prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — Fördet andra har vi grupper av folkpensionärer som inte får del avstandardtillväxten genom att man inte fär något pensionstillskott. En tredje grupp har vanligfolkpension samt pensionstillskott. Ingenav de här tre grupperna har såvitt jag kan förstå något utrymme för att görauppoffringar ät andra grupper. Däremot kan man diskutera ett par andrapensionärsgrupper, som har och kommer att få en avsevärt högre standard. Delsgäller det en växande gmpp pensionärer som kommer att få betydandeATP-pensioner, dels ATP-pensionärer som dessutom har förmåner av olikapensionsförsäkringar. Alla vet att många av dessa försäkringar har tecknatsunder mycket gynnsamma skattevillkor. Förde två senare grupperna finns det fördelningspolitiska och starkasolidaritetsmoliv till alt dessa bör göra vissa uppoffringar. Om det sedan skeri form av resurser till en bättre åldringsvård eller i form av bidrag till attlösa våra ekonomiska problem har inte så stor betydelse. Det finns ingenanledning alt direkt öronmärka pengarna. Är man överens om de härhuvudprinciperna - att det finns folkpensionärer vilkas ekonomiskagrundtrygghet måste garanteras samt bättre ställda pensionärer, så får mansedan gå över till att diskutera vilka metoder man bäst kan använda för attåstadkomma en bättre fördelning. Det är knappast motiverat av jämlikhetsskälatt kraftigt subventionera värden för pensionärer som har hyggligapensionsförsäkringar eller goda ATP-pensioner. Bordeman inte också analysera skattesystemets effekter? När vi har en statsskatt somär så pass låg att den ligger kring 2-5 96 på inkomster som är relativthyggliga, i jämförelse med vanliga folkpensionärers inkomster, måste man frågasig om fördelningseffekterna är riktiga. Jag vill naturiigtvis inte' göraanspråk på att kunna skissera någon färdig lösning, men nog finns detskäl alt genomlysa dessa och liknande frågeställningar. Detvore dumt av oss politiker, om vi inte insåg att vi alla lever i somkräver mycket noggranna prioriteringar. Vi fär helt enkelt inte leva med enlättsinnig förhoppning om alt nya, stora resurser kommer att rinna över oss. Vitvingas i stället att bita i det sura äpplet och lära oss att användaresurserna på ett vettigt sätt. Dä får vi inte heller vara främmande för altsöka nya fördelningsinstrumeni. debatten får vi också lära oss begripa att mycket pengar i plånboken intealltid är detsamma som välfärd. Den pensionär som har behov av vård men somsaknar hemhjälp eller sjukvård kan inte uppleva någon större välfärd, trots attpensionen kanske är hög. Det finns säkert många pensionärer som inser all delär ett stort intresse för den äldre generationen att samhället kan garanteraen god vård. Men det bör inte heller finnas någon målkonflikt mellan en bevaradgrundtrygghet för alla pensionärer å ena sidan och en förbättrad åldringsvårdå den andra. Lika litet bör dessa mål stå i strid med att medborgare med högapensioner drar sitt strå till stacken för att säkra samhällsekonomin. PERGAHRTON (fp): Jag tackar för svaret. Beskeden är rimligt klara och i huvudsaktillfredsställande. Givna löften till pensionärerna kommer att hållas. Jaghar valt att ställa en interpellation men kunde ha nöjt mig med en enkel fråga.Interpellationen valde jag med en klar avsikt - att ge den verkliga adressaten,eller någon företrädare för hans parti, en chans att förklara sig, ty denverkliga adressaten här är ju inte socialministern. Jag har inte tvivlat på attden här regeringen skulle stå för sina löften till pensionärerna. Den verkligaadressaten är, som alla förstår, LO-chefen och den socialdemokratiskariksdagsmannen . Dä pågick en hård valdebatt. I annonseröver hela landet uppmanade socialdemokraterna väljarna: Rösta inte borttryggheten. Det var inget tvivel om vem som skulle utgöra hotet mot tryggheten- det var de nuvarande regeringspartierna, alla tre utan undantag. Och iagitationen fyllde man pä med insinuationer om att särskilt pensionärerna bordekänna sig oroliga inför ett regeringsskifte. Iett tal i i sade dåvarandesocialministern : "får man tydligen också se upp med ochfolkpartiet när det gäller pensionspengarna." Han antydde också attmittenpolitiken skulle kunna innebära, som han uttryckte det, att man"ställer folkpensionärerna på gatan". Motden bakgrunden var det minst sagt förvånande när den första politiker som öppetantydde att samhället så snart det blir litet kärvt i ekonomin måste börja seöver sina utfästelser till pensionärerna blev en ledande socialdemokrat -. Närjag först på ett politiskt möte flck uttalandet refererat av oroligapensionärer, trodde jag inte att det kunde vara sant. Ni måste hamiss-uppfattal, sade jag. Då jag sedan tvingades inse att det var sant, begrepjag ingenting. Men så träffade jag en riktigt klurig äldre man, enligt honomsjälv f d. socialdemokrat. Han hade funderat ungefär så här: Varför agiteradesocialdemokraterna så fruktansvärt hårt i valrörelsen om att de nuvaranderegeringspartierna skulle utgöra ett hot mot pensionärernas trygghet? Ja, detvar naturligtvis i hopp om kortsiktiga röstvinster, men kanske också för attförbereda marken för en situation då de själva i regeringsställning skullevälja att hjälpa de stora, starka aktiva löntagargrupperna på pensionärernasbekostnad. Då skulle de ju kunna hänvisa till att det skulle ha blivit ännuvärre med en s. k. borgarregering. Mennu kom borgarregeringen, och den hotade inte pensionärernas trygghet ett dugg,tvärtom har den förstärkts på flera områden. Vadgör man då, sade den klurige äldre mannen - om man tror på fortsatta kärvalider, om man hoppas själv få makten , om man har bestämt sig föratt satsa på de stora starkt organiserade grupperna i stället för påpensionärerna? Jo,man försöker naturligtvis locka de dumma borgarna att ta första steget. Och hurskall det gå till? Jo, man försöker inbilla dem att de skulle kunna få stödfrån oppositionen om de börjar strama åt för pensionärerna. Man vet ju attbudgetsituationen är kärv, man vet att pensionärsförmånerna är en stor bit,man vet att ett sådant bud skulle vara lockande för varje regering i enbudgetkris. Man hoppas i varje fall det. Mendet tar naturligtvis tid innan något sådant kan löpa genom alla irrgångar. Tankenmåste först väckas. Sedan tar det tid innan den mognar. Inte till den närmastebudgeten - men kanske till nästa. Kanske kan man lura borgarna att göra något ivalårsbudgeten som drabbar pensionärerna - i tron att de kan göra det ienighet. Och visst skulle de kunna göra det i någon sorts enighet i . Mensedan, i valrörelsen - då skulle alla pensionärer ha fått känna på enåtstramning. Dåär frågan, sade den här klurige äldre mannen: Hur planterar man en sådan härtanke? Ja, någon mycket framträdande socialdemokrat måste göra det. Mensamtidigt någon som inte skakas alltför mycket av det, som inte begår politisktsjälvmord på kuppen. LO-chefen - geniall. Han har inte sin verkliga bas ipartiet och i utan i fackföreningsrörelsen, bland de aktiva somskulle gynnas av hans linje. Och så dementerar partiledaren. Men ändå är fröetsätt. Frågan är då bara om detfinns någon i regeringen som blir lurad. Så långt min tillfälligereskamrat. Jagförutsätter att regeringen inte ramlar i några sädana fällor, varken verkligaeller skenbara. Men är det klart att det finns oroande tecken på attden uppslutning kring pensionärerna som fanns förr är så självklaroch total. Pensionskommitténskulle t. ex. se över möjligheten att skapa en bättre standardtrygghet. Det harman på grund av det ekonomiska läget avstått från att göra. Skatleutredningentalar nu om all de summor utöver folkpensionen som är skattefria förpensionärerna inte kan behållas. Man talar om att pensionärerna skallbehandlas som andra. Och socialministern hade också i sitt svar en formuleringom att pensionärerna genom värdesäkringen intar "en särställning jämförtmed mänga andra grupper". Javisst, pensionärerna över lag intar i mångaavseenden en särställning. De mister sitt anställningsskydd av biologiska skäl,de försäkras ut från sjukförsäkringen, de petas från de flesta partiers ochorganisationers ledande poster när de blir pensionärer, de saknarförhandlingsrätt och deras organisationer är inte ens med i centrala organ somberör dem vitalt, t. ex. indexnämnden, de pungslås genom differentieradeavgifter i sitt boende, de berövas i större utsträckning än andra åldersgruppersitt lilla sparkapilal av den galopperande inflationen, de tvingas se invandamiljöer och välkända sociala strukturer omkring sig falla samman och de ser sigtvingade att söka värd av trygghelsskäl, ofta långt innan de behöver denmedicinskt. Och de står bara för 14 96 av landets konsumtion, trots att detillsammans utgör 20 96 av befolkningen. Sånog intar pensionärerna en särställning. Och visst vore det bra om de kundeintegreras med oss andra. Visst vore del bra om de inte skulle behövasärpräglade kompensationsformer. Menär verkligen en värdesäkrad pension en särpräglad kompensationsform? Låt migcitera ur senaste uttalanden. Jag väljer PRO i detta fall istället för den andra pensionärsorganisationen, eftersom PRO med f d. LO-chefenArne som ordförande rimligen torde stå närmare. "Kongressenkräver att pensionärerna - både folkpension och ATP - skall ha en med andrainkomstgrupper jämförbar standardutveckling och uttalar sin djupa och bittrabesvikelse över förslag om att sådan garanti icke skallges. Kongressenfinner det också i hög grad anmärkningsvärt all som skäl försitt anslag i denna fråga betonat att pensionärernas standard måste hållasnere för att ge utrymme för vårdmöjligheter till pensionärer. Elt cynisktbetraktelsesätt, som del inte finns motsvarighet till i något annat sammanhang. Viuttalar vår förkastelse över pensionskommitténs orimliga ställningstagandeäven när det gäller värdebeständigheten. avslag på kravet omen värdebeständighet, som helt täcker in kostnads-fördyringar, finnerkongressen anmärkningsvärt. Det nuvarande systemet innebär en fortlöpandevärdeminskning, som medför att pensionärernas standard försämras." Socialministernvill inte nu uttala sig om pensionskommitténs förslag, och del kan vararimligt. För egen del vill jag dock konstatera: S protokoll 1977/78:45 Nr 45 Det är uppenbart att pensionärerna har anledning att känna oro - inte Fredagenden P ° '''' '"' °'' 'lenna regerings politikunder , " '"'" framtiden och framför allt om den politiska makten skulle --------------- alertasav de krafter som främst företräder de välorganiserade, starka Om pensionärernas ochaktiva grupperna i samhället. ekonomiska Menockså pensionärerna är potentiellt starka. grundtrygghet människorskulle kunna bli en väldig kraft i samhället. attpensionärsorganisationerna växer sig allt starkare och ställer allt radikalarekrav. Det är bra - ty en sak påvisar antydningar tydligt: Närdet är kärvt i ekonomin, då skall de svaga inte utan vidare lita på de starkassolidaritet, då finns del ingen säkrare trygghet än den som kommer ur den råaorganisatoriska styrkan - det gäller i det här samhället också pensionärerna. Jag har ställt en kort fråga och kommer att göra ett kort inlägg härfrån talarstolen. Intebara jag själv utan främst naturiigtvis landets många äldre människor somslutat sitt aktiva arbete måste känna glädje över den förklaring som det förpensionärerna närmast ansvariga statsrådet gjort från den här talarstolen . Jag tackar för den. Detär främst den stora skara äldre människor som bara har folkpension,pensionstillskott eller en liten tilläggspension att leva på som jag tänker påi del här sammanhanget. Bortsett frän den del av bostadskostnaderna som läcksav de kommunala bostadstilläggen skall ju folkpensionen räcka till allakonsumtionsbehov hos pensionärerna, och då blir det sannerligen inte mycket attpruta på. Om många människor ändå kanske tycker att dessa pensionärer klararsig hyggligt ekonomiskt, så beror detta på att de äldre är vana vid att levasparsamt och försöka klara sig själva. Dagens äldre är uppvuxna i en sådananda. Men vi skall inte förledas alt tro att dagens pensionärer har enekonomisk standard som är högre än den verkligen är. Låt oss inte glömma attalla inkomsttagare här i landet skulle klara sig utomordentligt bra, om delevde lika försiktigt som de flesta pensionärer gör! Viskall heller inte glömma att de äldre i samhället är många och kommer att bliflera i förhållande till aktiva. De äldres köpkraft får därmed en storsamhällsekonomisk betydelse: Förutom att här finns rättviseskäl - rent socialaskäl, alltså - är det viktigt för hela samhällsekonomin att pensionärernasköpkraft hålls uppe. Del är så viktigt att våra äldres standardförbättringarmåste prioriteras högt jämfört med övriga generella sociala reformer. Tillsist, herr talman, en liten randanmärkning, något vid sidan av ämnet. Jag ärglad över att vi alla här är eniga om att pensionärernas ekonomiskastandard måste bibehållas och helst förbättras. Men allt är ju inte baraekonomi här i livet. En ekonomisk trygghet utan rättstrygghet blir heltmeningslös. Jagvill sluta med alt säga att jag känner en djup oro inför den ökandeaggressivitet och våldsmentalitet, inte minst mot våra gamla, som vi i dagalltför ofta blir påminda om. Kan jag i kampen för denna rättstrygghet förvåra gamla även räkna med stöd av Per ? Endast några små kommentarer. Del råder enighet i denna fråga. Flerauttalanden har ju gjorts som vittnar därom. Efterdessa diskussioner hoppas jag att landets pensionärer kan känna den trygghetsom det var avsikten att ge när vi fattade beslut om både värdesäkringen och destandardökningar som vi kan ge genom pensionstillskotten. Jagtror att det råder någon begreppsförvirring. Man talar om värdesäkring ochstandardsäkring. Jag tror att det är viktigt att hålla dessa begrepp isär. 1svaret till har jag åberopat att kompensationen vid prishöjningarutgör något av en särställning. När index stiger med 3 enheter s.kerenautomatisk utlösning. I mitt svar redovisade jag också för hur detta utvecklatsunder det år som har gått. Pensionskommitténhar sagt att den i nuvarande ekonomiska läge gör en annan prioritering. Jag harframhållit alt jag nu inte vill ta ställning till detta, eftersom vi behandlarremissvaren i departementet. åberopar tidningsskriverier och nämner ell inlägg i . Idetta säger man att socialministern är på samma linje som . Jagreagerade mot detta och skrev ett bemötande till , vilket tidningenemellertid vägrade att ta in. Min informationssekreterare var i telefonkontaktmed tidningen , men trots detta vägrade tidningen att ta in mittbemötande därför att det som stod där inte täckte vad jag hade sagt iTV-inslaget. Jaghar, herr talman, ingenting mer att tillägga men hoppas att den debatt somförts också bringat klarhet. PER (): När det gäller pensionärernas särställningar jag överens medsocialministern om att det naturligtvis är en sorts särställning att man hardenna inbyggd. Vad jag ville betona är att hela pensionärssituationen i vårtsamhälle är en särställning. Det är en särställning socialt, och det är ocksåen särställning ekonomiskt. Det är en särställning när det gäller många av deformella Irygghetsbegrepp som vi andra har. Då är det ganska rimligt och utgörsjälva förutsättningen för hela pensionssystemet att man kompenserar med ensärställning som innebär att man över huvud taget har pension. Del är ju ocksåen sorts särställning. Därför får man inte enligt min mening rycka ut ochbetona en viss särställning som gäller förmånerna ulan att i så fall ocksåbetona hela den särställning som i sin helhet ändå är till nackdel förpensionärerna. Den gör att de som grupp betraktad kanske är en av de mesteftersatta i samhället. Jaghar sett att en hel del socialdemokrater - icke så få med facklig anknytning -gjort oss som talat den stora äran att lyssna på oss. Jag förutsätteratt någon av dem kommer att ta till orda. Det är ju dock så all ni måstenågonstans i grund och botten välja. Står ni på den sida som ju förtydliganden står på, nämligen alt man måste tänka sigett system där pensionärerna icke kan vara helt säkra på att de skall behållasärställningen i det här speciella ekonomiska avseendet, att man måste görasådana prioriteringar att man i varje fall på 1980- eller kan tänkasig förändringar av det grundläggande system som vi har ? Eller står ni påden sida som PRO med väldig slagkraft har deklarerat och som inte ger något somhelst utrymme för en sådan tolkning av den ekonomiska situationen? På den sidankräver man tvärtom dels att värdebeständighelsreglerna skall förbättras därföratt de befintliga reglerna inte fullt ut ger värdebeständighet, dels att detdärtill skall garanteras en standardutveckling som motsvarar utvecklingen förandra grupper i samhället. Man gör den analysen att pensionärerna över lag harsläpat efter . Dettaär en valsituation där man inte kan stå på båda sidor . Jag förstår att Per vill ha svar på denna fråga av någon fränsocialdemokratiskt häll, eftersom han uppenbariigen räknar med att det är visom har hand om regeringsansvaret dä frågan blir aktuell,då man skall taslutlig ställning till det kommittébetänkande som socialministern inte harvelat la ställning till . Jagtog inte till orda för att lugna landets folkpensionärer. De har ju erfarenhetatt bygga på, och de vet var socialdemokratin står i pensionsfrågan. De har t.ex. i klart minne hela striden om ATP. Jag såg inte vare sig Per ellersocialministern som några vidare kämpar på barrikaderna när vi löste dennaviktiga fråga. Menjagvill slå fast att ingen har ifrågasatt-vare sig från LO eller från partiet - deutfästelser som vi från socialdemokratins sida har givit. Det var i självaverket onödigt för oss att säga att de utfästelser vi har lämnat omstandardtillägg och priskompensation självfallet står fast. Vihar inte tagit ställning till alla detaljer i det kommittéförslag som nuföreligger till behandling, och det var ju det som diskuterade.Jag har ingen anledning att försvara , för del gör han själv. Jagtycker emellertid att det är elt rätt underligt sätt att utnyttja interpellationssystemel,inte för alt tala med regeringen - den tror man uppenbarligen inte på - utanför att ställa frågor till ordförande. Detär ell tillägg som jag vill göra. påstår att vi hade skrämtfolkpensionärerna - alt de inte skulle få sina förmåner om vi fick en borgerligregering. I själva verket byggde vi det på ett yttrande av Per egenpartiledare om Moderaternaskulle ingå i den borgerliga regeringen och tillsammans med Per utformaskattesystemet. sade - och det vill jag ha in i protokollet:"löfte om skattesänkning kan bara genom alt manantingen avskaffar försvaret eller ställer pensionärerna på gatan" - ochjag säger alt går inte med på att avskaffa försvaret. Del var väl i alla fall som drog i gång den härdebatten, ! Av första inlägg framgick deländock att han var ute och tummade på värdesäkringen. Sedan har ett tillrättaläggande. Han fick in sitt bemötande i , vilketjag inte fick. Del är en litet märklig journalistik. Det fanns väl någonanledning till att socialdemokratiska riksdagsledamöter och partiordförandengav sig ut och dementerade. Jag utgår ifrån att vi nu är överens, för nu harman gett så klara besked att den här frågan kan vara ulagerad. Jag tror inte all under sin lid som statsråd iolika departement gick upp i talarstol och talade om vad det skullestå i en eventuell proposition, medan man i departementet höll på att behandlade remissvar som var inkomna med anledning av en viss utredning. Vihar fått in remissvaren på pensionskommitténs betänkande, och jag har sagt atteftersom vi nu håller på att behandla dem kan jag inte här la någon ställning. PER (): väljer att försöka slingra sig undan en besvärligproblematik, bl. a. genom ofullständiga citat från förra valrörelsen. Detär rikligt att vi sade att den skattepolitik som då stod för skullekunna skapa stora problem, och den exemplifieringen gjordes som IngemundBengtsson här citerade. Men vi sade också: Vi går inte med i en regering somskall genomföra skattepolitik. Praktiskt taget det första vigjorde i regeringsställning var också att lägga fram skatteförslag som i alltväsentligt byggde på mittenpartiernas skattepolitik. Ingen kan hävda, vilkenkritik ni än riktar mot vår skattepolitik, att det är den moderataskattesänkningspolitiken som vi fört. Sålångt det upplästa citatet. Men man gick inte ut till pensionärerna och sadeatt det var ett hypotetiskt resonemang, utan man gick ut och sade tillpensionärerna: det en ny regering då - med citat från detrisk föratt man ställer folkpensionärerna på gatan. Är det inte ett sätt attskrämma upp människor, så vet jag inte hur man skall bära sig ål för att göradet. Detär väl så, vilket borde veta och socialministern redanslagit fast, att ministrar inte gärna skall föregripa remissbe- 9 protokoll 1977/78:45 handlingen av stora ochviktiga utredningar. Men del hindrar ju inte riksdagsmän från att ha åsikteroch delta i den offentliga debatten. Då gäller del denna centrala fråga: Kan vipå litet räkna med alt pensionärerna som kollektiv skall kunnakänna samma typ av solidaritet som de har kunnat lita på under en ganska långlid? Eller är det så att de stora, starka, väl organiserade grupperna så attsäga skall göra comeback och kräva tillbaka en del av den solidaritet som detidigare har givit? Kommer vi politiker i så fall att glömma bort all vi harsom en huvuduppgift att stå för deras intressen som inte kan svara för dem såväl själva? Skall vi uppamma sådana stämningar som kan komma solidariteten altsvikta, eller skall vi tvärtom försöka hälla dem tillbaka och fortfarande ståpå de relativt sett svagastes sida? Det är den centrala punkten. Detär ingen här som hävdar, efter den debatt som förts, att pensionärernaskulle behöva vara oroliga . Ingen hävdar all de skallbehöva vara oroliga med den nuvarande regeringen. Men jag hävdar att de haranledning att vara oroliga , om makten skulle av dem somhar antytt att de främst ställer sig på de stora, starkalöntagarorganisationeras sida, även när del kommer i konflikt medpensionärernas intressen. Den valsituationen kan vara mycket svår, men det ärganska viktigt för framtidens pensionärer att veta var de olika politiskariktningarna står. ATP,, erkänner jag att jag inte tog någon särskilt genomtänktställning till. Jag var nämligen 1958. Jag är rädd för att Per - om han hade varit i den ålder han ärnu när beslutet om ATP togs - hade ställt sig bakom . Jag har inte begärt att få ett besked av regeringen om hur dentänker ställa sig till utredningsförslaget. Jag har bara sagt att det som hardiskuterats av bl. a. är just innehållet i dettakommittéförslag. Han har inte tagit ställning till detaljutformningen. Det harinte jag gjort heller. Det var alltså inget krav från mig att : ärjag färdig, och jag tänker göra på det här sättet. Det varett missförstånd frän . Svarettill Per är: Solidaritet är någonting som har genomsyrat vår verksamhetsedan partiet bildades. Kampen om ATP var en fråga om solidaritet, och delöntagargrupper som står i spetsen för har också haftsolidaritet som kännetecken under hela sin verksamhetstid. De som går ipension kan påräkna solidaritet från oss, och de vet att det inte ärfariigt-utan tvärtom nyttigt-att se till att vi kommer tillbaka tillregeringsansvar igen, så att vi kan fortsätta den lyckosamma politik varsresultat folkpensionärer har levt med och kommer att få leva med. Vi kan väl försöka hälla den här debatten på en saklig nivå. Och vi kanväl vara överens om och glada ät att vi just nu haren stor enighet i den härfrågan. PerGahrton sade att den skattepolitik som förespråkade i valrörelsenhade kunnat vara till skada för pensionärerna. Sanningen är väl att denskattedebatt som fördes i valrörelsen slutade med att miltenparlierna ochmoderaterna enade sig om en någorlunda gemensam linje i skattefrågan. Jag villpoänglera att skatteförslag aldrig någonsin har varit till skadaför folkpensionärer. Lät mig påminna om att reducering av bostadstillägget tillpensionärer som sker vid extra inkomster tidigare gjordes med 50 96.