:00 — Den bör bli bestående eftersom vi vet att personalbehovetinom hälso- och sjukvården kommer alt öka. Till detla bidrar i hög grad denkraftiga satsning på en utbyggnad av långtidsvården som de flesta landsting,däribland mitt eget och även läns, i så hög grad prioriterar för denkommande femårsperioden. Meddet investeringsprogram för långtidsvårdens utbyggnad som vi har framför ossfår hell enkelt inte bristen på behöriga vårdlärare bestå. Den bristen måste,inte minst i mitt län - och jag förmodar atl förhållandena är desamma iSkaraborgs län - reduceras kraftigt, och därför är jag helt tillfredsställd medden behandling som utskottet ägnal den här frågan. Jag tackar för denbehandlingen. Anslagtill högskola och forskning I detta anförandeinstämde () och (). med genomförandet av högskolereformen infördes nyaantagnings-och registreringsrutiner vid högskolan. Antagningssystemet varursprungligen avsett för en tolalspärrad högskola men har använts även inomden del av högskolan som enligt riksdagsbeslut skall vara 9 prolokoll 1977/78:150-151 Anslagtill högskola och forskning ospärrad.Antagningssystemet, som bl. a. innebär förhandsanmälan för de studerande,skulle ge bättre planeringsunderlag för förvaltning och institutioner. Underförra sommaren kunde man bl. a. i pressen se larmrapporter om chockartadeökningar i studerandeantalet på flera utbildningar. Många institutionertvingades ändra sin undervisningsplanering inför den väntade anstormningen avstudenter. Man diskuterade dessutom atl inför nästa termin införa spärrar på demest populära ospärrade utbildningarna. Sysiemel fick emellertid andrakonsekvenser. Institutioner som tidigare haft ospärrade kurser utan antagning,t. ex. några institutioner vid , erhöll långa listor överförhandsanmälda studenter. Defaktiska registreringarna har dock visat sig variera från av deförhandsanmälda studenterna, och därmed har del inte heller varil någon nyttamed dessa anmälningar. Tvärtom har institutionernas planeringsarbeteförsvårats. terminers registreringar har i många fall utgjort ellbetydligt bättre prognosunderiag. Man kan nu efteråt konstatera att ökningen avantalet studerande blev måttlig, och ökningen var ungefär av den omfattning somman från instilulionshåll hade räknat med och ursprungligen planerat för. Efterett år kan man nu konstatera att för såväl studenter som institutioner har detnya antagningssystemet medfört en ovanligt krånglig procedur. Studievägledarnastraditionella uppgifter med att hjälpa de studerande har under den här tidenfått skjutas delvis åt sidan. Alt lotsa de studerande genom antagningssystemethar blivit en av huvuduppgifterna. Under åtminstone en månads lid har all tidägnats åt regislreringsärenden i vid mening. Detla betydligt krångligare systemän det tidigare förfarandet och den förkortade registreringsperioden harmedfört alt studievägledarna känt sig mer eller mindre som ett slagsställföreträdande administratörer vid . Fråninstilulionshåll är man mycket missnöjd med det säll på vilket antagnings- ochregistreringssystemet har fungerat. Vissa inkörningsproblem måslenaluriigtvis kunna accepteras. Listan på brister i systemet och de problemdessa inneburit för studerande och institutioner är emellertid långt meraomfattande än vad som kan anses vara acceptabelt. är så mycketallvariigare som en stor del av svagheterna kan förväntas bestå även efterinkörningsperioden. De nya spärrarna på deltids- och kvällskurserna försvårar islor ulslräckning för de vuxenstuderande att planera sina studier. Fleravuxenstuderande har tvingats lill avbrott i sina studier. Iandra fall har en studerande t. ex. lyckats komma med på en kurs, medan enkamrat som han samläst och samåkt med inte fåll plats. Dellarimmar dåligt med de intentioner som fanns för den nya högskolan, där manbetonade vikten av återkommande utbildning, vuxenstudier och att sådanastudier skulle underiältas. Vadbeträffar de enstaka kurserna skulle man helt enkelt kunna återgå lill delgamla syslemet, där institutionerna själva svarade för antagningen. Genom atlanmälningarna görs eller januari och studenten därvid får etlrelativt snabbi besked huruvida han antagits, finns heller ingen anledning Institutionen har också fullständig kontroll över situationen,inkl. möjlighet att etablera kontakt med de studerande. Somjag har visat i motionen 1977/78:753 tillsammans med ,och fyller anmälningsskyldigheten inte någonmeningsfull funktion. Däremot skapar den ell onödigt byråkratiskt krångel, somi sista hand drabbar den enskilde sökanden till högskoleutbildningen. Även omdenne formellt är garanterad en utbildningsplats, såvitl anmälan är giord föreden , tycks många sökande naturligt nog avvakta det antagningsbesked somsänds ut först omkring som bekräftelse på att man verkligenerhållit en utbildningsplats. Först därefter vidtar man de sociala åtgärder somär nödvändiga för atl genomföra studierna: söker Oänstledighet, studiemedel,bostad, ordnar barnpassning m. m. Få kommer att klara dessa problem på de tvåveckor som då återstår till terminsstarten. Genomalt upphäva den nuvarande anmälningsskyldigheten lill det fria området kanresurser frigöras för en snabbare och effektivare omläggning av anmälningarnatill den spanade utbildningen. Den nuvarande anmälningsskyldigheten till detfria området bör i stället ersättas av en anmälningsskyldighet, somungefärligen svarar mol den tidigare inskrivnings- ochregistre-ringsskyldighelen. Molbakgrund av de erfarenheter och den diskussion som har förts kring den förstatillämpningen av det nya syslemet för anmälan och antagning till grundläggandehögskoleutbildning har UHÄ tillkallat en ledningsgrupp för översyn av dettasystem. I en skrivelse till regeringen ansluler sig UHÄtill ett av översynsgruppen framfört förslag att en bestämmelse skall införas ihögskoleförordningen med den innebörden att en enskild sökande vid ett ochsamma tillfälle av antagningsmyndigheten får antas lill utbildningsprogrammotsvarande högst 30 poäng per termin eller högst 60 poäng per läsår, om intesärskilda skäl föreligger för ett utbildningsprogram av större omfattning.Regeringen har sedan beslutat i enlighet med UHÄ:s förslag, och enligtulskollel iror man atl den nya bestämmelsen kommeratt innebära attöverensstämmelsen mellan anmälningar och faktisk påbörian av studier kommer allbli bättre. Jag tillåter mig atl betvivla della, herr talman, och vill barahänvisa till vad flera studentkårer har sagl i det här ärendet och vadrepresentanter för och också offentligt har uttryckt. Jagavser atl återkomma i det här ärendet när höstterminens erfarenheter kan liggalill grund för nya överväganden. Jag hyser emellertid en viss förhoppning omatt UHÄ, som kommer att överväga om slörre förändringar i förfarandet börbeslutas inför /80, verkligen kommer att finna att sådana behövs,och då kommer motionen i praktiken atl ha blivit bifallen, även om del sker etlår efteråt. Litet större förståelse har min moiion 1977/78:569 om försöksverksamhetmed näringslivskontakt för forskare visats av utbildningsutskotlet. Ulskottetföreslår här all med anledning av det första yrkandel i min motionsom sin mening ge regeringen till känna vad jag Anslagtill högskola och forskning Anslagtill högskola och forskning Jag hoppas attdetta yttrande kommer att innebära att den försöksverksamhet som bl. a.genomförs vid kommer att kunna fortsätta i nuvarandeomfattning. De erfarenheter som där vunnits kommer att kunna vara till nytta idet framtida arbetet med utbyggnad av näringslivskontakt för forskare. Idirektiven till den lärarOänstutredning som tillsattes ingårsom ett mycket viktigt led frågan om lärarnas anknytning till yrkeslivetutanför högskolan. Kommittén skall i direktiven föreslå åtgärder som befrämjarmöjligheterna för högskolans lärare att genom kortare eller längre tidsverksamhet utanför högskolan skaffa sig erfarenheter av yrkeslivets krav påhögskolan. Kommittén bör också redovisa de arbetsmarknadsmässiga konsekvensernaför de olika delar av arbetslivet som berörs av kommitténs överväganden rörandeökad röriighet för lärare mellan lärarverksamhet och annan yrkesverksamhet.Kommittén skall alltså belysa konsekvenser för ledning, planering, organisationm. m. inom högskolan som kan följa av en sådan ökad röriighet. Nuär det så att flertalet av de forskare som kommer att beröras avförsöksverksamhet är eller avser att bli lärare inom högskolan. Försöket mednäringslivskontakt för forskare och lärartjänstulredningens uppdrag rörandeyrkeslivsanknytning berör enligt min mening i huvudsak samma personalgrupperoch samma principiella och praktiska problem. Erfarenheterna frånförsöksverksamheten kan leda till viktiga konsekvenser förlärarOänstutred-ningens övervägande. Den föreslagna försöksverksamheten bördärför ledas av lärarOänstutredningen, skriver jag i min motion, och utskottethar delvis tillgodosett mina önskningar genom att påpeka att det enligtutskottels mening är av utomordentligt stor vikt att en reell samverkan mellanlärartjänstutredningen och försöksverksamheten kommer lill stånd. Högskolereformen har inneburit atl medborgare som lidigare inte haftmöjlighet alt bedriva högskolestudier nu fått tillträde. Grupf)er med reell,men i avsaknad av formell, kompelens har genom ett kvotsystem erhållitmöjlighet att konkunera på så att säga egna villkor. Detta kvotsystem kanemellertid få uppenbart orättvisa effekter för bl. a. två kategorier sökande.Den första utgörs av sökande i kvotgruppema I och II, vilkaerhållit högsta betygspoäng i alla ämnen på gymnasieskolan. Den andra utgörs avdem som har 25:4-behörighet och dessutom annan meritgivande utbildning. Föratt inte omöjliggöra en diréktövergång från gymnasium till högskola antas 20 %av de sökande i grupperna I och II på enbart betygsmeriter.Avsikten med delta är att arbetslivserfarenhet inte skall göras till ettobligatoriskt krav, men systemet har medfört en rad olyckliga konsekvenser. Fördet första kan konstateras att många inom 20-procentsgruppen hararbetslivserfarenhet och alltså inte kommer direkl från skolbänken. För detandra har konstruktionen medfört all yrkeslivserfarenhel nu blivit en nödvändigtilläggsmerit till toppbelyg för sökande till vissa ulbildningslinjer (t. ex.läkariinjen). De som skall antas påenbart betygsmeriter utses genom lottning. Vissheten om att tre årsheltidsstudier med toppbetyg som slutresultat inte meriterar annal än lilldellagande i elt slumpartat hasardspel om den egna möjligheten tillhögskolestudier bäddar på gymnasienivå för framtida strategiska linjeval, sominte alltid kommer att svara mot de studerandes verkliga ulbildningsambitioner.Den som ändå framhärdar i just sitt linjeval därför att han eller hon anser detvara del bästa pedagogiska underiaget för sina framtida högskolestudier ochtill yttermera visso lyckas uppnå genom-snitlsbetyget 5 som slutbetyg måsterimligen uppleva det som en bestraffning att, efter oturiig lottning, hänvisastill en arbetsmarknad med många andra arbetslösa ungdomar för alt förvärva denödvändiga lilläggsmeriterna. Margarethaaf och jag anför i vår motion 1977/78:573 att de som hade högsta betyg isamtliga ämnen skulle få tillträde till högskola trots 20-procenlsregeln. Ylleriigareen effekt av nuvarande urvalssystem är värd att uppmärksammas. Bestämmelsenföreskriver att av platserna i kvotgrupp 4 skall tillfalla de s. k. rena25:4-orna. Detta innebär att de som både har t. ex. gymnasieskoleutbildning ochuppfyller kraven på och yrkeslivserfarenhetdiskrimineras. För dessa skulle kanske möjligheten att antas öka om de aldrigskaffat sig gymnasieutbildning. Det är därför oacceptabelt att tidigareutbildning kan utgöra ett hinder i konkurrensen om platser till högreutbildning. Vi motionärer anser därför att platserna bör fördelasproportionellt i förhållande till antalet sökande i gruppen. Etlviktigt krav som bör ställas på urvalssystemet är att det skall varaöverskådligt och lätt att informera om. Delta krav uppfyller inte dagensurvals- och antagningssystem, och elt system baserat på kvotering av sökandeskapar onödiga och olyckliga motsättningar mellan olika sökande-kategorier. fortsätter av eleverna i till gymnasieskolan. Det finnsdärför anledning att betrakta kvotsystemet som en temporär lösning, men allaansträngningar måste ändå göras för atl få det så rättvist som möjligt. Vimotionärer anser att man redan nu bör påbörja en försöksverksamhet medobligatoriska intagningsprov på någon eller några linjer för atl om möjligl denvägen finna elt bättre system än det nuvarande kvotsystemet. Ett obligatorisktiniagningsprov är enligt vår mening överlägset andra i fråga om rättvisa ochändamålsenlighet. Anslagtill högskola och forskning PerOlof och jag har i motionen 1165 aktualiseratnödvändigheten av en översyn av vår toxikologiska forskning, dvs. giftforskning.Översynen skulle avse forskningens och utbildningens dimensionering ochinriklning. Vi anser sålunda att det behövs en utredning och att dettoxikologiska kunnandet i samhället måste byggas ut, minst i samma takt somhanteringen av gifter ökar. Man kan ju hänvisa till de giftkatastrofer sominträffat under de senasle åren och som i hög grad aktualiserat sakfrågorna. Utskottet har vidbehandlingen av vår motion inte i sak bemött våra Anslagtill högskola och forskning argumentmen anser att det inte kan anses vara påkallat med en utredning. Manbygger denna uppfattning på atl en viss forskningsresurs tillkommil genom attgiftforskningen förstärkts med en professur. Den Oänsten ger ju främst studieri en av grenarna av den totala giflforskningen, nämligen effekten av gifter iekosystemet. Men denna forskning är i sin tur beroende av andra former avgrundforskning, vilkas resultat även är tillämpliga inom många andra områden avmiljöarbetet. Låt mig nämna t. ex. arbetsmiljöforskning. Delär utmärkt att vi fåll denna forskningsresurs. Men motionens syfte varbetydligt bredare och avsåg en samlad resursforskning. Ifråga om nästan alla giftskador - dvs. både stora och små giftkatastrofer -gälleratl det är myckel svårl att ställa till rätta, sanera och bota. Mångagiftkalastrofer som inträffat hade kunnai förebyggas om kunskaper, erfarenheteroch samlade resurser funnits. Forskningpå delta område är i första hand framförhållning. Den bidrar till vidgadekunskaper om gifternas verkningar, men den bör också kunna utveckla denförfinade teknik bl. a. för provtagningar och fältstudier som kan UtnyUjas inommånga arbetsmiljöområden. Jaghar litet svårt all acceptera utskottets tilltro lill all en enda professurinom ett hårt begränsat och specialiserat område skall vara tillräcklig för atlbehandla de stora frågekomplex som återfinns inom detla omfångsrikavetenskapliga område. Densystematiska utbildningen är viktig för samhällets kompetensuppbyggnad. En delvetenskap måsle vårt land alltid räkna med all kunna köpa utifrån eller bytalill sig. De stora giftkalastroferna ute i väriden visar nödvändigheten avinternationell samverkan. Men även för detla krävs samlade ålgärder -dokumentationscentraler, uppbyggda pooler, en välutbildad medarbetarstab osv. Jagtycker att det finns starka skäl för atl lyfta fram motionens syfte, atlförslärka våra resurser för att möta de problem som vi redan har mött men sommycket väl kan bli belydligt större, ty, som vi säger i vår motion,"hanteringen av gifter ökar". Vi har också i motionen pekat pånödvändigheten av atl argumentera för en förstärkt beredskap. Iutskottsskrivningen hänvisar man lill all universitetsämbetet ändock så senlsom detta år utrett vissa delar av de frågor som vår motion omfattar och fått en ny forskarOänsl. Därför anser utskottet det "intepåkallat atl en ny utredning görs redan nu". Självaformuleringen av ulskottsskrivningen visar dock atl man är införstådd med atldel behövs någon form av samlat grepp över hela problemkomplexet. Del ger ossmotionärer anledning alt pröva förutsättningarna atl återkomma med förnyatkrav vid lämpligt lillfälle. Forskningsfrågorna är mer akluella . I och för sigfinns del rent utbildningspolitiska moliveringar för del. Under densocialdemokraliska regeringens lid genomfördes ett stort antal reformer. alllifrångrundskolereformerna till reformeringen av högskoleutbildningen.Forskningsanknytningen av högskoleutbildningen ledde till heta och i långastycken bittra meningsmotsättningar mellan de socialdemokraliska utbildningspolitikernaoch politiker som ansvarar för . Isin långsikliga utbildningspolitik hade del varil naturiigt för socialdemokralinalt fortsätta arbetet genom en reformering och modernisering också avforskningen och forskarutbildningen. Den socialdemokratiska regeringentillsatte två utredningar under första delen av 1970-lalet, nämligenforsk-ningsrådsulredningen och forskarulbildningsutredningen. Båda dessa utredningarär just nu på remiss, och om den goda viljan finns, så kan underhösten 1978 fatta avgörande beslut även på forskningens område. Detta ärnödvändigt av ell alldeles speciellt skäl, och det är del andra huvudskälettill alt forskningsfrågorna upplevs som väsentliga. Det förstahuvudskälet är alt del är en naluriig fortsättning av en långutbildningsreformering i . Denekonomiska kris som vi genomlever har avslöjat att vårt lands näringsliv ilånga stycken inte längre hänger med i den intensiva internationellakonkurrensen. Vi har tappat mycket av vårt tekniska försprång. Enligt minmening beror det lill slor del på alt de som har ansvarat för näringslivetsulveckling inte varit förutseende nog. Forsknings- och utvecklingsfrågorna harinte givits de resurser som varit nödvändiga. Detär naluriiglvis myckel som måsle göras för att rätta till missförhållandena.Elt vidgat inflytande från de anställda i medbestämmandelagens anda är etlsätt. En riklig tillgång lill kapital för alt finansiera en modernisering ilöntagarfondernas anda är etl annat. Men forskningen skulle på etl hell annalsätt än också kunna bli till nytta för samhället. Arbetarrörelsensamlades till ett storrådslag . I det sammanhangel hade delsocialdemokratiska partiet skäl att ägna speciell uppmärksamhet åt forskningsfrågorna.Vi vet att staten satsar uppemot 4 000 milj. kr. på forskning främst vid vårauniversitet. Resurserna kommer från olika källor: direkt över statsbudgeten,via forskningsråden eller jubileumsfond eller via sekiorsorganen. Dennasalsning är nödvändig. Men frågan är om den är tillräcklig. Enligt min meningär den det inte. I själva verket befinner sig väsentliga områden i etl stadium,där nära nog ett förfall är på gång. Jag tänker då främst på situationen inomde områden där den speciellt dyrbara forskningen bedrivs, nämligennaturvetenskap och medicin. Inom forskningsrådsnämnden arbetar vi f n. medfrågan om finansiering av dyrbar vetenskaplig utrustning. Del material som vihar lyckats få fram visar att del vid våra universitet och forskande högskolori dag finns dyrbar vetenskaplig utrustning för . Ennyanskaffning av denna utrustning bör ske i genomsnitt , vilketleder till atl samhället borde ställa i runda tal 150 milj. kr. till forskningensförfogande bara för alt bibehålla nuvarande forskning. De resurser somi dag totalt står till förfogande ligger på nivån 75 ä 80 milj. kr. På myckelkort sikl måsle vi alltså vara beredda på atl Anslagtill högskola och forskning Anslagtill högskola och forskning fördubbla anslagen tilldyrbar vetenskaplig utrustning, om vi inte skall välja en forskningspolitisknedrustning inom naturvetenskap och medicin. Menarvi över huvud tagel någonling med de fagra orden om nödvändigheten av atlhänga med i den tekniska ulvecklingen, måsle vi också slälla medel tillförfogande. Det räcker inte med bara vackra ord och verbal uppskattning. Tillsisl är det också en fråga om pengar. Detsom i budgetpropositionen och i den borgerliga majoritetens skrivning är sådjupt beklagligt är att man tycks tro att samhället är generöst mot forskningeni . Regeringen håller kvar sina glättade ordvändningar från U68-debattens dagar, då man befann sig i opposition. Den som läser baraproposition och utskottsutlåtande får ett intryck av att vi har enforskningsvänlig regering. Så är inte alls fallet. Tvärtom bedrivs just nu ennedrustning av forskningen på dessa områden. Ett exempel kan illustrera defaktiska förhållandena. Fömtsättningenför att näringslivet skall blomstra och kunna ge jobb är på kort sikl inte allsen forskningsfråga. På litet längre sikl är den dock det. har till uppgift att söOa för att landet hartillgång till väl utbildad personal inom sitt område, naturvetare och tekniker.Budgeten, hen statsråd, må presenteras hur läckert som helst. Den tabell somjag visar på TV-skärmen avslöjar dock realiteterna bakom budgelkosmeti-ken. Framtill /77 finansierade det naturvetenskapliga forskningsrådetungefär inom sitt område. 1970/71 var antalet personår 736, och1976/77 var antalet 747. Åren däremellan svängde siffrorna myckel måttligt. Nuser vi att anslagen under den borgeriiga regeringens första verksamhetsår lagtspå en nivå, som medfört att anlalet personår 1977/ 78 gått ner till ca 700.Enligt uppgifter som lämnats till lungutrustningsut-redningen kan man under1978/79 inte hålla i gång flera än 670 personer. StatsrådetWikström sade i sitt inledningsanförande att han inte var imponerad av densocialdemokratiska regeringens lidigare forskningspolitik. Så här i backspegelnkan vi socialdemokrater nog hålla med honom om detla. Inte heller vi ärimponerade av vår egen insats. Det finns områden där vi har varit myckelbättre. Jagtror dessutom att statsrådet , när han säger att han inte är imponeradav den tidigare forskningspolitiken, också har flertalet forskare bakom sig.Men utifrån detta, herr talman, måste del väl vara dags för nuvarandestatsrådet alt fundera lilel grand över de egna insatserna. Raset som synesvara pågångharböOal under den nuvarande regeringens tid, och det är allvariigi.I ett läge då det borde satsas mer än någonsin skär ni i stället ner - del ärvad som sker i realiteten. Det gjordes i alla fall inte lidigare. Skillnadenmellan det fagra talet och de faktiska förhållandena är otäckt uppenbar. Ärdetta en medveten polilik från regeringens sida så borde det sägas ut. Är deten omedveten politik, då bör snabba förändringar till. Just nu arbetar detnaturvetenskapliga forskningsrådet mest med att "kicka" ut sinaforskare. De har inte lid att tänka framåt, inte råd atl söka nya vägar. Del som här har sagtsgäller också andra vetenskapsområden, exempelvis Det är en kortsynt och kortsiktig politik som bedrivs. Detbehövs verkligen en skärpning från samhällets sida och det snart. Mendet behövs också - och del bör sägas i del här sammanhanget - en skärpning frånuniversitetens sida. Är man på universiteten beredd att ställa UDp för attklara en expansion som landet säkeriigen behöver? Från debatten kring U 68 ochH 75 är det möjligt för statsrådet att ta argument just förnedskärningar. När den akademiska debatten enligt min uppfattning var som sämstverkade det som om samhällets behov och intresse för att få en samhällsrelevanlforskning till slånd skulle vara ett hot mot forskningens frihet. Detmå tillåtas mig att säga att det argumentet alltid verkat besynnerligt. Som omfriheten skulle hotas av att samhället blir intresserat av verksamheten bakomde akademiska murarna. Som om friheten skulle bli mindre om samhället vill hahjälp alt lösa frågor som rör energiförsörjningen, vårdapparatens utvecklingeller botande av cancer. Som om friheten skulle bli större om samhället skärner resurserna, vilket den nuvarande regeringen i realiteten är i full färd medatl göra. Förmig är del alldeles självklart att motsatsen är fallet. Såväl forskningsrådsutredningensom forskarutbildningsutredningen har lagt fram förslag till åtgärder för atlgöra det praktiskt möjligt att ha en fri forskning som också ärsamhällsrelevanl. Den enskilde forskaren skall själv inom sitt område kunnavälja del som är forskningsbart. Han skall själv kunna välja de metoder som hananser kan ge ny kunskap, och han skall ha rättigheten och möjligheten att få sinaresultat publicerade. Endast samhället kan ge den garantin.