prot · G10968 · 1977-12-31 00:00:00 — ekonomiska åtgärder föratt säkerställa vår konkurrenskraft, en medveten inriktning påatt minska slora oljeberoende samt insalser för atl säkrakapitalbildningen för framliden. Delär nu elt erkänt faktum att den alltför snabba kostnadsutvecklingen 1975-1976är en dominerande förklaring till dagens ekonomiska svårigheter.Konjunkturinstitutet beräknar att hälften av underskottet i bytesbalansen förraåret kan förklaras av att vi rusat ifrån våra konkurrenter i kostnadsläge. Allkonstalera del här är inte att förneka andra orsaker som också finns. Uroljekrisen har följt en ovanligt långdragen dämpning av den internationellakonjunkturen. Den har slagit särskilt hårt på investeringarna. Den har ocksåfött kriser i branscher som är utomordentligt vikliga för svensk ekonomi, somvarven och stålindustrin. Dessutom har nya länder tagit hand om en växande delav världsmarknaden. Mennär vi är medvetna om de här andra problemen, så måste ju slutsatsen bli attdet är särskilt angeläget att hålla tillbaka kostnadsökningen. Om konjunkturenär svag, så innebär ju elt försämrat kostnadsläge atl vi inte ens flr del avden uppgång som sker. I976ökade t. ex. väridshandeln med 12 96, men Sverigekunde öka sin export med bara 2 96. Nären del branscher blir extra hårt utsatta kommer deras svårigheter snabbare ochstarkare och blir mycket svårare atl klara om vi drastiskt höjer vårakostnader. Så har tekokrisen förvärrats och svenskt handelsstål pressalstillbaka också på hemmamarknaden. Och när förlorat ell gammallförsprång i teknik och kvalitet på viktiga områden blir prisetoch därmed kostnaderna mer avgörande för konkurrensförmågan än . Altinse del är inte heller att skylla våra ekonomiska problem på löntagarna. Allablev lättsinniga efter . De politiskt ansvariga var del genomatt kraftigt höja olika arbetsgivaravgifter. Arbetsmarknadens parter var detgenom atl besluta om mångdubbelt högre löneökningar än i våra konkurrentländeroch genom alt tillåla en löneglidning som inte kunde undgå all födakompensationskrav. Nufinns det hos alla en hell annan medvetenhet om alt måste återfåkonkurrenskraft för atl återvinna styrkan i ekonomin. Regeringensekonomiska ålgärder har alltså framför allt siktat till att klara Sverigesekonomiska huvudproblem, del alltför uppressade kostnadsläget -därfördevalveringen av kronan, utträdet ur valulaormen, avvecklingen av den allmännaarbetsgivaravgiften och reformeringen av skattesystemet med sänkt marginalskattoch inflalionsskydd. Enarbetsgivare har fått betala . i lön och arbetsgivaravgifterför att en vanlig löntagare skulle fl ut . Allt fler hargenom inflationen hamnat i inkomstskikt där två tredjedelar eller mer av eninkomstökning går bort i skatt. sådant skattesystem kan inte undgå attdriva upp kostnaderna, öka inflationen och försvåra lugna avtalsrörelser. Genomde här åtgärderna - i förening med del ansvar som arbetsmarknadens parter kanla i avtalsrörelsen - lägger vi en bättre grund för ekonomisk återhämtning. Viskapar sådana förutsättningar för näringslivet att företag med goda produkteroch idéer kan utvecklas av egen kraft. Det flnns lydliga tecken på atl vårtnäringsliv nu ser bättre möjligheter till exportorder och till all konkurreramed import här hemma genom att regeringen har återställt ell rimligarekostnadsläge, framför allt genom devalveringen. positivt kan sägas om det alternativ socialdemokraterna presenterar i sinaekonomiska motioner. Mycket av det är sådant som vi arbetar med inomregeringen, t. ex. ökat stöd till teknisk forskning och utveckling. Jag medgergärna alt oppositionen lagt fram flera konstruktiva, konkreta förslag som delfinns skäl att allvariigt diskutera. Meni den ekonomiska huvudfrågan - kostnadsläge - fortsätter oppositionenalt sticka huvudet i busken. Samtliga regeringens ålgärder har man avvisat: nej till devalvering, nej till utträde urvalutaormen, nej lill avveckling av denallmänna arbetsgivaravgiften, nej till sänktmarginalskatt och nej till inflalionsskydd iskattesystemet. Istället föreslår socialdemokralerna nya höjningar av arbetsgivaravgifterna. Summanblir ett kostnadsläge som med oppositionens politik skulle vara ca 20 96högre än med regeringens linje. Det skulle verkligen inte bidra till mer avindustriinvesteringar och en långsiktig återhämtning i näringslivet. Tvärtom skulle oppositionens förslag här motverkade mål som den själv ställer upp. Socialdemokratins ekonomiska politik skullelett till att svenska varor varit radikalt myckel dyrare än , attföretagen skulle haft ännu svårare att exportera och konkurrera med importenoch att sysselsättningen skulle hotas långt mer än vad som är fallet . Detär obegripligt varför oppositionen förordar en politik som i stället för attlösa vårt lands ekonomiska problem skulle förvärra dem. Regeringensekonomiska åtgärder lägger alltså en grund för satsningar för framtiden inäringslivet. De måste kompletteras med insalser föratt förnya branscher medsärskilda problem och med en aktiv arbetsmarknadspolitik. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna har aldrig varit så omfattande som med dennuvarande regeringen. Det har lett till att arbetslösheten, trotspåfrestningarna som ekonomiministern visade på, från internationell synpunkt ärmycket låg och också längre än den var i . Det är endementi i handling på ord , om atl regeringen har väldigdistans till människornas oro för jobben. Jagmöter ibland frågan: Hur länge kan regeringen fortsätta med ell uppehållandeförsvar i form av en aktiv arbetsmarknadspolitik? Mitt svar -utöver att peka påregeringens ekonomiska politik - blir: Arbetsmarknadspolitiken är i principoffensiv. Jag anser alt nedsättande beskrivning avarbetsmarknadspolitiken är i djupaste mening reaktionär. Utbildning- i skolan, i AMU-cenler och i företagen - det ger den enskilde bättremöjligheter atl klara det gamla jobbet eller alt fl ell nytt i expansivaföretag. Det ökar den frivilliga röriigheten när konjunkturen vänder. Beredskapsarbeten- del ger tjänster i vård och barnomsorg. Det ger reningsverk ochmiljöförbättringar, vägar och byggnader. Ofta tidigareläggs projekl som annarsskulle förverkligas när resurserna är överansträngda.Det är inle sämre vägar som byggs med arbetsmarknadsverkets pengar än medvägverkets. Praktikjobb- det ger produktiva insatser från ungdomar som annars skulle gå arbetslösa.Det ger framförallt en erfarenhet av arbetslivet som senare blir till stornytta och ofta leder till ett jobb på den vanliga arbetsmarknaden. Skyddatarbete i olika former - del är nödvändigt om också handikappade skall ha rättlill arbete. har övertygande visat hur det ocksåsamhällsekonomiskt, och framför allt mänskligt, är motiverat att hjälpa ocksåhandikappade till arbele. Industribeställningar- det är varor vi behöver, t. ex. stålbroar, vissa fartyg och en delkonfektion, och som vi beställer tidigare för att använda produktionsapparatenoch hindra arbetslöshet. rymmer de här programmen mellan 200 000 och 250 000 människor, som får Jobbeller utbildning genom arbetsmarknadspolitiken. Jag vet att en del är kritiskalill omfattningen och t. o. m. räknar de här människorna som arbetslösa. Ochvisst är det beklagligt att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna behövs i såstor utsträckning som är fallet. arbetslösheti stället för alt utbilda sig under en konjunktursvacka, arbetslösheti stället för atl bygga vissa hus eller vägar som ändå skulle ha gjorts någraår senare, arbetslöshetoch stillastående maskiner i stället för alt producera en del varor vi behövermen annars skulle ha väntat med elt tag, arbetslösheti stället föratt ge ungdomaren arbetslivserfarenhet som leder till fasta jobb. Arbetsmarknadspolitikenär i troligen mer avancerad än i något annat land. Den aren investeringi mänskligt kunnande och i att bekämpa mänskligt lidande, som vi alla haranledning att känna en viss stolthet över. Mensjälvfallet blir arbetsmarknadspolitiken verkligt framgångsrik först om denförenas med åtgärder som kan ge långsiktig styrka åt svensk ekonomi. Jag harredan talat om betydelsen av regeringens ekonomiska politik som skall återgenäringslivet ett rimligt kostnadsläge och en stärkt konkurrenskraft. En likaviktig uppgift för atl för framliden klara balansen i vår ekonomi är alt minskaSveriges extremt stora oljeberoende. Omkring 70 96 av vår energiförsörjningklaras med olja, som vi importerar lill sista droppen. Föreoljekrisen kostade oljeimporten . På elt årökade kostnaden till ca , vilket statsministern redan påmintom. Belastningen 1977 av oljenotan - -svarar mot så gottsom hela underskottet i vår bytesbalans, det underskott som åstadkommer såomfattande problem för den svenska ekonomin nu och framåt. Därförhar särskilt stor anledning att internationellt förorda och nationelltpraktisera en medveten och effektiv politik för atl begränsa förbrukningen avolja. Därförhar vi också slörre anledning än de flesta andra länder all känna oro över demånga prognoser som kommit om en allvariig obalans mellan tillgång ochefterfrågan på olja och därmed nya höjningar av oljepriserna. Låtoss göra det tyvärr realistiska tankeexperimentet alt oljepriset någon gångunder fördubblas jämfört med och vi då skulle vara likaberoende av olja som . I del läget: Vad händer med ? Kostnadernaför vår import av olja skulle bli ungefär dubbelt så slora som - omkring30 miljarder kronor med dagens penningvärde. Vad skulle en sådan imporikostnadleda lill? Detkan vi inte veta i detalj. Mycket beror på hur utvecklingen blir i vår omvärld.Men vi kan allmänt föreställa oss de svårigheter som del svenska samhälletskulle råka in i. Vad vi erfarit av problem ger godvägledning. Denekonomiska obalansen skulle permanentas. När vi efter elt antal svåra år börjatkomma till rätta med verkningarna av den förra oljeprishöjningen skulle vidrabbas av ett nytt allvariigt slag. Vi skulle hamna i den ständiga obalansenssamhälle. Vi måste alltså inse all starkaoljeberoende har en djupt allvariig social och ekonomisk innebörd. Därtillkommer faran av att oljeberoendet kan komma alt användas för utrikespolitiskutpressning. En stor oljeförbrukning för också med sig stora miljörisker. Härfinns hot mol vår egen och kommande generationers livsmiljö som är mycketpåtagliga. Delmåste därför enligl mening vara elt huvudmål både för vårekonomiska politik och för vår energipolitik alt minska slora beroendeav importerad olja. Del gäller för varje regering och . Kravetall komma bou från vårt starka oljeberoende visar på behovet avkraftigt ökad kapitalbildning inför 1980-talet. Insatser för hushållning medenergi i bostäder, industrier och kommunikalioner, investeringar i realistiskaalternativ till oljan, utbyggnad av nya energikällor som stegvis kan föras in iell försörjningssystem - allt detla fordrar myckel betydande kapitalinsatser. Storabehov finns också på andra områden. Näringslivet står inför omfattande ochlångvariga krav på strukturförändringar. Industriinvesteringarna måste öka föralt vi skall kunna arbeta oss lill balans i våra ulrikesaffärer. Samtidigtbehöver bostadsbyggandet öka om vi skall undvika en ny bostadsbrist. Inom denoffentliga sektorn kvarslår viktiga behov, som t. ex. alt klara efterfrågan pådaghemsplatser. Av en rad olika skäl måste vi alltså öka sparandet och kapitalbildningeni vårt samhälle. Det blir svårt atl klara i de former vi har.Hushållssparandel ligger redan på en hög nivå, och ytteriigare stimulanserbehövs för atl hålla uppe den nuvarande sparkvolen. Socialförsäkringarna, medframför allt AP-fondema, växer inle som . Stat och kommun måste ökasitt finansiella sparande, men del möter mycket stora svårigheter meddet väldigt höga skattetryck som vi redan har. Slutsatsenblir alt det är angelägel atl en ökad kapitalbildning kan ske ute i företagen.Del är viktigt inte minst för att förstärka en decentraliserad ekonomi. Ettnäringsliv med god lönsamhet och hög kapitalbildning kan i högre grad slå påegna ben. Företagsledning och anställda kan då la mer av eget beslulsansvar,ulan att behöva så myckel av direktiv och ekonomiskl stöd från en centralbyråkrati. Denhär analysen har varil avgörande för krav på någon formav löntagarfonder med individuell anknytning och som skall motverka och inleförslärka maktkoncentrationen, som skall skydda, men inle undergrävamarknadsekonomin. Detär önskvärt alt företagen har god lönsamhet och kan utveckla förelagssparandeloch all riskvilligt kapital söker sig lill näringslivet. Men är detinte möjligt, eller önskvärt, all ell ökat företagssparande leder lill ökadeförmögenhetsklyfior. drev därför fram den statliga uiredning som nuarbetar med olika modeller för lönlagarnas andel i förelagens kapitalbildning.Senast i höstas angav vårt landsmöte viktiga principer som enligl vår meningbör prägla arbetet. Man sade bl. "En självklarutgångspunkt är atl ett syslem med löntagarfonder ska befästaoch förstärka en decentraliserad marknadsekonomi och motverka alla former avmaktkoncentration. Systemetbör således underiätta en tillfredsställande kapitalbildning i företagen ochmotverka fortsatt förmögenhetskonceniration. Systemet ska vidare utgöra eltstöd för den solidariska lönepolitiken och flr därför ej komma i konflikt medprincipen lika lön för lika arbete. Systemet ska bidra lill en fortsattdemokratisering av arbetslivet. De mindre företagen bör ej omfattas avsystemet." Viser utredningen om löntagarfonder - med hjälp av förslag från organisationer,partier och frislående debattörer - som mycket viktig för att klarakapitalbildning och samhällsutbyggnad för framliden. Det är utgångspunkten förvår aktiva medverkan i del arbetet. De problem som möter del svenska samhället inför 1980-talel inbjuderinle till lätlfärdiga löften eller till enkel demagogi. De kräver tvärtom atlpolitiker och partier öppet beskriver verkligheten sådan den är och hederiigitar ställning i besvärliga vägval. demokrati kan vi inte ha som politisk metod att dölja fakta. Vi måstetvärtom bygga på människornas insikt och förmåga atl förstå all också svårabeslut måste fattas om vi skall kunna återställa balansen i den svenskaekonomin. Det är min tro alt svenska folkel är bereu alt lyssna på en sådanärlig beskrivning av svårigheter och ta de trots allt begränsade påfrestningarsom krävs för att vi också skall kunna la vara på möjligheter. Vårtmål är att skydda värden som en bred majoritet ger sitt stöd åt. Det gällervärnet om den fulla sysselsättningen. Det handlar om rätten till omsorg om desjuka och dem som har det svårt. Tryggheten för de äldre är självklar.Jämställdheten mellan kvinnor och män måste vidgas. Och vi skall ha en ekonomipräglad av mångfald och maklspridning. Också i av kärv ekonomi är delför sådana värden vi skall fortsätta att arbeta, därför atl de är nödvändiga iett gott samhälle. Det var med intresse somjag lyssnade till de uppvisningar i flykt frånverkligheten som framför allt herrar och gav. flyddetill det förflutna. Han ägnade - nästan längtansfullt - en massiv del av sittanförande ål de glada år då fanns i opposition. Han talade om alltsom han skulle ha uträttat I973-I976. Han glömde bara att berätta auskälet till att stod helt isolerade var alt de krävdeså våldsamma påspädningar i den privata konsumtionen genom sänkning av moms,skatter m. m. atl om de kraven hade genomförts, hade det gått mycket illa förden svenska ekonomin. Därmed faller hela nostalgiska uppvisning. Sedantalade om skatterna som om han hade sänkt dem. Del lovade han juunder de glada dagarna 1973-1976. Men del ärju, , elt s. k.oomkullrunkeligt faktum att det samlade skattetrycket i landet påtagligt harökat under den lid vi har haft en borgerlig regering. herrMundebo tala om och det kunde väl även säga i stället för atllåtsas någonting annal. Ni har omfördelat skattetrycket så alt de mindreinkomstlagarna har fltt de hårdaste smällarna, men ni har ökat det. HerrBohman sade inle ett ord om priserna. Under de glada dagarna lovade moderaternaen prisstegring på 5 96. Del blev 13 96. Hur blir det i fortsättningen? HerrBohman sade inte heller någol om budgetunderskott. Jag minns hur herrarHjalmarson och förr i liden i debatterna sade: Medan dennesocialdemokrat talat har budgetunderskottet stigit med si och så många kronor.Skulle Jag använda den lekniken så har årets budgetunderskott sedan maj månadstigit med . Om detla hade herrBohman ingenting att säga. Hur skall det likvideras? Vad har det för påverkanpå kreditålstramning, inflation, etc? Omsocialisering hade däremot myckel all säga. I moderaternashusorgan har jag kunnat läsa atl vi nu närmar oss ekonomiskasystem. flr heu åka till och säga till hen att hanhotar de demokratiska fri- och rätiighelerna. I en broschyr sedandär de sex moderata statsråden framträdde för all markera regeringenshögerprofil sade : "Socialiseringsplanerna försvann ipapperskorgen ." Man har i den nuvarande regeringenen förkäriek för papperskorgar, med föriov sagl underiiga papperskorgar. Sedanni lade dessa socialiseringsplaner i papperskorgen har ni förstatligat mer änunder någon tidigare period i svensk historia. Det har ofta varit dåligaförstatliganden, men det har förstatligats med liv och lust. Men fiy till delförflutna, lill de glada löftena, de glada överbuden och drömmar!Man kan förstå alt är sur och gnällig om man jämför drömmarnaoch verkligheten. HerrFälldin flyr på ell annat sätt. Han skryter hejdlöst med hur bra det är ilandet. Regeringen är framgångsrik och allt går bra. Men vad är resultaten avdenna politik? Jo, produktionen går ned med 2,5 96. Inflationen stiger med över16 % på dagligvaror, en rekordnotering. Levnadsstandarden sjunker förframförallt låginkomsttagarna. Vi har jättelika underskott i budgeten och enenorm utlandsupplåning. Vi ökar våra skulder och minskar våra tillgångar. Menallt är bra, säger , länk vilken framgångsrik regering vi har. Hansäger att det går bra på arbetsmarknaden. Vi har nästan fler sysselsatta i dagän , sade han. Men sade : Vi skallöka sysselsättningen med 400 000 nya jobb, varav 270 000 inom industrin. Sedandess har under den borgeriiga regimen antalet industrijobb minskat med 70 000om jag minns rätt. Framgångsrikt och bra, säger . Ochså flyr han lill kärnkraften. Först talar han om industriell expansion, ochsedan drömmer han om prognoser som bygger på stagnation och fortsalllågkonjunktur. Och så fortsätter han all skälla på mig. Men på sätt och visbörjar jag bli led på det. Varför ger han sig inle på sina borgeriigaregeringskamrater i stället? Varför ger han sig inte på industrin,somharoförsyntheten all kräva 20 reaktorer? De flr ingen del av skallet, ulan herrFälldin fortsätter alt gräla på socialdemokralerna. Kundeinte försöka fylla sin roll som regeringschef i stället och gebesked? Hur blir det med pengar till ? Delarherr fortfarande den mening som jordbruksministern, industriministernoch han själv gett uttryck för - alt vi skall skrota den svenskakärnkraflsindustrin? Står han fast vid löftet all avveckla kärnkraften lill1985? Ja, hur slår det lill pådaglingarfronten? Vadvar det för fel på vad sade om kärnkraft och vad sadeom oljeberoende? Varför sysslar inte med all klara ul det med sinaregerings kamrater eller med att ge den svenska allmänheten besked i ställetför att stå här och harpa på mig? Sedantillbaka till miljöfrågorna: Vi skapade en hård lagstiftning som gav regeringenalla möjligheter atl tränga in i säkerhetsproblemen och atl vidta alla åtgärderför atl klara kärnkraftens säkerhetsfrågor - alomenergilagslift-ningen. Ettomfattande forskningsarbete har visat alt det med känd teknik går all klara denslutliga förvaringen på ett tillfredsställande säll. Så är det. Menhur är del med de hundratusentals kemiska medlen? Redan antalet ämnen skaparkoslnadssvårigheler. Och kunskapen om miljöeffekter är begränsad. En regeringkan aldrig klara della. Del är en väldig skillnad mellan enkoncessionslagsliftning - som ger regeringen fullständiga kontrollmöjligheter,om den vill använda dem - och områden som kemiska produkter, där samma sak integår. Och det vet . Säghur ni kommer att göra med våra krav som gäller miljön och de kemiska ämnena!Eller är det bara som ett slagirä i energidebatten som detta med andramiljöeffekter är intressant? Nilog också upp -del gör ni alltid - kostnadsläget. Ni har en lång lista påsocialdemokratiska skattehöjningar och kostnadsökningar. Del höll ni på med också. Då åkte ni land och rike runt och sade: Skandal -socialdemokraternavill öka bensinpriset med litern, del är en orimlig kostnad förnäringslivet, för glesbygdens människor osv. Och ni levde på detla i månader. Nuhar det gått elt år. Ni tog inte fasta på våra förslag om atl stärkabudgeten, klipper ni lill med fem gånger störte höjning, . Slut medden agitationen. Nikörde med samma lista . Det gick , och sedan klippte ni lillmed en momshöjning på 3 96. Deldär kan man skratta åt . Men det är klart att ni måste ha litet svårt attordna anletsdrågen efter alla de skattehöjningar som faktiskt drabbat svenskafolket. Vikan ha olika meningar. Men det allvarligaste är att ni ohederiigl förvrängervåra förslag - som ledande centerpartister gjort. Det kan man inte Jagläste först alt varit i och sagt aU vi skulle haföreslagit 8 96 högre avgifter för arbetsgivarna än regeringen. Jag trodde delvar en missuppfattning. Sedan hör jag lill min förvåning, först i radion ochsedan nu, att upprepar detta påstående. Lålmig la ell enda exempel för att belysa tokigheterna här. Ni ville sänka denallmänna arbetsgivaravgiften med 2 96. Vi sade atl del var bättre atl användade 4 miljarderna till planmässiga och medvetna ålgärder för alt utvecklaindustrins slagkraft. Bara 500 miljoner av detta gick Ju till exportindustrin.Vi ville sälla in alla de 4 miljarderna på exportindustrin. Sedan sänkte ni ialla fall arbetsgivaravgiften. Närvi nu motionerar om den ekonomiska politiken vill vi fortfarande salsa pånäringslivels utveckling. Vi accepterar sänkningen av arbetsgivaravgiften somett faktum och vill i stället ha en slrukturavgift som skall sältas in från denI juli och som innebär en ökning av lönekostnaderna med 0,7 96 . Jo, alt socialdemokralerna först vill ha 2 96 iarbetsgivaravgift och ovanpå delta 2 96 i strukturavgift. Ni adderar hellogenerat, fräckt och osannfärdigt. Jag kunde la upp andraexempel på samma sätt. Jagber statsministern alt nu utan omsvep förklara här i kammaren atl de uppgiftersom ni spritt och upprepat här är grovt felaktiga, icke sannfärdiga ochav en art som inte flr tolereras i en anständig och hederlig politisk debatt. Viföreslog en slrukturavgift. Den innebär en kostnadsökning för förelagen på 0,796 -jag kommer tillbaka lill del strax. Men della visar var skillnaden ligger. Beiräffandekostnader för arbetskraften ligger på sjunde plats i . Tyskar,schweizare, holländare, belgare, danskar och norrmän har högrearbetskraftskostnader än vi. Men jag frågar: Hur länge skall vi fortsätta iutförsbacken innan ni är nöjda? Vi måste fråga oss vad det beror på att vi haren ganska hög nivå på lönekostnaderna i och har haft del . Delinnebär atl vi haren hög levnadsstandard och en hög utbyggnad av den socialatryggheten - därför att vi haft god och billig energi, moderna och utveckladeförelag, högl utvecklad produktionskapacitet, väl utbildade, yrkeskunniga ochväl organiserade arbetare och tjänstemän och en snabb teknisk utveckling. Vihar fört en ekonomisk politik som skapat en stark ekonomi och sundastatsfinanser. Menvad har hänt under den borgerliga regeringens första år? Energipolitiken ärelt kaos. Regeringen har skapat stora motsättningargentemot löntagarorganisationerna. Satsningen på teknik och forskning gårtillbaka. Budgetunderskottet ökar med en tusenlapp . Fortsätter manpå det sättet betyder del nedpressning av levnadsstandarden och därmed avkostnadsnivån, vilket också innebär sämre social tiygghet. Därför är grundproblemetall skapa ett ekonomiskt underlag för en god levnadsstandardoch en fortsalt social reformpolitik. Därför är regeringens passivitet fariig.Därför är er rädsla för offensiva satsningar den största ekonomiska risk vi nulöper.