prot · G10968 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är tredje gången som herrÅsling säger alt det var bara ett riktmärke för den långsikliga planeringen.Hanen har galit för tredje gången, -om nu har någrahanar i sin himmel. Detär icke genant all kräva arbele ål alla. Del kommer säkert del parti som Jagtillhör alt kräva så länge del beslår. Men det är genant alt som sitthuvudvallöfte vid sidan om detta med kärnkraften lova 400 000 nya jobb när maninte kan förverkliga löftet. Det är inte genant atl ha målsättningar, men detär genant all lova så oerhört mycket mer än man kan hålla och när i självaverket industrisysselsällningen rasar neråt. Närdel sedan gäller den svenska kärnkraftsinduslrin så var det ju icke ett allmäntprincipiellt resonemang ni förde. En industri måste ha en marknad -o,ja-men härsade Jordbruksministern att den svenska kärnkraflsindustrin kan läggas ner. Hanstöddes av statsministern, och han stöddes måhända av induslriminislern. Stårindustriministern fast vid delta jordbruksministerns krav alt den svenskakärnkraftsinduslrin skall skrotas? Del är ell intressant besked från enindustriminister. Slutligenell par ord om . I vanliga fall brukar inle varabuskablyg. Det är svårt att slå på en TV-apparat där han inte är beredd allmeddela någonting till svenska folket, även om innehållet kanske inle alllid ärså kristallklart. Men den här gången säger han: Vi skall väl vänta på deloerhört skickelsedigra budskap som kan ge. Gläntapå förlåten, ! Det är ändå som är industriminister.Skall få pengar via för sitt färdigställande eller ej?Den frågan kan besvaras med ja eller nej. () kortgenmäle: Jag lär ha gjort migskyldig till en felsägning beträffande årtal. Jagutgår ifrån all våra skärpta sekreterare redan har observerat alt del varfrågan om 1977 och inte 1927. Jagvill för lala om ytteriigare en gång, även om del kanske inle lönarsig, att särskillnaden ligger inle i frågan om sysselsättningen. Del är därfördel är så med förlov sagt fånigt alt gå upp i talarstolen och fråga omsocialdemokratin inle slår för sysselsättningen. Särskillnadenmellan oss och andra nationer är den alt när del var dåligt ute i världenlyckades vi under den gamla socialdemokratiska regeringen hålla aktivitetenuppe såväl när det gällde industriinvesteringar och när det gällde allmäntillväxt som närdet gällde internkonsumtion. närdet är bälire ute i väriden -nonchalera inte tillväxtsiffror på 3,5 och 4 96 , den senaresiffran prognossiffra - då tvingas vi här hemma inregistrera djupdykningar pådessa väsentliga områden. Där ligger skillnaden, så enkelt är det. Sedan skulle jag också, för att redovisa det helaytteriigare, vilja säga alt anledningen till den här dystra utvecklingen ochden här nedgången internt och i olika sammanhang är naturiiglvis en följd avatl vi hade en rekordartad inflation -en inflation som backats uppgenom flera devalveringar och påslag på mervärdeskatten, med de konsekvenser vinu kan avläsa. Tillherr Mundeboskulle jag faktiskt vilja ställa en fråga -han ärju vänlig attfortfarande vara kvar i kammaren. Skillnaden på I miljard bestrider jag;skillnaden ligger någonstans mellan 5 och 6 miljarder, och del är ändå en klarredovisning av en ändrad färdriktning. Men lål mig fråga i hansegenskap av ansvarig för skattepolitiken och i sista hand för de svenskaskattebetalarnas intressen: Hur kan man slå till svars gentemot skattebetalarnamed en energipolitik där handlingsföriamningen nu kostar 50 miljoner per månadoch där aggregaten 7-10 - samtliga är i del skedet atl de i en nära framlidsuccessivt kan börja leverera energi, och billig energi, till vårt samhälle -icke får klarsignal? Det är ju elt slöseri. har anfört siffror-jag inskränker mig lill atl säga att man kan räkna förlustmiljarderna itvåsiffriga tal. Delfinns, herr lalman, som jag ser del bara en förklaring lill detta, och eftersomjag nu är blockerad i fråga om ytterligare svar från talarstolen, så syndar jagpå nåden i genom atl säga: Förklaringen är väl helt enkelt den,atl även om ni har skilda uppfattningar inom regeringen i denna såutomordentligt väsenlliga fråga för näringsliv, för tillväxt och för samhälleär ni blockerade så länge ni barett regeringsprogram som kan uttryckas i sexenkla ord, och del är: Ni måste hänga kvar till 1979. Onsdagenden 1 febmari 1978 har ju ett grundmurat rykte som både pedagog och ekonom.Jag måste säga att jag efter del senaste inlägget här blir någol besviken pådenne erfarne ekonom. GunnarSträng tycker att det är flnigt att stå i talarstolen och tala om orsaken tilldjupdykningarna. Men det ärju ändå så, att den lageravveckling som är eltkarakteristiskt inslag i del gångna årets utveckling inom näringslivet iväsentlig utsträckning är orsaken till vad kallar djupdykningen.Och den utvecklingen är naturiiglvis den logiska följden av den extremalageruppbyggnad vi har haft och del mesl påtagliga beviset påföriorade marknadsandelar, på industrins svårigheter all finna avsättning försin produktion - alltså elt belägg för all vår konkurrensförmåga inte harvaril vad den skulle vara. TillOlof vill jag säga, alt självfallet står jag fast vid vår målsättning omde 400 000 nya jobben. Det aren självklarhet, och jag har försökt förklara delför och partivänner här i kammaren upprepade gånger. Mendet anmärkningsvärda är all den tidigare statsministern och den nuvarandeoppositionsledaren på della sätt försöker leda i bevis alt socialdemokratinifrågasätter den egentliga konsekvensen av den länsplanering beiräffande densysselsältningspolitiska utvecklingen i landets regioner som den gamlaregeringen initierade. Del ärju delta del är fråga om. ingenlösl påklistrad siffra som hör valplakaten till. Det är den summa, det är denkonsekvens man kan utläsa ur de länsplaneringsomgångar vi har haft och densysselsältningspolitiska analys som de har givit upphov till. Jag lycker det är en överioppsgärning alt lägga ner så myckel energi påatl förklara alt socialdemokratin inle slår vid någon kvantifiering, vid någonfixering av sina mål när det gäller arbete åt alla. Det är generande att delstora oppositionspartiet med den förankring del har bland arbetare ochtjänstemän för den agitationen. Lål oss i stället la gemensamma lag för atl förverkligadelta mål. För min del skall jag gärna erkänna att såsom konjunkturen nu harutvecklats kommer det atl krävas slora insalser inom samhällets olika sektorer,men att förneka atl man behöver ett mål av den här karaktären är mycketanmärkningsvärt, och det är beklagligt att vi möter sådana inslag i denpoliliska debatten f n. Beträffandejordbruksministerns yttrande vill Jag säga alt del är hans sak att lämna enkommentar. Jag vill inle kommentera hans yttrande utan önskar bara upprepa altjag instämmer i jordbruksministerns uttalande så till vida, atl om marknadenför en sektor av svenskt näringsliv av en eller annan anledning viker, får manockså anpassa produktionen inom den sektorn därefter. Något undantag förkärnkraftsindustrin kan inte gälla. Det sätt att utforma näringslivetsdispositioner och samhällets industripolitik som gäller för industrin i övrigtmåste också gälla för denna speciella del av vårt svenska näringsliv. Som utgångspunkt för en seriös debatt i de här frågorna är GunnarSträngs siffror egentligen inte bättre än . Möjligenär de såtill vida bättre att de gäller och lägre nivåer. Det äralllid lättare all göra antaganden om kortare tidsperioder än om långa. Men jaghoppas att varken eller vandrar runt i landet medsiffror av del här slaget, eftersom de bygger på ett så otillräckligt underiagoch på anlaganden som starkt kan ifrågasättas. Vi behöver en debatt, byggd på ett mera omfattandeunderlag än delta, och den debatten skall Jag gärna medverka i. Men låt inte enfortsatt energidebatt bygga på siffror av delta slag - med så mycket a vanlaganden, beräkningar och gissningar som kan ifrågasättas. Debatten är förviktig för att sådana här siffror skall fl valsa runt. Jag har råkat bli inbokad bland en rad talare som företrädesvis harsysslat med ekonomiska frågor, och då kan del naturiiglvis te sig litetegendomligt atl la upp elt annal samhällsvikligt problem. tänker jag inle beom ursäkt för atl Jag gör det. Jag har nämligen den uppfattningen att oavsettom vi har goda eller dåliga konjunkturer, om vår ekonomi är god eller dålig, ärmänniskors räll lill trygghet och säkerhet till liv och egendom i det samhällesom vi lever i av väsentlig betydelse. Jag skulle nästan vilja säga atl del ärden främsta uppgiften i ett ordnat samhälle atl klara sådana saker. tänkerinte så myckel på de stora frågorna om mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter, problem som i och för sig skulle vara värda ell eget kapitel i enallmänpolitisk debatt, inle minst mot bakgrund av atl harförklarat som de mänskliga rättigheternas år och mot bakgrund av au mandiskuterar liknande frågor vid konferensen i , vilken ju är enuppföljning av säkerhetskonferensen i . Jag kan också referera lillden avslutade debatten i mellan och de nio EG-slaternas s. k. Europaparlament. Men delflr sparas lill ett annat tillfälle. Vadjag tänker på är i stället vad den vanliga medborgaren riskerar all möta i sinvardag, av brist på sådan trygghet och säkerhet som Jag nämnde inledningsvis.Jag skall inte förfasa mig över, långt mindre moralisera över, alt vårtsamhälle tycks sakna medel och metoder att förhindra myckel grova våldsbrott,inle sällan begångna av människor, som är påverkade av alkohol eller narkotika.Jag höll på att säga "meningslösa brott", men jag skall akta mig föratl använda ett sådant uttryck, eftersom det skulle indikera atl jag tyckte altdel kanske finns brott som är meningsfyllda, och det vill jag verkligen intebli belastad med all ha sagt. Vad jag menar är att det ibland rör sig om brottlångt bortom all sans, allt veU och all förklariighel, där man -oavsett hur manpersonligen reagerar - på allt sätt måste la hand om människan bakom brottet.Det är klart att det här liksom på många andra områden inom kriminalvården kanuppkomma, och också uppkommer, idé-och intressekonflikter när det gälleromhändertagande och eventuell vård. Jag har den uppfattningen all brottsoffrenssituation i det här sammanhanget måste stärkas och också prioriteras. Situationenär mycket all variig, och prognoserna för framtiden är inte goda. Vi kan, närsiffrorna för del gångna året är klara, förmodligen räkna in ungefär 24 000 brottav detta slag. Det betyder en tioprocentig ökning i förhållande till 1976, ochdel finns ingen reell anledning all anta atl ökningen i framliden kommer atlstanna av. Ensärskild brottstyp, nämligen rån, harjag en gång tidigare behandlat här ikammaren. Trots alt antalet sådana brott är väsentligt myckel mindre änvåldsbrottens, förtjänar de stor uppmärksamhet, myckel naturiiglvis för derasfariighei, något för att de tillgripna medlen är av betydande storlek,åtminstone när del gäller bank- och postrån, men också för all det är högstsannolikt att den publicitet dessa brott föranleder utgör en sorts stimulansför en lätt påverkbar grupp. Meni synnerhet denna brottstyp uppmärksammas därför alt ökningstakten är såoerhört hög. anmäldes omkring 2 700 sådana brott. Det är i och för siginte så myckel mol bakgrunden av alla de brott som begås, men ökadesiffran med 600 nya brott. Det är en ökning med mer än 20 96.1 Förenta staternahar man en rånfrekvens som är ungefär fem gånger den svenska vad gäller antaletanmälda brott per 100 000 invånare. Med den ökningstakt som vi har uppnår viden amerikanska nivån omkring -och del är en framtidsutsikt som vi medall kraft måste värja oss emot. Lål mig så, herr lalman,från denna antalsmässigl ringa brottslighet gå över 7 protokoll 1977/78:68-69 Onsdagenden 1 febmari 1978 tillden mesl omfattande - förmögenhetsbrotlen. Del är inte osannolikt att man, närman är färdig med statistiken , uppnår en siffra för antalet anmäldaförmögenhelsbrotl, som uppgår till ungefär en halv miljon. Hur många sådanabrott som inte anmäls vet vi inle - vi kan bara konstatera att benägenheten atlanmäla mindre förmögenhelsbrotl har minskat stadigt bl. a. sedan självrisken påförsäkringar höjdes. Omman utgår från de siffror somjag har nämnt, finner man atl ungefär en fjärdedelav alla svenska hushåll har utsatts för antingen förmögenhelsbrotleller våldsbrott eller i enstaka fall bådadera. Viskall inte bli förvånade om detta kommer alt utlösa en omfattande och bredreaktion, som kan sopa bort mycket av sunt förnuft och balans ikriminalpolitiken, nota bene om vi inte förutsättningslöst försöker bemästraproblemen. Den debatt som flammade upp när brottsförebyggande rådet i decemberpresenterade sin studie över nya ålgärder inom kriminalpolitiken blev rättkort. Min bedömning är alt man sysslade mera med enskildheter i de tankegångarsom presenterades än med det övergripande problemet - en ny inriktning avkriminalpolitiken. Här vill jag ge uttryck åt förhoppningen att debatten skallkomma i gång igen i samband med remissbehandlingen av brottsförebyggande rådetsidéer och förslag. Jag skall inte föregripa en sådan diskussion, men jag villsäga, som jag gjorde , alt vid uppkommandeintressekollisioner bör de medborgare i vårt samhälle, som på ell anständigtsätt försöker följa de regler vi ställt upp för vår samvaro, ha ett rimligtanspråk på prioritet för sina intressen. är inle bara, herr talman, den direkta brottsoffersiluationen som irriterarrelativt laglydiga medborgare. Del finns indirekta anledningar till irritationockså. Den ekonomiska brottsligheten och naturiiglvis framföralltskattebrottsligheten drabbar indirekt dem som fullgör sina lagliga skyldighetermol samhället. uppskattade de inkomster som 1976undanhölls från beskattning lill . I denlägesrapport som föreligger säger man alt det beloppet nog var tilltaget iunderkant. Det betyder ingenting annal än all de människor som inte vill ägnasig åt skallebrollslighel flr bära bördan av det som sker olagligt. Jag villgärna säga här atl det är angelägel att alla former av lagbrott beivras. Delfinns också en annan kategori av brottslighet som ger allmänheten klaraoluslkänslor, även om de enskilda medborgarna inte direkl drabbas av den. Jagtänker på den skadegörelse framför allt på offentlig egendom som tenderar attöka i samhället. IFörsäkringslidningens sista nummer för finns det en myckel intressantredogörelse för den vandalisering som har förekommit i en tätort utanförStockholm. Jag rekommenderar artikeln lill läsning och skall inte citeranågonting ur den för att inle förta intresset för den. Däremot skall jag bjudapå några siffror härifrån som jag har inhämtat. Kostnadenför all reparera efter vandalisering i tunnelbanan uppgick till 10 milj.kr. Del var litet mera än normall-del vanliga är 5-6 milj. kr.-men man hadesatt fyr på några tunnelbanevagnar just 1976, så del blev litet dyrare. Allbota skadegörelsen på idrottsanläggningarna gick på 1,8 milj. kr. Altbota skadegörelsen i skollokaler och vad därtill hör - småstölder och annalsådant - gick på 5-6 milj. kr. var billigt att bota skadorna på -de skadorna gick inle till mer än . På gator och torg kostadeskadegörelsen på lampor, gatuskyltar, planteringar och vad därtill hör inemot 2milj. När allt kommer till allt har man i betalat ungefar 25-30milj. för alt bota vandalisering och småstölder. Ellhastigt överslag ger vid handen atl det inle bara skapar obehag för denenskilde medborgaren att titta på eländet, ulan alt det skapar ell direklobehag för honom eller henne också på ell annal sätt. 30 milj. kr. motsvarar enförhöjning med 15 ä per skattekrona här i Slockholm. Del betyder all mani en normal inkomsttagarfamilj betalar en hundralapp extra för atl bota denskadegörelse som förekommer i staden. Och när vi alla vet hur noga vi är medatl försöka räkna ut hur slora skattesänkningarna kan bli och hur man ävenredovisar små belopp som framgångsrika lösningar, förstår vi atl en förlust på100 kr. för en vanlig människa naturiiglvis inte är acceptabel. -Därmed har jagkanske, herr lalman, försvarat all jag även gick in i en ekonomisk deball i dethär sammanhanget. DetJag har sagt visar att alla människor på ett eller annat sätt, i högre ellerlägre grad, är berörda av den brottslighet som förekommer. Det är därför ettgemensamt intresse för oss alla atl bekämpa brottsligheten, kanske inle såmyckel för att försöka rädda för en eller annan - del finnsförvisso högre samhällsvärden som slår på spel, om brottsligheten släpps lös.Det gäller för oss atl skapa elt samhälle som det känns tryggt att tillhöra menockså, skulle jag vilja säga - och använder Jag ett ord som jag är myckelförsiktig med att använda, eftersom del är så svårdefinieral -ett samhälle somär rättvist. Andrevice lalmannen tillkännagav atl anslag utfärdats om sammanträdels fortsättandekl. Vid den allmänpolitiska debatten hade jag anledningall föra fram några kritiska synpunkter på den borgerliga regeringens förstafinansplan. I den gav nämligen ekonomiministern en ensidig beskrivning av densvenska ekonomins problem: nästan allt ont härieddes till elt för höglkostnadsläge. Jag,liksom senare finansutskottet, protesterade mol den förenkladeorsaksförklaringen och pekade på andra faktorer som också påverkarkonkurrenskraften. Därtill menade jag att en varning för prisutvecklingen varpå sin plats. Nukan vi se resultatet för löntagarna. Det har inte varil bra. Problemen ivärldsekonomin har med full kraft slagit lill mot vårt. Regeringen harinte haft förmåga att värja sig mol detla problem; tvärtom har brislen påhandlingskraft försämrat situationen för lönlagarna. Medden ekonomiska politik som förts har hamnat i topp i inflationsligan.Del faktiska prisulfallet under loppet av 1977 blev rekordar- tade13 96, vilket kan Jämföras med 9,4 96 året innan. Går vi lill dagligvarorna,finner vi att prishöjningen där blev hela 17 96. Föregående år var den 9,8 96. AUdet är dagligvarorna som leder prishöjningarna är naturiiglvis särskilt allvarligt, eftersom de väger tyngst i låginkomsttagarnas, barnfamiljernas ochpensionärernas budget. Atlmol denna inflationspolitik kunna hävda löntagarnas köpkraft har inle gåttunder 1977. Vi tvingas nu konstalera en sänkt reallön efter skatt för dengenomsnittlige industriarbetaren med omkring 3 96, någol som vi inle behövtvara med om sedan vi senast hade en borgeriig regering. Detvar omöjligt all 1977 kompensera lönlagarna för effekterna avinflationspolitiken utan att försätta landet i en akut ekonomisk kris. Från fackligsida tog vi de samhällsekonomiska hänsyn som rimligen kan krävas avorganisationerna, varför ansvaret för standardsänkningen hell faller tillbakapå regeringen. Isin andra flnansplan håller ekonomiministern fast vid sin snedahistorieskrivning. Han vill alltjämt lägga hela ansvaret för de nuvarandesvårigheterna på lönestegringarna och därmed indirekt påarbetsmarknadens parter. Han säger ingenting om de stora import- ochexporlstörningarna 1973-1974 som inte bara drev upp prisnivån ulan också leddelill väldiga vinststegringar. De följande lönestegringarna var ju en anpassninglill den situationen.' Också de strukturella förändringarna i exporieflerfråganförtigs i beskrivningen av orsakssammanhangen, liksom del förhållandel atl manockså gör arbelskostnadsundersökningar i andra länder, exempelvis . Hurlågt skall ligga för alt regeringen, och för den delen också skall känna sig nöjd? Det är en fråga som redan ställtshär , men trots den sifferexercis som har presterats här i kammarentidigare förtjänar den atl upprepas eftersom den är av vikt för Sverigeslöntagare. Regeringensslora insats för all dämpa koslnadsinflationen och lägga grunden för en lugnavtalsrörelse är enligt den egna beskrivningen skallepaketet . Detpåstås vara genomfört efter samråd med arbetsmarknadens parter. del måste jag klart deklarera att något sådant samråd intehar skett. Vi har bara blivit föremål för en enkelriktad information i frågan. Kommernu de statliga skattelätlnaderna och principförslaget om kommandeindexreglering all underlätta årets avtalsrörelse? Svaret är tyvärr tveklöstnej! OmLO inte skall överge den solidariska lönepolitiken tvingar regeringensskatteskalor tyvärr fram en hög nivå på uppgörelsen. För all trygga delågavlönades köpkraft och undvika en ytterligare sänkning i förhållande lilldecember 1977 krävs för deras räkning.flera procent extra i konlanllöneök-ningi förhållande till högre avlönade. Lål mig la några exempelsom visar hur skatteomläggningen 1978 slår. Vad skulle behövas för allge oförändrad köpkraft ? ekonomiministernräknar , litet mera uppgivet än 1977 men visare av erfarenheten, med 9 96inflation. För all kompensera det skulle den som tjänar 40 000 behöva en8-procentig kontantlönehöjning om ingen hänsyn las tillkommunalskaiteförändringar. För den som tjänar 65 000 behövs det 696. Arbetsgivareföreningenhar hitintills erbjudit löntagarna en prolongalion, dvs. en föriängning av 1977års avtal. Det skulle innebära atl man då bara flr del av den statligaskattesänkningen. Den motsvarar för den som tjänar . 2,6 96höjning av inkomsten efter skatt. För den som tjänar . representerarden ett mer än dubbelt så stort procentpåslag, nämligen . inle tycker om den solidariska lönepolitiken är allombekant. Från det hållet brukar man inte försitta ett enda tillfälle all tala omvilka nackdelar man anser all den innebär. För varje avtalsrörelse blirarbetsgivarnas motstånd mot särskilda låglönepåslag allt hårdare. Medden senaste skatteomläggningen ger regeringen ett rejält handtag åtArbetsgivareföreningens lönepolitiska linje. Tydligare kan man inte visa atlman är emot en rättmätig fördelningspolitik, alt man är ute för all ökaklyftorna i samhället. Bedömningenav skatteomläggningens effekter är inte något som LO är ensam om. Så här sägerPrivalljänslemannakarlellen i ell uttalande gemensamt med :"En låglönesatsning måste också göras, föranledd av skatteomläggningenskonstruktion och av den solidariska lönepolitik som LO/PTK är beredda allföra." Såvar det alltså, herr talman, med det regeringsbidragel för atl underiättaavtalsrörelsen! Enkommande indexreglering gör inle saken bättre. Mol bakgrund av åretsskatteomläggning och kommande indexreglering är del omöjligt exempelvis för LOatt gå in i en flerårsuppgörelse. Vadman nu onekligen måste fråga sig är: Har regeringen flera förslag i bakfickanför all "underlätta" avtalsrörelsen? Vadsom nu skulle behövas är att också regeringen tog ett ansvar för inflationen -inte bara skjuter över skulden och ansvaret för dess bekämpning på andra. Finansplaneninnehåller en del utfästelser om skärpt prisövervakning. Men vad som behövsför att vi skall komma fram lill en uppgörelse på arbetsmarknaden är exempelvisell prisslopp, som också krävs i del socialdemokratiska alternativet. Kampenmol de snabba prisökningarna måste nu föras över ett brett falt. Från fackligsida skulle vi vilja se ell rejäll program mot inflationen. Det skulle vara enverklig hjälp i avtalsrörelsen. Ettsådant program måste läcka över ett vitt fäll: Utöver en effektivprisövervakning behövs en förbättrad prisinformation. En fortsatt mellanprislinjepå baslivsmedlen måste garanteras. Kravet på ett effektivt Jordbruk måsteåterföras i första rummet i Jordbruksregleringarna. Boendekostnaderna måste fördelasrättvisare. Det måste finnas en fungerande konkurrensbe- Onsdagenden 1 febmari 1978 gränsningslag.För atl komma till rätta med den internationella inflationen behövs en bälirekontroll över de multinationella företagen och deras prissättning och någonform av stabilisering av råvarupriserna. Deninflation som vi nu ser framför oss tvingar löntagarna att kräva enköpkraftsgaranti i avtalet. Principiellt innebär den alt om konsumentprisindexunder året ökar med en viss procent i förhållande lill indexet för december1977, så skall parterna omgående la upp nya förhandlingar i syfte att justeralönerna. Om en överenskommelse inte kan träffas, skall parterna ha rätt altsäga upp avtalen. Uppsägningstiden blir då myckel kort. Medsin skatte- och prispolitik anger regeringen viktiga ramar föravtalsförhandlingarna. Sådana kan vi inte komma ifrån. Det tillhör en regeringsansvar att sälla upp dessa ramar.