prot · G109107 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:107 §1 Fyllnadsval till utskott TALMANNEN: Moderata samlingspartiels partigrupp harsom suppleant i civilutskoltet under ledighet anmält hansersättare . Talmannenförklarade därefter vald lill suppleant i civilutskoltelGunnel (m) §2 Om skogsindustrins framtid Industriministern erhöll ordet för atli ett sammanhang besvara delsRune i (s) anmälda interpellalion, 1977/78:136, delsGunnar () anmälda interpellation, 1977/78:141, och delsSven () anmälda interpellation, 1977/ 78:142, ochanförde: i har frågat mig delsnär man kan förvänta sig att regeringens aviserade långsiktiga program förskogsindustrin föreläggs , delsom den senast tillsatta strukturulredningen har erhållit skriftliga direktivsom även innehåller lidsramar för arbetet, delsom jag är beredd att medverka till atl inga varsel om nedläggningar sker fränskogsindustrins sida i avvaktan på resultatet av pågående utredningar, delsom jag i så fall avser alt i kommande proposition om stöd lill skogsindustrininföra förbehåll som innefattas i föregående fråga, delsom i så fall berörda kommuner - eftersom begränsningar av verksamheten inomnämnda skogsindustrier kan avtalas under hand mellan parterna - kan påräknaalll det bistånd som de arbetsmarknadspoliliska och allmänt regionalpolitiskareglerna möjliggör. SvenLindberg har frågat mig om jag i den kommande propositionen om elt långsiktigtprogram för skogsindustrin avser att lägga fram förslag, som ger samhälletmöjligheter att styra den fortsatta utvecklingen inom skogsindu- Nr 107 slrin, så alt den ger de bästa effekterna ur lokaliseringspoliliskaoch Måndagenden regionalpolitiska aspekter. GunnarOlsson har frågat mig vilka ålgärder jag ämnar vidta föran trygga råvaruförsörjningenför de sågverk som kan bedömas vara av avgörande Om skogsindustrins betydelse för sysselsättningen i framför allt glesbygderna. framtid '''8 besvarar interpellationerna i ett sammanhang. Somjag har informerat om i kammaren pågår inom industridepartementet ellomfattande utredningsarbete rörande skogsindustrin. Resultatet av arbetet ochskogsutredningens betänkande avses utgöra underiag för ett näringspolitisktprogram för skogsnäringen. Underden tid arbetet pågått har förutsättningarna för skogsindustrins framtidautveckling ändrats i flera viktiga hänseenden. Marknadsutvecklingen har förflertalet produkter varil mycket ogynnsam. Stora överlager, lågtkapacitetsutnyttjande och prisfall på färdigvaror är några faktorer somsamverkat till atl flertalet av de större skogsföretagen fått vidkännas 'betydande föriuster, och den finansiella styrkan i branschen har därmed starktförsämrats. Samtidigl har vissa tecken framkommit som tyder på atl man fårräkna med en långsammare ökning av konsumtionen av skogsin-dustriprodukier änsom har beräknats och dessutom en successivt ökad konkurrens ommarknadsutrymmet på våra traditionella exportmarknader. Deändrade förutsättningarna för skogsindustrin har lett till att tidsplanen förutredningsarbetet måst förskjutas. Arbetet bedrivs emellertid med störstamöjliga skyndsamhei. Någon exakt tidpunkt för ett förslag till är jagi dag inte beredd att ange. Avsikten är emellertid alt regeringen skall läggafram en proposition senast i börian av . De frågor som härvid kommer attlas upp kommer att i första hand avse de mer långsiktiga frågorna förskogsnäringen. Densituation som uppstått inom skogsindustrin innebär emellertid att omedelbaraåtgärder frän samhällets sida måsle vidtas för atl lösa vissa akuta problem.Regeringen har avlämnat en proposition med förslag om statligagarantier för lån lill skogsindustrin. Ett av syftena med garantierna är att förhindraen starkt accelererad och okonirollerbar utslagning av företag och anställdainom skogsindustrin. Jag vill dock understryka atl avsikten med lånegarantiernainte är atl konservera en mindre rationell branschstruktur. En successivanpassning till ändrade förhållanden i vår omvärld är nödvändig. En sådanprocess innebär sannolikt att vi även framgent måste räkna med nedläggningar avvissa enheter inom skogsindustrin som andra tillåts expandera. De anställda och deenskilda orter som hamnar i svårigheter pä grund av strukturförändringar ellerproduktionsneddragningar inom skogsindustrin kan självfallet på sedvanligt sättpåräkna insatser från samhällets sida inom ramen för de riktlinjer förarbetsmarknads- och regionalpolitiken som beslutats av . Den analys avskogsindustrin som pågår inom regeringenskansliet visar atl 118 några av de slora skogsföretagen har särskilda problem. frånregeringens sida kan därför aktualiseras. Jag kommer alt tillkalla ensärskild arbetsgrupp med uppgift att närmare utreda problemen i dessa företag. Jagförmodar att i med sin fråga om"struktur-utredningen" avser det uppdrag jag har gettlandshövding . har fält i uppdrag att inom departementetbiträda i frågor rörande skogsindustrin. Del är således inte fråga om någon nyfristående utredning, och några särskilda utredningsdirektiv har intemeddelats. SvenLindberg vill ha besked om vad regeringen kommer att föreslå vad gällerstyrmedel för att påverka skogsindustrins framtida regionala struktur. Lålmig först konstatera atl vi har en lagstiftning som innebär attutbyggnader inom skogsindustrin underställs regeringens prövning. Vid denprioritering mellan olika utbyggnadsprojekt som är ofrånkomlig av framför alltråvaruskäl finns möjligheter att väga in regionalpolitiska aspekter. Skogsindustrinsutveckling innebär emellertid inte enbart råvarukrävande expansion. Det har vifått erfara . Det är fråga om en strukturell omvandlingsom innebär såväl nedläggningar som utbyggnader. Från samhällets sida måste vidärvid bl. a. vara beredda att mer aktivt underlätta den anpassning somsuccessivt måste ske i takt med ändrade marknadsförutsättningar somambitionerna i fråga om sysselsättning och regional balans måsteupprätthällas. Jagkan för dagen inte närmare gå in på formerna för samhällets medverkan iskogsindustrins långsiktiga utveckling, men detta är självfallet en av defrågor som övervägs i arbetet med ett näringspolitiskt program förskogsindustrin. Närdet gäller sågverkens råvaruförsörjning är jag medveten om att denna är ettproblem. Den snabba ökning av sågverkskapaciteten som skedde under åren 1973till 1975 har medfört alt vi nu har en sågverkskapacitet som överstigerlimmertillgången. Om man ser till enskilda regioner och även till enskildasågverk är emellertid bilden myckel splittrad. 1 norra råder f. n,någoriunda balans mellan utbud och efterfrågan på sägtimmer medan situationen ide södra delarna av landet kännetecknas av timmerbrist. måstesågverksindustrin, liksom all annan industriell verksamhet, investera ochrationalisera för att konkurrenskraften skall kunna upprätthållas.Investeringarna förutsätter ofta att kapaciteten ökar. Detta innebär att vi avbl. a. råvaruskäl måste räkna med en fortsatt strukturomvandling inomsågverksnäringen innebärande att vissa sågverk ivingas lägga ned sin verksamhetsamtidigt som andra tillåts expandera. Jagär självfallet medveten om de problem som den fortsatta strukturomvandlingeninom sågverksindustrin kommer att medföra för vissa orter. Vi arbetar nu inomindustridepartementet med bl. a. dessa frågor. Vilka konkreta resultat arbetetkan ge kan jag för dagen inte gå närmare in pä. Nr 107 i (s): Om jag minns rän är detta, trots minasnart 29 riksdagsår, 3 anril 1978 förstagången som jag prövar inierpellalionsinsiitutet som frågande. alltså vågahävda atljag i den egenskapen inte har ansträngt vare sig riksdag Omskogsindustrins eller regeringskansli över hövan. fratntid tackar nu för det svar som industriministern har lämnat på minafrågor. Jag har följt tidningarnasoch televisionens rapportering och fått den uppfattningen atlindustriministern, liksom jag gjorde pä min tid, reser åtskilligt i landet ochbesöker förelag. Han har senast varil i milt hemlän, län.Referaten från delta besök har givit kompletterande uppgifter lill delinterpellationssvar som jag har fått. Delär, herr talman, ganska rimligt all vi som frågeställare -jag tanker på migsjälv och mina kolleger från och - är ombud för regioner, ivilka problemen om arbete och utkomst oroar många medborgare. Vi är medvetna omatt det inte bara är vi som har bekymmer. Det är inte bara skogsindustrin somhar svårigheter. Vi har varven, stålindustrin, beklädnadsindustrin ochåtskilliga andra som har det svårt. Mankan kanske säga att om vi hade befunnit oss i ett mera normalt konjunkturläge,vore det rimligt om vi som riksdagsledamöter tog del av regeringenspropositioner och i anslutning till dem gav uttryck för vad vi tänker och vill.Men för bl. a. skogsindustrin har förändringen i konjunkturbilden blivit såöverraskande negativ alt bedömningen måste bli mera strukturpolitisk änkonjunkturpolilisk. Jaghar gått igenom en av de utredningar som sedan avlämnades. Och detär, som industriministern också framhållit i sitt svar, åtskilliga utredningarsom arbetat - och som fortfarande arbelar - på della område. Problemetrörande skogsindustrin och dess svårigheter är i och för sig inte nytt. Defackliga organisationerna riktade den tidigare regeringens uppmärksamhet pådetla i en gemensam skrivelse , där man begärde utarbetandet av ettskogspolitiskt långsiktigt program. som, naturligtvis i mycket nära samarbete meddepartementet, initierade åtskilliga utredningar, och vi torde väl snart ha ettmaterial - borde under alla omständigheter ha det - som är tillräckligt för atlman skall kunna utarbeta ett mera långsiktigt program. Jag har också noteratatt industriministern nu klart anger alt regeringen till 1979 skall kunnapresentera ett sådant program. Nä,herr talman! Det är i en av dessa utredningar som jag har funnit en myckel brasammanfattning och bedömning av situationen för skogsindustrin och den framtidsom man måste diskutera. Utredningen säger att skogsindustrin har att mötaåtskilligt av problem ute på världsmarknaden. Del gäller inte minstEG-marknaden. Man noterar för det första att användningen av returpapper ökarpå bekostnad av massa baserad på _ virkesråvara, fördel andra hur kortfibrigmassa lar marknadsandelar från den längfibriga massan, och för del tredje attde höga råvarupriserna gör att den 120 svenska längfibriga massan får svårt att hävda sig i konkurrensen medUSA traditionella roll som leverantör av pappersmassa lill Nr 107 pappersindustrin i EG-ländernaminskar och överläs av länder i andra »«= . Men man lyfter också en något ljusareflik, höll jag på att säga,av - . framtidennär man säger att EG behöverimportera färdigt papper och Där kommerkonsumtionsökningen under del närmaste årtiondet , . Om skogsindustrins alt bli omfattande och där menar man atl den svenska skogsindustrin harsm ., . Detta ställernaturiigtvis krav på alt vi får en plan förhur den här förändringen skall ske, när vi gåröver till mer av vidareförädling. Detkommer att kosta åtskilligt av pengar och åtskilligt av investeringskapital. Och det kommernaturligtvis också atl kräva åtskilligt avfunderande på hur inriktningen skall göras - i vilken omfattning man skall gå över lillpapper eller i vilken omfaltning som del ärmöjligt alt genom specialisering också inom detta områdevinna terräng. Det är därför, herr talman, som vi har ansettdet vara angeläget att i det nuvarande läget få mera vägledning försåväl förelag som anställda päde orter och i de regioner där varsel omnedläggningar har förekommit och förhandlingarmed de fackliga organisationerna har tagits upp. Jag har i min interpellationframhållit att del ändå skulle varasvårt atl bedöma, om de nedläggningareller inskränkningar som exempelvis NCB och aviserat är rimliga i en långsiktig strukturplan för skogsindustrin. Jag gjorde detla inte minst motbakgrund av att de samhällsekonomiska konsekvenserna av devarsel som förevarit inte hade berörts för de ortersom det här var fråga om. Om regeringens avsikt är- och det säger ju industriministern ja till -att framlägga förslag om en långsiktig strukturplan, är det dåinte angeläget att söka förmå företagen attavvakta med nedläggningar eller inskränkningar av verksamheten? Del är, herr talman, egentligen kring den huvudfrågan som jag skulle vilja stanna , eftersom den är viktig förmänniskorna och för kommunerna samt för de regioner som berörs. Men den är viktig ocksådärför att vi inom flera områden har destrukturpolitiska problemen att brottas med. Vi måste bestämma oss för någon form avpolitik - hur vi skall möta och påverka en sådanstrukturförändring. Herr industriministern säger i sitt svar att ett av syftena med de föreslagna garantierna till skogsindustrin är att förhindraen starkt accelererad och okontrollerbar utslagning av företag och anställdainom skogsindustrin. Detta är mycketbra, herr industriminsler, men i svaret påhur detta skall ske saknar jag åtskilligt. Industriministern sägervidare att han vill understryka att de härgarantierna inte skall konservera en mindre rationell branschstruktur. Omdetta kan vi vara överens. Jag återvänder docktill min fråga i interpellationen: Är man nu alldeles på det klara med atl de åtgärder som aviseras, t. ex. från NCB och SödraSveriges skogsägare, är riktiga med hänsynlill en framtida strukturplan? Och så kommer jag naturiigtvis tillproblemet med den sociala anpass ningen. När samhället engagerar sig i uppgiften att medverka inom 121 näringslivetär ju syftet ytterst atl bevara förelag och sysselsättning. Staten harskyldighet all gå in i föreiagen och la ansvar lill skydd för medborgarna ochderas ulkomslmöjligheier. Denna angelägenhel blir så myckel större när helaregioner och orter hotas av ödeläggelse, ifall processen obehindrat får fortgå.Jag tar, herr industriminister, ordet ödeläggelse i min mun därför alt jagkänner några av de orter inom där problemen nu har tornat uppsig. Sedan åtskilliga årtionden tillbaka harjag följt verksamheterna på dessaorter, och jag har sä sent som i veckohelgen varit där nere och träffat någothundratal personer i Strömsnäs bruk, dar praktiskt taget alla är beroende avden verksamhet som skogsägare bedriver på den orten. Mankan självfallet av omständigheterna tvingas till att acceptera strukturförändringarsom i sitt släptåg har förelagsnedläggningar och minskad sysselsättning, men vihar alltmer i den offentliga debatten framhållit alt förändringarna skall ske isocialt acceptabla former. Det varett uttalande som vi gjorde år 1976-om jagminns rätt . Jag härmed stort intresse noterat att den nyaregeringen också har gett denna målsättning sin anslutning. a. saderegeringen i sin handelspolitiska deklaration som lämnades i för korttid sedan att om man skall kunna godta en förändring inom beklädnadsindustrinså måsle denna förändring ske i socialt acceptabla former. Om delta skall bliannat än välvilliga uttalanden är uppgiften nu att ge elt reellt innehåll åtdet sagda. 1fråga om skogsindustrin delar vi uppfattningen alt åtgärder i form av stöd frånsamhällets sida är nödvändiga. Men eftersom ulredningarna och diskussionerna omden framtida skogs- och industripolitiken inte är avslutade, är det ytterstviktigt att inte nu låta de svårigheter som har samband med konjunktursvackanså styra utvecklingen att man län förlorar ur sikte vad det för framtiden ärviktigt och riktigt att göra när det gäller strukturpolitiken. Inte minsl idella sammanhang kommer man in pä innebörden av uttrycket "sociall acceptablaformer" för strukturförändringen. Enligt vår mening bör inte minstöverläggningar mellan företagsledning och anställda liksom med kommunala ochregionala företrädare faen framskjuten roll i sammanhanget. Frågor som skallkunna diskuteras och besvaras är bl. a. dessa: Finns alternativ till företagensprogram? Kan bromssträckan förlängas? Kan ersättningsindustri etableras för attge orter med nedläggningshotade företag nya sysselsättningsmöjligheter? Jagmåsle tyvärr notera att industriministern ägnar de här delarna avfrågekomplexet ett mycket försirön intresse. Denallmänna arbetsmarknadspolitikens och regionalpolitikens medel kan påräknas,sägs del i svaret. Ytterligare utredare har lillkallals och yiierligare enarbetsgrupp skall tillsättas. Det är i och för sig bra. Men vad inträffar i ettföretag och på en ort där man under hand fåll besked om varsel för ca 250personer, dvs. en tredjedel av arbetsstyrkan, och längre fram ytteriigareminskningar? Så är del i Slrömsnäs bruk och i andra delar av län-ävenLessebo berörs, som jag lidigare har sagl. Jag har tidigareframhållil all de berörda förelagen är de på resp. orter helt dominerande.Andra jobb finns knappast att tillgå. Framliden ter sig dyster. Åtskilliga gerupp och söker sig från orten. Svårigheter uppstår i produktionen och kanpåskynda en avvecklingsprocess. Deanställda vid skogsägarnas förelag i Strömsnäs bruk och delar av samtmedborgarna i denna region säger: får inte bli ett nytt ,där enhet efter enhet inom skogsföretagen lagts ned och där man ställttusentals människor inför svårigheter som det är nästan omöjligt att mäta.Företagarna har inte kunnat samordna avvecklingen med tillskapandet av nyaarbetstillfällen. Samhället har niåsl gå in och ge stöd. Detär förklarligt om man i , och andraregioner säger detsamma som vi i . Situationen borde nu vara enannan, eftersom regeringen lagt fram förslag om ekonomiskt stöd tillskogsföretagen och aviserat ytteriigare ålgärder. Man är alltså såvitt jagförstår beredd att tillskjuta åtskilligt med kapital för att klara förelagen.Men vad regeringen underlåter att göra är att förena dessa insatser med krav påoch villkor för företagen som ger skydd för de anställda, åtminstone så långtatt en vettig anpassning kan ske till de förändringar som kan bli ofrånkomliga. Jagtycker, herr talman, att det vore möjligt atl lugnt och sansat diskutera dessaproblem. Hur skall vi möta dem dels med hänsyn till förelagen,dels och inteminst med hänsyn till alla de människor som blir berörda av vad förelagen nuföretar sig? Vihar i en moiion frän socialdemokratiskt häll velat peka på möjligheterna att fåett tidsutrymme för skogsindustrins vidkommande genom åtgöranden som motsvarardem som gäller för handelsstålssidan: inga nedläggningar eller varsel underliden som diskussioner om utvecklingsplaner och därmed diskussionerom ersättningsindustri pågår. Jag tycker delta är ett bra arrangemang, och sålångt jag förslår har det skett under god kontakt med industridepartementet ochmellan företagen och den fackliga organisationen, eftersom man också frånregeringens sida följt upp del med ett speciellt stöd till förelagen, det s. k.75-procenlsbidraget. Att bördan kan bli tung för förelagen kan man inte bortsefrän, och vi anser därför att staten skall ta pä sig en samtidigkostnadsläckning för den produktion som bibehålls genom exempelvis ett stöd somi princip motsvarar det 75-procenliga stödet till handelsstälsindustrin. Detbör kunna gå att göra den stödformen tillämplig också för skogsindustrin. Detär så mycket viktigare alt de produktions- och kapacitetsstödjande åtgärdernaingående diskuteras, eftersom vi tycks vara överens i förhoppningen om attskogsindustrin har en ljusare framtid på 1980-lalel. När den kan väntas börjakan man väl diskutera, men lät oss förhoppningsvis i våra funderingar räkna medalt en vändning bör kunna åstadkommas . Men jag trorockså att det är nödvändigt att vi är överens om att konkurrensen säkerligenblir lika hård som den har varit tidigare. Därför måste vi ha enväl och effektiv industri. Inte minst måsle vi då ha kvalificeradarbetskraft kvar i industrin. Industriministerntalar mycket om förelagen och kapital lill förelagen men ägnar enligt minuppfattning alldeles lör liten uppmärksamhet åt del som är den viktigaste tillgången:människorna i de berörda verksamheterna, inte bara som produktionsfaktorer utansom medborgare i de samhällsbildningar i vilka de lever och verkar. Kan vi fönärmare besked om vad de har att vänta sig i den framtida skogsindustrin medden politik som regeringen avser att sä småningom presentera, vore det ell brabidrag till upplysning och till en fortsall debatt, som vi är ute efter för attklara problemen för åtskilliga människor. Först vill också jag tacka statsrådet för det gemensamma svar som vitre interpellanler fött. Jag skall koncentrera mig lill slutavsniltet i svaret,som berör del som min interpellalion gäller, nämligen sågverkensråvaruförsörjning, och landar därmed på regional nivå. Statsrådetmedger att detta är ett problem och säger alt vi av bl. a. råvaruskäl måsteräkna med en fortsatt strukturomvandling inom sågverksnäringen, innebärandealt vissa sågverk tvingas lägga ned sin verksamhet, som andra tillåtsexpandera. Sälångt är vi eniga, eftersom jag i min interpellalion också pekat på att engradvis nedskärning av kapacitet inom sågverksnäringen tycks vara ofrånkomlig.Men vad jag vill med min interpellation är att den strukturomvandling som herrÅsling talarom och som varit inne pä måste vävas in i detregionalpolitiska mönstret, så att de sågverk som kan bedömas vara av avgörandebetydelse för sysselsättningen pä en ort får en tryggad försönning av råvara. Intekan t. ex. vi som bor i acceptera att det inre blir rent päsågverk och att jobben för människorna flyttas bort till andra plalser utanförlänei. Många orter är nämligen helt beroende av att sågverket på orten finnskvar. Bakgrunden till min interpellation, som jag avlämnade , varVanerskogs planer på att avveckla tre av sina sågverk, bl. a. iKils kommun med 88 anställda. Somjag nämner i interpellationen försvinner del ena sysselsältningsob-jeklel efterdet andra på grund av brist pä sägtimmer. Sedan jag skrev min interpellationhar orosmolnen dragit in över pä ett sätt som vi nära nog aldrigupplevt maken till. Först kom det dystra beskedet frän den utredning somlänsstyrelsen och företagareföreningen gjort och som kallas Sågverk i Värmland.Denna utredning slog fast all en femtedel av de värmländska sågverken måsteläggas ned för atl virket skall räcka till. Ulredningen pekade också på viklenav ökad vidareförädling och bätlre marknadsföring. Ulredningen räknar ändå medall om sågverkens nominella kapacilei skall anpassas lill den framlidavirkeslillgången innebär det en nedskärning med 10-20 96 i förhällande lilldagsläget. Del är risk för atl en femtedel av det treiioial sågverk som finns ivårt län skall försvinna. Fränregionalpolilisk synpunkt spelar sågverken en viktig roll i , speciellti , där de svarar för en tredjedel av helaindustri-sysselsättningen. Även i en del andra kommuner - , . ,Åriäng och - har sågverken slor betydelse. Totalt sysselsätter sågverkeni ca 2 200 personer, dvs. av alla induslrian-ställda. 1fiera fall finns sågverken i små orter eller i glesbygdsområden, där de utgörde enda arbetsplatserna och där det ofta saknas alternativ inompendlingsavstånd. Närjag talade om orosmoln som dragit in över mitt hemlän avsåg jag givetvis ocksåsamgåendet mellan skogsrörelser. Hur många hundraarbelstillföllen som försvinner i när den planerade storfusionen blirgenomförd vel vi inte . Men alt sammanslagningen av bortralionaliseringav minsl 500 jobb kan vi vara ganska övertygandeom. Medde miljonförluster som både och Billerud redovisat i sina bokslut harvi väl alla sett det som närmast ofrånkomligt all de bägge skogsbolagen sökersig lill varandra, och eftersom osäkerheten om jobben i vårt län bara tycks ökaför varje'år har facket accepterat samgåendet och fört del kända resonemangetatt av två onda ting väljer man del minsl onda. Jagkan försäkra industriministern att mars månad varil en svart månad förVärmland. Och när jag nu här beskrivit läget så vill jag absolut inte blibeskylld för svartmålning. Jagsalt här för någon vecka sedan och lyssnade till min kollega närhan pekade på situationen i Åmolfors och då fick påskrivet för all hansvartmålade. Som situationen utvecklar sig i vårt län blir vi faktiskt illaberörda när vi nu beskylls för svartmålning. Vadvi kräver nu är alt statsmakterna tar arfsvar för de utsatta orterna, oavsettom de drabbas av storbolagens rationaliseringar eller om bondekooperationensopar bort sågverk efter sågverk.