prot · G10999 · 1977-12-31 00:00:00 — Del finns en uppsjö av exempel på den saken från ,och det finns fortfarande mycket kvar av den inställningen. Del är inte barafråga om en konkurrens mellan försvarsgrenarna, där armé-, marin- ochflygvapencheferna svartsjukt slår vakt om sina revir. Det finns sådanatendenser också i förvaltningsapparaten och inom staberna mellan olikatjänslegrenar. Mycket har blivit bättre, det skall villigt erkännas, men härhade man haft etl tillfälle att mera resolut ingripa och genomföra nödvändigaförändringar. Ettförsta lämpligt steg hade varit en sammanslagning av försvarsstaben ochförsvarsgrensslaberna till en myndighet enligt alternativet CL Men enligt dethär förslaget skall vi, som vpk skriver i sin motion, "fortfarande ha enuppdelning på tre olika försvarsgrenar, med allt vad del innebär avskråtänkande och inbördes konkurrens. Vi skall fortfarande upprätthålla enorganisation som har sina rötter i andra väridskrigets erfarenheter och varsförespråkare envist vägrar alt inse, eller medge, atl detta inte ökar vårsäkerhet och all det lägger allt orimligare ekonomiska bördor på de svenskaskatlebetalarna. Inte ens effektiva och översiktliga planeringssystem blir tillnågon hjälp atl pressa ner kostnaderna, om man inte är villig att på etl meraavgörande sätt förändra organisationen än vad som föreslås i den härpropositionen." Vibiträder i del här fallet de uppfattningar som framförts i densocialdemokratiska reservationen. Det ärju glädjande all socialdemokratin harblivit intresserad av demokratin inom krigsmakten, etl intresse som, enligt minuppfattning, inte har varit särdeles stort under tidigare decennier.Socialdemokraterna går ofta ut och talar om generalernas makt och om hur destyr och ställer, men närdet kommer lill realiteter och det skall beviljaspengar till försvaret är del inte någon större skillnad mellan socialdemokrateroch borgare. Socialdemokratin har varit med och byggt upp den försvarsstruktursom vi har , och den bör också ta ansvaret för alt den ser ut som den nugör. Det är ingenting som man kan skylla på en borgerlig regering som harsuttit . Vi hälsar emellertid med tillfredsställelse förslagel attdet skall inrättas en lekmannastyrelse, och vi kommer atl stödja det. Delär självklart all lekmannainflytandet motarbetas av de militära myndigheterna.De kan gå med på en rådgivande nämnd utan makt och utan befogenheter attingripa i beslutsprocessen. Det är klassiskt atl försöka komma undan genom atttillåta en låtsasreform. Demilitära myndigheterna har, som vpk framhållit i sin motion, sett tillatl de har insyn på en mängd olika nivåer i samhället genom systemet medmilitärassistenter. Det innebär att en officer knyts till ledningarna för dencivila förvaltningen på olika nivåer för att tillgodose totalförsvarsaspek-len.På det sättet har den militära ledningen skaffat sig en inte oviktig ställning,från vilken det går att framföra de militära synpunkterna. Men själv har manenvist motarbetat en liknande insyn på sitt eget revir. Det finns ingenanledning lill varför inte militärledningen skulle underkasta sig överinse- endet av en verkligtbeslutande lekmannastyrelse. Vänsterpartietkommunisterna anser i konsekvens med vad vi har framfört iförsvarsfrågan, att hela den svenska försvarsorganisationen är i behov av engrundläggande omorganisation. Vi har inte råd, och vi kommer inte att ha råd,med ett försvar som är uppbyggt efter dagens principer. Det ger oss inte hellerdet tillskott till vår säkerhetspolitik som de höga kostnaderna motiveras med.Det här förslaget innebär inte något försök till ett mera realistiskt synsätt.Därför är det etl dåligt förslag, och det bör avvisas av . Jag yrkar bifall till yrkandena I och 2 i vpk:s motion 684 och lillreservationen. Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. PER (): betänkande nr 9 behandlar två frågor. Den förstagäller principer för ledningen av försvarsmakten i fred och den andra gällerorganisationen av försvarsmaklens centrala ledning. Beträffandeden första frågan vill jag hänvisa till utskottets enhälliga skrivning, som iutskoitsbetänkandet återfinns på s. 4 och 5. I den andra frågan finns detskilda meningar mellan utskollsmajorileten och socialdemokraterna resp.kommunisterna. Låt mig inledningsvis bara påpeka de olika röstlägen som OswaldSöderqvist och använder i denna debau. Den motion som OswaldSöderqvist talar för har avstyrkts av ett enhälligt utskott. Vpk vill ha enförnyad utredning medan utskottet anser atl propositionen och den framlagdautredningen utgör tillräcklig grund för etl beslut av . Vidbehandlingen av de förslag som har lagts fram i propositionen har utskottetförst lagit upp frågan om personalramen för del fortsatta organisationsarbetetvid centrala och högre regionala myndigheter. Man har gjortstora ansträngningar för all minska personalkostnaderna inom försvaret. Det ärhelt enkelt nödvändigt alt göra det. Antalet anställda har minskat med omkring3 000 , varav ca 2 000 inom den lokala och lägre regionalaorganisationen. Trots betydande personalminskningar har, som alla somintresserar sig för försvarsfrågor vet, lönekostnadernas andel av försvarelsloiala ekonomiska ram ökal. Vii utskollel delar därför enhälligl försvarsministerns mening alt del ärnödvändigt med omfattande personalminskningar även i förhållande lill nuvarandeplanering. Denna tar sikte på en minskning med 2 500 anställda under perioden1977-1982. De fortsatta personalbesparingarna bör i ökad utsträckninggenomföras vid myndigheter på central och högre regional nivå. I propositionenhar man bedömt att minskningen bör uppgå till ca 1 850 anställda fram tillmillen av 1980-lalel, varav 500 inom de centrala staberna. Deangivna minskningsmålen är i första hand betingade av nödvändigheten allminska personalkostnaderna i försvarsmaklens fredsorganisation. Men minskningarav angiven storleksordning medför så stora verkningar för berörda myndighetersverksamhet och organisation, att utskottet anser att de Försvarsmaktenscenirala ledning m. m. måste studeras närmare.Detta förutsätts också ske enligt regeringsförslaget. Inte minst detaljerna iden nya stabsorganisationen måste övervägas ytterligare. Utskottet utgår frånatt man i del fortsatta arbetet också måste beakta andra faktorer av betydelseför organisationsutformningen, t. ex. följderna beträffönde personalbehovet påandra nivåer i organisationen, behovet att utnyttja konsulter och möjligheternaalt bereda den militära personalen lämpliga arbetsuppgifter åren närmast förepensionsavgången. De uppsatta minskningsmålen bör dock enligt utskottets meningkunna tjäna som klara riktmärken för ralionaliseringsverksapihelen. har här talat för atl den cenirala slabsorganisationen skall samlasinom en myndighet. Han använder därvid etl myckel bestämt tonfall. Jag kan dåinte underlåta att erinra om alt som utredningsman i denutredning som propositionen bygger på har uttalat sig förfyramyndighetsallernativel. Utskollelmenar alt fyramyndigheisalternalivet bättre gagnar försvarets ledning än etlenmyndighetsalternativ. Vi har inom utskottet ägnat mycken tid åt den frågan.Vi har därvid funnit att en stabsorganisation uppdelad på fyra myndigheter harstora fördelar när det gäller beslutsprocessen. ÖB:s ställning löper enligtutskottets mening risk atl bli alltför framträdande i etlenmyndighetsalternativ. Ett .sådant alternativ skulle också öka centraliseringeninom försvarsmakten, vilket vi anser vara en utveckling i fel riktning. Delskulle bli längre avslånd mellan verksamheten och ansvarig chef, och det skullemedföra ökade problem främst på personalområdet. Utskottetanser det också vara viktigt alt en sådan omorganisation vidtas som ökar demilitära chefernas ansvar för alla personalfrågor. Det är dessutom värdefulltmed lekmannainflytande inom försvarsmaktens centrala ledning, och förledningsverksamheten i fred bör ett lekmannaorgan inrättas. Utskoltet har följtledningsutredningens majoritetsförslag i den här frågan. 1det här sammanhanget slår ned på den borgerliga regeringen ochsäger att den har argumenterat och arbetat på ett visst sätt. Men hanunderiåler atl påpeka alt den borgeriiga regeringen här har följt eltmajoriteisförslag av en uiredning som letis av en känd socialdemokrat. säger att socialdemokraterna ställer sig på lönlagarnas sida i dennafråga, men när han så bestämt hävdar det frånkänner han tydligen utredningensordförande all kontakt med socialdemokraterna. använde lalesätlei "mycket skrik för lite ull". Detlalesätlei kan användas som en bumerang mot honom själv. Om man som ÅkeGustavsson gör i en utredning går in för ett fyramyndighetsalternativ ochutredningens majoritet uttalar sig för en lekmannastyrelse som har en visssammansättning, då tyckerjag att man bör använda etl mera måtlfullt tonfall närman i elt senare läge kommer fram lill en annan mening. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan i betänkandet. () kortgenmäle: Utskottets ordförande kommenterade röstläget i debatten. Jag skall inteförsöka sätta någol annal betyg på röstläge än atl jag lyckeratt hans anförande präglades av ett synnerligen moderat röstläge. Undermitt anförande sade jag alt kommer atl ta upp diskussionen omen- och fyramyndighetsallernativel. Jag skall därför inte kommentera del överhuvud taget utan med fulll förtroende överlåta detla ål min uiredningskamrat iförsvarsmaktens ledningsutredning. Sedankom in på elt resonemang om hur jag ser på utredningensordförandes agerande. Del är ganska ointressant att diskutera denfrågeställningen här; utredningens ordförande får naturligtvis tala för sigsjälv. Jag talar för den socialdemokratiska riksdagsgruppen. Därmed torde detockså vara klargjort vilken position socialdemokratin intar till löntagarorganisationerna. OswaldSöderqvist sade atl socialdemokratin nu visaren intresse förde här frågorna menalt intresset för försvarsfrågor tidigare inte varit särskilt stort. Jag skallinte försöka mig på någon längre historieskrivning ulan bara göra ett par kortakonstateranden. Detvar på initiativ av bl. a. det som man idet här landet körde i gång med värnpliktskonferenser. Dessa har på elt mycketaktivt sätt bidragit till att förbättra de värnpliktigas förhållanden. Del varden socialdemokraiiska regeringen som tillsatte den utredning som bl. a.behandlar utbildningsförhållanden, relationer mellan instruktörerna och devärnpliktiga samt demokratiseringen. Även den ulredningen tillkom efter etlinitiativ från de fackliga organisationerna. Jag kan också peka på denpersonalvård som har bedrivits i en rad avseenden. Också den har utvecklatsefter ett socialdemokratiskt initiativ. Sedanvill jag naturliglvis tacka för att vpk, trots att vi har avstyrkt derasmotion, ändå ger oss så många rosor för den socialdemokratiska reservalionen. Jagvill till slut bara göra det konstaterandet, att om propositionen skulle heltavslås och några åtgärder över huvud taget inte skulle vidtas utan en nyutredning skulle komma atl tillsättas, då skulle man på vpk-håll få finna sig ibetydligt högre kostnader för del militära försvaret än vad som är fallet.Det är kostnadsbesparande åtgärder som vi genomför. - Men vill vpk höjaförsvarskoslnaderna, är det ju deras sak. Försvarsmaklenscenirala ledning m. m. Jag vel inte vad som har föresvävat den moderate försvarsministernKrönmark när han avlämnade propositionen om försvarsmaklens cenirala ledning.Antingen vill han framställa sig som en tuff arbetsgivare som vill ge intryckav alt arbetstakten i de centrala staberna är så låg atl man kan minskapersonalstyrkan med mer än 30 96, eller också utgår han från all del inte ärhan eller den borgeriiga regeringen som behöver ta konsekvenserna avpropositionens förslag. Troligtvis är det senare fallet, eftersom man i Nr 99 propositionen inte kan finna några närmare anvisningar om /;;// heladenna _r _i _i besparing skall gå lill. Däremot finns det en delallmänna uttalanden om en ,r , iq-70 långtgåendedecentralisering av beslutsbefogenheter, som skall bli möjlig Delta är enligt departementschefen en helt ny r-.. , situation,som kräver en omställning i både tänkande och handlande. centrala ledning m. m. Skrivningen lyder på tronalt det s. k. FPE-systemet plölsligl skulle innebära en lösning somgör denna besparing möjlig. Den som litet närmare har undersöktFPE-systemet, inte minst i det utredningsbetänkande som ligger lill grund förpropositionen - vilket vi har gjort - kan konstatera att FPE-systemet har inneburiten ökad arbetsvolym och då speciellt för de Studie-och planeringsverksamheten har ökat, bl. a. genom att metodiken har förfinats,och del tyckerjag är en positiv effekt. Del ger oss möjligheteratt bedöma deåtgärder som vidtas. Budgetarbetet har också ökat, bl. a. genom alt planerings-och budgeidialoger numera sker i flera varv, och det kommer även ut till fleranivåer inom försvaret än lidigare. Detta är också bra, och det har givit flerainom försvaret möjligheter alt påverka planeringen av den framtidaverksamheten. Metoderför formulering av mål och för mätning av måluppfyllelsegrad har tagils frameller håller på att las fram i staberna, vilket kräver en hel del arbete. k. målstyrningen tar betydande resurser i anspråk, särskilt som den -tvärtemot vad försvarsministern påstår i propositionen - kräver ökad kontroll,analys och värdering. Manfrågar sig naturligtvis om menar atl del är de lokalamyndigheterna som skall kontrollera sig själva. Jag anser således atlFPE-systemet i sig har medfört ökade krav på insalser inom de ceniralastaberna, och några större möjligheter att på del här området minska detarbetet harjag svårt alt se för dagen. Dåfrågar man sig: Leder inte FPE-systemet till ökade möjligheter atldecentralisera? Jo, det gör det. Möjligheter finns att delegera till olikalokala områden. Det kan gälla fastighetsunderhåll, utbildning, personaltjänsloch mycket annat. Men en decentralisering inom dessa områden leder inte lillnågra personalbesparingar, som tydligen tror. I varje fall har viinom FLU haft mycket svårt an hitla några större möjligheter till sådanabesparingar på det här området. Jagkommer alltså lill slutsatsen att det inte är möjligt att genom ytterligaredecentralisering åstadkomma några större personalbesparingar än FLU harföreslagit. Däremot bedömer jag det inte som omöjligt atl minska de centralastaberna genom att man till lokal nivå flyttar både uppgifter och resurser.Detla medför, som jag tidigare sade, inga besparingar för försvaret i desshelhet, men det är önskvärt ur demokratisk synpunkt att man gör på del sättet. Om man alltså kommer lillslutsatsen att man inte kan minska staberna genom rationaliseringaroch decentralisering av beslutsbefogenheter, vad är del då som återstår? Jo,det är naturiigtvis atl sänka den s. k. ambitionsnivån 72 för försvaret. Delta innebär all man måsle prioritera bort vissauppgifter och lösa övriga så bra sommöjligl på den lid som står till förfogande. Eftersom myndigheterna äransvariga inför regeringen, måste det ju också åvila regeringen atl avgöra omuppgifterna löses med en tillräcklig ambitionsnivå. Jag vill erinra om att vi i1974 års försvarsutredning framhöll alt förutsättningarna för en sänkning avambitionsnivån bl. a. är atl omfattningen och antalet uppgifter som ställts avöverordnade myndigheter slarkt minskar. Jagfrågar mig: Var kan man i propositionen eller i ulskottsmajoritetens skrivninghitta en rad om delia behov av ändrad ambitionsnivå? Visocialdemokrater ställer alltså upp på det personalminskningsmål som herrKrönmark har satt upp, men vi kommer också till den slutsatsen att vi måstevälja ett annat organisaiionsförslag än del som departementschefen förordar. Dåmåste vi pröva något av de enmyndighetsalternativ som utredningen utarbetat.Det bör bli föremål för vidare utredning för att det också skall kunna bli ettreellt alternativ. Vi har i vår reservation lill föreliggande betänkande ocksåförordat att man övergår lill etl enmyndighetsalternativ, som vi anserinnebära de reella möjligheterna till ordentlig personalbesparing. Fördelarnamed alt övergå till enmyndigheisalternativet, som vi socialdemokraterförordar, är att det bör ge större möjligheter till kontinuitet iförsvaret och enkelhet och ökad säkerhet i övergången från freds- tillkrigsorganisationen. Vi tror vidare att möjligheterna all i förbandsproduktioneneffektivt samordna åtgärder rörande personal, utbildning, materiel ochanläggningar för att skapa och vidmakthålla dugliga krigsförband avsevärt ökar. Dettredje argumentet för enmyndighetsalternativei är att vi får en ökad möjlighetaU skapa en effektiv slutprocess inom ledningsorganisationen. Del blir alltsåmindre tröghet och förhoppningsvis färre flaskhalsar om man väljer deltaalternativ. Möjligheterna till gemensamma beredningsorgan i staberna är ocksåstörre i enmyndighetsalternalivet än i del nuvarande. Ja,herr talman, det finns en rad skäl som talar föratt om man skall radikaltminska cenirala staberna, så bör man välja något av enmyndighetsallernali-ven.Del sägs ibland all fiermyndighelsallernalivel ger möjligheter för de olikaförsvarsgrenscheferna atl bällre hävda sina åsikter, sina vapenslag. Och manhar ifrågasatt om inte just detta med avvikande uppfattningar i organisationenkan komma atl tryckas ned i etl enmyndighetsallernaliv. Jag tror att dessarisker är starkt överdrivna. Och jag har kommit lill den slutsatsen atlförsvarsgrenschefernas självständiga myndigheissiällning kan bli - och iblandockså är - konserverande för utvecklingen för det försvar vi har. Slutsatsenav min argumentation blir alltså all vi från socialdemokratiskt håll sägerjatill den personalbesparingsram som departementschefen förordar. Men vi sägernej till ett bibehållande av fiermyndighetsallernativet och föreslår, ienlighet med reservalionen, all den framlida ledningsorganisationen skallbygga på enmyndighetsalternalivet. Detta tillsammans med vårt förslag medlekmannaslyrelser, som har utvecklat, kommer att ge - det är viövertygande om - de bästa förutsättningarna för att det Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. Försvarsmaklenscenirala ledning m. m. personalminskningsmålsom vi är överens om också skall ge den största flexibiliteten i de centralastaberna i framliden. Jagyrkar därmed, herr talman, bifall lill den reservation som socialdemokraternahar avgivit i detla ärende. HANSLINDBLAD (fp): bör myckel noga ta del av den specialutredning som gjorts omvarför det blev etl så kraftigt överskridande av materielanslaget för arménmilt under budgetåret atl man måste plocka dit nästan en kvarts miljard baranågra månader efter del all fattat fjolårets försvarsbeslut. Detaren intressanl läsning som visar atl tillämpningen av systemet inte rikliglfungerar som vi tror. Den28 oktober skriver materielverket att likvidiieisläget kommer att blihelt omöjligt för armén under innevarande budgetår och det två närmastebudgetåren, om vi köper den nya lerrängbilen och den nya pansarvärnsro-boten,och atl verkel inte medvetet kan göra sådana beställningar som leder lill altbristen på betalningsmedel bibehålls kommande budgetår. Femdagar senare skriver chefen för armén alt pengar skall tillföras - "hurkan inte anges" - men alt i avvaktan härpå beställning skall göras. Viskulle alltså plussa på ytteriigare några hundra miljoner i beställningar,närvi redan befinner oss i en betalningskris. Vadsom händer är då att materielverkets chef klokt nog på egelbevåg beslutar om beslällningssiopp. Såhär får det naturligtvis inte gå lill. Då kan man fråga: Är det fel på systemeteller på tillämpningen? Detlaär naturiigtvis elt argument för vad som finns i propositionen och som fanns iförsvarsmaklens ledningsutredning, att man måsle stärka ÖB:s övergripandeledning. I och för sig konstaterar studien om arméns överskridande alt ÖB harhaft fiera tillföllen atl ingripa, och det harju departementet också haft, meningen har riktigt reagerat. Detjag kanske tycker är all varligast är när arméngår ul och förklarar atl överskridandel beror på industrin som levererarsnabbare. Utredningen visade alt det icke var sanl, del var en myckel marginellsak. Jag föreslår naturiigtvis atl man vill skylla ifrån sig, del ärbegripligt. Men del värsta är: Tänk om de hade trott atl det var så här! Har deingen koll på vad de gör? Deltavisar alltså att det finns behov av an göra förändringar. En av de vikligaförändringarna är atl man i framliden bara skall ha en programplan för detmilitära försvaret. Överbefälhavaren skall lämna in den. Det är alltså enförstärkning av överbefälhavarens roll, och det ligger i linje med en radförändringar som har gjorts, framför alll 1961 men även i andra sammanhang. Innebärdå detta att man skall lasteget fulll ul och säga atl vi behöver bara ÖB, attdel bara bör finnas en enda myndighet? Detta har utredningen titlal på underenpar . Utredningen varenig närden sade alt så skall vi inte ha del. Skälenhar redan redovisats, och jag har för egen del försökt ta fram flera argument.Jag har avgivit etl särskilt yttrande på grund av att alt vi åkte till för alt se hurenmyndighelsallernaiivel fungerar. Det var lärorikt -dock icke så att vi skallrätla oss efter det. Där hade person efter person på mycket hög nivå slutatdärför alt man inte stod ulailjobba när bara en skulle beslämma. Det blir enväldig centralisering av praktiskt tagel alla frågor. I verkligheten försökerman i delvis återföra vissa frågor. Man kan inte centralisera beslut såmycket. I , där man gick ännu längre, har man tagit ganska rejäla stegtillbaka. Detvisar sig alltså att de som har prövat en enmyndighetslösning fått betydandeproblem. Detta med atl en skall fatta alla beslut, alt alla beslut skallkoncentreras, har man i och för sig haft i några förelag, men del är nu en klartendens atl försöka delegera ner. Alt tro alt varje beslut i princip skall utgåfrån etl enda ställe, där man begriper mera, är en övertro på centraliseringsom är farlig. Därför är det mycket angeläget, inte minst för personalen, atldel finns beslutsorgan längre ned, och att del man kallar förbandsprodukiioneninte skall ledas och centraliseras på del sätt som ett enmyndighetsallernalivskulle innebära. Vadvi fann i ulredningen var att försvarsstaben delvis har fungerat rätldåligt. Det som skulle vara huvuduppgiften - den operativa ledningen -haribland kommit på efterkälken. Försvarsstabschefen har inte klarat detla, utandel har i viss mån skötts av hans närmaste man. Det är tvärs emot de principersom låg bakom tanken på ledningen för försvarsstaben. har utredningen gjortett försök att finna en lösning för ledningen av försvarsstaben: alt delaansvaret i två. Men om man skulle lägga in alll det ansvar som finns hos denuvarande försvarsgrenscheferna, så blir delta en orimlig belastning på decentrala figurerna - ÖB och hans slabschefer. Detla är alltså argumentet: ettenmyndighetsalternaliv är farligt därför att del län leder lill att man intefår kontakt med verkligheten. Del fallas felaktiga beslut. Så få kan inte ha såmycket kunskap. Detta gäller inte minst ledningen för stora malerielprojekl.Det måste inom olika områden finnas etl rejält sammanhållande ansvar. Det kaninte göras av en, utan del behövs en decentralisering. Del allmänna lalet omförsvaret är atl det har varit för centraliserat. Redan detla att hafyra myndigheter är atl ha beslutsfattandet för högt upp. Att då gå till ettenmyndighetsalternativ trorjag är riskfyllt. Detlahänger också samman med frågan om lekmannainfiylande. Är man av olika skälöverens om all elt enmyndighetsalternativ icke vore bra är naturligtvislekmannaslyrelser besvärligt atl införa. Det som framfördes i en motion tillriksdagen var att lekmannaslyrelser behövs för atl i främsta hand syssla medutbildningsfrågor och sådant. Det skulle betyda lekmannaslyrelser knutna tillförsvarsgrenscheferna. Men utredningen noterade all det var rimligt atl ettlekmannainflytande fick göra sig gällande även i avvägningsfrågorna; organetskulle i så fall läggas på försvarsstaben. Del skulle innebära fyralekmannaslyrelser, varav tre delvis skulle underordnas den första.