prot · G10950 · 1977-12-31 00:00:00 — Denna tradition ochdenna ryggrad i svensk industri håller nu på all försvinna i och med alt man tarförsta stegel mot en skrotning. är inte bara råvaran som finns i Bergslagen ulan också ett månghundraårigtkunnande. Delta offras nu på kapitalismens lönsamhetsaltare. 1rapporten från siålulredningarna - handelsstålulredningen och specialsiålulredningen- läggs utvecklingsvägarna för svensk stålindustri fram - koncentration lillfärre orter och koncentration lill lönsamma produkter. Resultat: mindre jobb. För Bergslagen innebärdetta en katastrof Del är ingen överdrift all Stålindustrin,nt. säga att med denstrukturomvandling som aviseras av specialsiålulredningen kommer jobben altförsvinna- räknat i kanske tiotusental. Läser man de olika utredningar somgjorts i länen som följd av specialstål-utredningen, finner man att de direktoch indirekt berörda är så många. Dettaär skrämmande, med tanke på dels den tradition vi har i svensk stålindustri,dels de regionalpolitiska effekterna för svensk industri som helhet. Varförmålar kommunisterna del så svart? Jo, helt enkelt därför attkapitalismen i och internationellt inte har samma expansionsmöjligheternu som den haft då man kunnat klara rationaliseringaroch nedläggningar. Vi kan inte göra som den borgerliga regeringen: överlämnaansvaret och tro på storfinansen. Inte heller kan vi göra somsocialdemokraterna: i stort sett enbart kräva ersättningsindustrier av denborgerliga regeringen. Vi vet all regeringen inte har några utan stöder sig påen politik och på ekonomiska krafter som inle kan skapa fier jobb.Vänsterpartiet kommunisterna kan inte godkänna alt man, såsom föreslås ipropositionen 47, ger kapital till en strukturomvandling som i sin föriängninginnebär att flera lusen människor ställs ulan arbete. Även om man försökerskyla över detta faktum genom au säga att minskningen skall ske genom naturligavgång och hänvisar lill det 75-procentiga sysselsättningsbidraget, förbättrarman ju därmed inle sysselsättningsläget på de orterna i Bergslagen. Specialsiålulredningenvisar all specialstålinduslrin är i kris. Propositionen bekräftar också detta. Hurhar då detta kunnat ske? Svensk specialstålindustri har ju varit föregångare påmånga områden inom stålindustrin. Främst beror del på avsaknaden av långsiktigframtidsplanering samt forsknings- och planeringsarbete. Efterkrigstidensförsprång har ätits upp. Delta försprång har huvudsakligen använts för allmaximera profiterna. Förnyelse och långsiktig investeringsverksamhet liggerinte i linje med kapitalets intressen, och därför har vi krisen . Deslorfinansintressen som finns inom stålindustrin har gjortstora vinster på stålarbetarnas arbete. De har också investerat efter sittprofitintresse. Resultatet har blivit att arbetare och bygder som berikat dessakapitalägare nu skall belönas med färre jobb och utarmning! Dessutom kräver nudessa kapitalägare kapitaltillskott från staten för all lösa upp den kris desjälva i huvudsak har försatt sig och arbetarna i. överlåter kapitalisternaden nödvändiga strukturrationaliseringen på statsmakterna. Och industriministernoch regeringen ställer villigt upp, ger det politiska klartecknet och skjutersamtidigt lill miljardbelopp. Ivpk-motionen pekar vi i fyra huvudpunkter på de huvudsakliga anledningarnalill att vi hamnat i den nuvarande stålkrisen, varför den är så kraftig ochvarför den kommit så överraskande för många. Utvecklingen av nya produkter,ny teknik och ökad förädling har försummats. Total avsaknad avhelhetsplanering och samordning mellan spe- cialstålindustri,verkstadsindustri och annan industri som efterfrågar stålprodukter. Inriktningen har hela tidenvarit rovdrift och kortsiktig vinst samt ensidiga handelsförbindelser med deinternationella kapitalistiska monopolen. Den föregående regeringens ochäven fackföreningsrörelsens lednings förlitande på kapitalismens utvecklingoch därmed försummelsen alt utveckla arbetarklassens intressen mot kapitalets.Därmed har storfinansen fått fritt spelrum för sin industripolitik. Detär utifrån dessa utgångspunkter som åtgärder nu föreslås för alt skynda på enstrukturomvandling. Denborgerliga regeringen utvecklar den gamla regeringens lål-gå-po-litik till ettdirekt stöd åt den kapitalistiska strukturomvandlingen. Målsättningen är attomvandla specialstålindustrin lill en företagsekonomiskt bärkraftig bransch,dvs. att säkra tillräckliga profiter för kapitalisterna. Följderna blirkoncentration till färre orter och därmed negativa regio-nalpoliliska effekter.Mindre arbetskraft behövs, som inga nya jobb kommer alt skapas avdenna strukturomvandling. Denna defensiva stålpoliiik kommer lill klart uttrycki propositionerna 47 och 59. Del 75-procentiga bidraget lill lönekostnaderskall enligt propositionen lindra strukturomvandlingens effekter-det skall"ge arbetsförmedlingarna ökat rådrum" - och vidare skall "denberörda personalen övergångsvis och så långt möjligt beredas fortsattsysselsättning inom vederbörande förelag". I propositionerna sägs detockså rent ut att åtgärderna inte kommer att "kunna förhindra relativtbetydande sysselsätlningsminskningar inom de berörda företagen de närmasteåren". Exempelpå hur del kommer att bli är väl händelserna i . Det har bekantgjortsför någon vecka sedan alt där planeras investeringar 300 milj. kr. talas del om. Detskall alltså ske en strukturrationalisering a. skall del bli ett nytttrådvalsverk. Råjärnstillverkningen skall upphöra. Därmed faller en gruva -Bäckegruvan i - med 120 anställda samt arbetet för 40 anställda iGarpenberg, I järnverk innebär investeringen att över 300arbetstillfällen försvinner. Såhär skall tydligen strukturomvandlingen gå till. Några ersättningsjobb är inleplanerade. Man ropar efter dem, men ingen har dem. Likadanser bilden ut vid bruk efter bruk. Järnverken i är illa ute. i skall minska sin råslåls-tillverkning, och man haringa ersättningsjobb. har aviserat att man skall görastrukturrationalisering och minska antalet anställda. bruks metallurgi ärdirekt i farozonen. Listan kan göras lika lång som det finns järnbruk i vårtland. Attgodkänna denna strukturomvandling på de villkor som föreligger är enkapitulation. Strukturomvandlingen borde ha några sociala utgångspunkter ochregler, bl. a. att man inte skall förlora ett jobb förrän man har tillförsäkratsett nytt. Följden av det som regeringen föreslår är all staten, dvs.skattebetalarna, skall klara dels storfinansens inves- Slålinduslrin,m. 2 protokoll 1977/78:50-51 Stålindustrin,m. teringar, delsförsöriningen av de arbetare som inle får jobb på bruksorterna. Storfinansenkommer all gå fri. Satsningarnapå slålinduslrin måste med de erfarenheter man kan få av utvecklingen utgå frånhelt nya grunder och bedömningar, som vi har presenterat i vår motion. Stålkapilaletsoch de arbetandes intressen är fundamentalt olika. Därför måste slålpolitikenvara självständig gentemot storfinansen. Stålpolitiken får inte ses som en snäv branschfråga. Den måste förenas med envidare industripolitisk syn. Slålpolitikenmåste utgå från sysselsältningspolitiska och regionalpolitiska mål.Strukturomvandlingen får inte ta formen av ökad utslagning och arbetslöshet. Demindre bruksorterna får inle offras. Statsinduslrierna får inte reduceras tillväldiga AMS-projekt för alt indirekt hålla privatkapitalet under armarna. Deav regeringen föreslagna lånestöden till stålindustrin och sysselsättningsstödetbör därför enligt vår mening inordnas i en ny stålpoliiik utifrån de grundersom jag redovisat. Det innebär i första hand alt inga arbetstillfällen skall fåförsvinna på bruksorterna. De orterna skall leva vidare. Därför måste detförhindras all avskedanden och naluriig avgång avtappar dessa orter påsysselsättningstillfällen. Del bör i lag fastställas att inga avskedanden ochpersonalminskningar får ske. Näringsutskottelhar avvisat vårt krav med att det är lagtekniskl och praktiskt svårgenomförbartsamt att det skulle förhindra en omstrukturering av branschen.Näringsutskottet - och därmed de borgerliga partierna och socialdemokraterna -vägrar då tydligen att rädda sysselsättningen på utsatta orter. Jag kan varkeni delta betänkande eller i andra finna några åtgärder som skulle förhindrabruksorternas utarmning. Industriministernhar talat om företagens sociala ansvar, om deras ansvar för sysselsättningen.Men när företagen nu inle har något socialt ansvar, vill tydligen interegeringen gå in och förhindra att det blir en sådan utveckling som förelagenvill ha. Skulle ord vara någonting värda, och skulle han dra någonsom helst konsekvens av sitt talesätt, så skulle han, när företagen inle larsitt ansvar för sysselsättningen, i lag tvinga dem att göra del. stålpoliiik måste trygga den forlsaila sysselsättningen på bruksorternagenom satsning på förädling, nya produkter och ny teknik. Detta kräver ensamordning av hela den malmbaserade produktionskedjan; gruv-, stål- och verkstadsindustri.Kapitalexporten måste stoppas - ett av de viktiga kraven - för allverkstadsindustrier, förädlingsindustrier, skall kunna byggas upp på dekrisdrabbade bruksorterna. Det krävs en samordning som får lill resultat allett program utarbetas för högt driven förädling. Det krävs produkter som kanhävda sig på den internationella marknaden och även kan bära en produktion sominte är strikt företagsekonomiskt lönsam men är lönsam ur hela samhälletssynpunkt. Det gäller alt gå in för en alternativ produktion utifrån samhällsekonomiskautgångspunkter, en produktion som får stålindustrins och verk- stadsindustrins hjul attrulla igen. Det gäller sådana åtgärder som att öka byggandet, satsa på byggandetockså utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter, salsa på kollektivtrafiken ochalternativ energiproduktion. Ensamordning av stålindustrin måste med tvingande nödvändighet utökaförädlingsindustrin,, dvs. Med en inriktning på stoppadkapitalexport och därmed satsning på investeringar i skulle debruksorter där stålindustrin omstruktureras kunna få ersättningsjobb. Utandelta element i debatten om stålindustrin, att förena stålindustrin medverkstadsindustrin, är talet om ersättningsjobb ganska värdelöst. Denlinje som vpk har utvecklat kan endast förverkligas, som vi ser det, om helastålindustrin förstatligas. Kravet på samhällelig kontroll kan inte tillgodosesmed mindre. Framför allt kan inte den önskvärda utvecklingen garanteras medmindre än all den inhemska och utländska storfinansen kopplas bort fråninflytande. Ennationalisering i traditionell bemärkelse är emellertid inle nog.Na-tionaliseringen är bara del organisatoriska medlet. Den kan, som sker imånga stalsinduslrier , användas för att anpassa branschen till enkapitalistisk utveckling. Men vpk avser alt ell förstatligande skall vara ettled i en ny, progressiv politik, präglad av självständiga målsättningar ochgrundad på arbetarklassens långsiktiga intressen. Det sistnämnda förutsätterbåde en intensivare politisk och facklig kontroll och en aktiv medverkan avfackföreningsrörelsen och de arbetande själva. Vi menar att förstatligande är det enda sättet att rädda jobben på bruksorterna. Näringsutskottelavvisar vpk-kravet på en ny stålpoliiik därför alt utskottet anser del intenödvändigt alt förstatliga för all samhällets intressen skall kunna tillgodoses- en avslagsmotivering som klingar något tom. För hur skall lån ochlånegarantier kunna vända på storfinansens utveckling av stålindustrin? Påvilket sätt skall jobben räddas på bruksorterna? Vilken är den slålpolitiken?Det finns inga svar. Propositionenger inga direkta svar på frågorna, men indirekt är del specialsiålulredningensom är ledsijärnan. Specialsiålulredningen går de kapilalisliska behoven tillmötes. Är del så alt utskottet och regeringen menar all samhällets intressen ärdesamma som kapitalets? Närnu socialdemokraterna kräver att den borgerliga regeringen skall lägga fram ettsirukturprogram ser jag det som ganska poänglöst när vi vet vilkautgångspunkter som industriministern och den borgerliga regeringen har:företagsekonomiskt lönsamma stålföretag, dvs. förelag med god vinstavkastning.Samhällsekonomiska moment ställs helt ål sidan. Kravetpå strukturomvandling måste vara: Inga avskedanden och personalminskningar påbruksorterna, en industripolitik som skapar ersättningsindustrier tillbruksorterna. Det betyder ingrepp i kapitalismen -det är nödvändigt för alträdda jobben. Den insikten finns ute hos de Stålindustrin, m. m. Stålindustrin,m. breda lagren påjärnbruken. Men tyvärr är vpk del enda partiet i som för fram dessasynpunkter. En rad socialdemokratiska motioner från olika regioner nämnerersättningsindustrier som de godkänner strukturomvandlingen.Socialdemokraterna i utskottet har inte ens reserverat sig för de motioner somavlämnats av representanter för de olika länen. Man kan ju fråga desocialdemokratiska motionärerna från , , ,, och : Är ni nöjda med de socialdemokratiskareservationerna? Är det den politik ni skall komma tillbaka med - tillbaka tillde stålindustrier som är i kris? I ståldebatten uppträder alltsåregeringen helt på kapitalets villkor och underlättar strukturomvandlingen, somär nödvändig för all kapitalägarna skall få godtagbara profiter.Socialdemokraterna uppträder allmänt vilset och har inga egna framgångslinjerav stora mått. För dem räcker del tydligen att ställa krav på den borgerligaregeringen och förbättra kapitalismens utveckling något. Jag anser att båda de här företräddariktningarna har myckel litet gemensamt med den rörelse som sker ute på bruksorterna.Där ställs direkta krav på den politik som räddar jobben. Där ställs direktakrav på statsingripanden, som ger jobb. Del ställs krav på att man hosstorfinansen skall utmäta ell ansvar för den utveckling som skett. Dettafår mig att ställa några frågor till näringsulskottels borgerliga talesmän: jobb anser den borgerliga regeringen och näringsutskottel alt man skalltillåta försvinna på bruksorterna? Hur många bruksorter skall man tillåta döut? Var finns ersättningsjobben, som ibland ullovas? Vad skall de ungdomar somfinns på de här orterna ha för jobb , när det inte blir någraarbeten genom naturlig avgång? Tillsocialdemokraterna skulle jag vilja ställa följande frågor: Hur kansocialdemokratin godkänna strukturomvandlingen, när man vet att del innebärbetydande sysselsättningsminskningar och att det inte finns någraersättningsjobb? Vilka är de socialt acceptabla formerna, som om? Det här är viktigt, för kraven på en helt ny stål politik måstekomma just från arbetsplatserna . Och varför ställer inte socialdemokraternaupp på kravet om förbud mot avskedanden och personalminskningar som en förstaåtgärd för att förhindra bruksdöden? har mängder avarbetstillfiillen gått förlorade på bruksorterna bl. a. på grund av minskadnaluriig avgång. Stämningarnapå bruksorterna kan illustreras med några utdrag ur de krav som Nybyarbetarnaförde fram vid sin uppvaktning här i : Deaccepterar inle arbetslöshet. De försök som görs all få splittring mellan dearbetande på olika bruksorter skall vi slå tillbaka med vårt främsta vapen:solidaritet i den gemensamma kampen. Nej till nedläggningar och arbetslöshet.Arbete ål alla. Utveckling i stället för avveckling. - Dessa krav ställdeNybyarbetarna. Vpk ställer upp på de kraven. Jag yrkar bifall till samtliga vpk-motioner som behandlas i dennadebatt. () kortgenmäle: ställde här en lång rad frågor om hur del skall bli ute påbruksorterna. Jag skall inte besvara dem i vad avser majoritetsbelänkandel. Menhan ställde också direkta frågor: Är socialdemokratin nöjd med del och det?Han gör del väldigt enkelt för sig. Del enda han verkligen kan föreslå här äralt man skall utfärda ett förbud mot avskedanden och förstatliga näringen.Förstatligandet kan vi dis-kulera, men ett förbud mot varje inskränkning lederändå ingen vart om man inte vidtar åtgärder för all de industrierna skall kunnasälja sina produkter. Vi kan väl inle bara tillverka produkter i all evighetoch säga: Det skall vi syssla med, men vi behöver inte kunna sälja. Vihar inte reserverat oss till förmån för alla de enskilda motionerna. Men vi hari majoritetsbelänkandel myckel kraftigt uttalat kravet på ersättningsindustrieroch betonat att man där måste vidta alla länkbara åtgärder. Del skall ocksågälla strukturpolitiken. Vi skall inle bara låta strukturproblemen slå igenomoch inskränka. Del talas om utveckling och forskning, om nya produkter och alltdelta som är nödvändigt. Men det skall kompletteras med åtgärder för alt skaffanya jobb. Vi har krävt att detta skall redovisas till , och del tyckervi är väsentligt. Dehär problemen är mycket svåra, och man kan alltid föra diskussionen om vem somskall äga förelagen. Men del är orimligt att tro att man kan göra det så enkeltför sig att man beslutar att ingen får avskedas - och så blir del ingaavskedanden. Vi kan vara överens om, , alt människorna skallgaranteras sysselsättning och trygghet, men det måste kanske ske under delvisändrade former, med andra produktionsformer osv. Det måste man väl ändå varavaken för! Del innebär inget accepterande av ett slags rovgirig kapitalism. Detinnebär ett krav på regeringen alt samhället skall planera så alt det ansvararför tryggheten. Stålindustrin,m. LARS-OVEHAGBERG (vpk) kort genmäle: Det enda vi föreslår, säger , är ett förbud motavskedanden. Men det är inte så litet i en strukturomvandling, där storfinanseni dag ställer arbetarna inför arbetslöshet, där ungdomen inle får jobb påbruksorterna. Då ställs naturligtvis frågan: vem skall försörja dessa arbetare,vem skall ge dem någon form av sysselsättning och utkomst? Då ställer vikravet: i detta övergångsskede måste man låta storfinansen bära det hela, deintressen som ställt lill med svårigheterna. Del blir ell förbud. Börjar ned stålindustrin, blir delta bruksorternas död. vet likabra som jag all om vi börjar dra ned i en ort, kommer ingen ersättningsindustridit. Inle ens tvånget inom den kapitalistiska ekonomin kommer då all gebruksorterna några ersättningsindustrier. Därför är vårt krav ettförstahandskrav , ell verkligt viktigt krav för all rädda jobben, för altutmäta ansvaret för dem som ställt lill med denna kris. Som jag har läst de socialdemokratiska Stålindustrin,m. motionerna finner jag ställer ett krav på den borgerliga regeringen att den skall lägga fram ellprogram. Men var är de sociala utgångspunkterna för strukturomvandlingen ochersättningsindustrin som jag frågat efter? De hänger ju ihop. Man skall skapajobb, men vilken näringspolitik skall göra det, vilka åtgärder ställer man föralt skapa dessa förädlingsindustrier? Vilka förädlingsindustrier ochersättningsjobb har att ge? I det här samhället hade vi en regeringsom inte kunde ge nämnvärt med ersättningsindustri. Vilka konkretaåtgärder vill man ge bruksorterna? Del är den politiken som jag vill allåtminstone ett arbetarparti för fram mot en borgerlig regering. Och så tillsist: Vilka sociala kriterier gäller för socialdemokratins strukturomvandling?I realiteten kommer man tillbaka nu genom att ha godkänt strukturomvandlingen.Samtidigt har den borgerliga regeringens politik gått igenom. Vad finns del dåför motvärn ute hos fackföreningsrörelsen och dem som skall försöka rädda vadsom räddas kan? () kortgenmäle: Jag vet inle hur länge och jag skall hålla på med detta.Egentligen är vi överens på en punkt, och den gäller alt de människor som skallgaranteras trygghet i detta sammanhang är de anställda. Han menar att manvinner detta genom att här falla ett beslut om att ingen får avskedas vid denifrågavarande industrin. Men del löser ju inte problemet. Hur skall man kunnatvinga dessa industrier att fortsätta om de inte kan det rent ekonomiskt? Vadvi begär är alt den borgerliga regeringen lägger fram ett program för hurstrukturomvandlingen skall se ut. Den skall tala om hur programmet skall varapå den eller den punkten. Vi begär också att regeringen skall redovisa för vadden har gjort för att skapa ersättningsindustrier. Om detta program inte ärsådant att vi kan godta det, brukar den här kammaren kunna säga nej - och dethoppas jag den skall kunna göra också i detta fall. Däremotvet och jag att makten just nu ligger hos den borgerligaregeringen. Vi kan inle besluta om detta, men vi kräver att man skall läggafram förslag som visar för människorna hur regeringen vill ordna denna sak. Altden borgerliga regeringen då skulle ta på sig hela ansvaret så att den privataindustrin helt skulle komma undan, har jag svårt att länka mig. Regeringenskulle tvingas lill att ta itu med dessa problem på allvar. Idet avseendet har vi samma intressen: att försöka skapa trygghet för alla i denomfattning detta är möjligt. Därvidlag behöver vi inle tvista, men jag tror,som sagt, inte på modellen med alt bara förbjuda avskedanden. Jag tror inle attden är rimlig. Men så långt skall jag hålla med alt vi heller intevinner någonting på att lita lill att den här industrin skall klara problemen.Vi kräver alt regeringen skall lägga fram program för hur del skall komma allse ut. Detta krav ingår i de socialdemokratiska reservationerna. (vpk)kort genmäle: Vi vinner ingenting på att förbjuda avskedanden ochsysselsättningsminskningar, säger . Det gör vi visst. Människorblir kvar i de industrier där de nu arbetar. Vipåstår inte all detta löser problemen; det är en förstahandsåtgärd för attklara av dagens katastrofala situation. Vi säger att för att räddastålindustrin och fortsätta alt utveckla den krävs inle stimulanser utan attstaten lar ett helhetsgrepp över slålinduslrin, samordnar den i hela dess vidd.Socialdemokratin vill att forsknings- och utvecklingsarbete skall ske i statensregi. Vad finns det för anledning alt låta del övriga ligga i privata händer?Kärnpunkterna är ju: Var skall vi satsa? Vilken utvecklingsväg skall vi välja?Vilket omfång och vilken inriktning skall stålindustrin ha? Varför skall desatsningarna ligga i storfinansens händer och bara utvecklingsarbetet ligga hosstaten? Det är oerhört inkonsekveni av socialdemokratin att inta denståndpunkten. Ett förstatligande är enligt vår mening bara formen. Satsningenpå ny teknik och nya produkter med högt driven förädling är utgångspunkten, ochdå måste man samordna hela industripolitiken. De arbetande i ett statligtföretag måste då få ett avgörande infiytande genom vetorätt. Vimåste mobilisera , anser jag. Det går inte att bara ställa krav pä denborgerliga regeringen. Jag har frågat vilka kriterier socialdemokratin har föratt strukturomvandlingen sker i socialt acceptabla former. Det är en oerhörtviktig fråga för de fackföreningsmän som slåss mot strukturomvandlingen.Vilka sociala krav kan de ställa? Besked om del kan de inte få av denborgerliga regeringen. Allsocialdemokraterna sviker i frågor som dessa har vi exempel på även bakåt itiden. LO ställde t. ex. ell krav på full permitteringslön. Vi lade fram ellförslag härom i . Socialdemokraterna i stödde inte detförslaget. Problemet är delsamma här: Kraven finns på arbetsplatserna, men närde kommer hit till sviker det socialdemokratiska partiet. Irealiteten sviker man på det sättet den kamp som pågår på varje bruksorl. Stålindustrin,m. Näringsutskotiets betänkande nr 30 med anledning av propositionen1977/78:30 behandlar förslagen om åtgärder för att underlättastrukturomvandlingen inom specialstålinduslrin och stålgjuteriindustrin. Jagkan instämma i vad tidigare talare har sagt, alt det är beklämmande att dessagamla stålverk med sin fina traditioner har hamnat i denna kris. Jag kommerinle ihåg vilket bruk i Bergslagen som vi en gång besökte, men man berättadedär att man hade levererat taket till i . Och inlenog med del - brukets arbetare hade också varit där nere och lagt på takel. Närdel gäller ulskottsbetänkandet tror jag au man kan säga att reservanterna ochutskottsmajoritelen på det hela laget är överens. Avvikelserna är nog iverkligheten inte så stora som de kan förefalla vid Stålindustrin,m. läsningen av betänkandet. Jagskulle inledningsvis vilja la upp ytterligare en sak, och del gällerarbetslösheten. Vi får naturligtvis inte förglömma att vi bör jämföra oss medandra länder på jorden, framför allt med våra grannländer.