prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Menett underskott som bygger på en stadig underbalansering i den här planen framöver ger ju ingen ljusning vid horisonten. Här byggs in i denstatliga ekonomin en belastning, en utgiftspost som bara blir slörre och slörreoch blir en av de dominanta utgiftsposterna i den statliga budgelen. Skall densituationen av på så sätt an vi fortsätter atl låna. kanske också föralt betala räntorna enligt modellen Ebberöds bank. är del ju orimligt. Skall viinle i stället inrikta oss på att försöka driva en finanspolitik som skaparmöjligheter att ta ned utgiftsöverskottet i en normal tid? Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. väländå kunna räkna med anden lågkonjunktur som har spelat en så stor roll i denallmänna debatten inte skall räcka ända fram lill 1983. Jagvill efteriysa en plan föratt sanera statens dåliga affärer, en genomtänkt plansom kan gå i verkställighet ulan dröjsmål. En god början på den nödvändigasaneringen är att budgetministern håller kvar de pengar i statskassan som hantidigare visste atl han kunde röra sig med innan han beslutade sig för atl delaul dem -jag tänker nu på arbetsgivaravgiften. All sanera budgeten genom allsnåla på en och annan tjänst eller på något slags schablonarlad prutning pådriftkostnader och expenser ger bara marginella effekter. Själva kärnfrågan äroberörd. De stora, tunga posterna i kostnaderna - dvs. för vår trygghet påålderdomen och under sjukdom, barnbidrag, försvarskostnader, statstjänarlöneroch -pensioner, utbildningskostnader och våra kostnader för atl på ettanständigt sätt hålla verksamheten i gång på den offenlliga sektorn-har såstarka skäl för sig att där är prutningarna i praktiken ganska omöjliga. Budgetministernoch regeringen bör lägga sig ombord med en ny uppfattning som innebär,att det är nödvändigt att hålla kvar de pengar i statens budgei som man redanhar och avstå ifrån att dela ul dem på det här sättet utan egentlig urskillnad,när man skall låta nådens sol lysa över företagen. Del enda bevisbararesultatet tycks enligt vad jag sagt vara en förmögenhetsökning hosföretagen och försämrade statsfinanser. Budgetministern bör vidare avstå ifrånen skattepolitik som han tyvärr har annonserat och bundit sig för och som ärmotsatsen till den inkomstuljämnande skaitepolitik som vi tidigare med herrbudgetministerns parti som medverkande kunde ena oss om. Om budgetministernföljer mitt råd, så kanske inte läget är fullt så hopplöst den dag, när denregering som då sitter har att återställa nationens ekonomi på en sund bas. Vihar enligt min mening inte råd med en finanspolitik med dessa perspektiv. Manhar här använt uttrycket "efter oss syndafloden". Jag skallinte själv åberopa det, även om det ligger en hel del i det. Närvi friin oppositionens sida lägger fram alternativa förslag för att i variefall stoppa kräftgången och den fortsatta försämringen, stiger som regelherrarna i regeringsbänken upp med som försångare och lalar om föross alt vi gnäller och klagar och att vi gör det i fåvitsko. I själva verket,säger ni - gärna med den barnsliga oskuld över anletsdragen som ni liigger ertill med vid lämpliga tillfällen - så är det den gamla socialdemokratiskaregeringens synder som värker fram. Del visar enligt min mening enfördomsfrihet som går utanpå del mesta. Man kommer ju sanningen närmast om manhelt enkelt går ut och frågar svenska folket: Hur är det , och hur var detinnan vi fick en borgerlig regering? Jagskall nu på slultampen göra någonting som är rätt ovanligt. Jag vänder mig intetill regeringsbänken, utan jag vänder mig till pressläktaren. De som sitter därharju inte möjlighet alt svara här i kammaren, men eftersom de har pennan i sinhand,skrivandelskunnandeochen tidning till sitt förfogande,så innebär det jagnu säger inte någol ohemull påhopp. Regeringen kannaturligtvis, när vi kritiserar den, driva bortförklaringarna meden viss framgång. Ni kan göra del därför att ni är medvetna om att ca 80 96 avden svenska pressen på ledarsidorna i all underdånighet följer er och Slår lilltjänst med nya boriförklaringar, när regeringens egen fantasi inle räcker till.Atl det har getts plats för en och annan kritisk insändare från socialdemokratiskthåll även i borgerlig press förändrar inte förhållandet, även om jag är bereddatt ge ett offentligt erkännande för det tillmötesgåendet. Vibehöver tydligen elt regeringsskifte för alt den politiska debatten skallåterfå den självständighet,oförskräcklhel och frihet som vi tidigare varit vanavid. Hur kan man förklara atl de viktiga politiska frågorna, där skiljaktigauppfattningar dväljs inom den sittande regeringen -det gäller laddningen avfärdigbyggda kärnkraftsaggregat,skattefrågan och frågan om medinflytande iföretagen för de anställda - inte är föremål för en ärlig partipolitiskredovisning? Talar man över huvud laget om dessa regeringskontroversiellafrågor så framträder ju ledarskribenterna i den borgerliga pressen i utomordentligtmjuka filttofflor. För den politiska debattens vitalitet vore det önskvärt attde borgerliga skribenterna, med all den yrkesskicklighet de besitter och somjag är beredd att ge dem en honnör för, förde fram resp. regeringspartiers syn,även om deras uppfattningar är motstridiga. Det vore önskvärt från allmänhetenssynpunkt. Viskulle då kunna 11 en intressant offentlig diskussion: Skall vi ladda defärdiga kärnkraftsaggregaten,som herrar och ville,ellerskall viinte göra del, som vill? Skall vi ha en skattepolitik, därmarginalskatterna blir det helt dominanta problemet, som och vill,ellerskall vi i vårskattepolitik lägga tyngdpunkten vid alt lindrakommunalskatten, som har en stark känsla för och som åtskilligacenterpartister vill? Nuvill sänka på båda håll när det är fråga om skatten. Han kommeraldrig ifrån-det villjag understryka-prioriteringen och valet i den härsituationen. Han måsle lägga dominansen någonstans, och i dessa frågor har haninte likartade uppfattningar i den sittande regeringen. Hurskall det belalas,är den andra frågan. Den borde också bli föremål för enintressant pressdebatt. Skallvi arbeta för en lösning av löntagarnas inflytande i företagen, som ochfolkpartiet har givit sin principiella välsignelse, eller skall vi sätta ettabsolut stopp för detla, som anser? Tveklöst borde vi kunna faenvitaliseringavden politiska debatten, om den borgerliga pressens ledarsidorvågar sig på att driva resp. partiers uppfattning i dessa vitala frågor istället för all fungera som något slags skyddsparaply mot allmänheten då detgäller regeringens inbördes kontroverser i för nationen avgörande politiskafrågor. Dettavar vad jag ville säga lill pressläktaren. Jag har aldrig vänt mig till pressenlidigare men jag hade elt behov av att göra det . Jagvill, herr lalman, avsluta mitt inlägg med några offentliga efteriys-ningar.Vad ämnar regeringen göra för att stoppa standardsänkningen för löntagareoch konsumenter? Vi har lagt förslag härom i engångs- Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. förstärkningentill barnfamiljerna, i en förbättring av bostadsbidragen och genom förslag omsänkning av priserna på baslivsmedlen. Del sistnämnda harju framförallt storbetydelse för grupperna folkpensionärer och lågavlönade där baslivsmedlenspelaren sådan roll. Del harockså sagts här ,jag vill minnas från herrHermansson. Jagefterlyser positiva åtgärder också därförall den slimulansen behövs för att detre Qärdedelar av svenskt näringsliv, som skall avsätta sin produklion på densvenska hemmamarknaden, kan behöva den ökade efterfrågan i folkets köpkraftsoin blir en följd härav. Jagefterlyser vidare: Vad ämnar regeringen göra för alt fa i gång den nu sålamslagna svenska industrins invesleringsaktiviiet? Jag skulle vilja efterlysa:Vad har regeringen för förslag för att undvika den inflationsriskablaunderbalansering av statsbudgeten som vi dras med och tydligen får drasmed under åtskilliga år framöver? Detvar inte ovanligt vi svarade för regerandet och herrarna var iopposition att ni i starka ordalag anklagade framför allt mig för att intehälla tillväxten i samhällsekonomin uppe i de 5 96 som ni ansåg skulle kunnavara ett normalt åtagande för en regering. Ni brukade roa er med atl pekaflnger mot statsrådsbänken, därjag då brukade sitta, och så brukade ni säga: Nuhar vi räknat ul hur många miljarder finansministern har lurat och tagit ifråndet svenska folket, eftersom tillväxten stannade vid 2 eller i stället förde 5 som ni ansåg vara en normal ökningstakt. Jagskall inte vara lika enkelspårig i min argumentering och lika opportunistisktdemagogisk i min kritik mot er, men jag har inte kunnat låta bli att erinra omdetta. Det kunde emellertid vara intressant att räkna ut hur många miljarder vihar förlorat genom att den 5-procenliga för tillväxten ersatts av enreduktion. Ingen kan bestrida atl vi iir fattigare än vi var 1976 bådesom folk och som nation. TidningenAffärsväriden har gjort ett försök att räkna på detla. Den säger i elt av sinasista nummer: "Med en normal ekonomisk utveckling skulle vi enbart hafått nära . i högre nationalinkomst." Det är omkring 8 000kr. per capita eller . på en tvåbarnsfamilj. Men jag skall inte hyttamed fingret mot er på samma sätt som ni älskade alt göra när jag satt iregeringsbänken. Jag kunde emellertid inte låta bli att erinra om atlsituationen då ändå var en annan än . Jaghar :försökt göra min krilik mot er litet mera kvalificerad än den vi hade attmöta fiån den gamla oppositionen. Det är klart att det är hårda ord om jagsäger atl ni framförde enfaldiga argument. Men strör man omkring sig löften omhundratusentals välbetalda jobb som vi skulle fl att välja emellan, strör manomkring sig löften om radikala skattesänkningar som skulle skapa levnadslustoch aktivitet i samhället - del var ju enligt mening före valet iseptember 1976 bara en fråga om politisk vilja - finns det anledning för ossatt göra vissa påpekanden i dagslägel. Har man strött löften omkring sig omreformarbetets förnyelse är det i dagens situation bara att konstatera att detvåren löftespolitik i dess mesl pregnanta utformning. Jag vågar inte säga om nitrodde på den själva. Men måhända har ändå det borgeriiga regerandet ettframlida värde. Del blir svårt för er atl på nytt i opposition föra sammaansvarslösa propaganda som ni gjorde i varie valrörelse och som uianförregeringskansliet lade grunden lill. Om denna min förhoppning slår in, har nitrots allt inte regerat förgäves, även om det har varit en påfrestande tid medmycken oro och svåra verkningar för land och folk. Jag har dragit över tiden för middagsuppehållet. Jag harhär en laddning argument och svar på allt som har sagts i debaiten. Jag vetinte om herr talmannen vill utsträcka sin välvilja till att låta mig fortsättadetta inledande anförande efter matrasten, eftersom jag har bli vit avbruten pågrund av ledamöternas behov av att få litet materiell skaffning. Jag voretacksam om det vore på det sättet. Denekonomiska politiken, m. m. Påförslag av förste vice talmannen beslöts att kammarens förhandlingar skullefortsättas . §6 Anmäldes och bordlades 1977/78:22 Redogörelsefrån den svenska delegationen vid parlamentariska (rådgivande) församling rörande församlingsmötena under liden april1977-januari 1978 (29:e sessionen) §7 Anmäldes och bordlades 1977/78:47 angående inkomster på statsbudgeten /79, m. m. 1977/78:48 angående tilliiggsbudgel II ochtilläggsbudget III lill statsbudgeten för /78 1977/78:49 angående statsbudgetför /79 §8 Kammaren åtskildes .