prot · G10996 · 1977-12-31 00:00:00 — Demänskliga rättigheterna har mer än tidigare kommit icentrum för internationell uppmärksamhet och debatt. Vi deltar aklivi i deninternationella opinionsbildningen och i arbetet på att utforma nyainternationella regler för alt stärka respekten för de mänskliga rättigheterna.I höstas lade i FN fram flera resolutionsförslag med detta syfte. Iflertalet fall kröntes våra ansträngningar med framgång. a. antoggeneralförsamlingen en resolution om politiska föngar. Vi lyckades också fåresolutioner antagna som lägger grunden för en fortsatt kamp mot dödsstraff ochtortyr. Menäven om internationella normer utarbetas till skydd för de mänskligarättigheterna, så är del många stater som inte tillämpar dem. I en del fallblir kränkningarna föremål för debatt och kritik i FN och andra internationellaorgan. ex. kraftfullt tagit avstånd från raspolitiken i södra militärdiktaturens förtryck i . I andra fall är majoriteten av FN:smedlemsstater ovillig att diskutera förhållandena i andra medlemsstater trotsatt det föreligger klara belägg för upprörande kränkningar där. Dessasvårigheter för emellertid inte leda till resignation. Vi har elt ansvar attvaksamt följa utvecklingen och noga pröva alla vägar som står oss till buds föralt söka åstadkomma förändringar när de mänskliga rättigheterna åsidosätts.Detta måste ske på ett sådant sätt att våra insatser blir ett verkligt stöd fördem vi avser att hjälpa. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,h andels-och valutapolitisk debatt När problem och konflikter beslår fråndet ena året till del andra ger del lätt intrycket att den internationellaskådebanan kännetecknas av oföränderiighet. Den besvikelse vi kan känna infördetta för inte leda till uppgiven hel. Vi för inte förväxla långsamhel medorörlighet. De internationella perspektiven är ofta med nödvändighet långa. Imedvetande härom måste vi målmedvetet arbeta för alt motverka våldet sompolitiskt medel, för atl främja frihet och respekten för mänskliga rättigheteroch för att medverka till ett ekonomiskt och socialt framåtskridande somgrundas på omsorg om vår miljö och om kommande generationer liksom på rättvisaoch internationell solidaritet. Delfinns många tecken som lyder på att vår vilja och förmåga att värna ochvidareutveckla det nordiska samarbetet kommer alt sättaspå nya prov. Det hänger samman med den ekonomiska krisens verkningar för denordiska länderna. Iett intressant anförande i för sedan ställde den norskestorlingspresidenten frågan: "Kommer vi om etl tiotal åratl fråga oss om del var så att det nordiska samarbetet var en produkt avöverflödssamhället och icke en verkligt djupgående process?" : Delnordiska samarbetet har gått bra så länge vi alla expanderade. Men när krisenkommer kan det nordiska samarbetet bli ett av dess offer. Förde nordiska länderna har den ekonomiska krisen redan betytt storapåfrestningar. Trygghetenförarbete och inkomst hotas för många människor. Kraven på omedelbara åtgärdertill skydd mot dessa hot växer. Sådana åtgärder - i den mån de innebärkortsiktiga skyddsåtgärder på t. ex. handelspolitikens och valutapolitikensområden - ger i allmänhet ett myckel kort andrum. Delär uppenbart all del skulle vara utomordentligt farligt för del nordiskasamarbetet om man steg försteg gav efter för sådana krav. Del skulle kunna ledatill en gradvis växande protekiionism i . I elt läge då den nordiskasamhandeln vuxit sig alll starkare skulle en sådan utveckling kunna medföraskador, som del lar lång lid att reparera. Medvetandetom dessa problem växer. Vid Nordiska rådels session i för några veckorsedan stod detta ämne i förgrunden för intresset. Grundfrågan är denna: Finnsi den politiska viljan och beredskapen till praktisk handling för allgemensamt möta den internationella krisens verkningar? Om en ny internationellarbetsfördelning tvingar sig fram och utlöser en smärtsam omställning iindustriländerna, vilka möjligheter har de nordiska länderna att gemensamt mötaproblemen? IOslo kretsade diskussionen kring några konkreta samarbelsförslag som väcktsdels av rådels socialdemokrater, dels av den norska regeringen. Det gäller ettsamarbete på valutaområdet och en analys av krisens orsaker med sikte pågemensamma åtgärder. Förslagen har nära samband med varandra. Därtill kan man slällafrågan: Finns vilja till ett konkret samarbete inom industripolitiken?Instrumenten finns redan till en del: den nordiska investeringsbanken,industrifonden och de gemensamma forskningsresurserna. På miljöpolitikens områdehar vi kommit långl. Det finns goda förutsättningar för en nordiskenergipolitik, den gång den löses ur sitt kramptillslånd pådelta område. Därmed skapas också grunden för ett bredare indusiripolilisktsamarbete av offensiv och framåtsyftande karaktär. Detär min övertygelse alt vår förmåga till ett offensivt nordiskt samarbete pånäringspolitikens område kommer atl tillhöra våraverkliga ödesfrågor. Depåfrestningar och krav på samverkan och sammanhållning som den internationellakrisen medför för samarbetet i gäller självfallet även istort. Denomfattande arbetslösheten biter sig fast och tycks dess värre bli en alltmeraccepterad del av det nutida industrisamhället. Vi ser nu i hotfullatecken på att en permanent underklass av särskilt utsatta växer fram: kvinnor,lågutbildade, invandrare, handikappade på olika sätt. De saknar i många fallegen kraft och egna organisationer för atl värna sina intressen på en hård ochkrympande arbetsmarknad. ekonomiska krisens släptåg följer elt hårdnande politiskt klimat med enpåtaglig motsättning mellan grupper, samhällsklasser och ideologier. Därigenomhotas sammanhållningen och solidariteten inom våra egna nationer och mellanländer och regioner. Och i ett snålt och ogint samhällsklimat blir del fögautrymme för drömmen om en ny internationell ekonomisk ordning som skulle gerättvisa ål jordens falliga. Delär viktigt alt krisen inte leder lill passivitet och uppgivenhel. Ett uttryckför kampvilja äratt den europeiska fackliga samarbelsorganisationen den 4 aprilorganiserar demonstrationer i 18 länder mot arbetslösheten. Skälet är denväxande otålighet som lönlagarna i hela känner inför den passivitetsom visas från regeringarnas sida. Man kräver kraftfulla åtgärder motkapitalismens kris - elt ökat bostadsbyggande, en vidgad samhällsplanering,ett stärkande av den gemensamma sektorn och mycket annat. Äveni är de ekonomiska problemen betydande. Men därifrån hör vi av förståeligaskäl mest om politiska problem. Kraven på medborgerliga fri- och rättigheteroch en demokratisering i slort växer i styrka. Vierinras i om en annan vår för jämnt . I Tjeckoslovakien1968 påbörjades en unik process: Elt folk reste sig i glädje mol en förkvävandestalinistisk diktatur för alt återvinna demokrati, för all införa en socialismmed mänskligt ansikte. Men dess idéer lever ännu, kanskestarkare än någonsin, i och i i övrigt. Vi kan skönjadet i de ständiga budskap som når oss från kommunistländerna om hurmänniskornas längtan efter enkla och vardagliga friheter inte kan förkvävasutan ständigt blossar upp på nytt. Vi kan skönja det i de västeuropeiskakommunistpartiernas ständigt pågående kamp mot sina förlegade antidemokratiskadoktriner med varierande framgångar och med varierande allvar. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt För oss ter sig dessa strömningar i öst och västsom etl uttryck för den demokratiska socialismens styrka och attraktionskraft. Problemeni vår väridsdel är främst sociala och politiska. Här finns inga omedelbara ochakuta konflikthot av militär natur. Men stormaklsmolsätt-ningarna kastar ändåsina skuggor över . Den ständiga kapprustningen och brislen på framstegi nedruslningsarbetet inger oro. är i detta avseende inte någol fredatområde. Här finns i själva verket kapprustningens strategiska centrum. Visserligentycks den allmänna bedömningen vara alt en eventuell militär konflikt mellansupermakterna kommer att starta någon annanstans än i . Men även om såskulle ske måste vi räkna med att endera parten - i syfte atl få övertag - kansöka öppna en front också i vår världsdel. Som påpekat kankriget helt enkelt transporteras hit, trots alt här saknas egentliga krigsorsaker.Här finns en färdig krigsskådeplats, här finns stora militärastyrkor och fördigprogrammerade vapen klara för avskjutning. EnligtSIPRI finns omkring 7 000 amerikanska och kanske 3 000 sovjetiska taktiskakärnvapen enbart i . Sprängkraften hos dessa vapen är ungefär 50gånger så stor som den som användes under hela det andra väridskriget, helaKoreakriget och hela kriget i sammantagna. Jagvill mol denna skrämmande bakgrund peka på två praktiska åtgärder. Denförsta är alt fö ny fart på de förhandlingar som förs i denösterrikiska huvudstaden om mstningsbegränsningar i . Risken föratt enkonftikl kommer att överföras till vår världsdel skulle reduceras, omvapenarsenalerna i kunde minskas radikalt. Några positiva resultat harförhandlingarna i dock inte avsatt de pågått. Istället tycks förhandlingsarbetet i det närmaste ha förlamats. Konkreta uppslaghar inte saknats, utan förlamningen är av politisk art. Sverigeoch övriga alliansfria stater i deltar inte i förhandlingarna i Wien.Ändå berör dessa naturiigtvis även våra säkerhetsfrågor. Därför kan ettdeltagande från svensk sida komma att aktualiseras. Jag utgår från atlregeringen lar initiativ lill en svensk medverkan när så visar sig lämpligt. Minandra refiexion gäller hela frågan om placeringen av stora kärnvapenlager påden europeiska kontinenten. förde i fram tankenpå en kärnvapenfri klubb . Det finns alla skäl atl arbeta vidarepå denna grundidé. AlvaMyrdals huvudtes, i hennes utomordentliga bok om nedrustnings-arbetet, är attkappmstningen är ett resultat av en gigantisk felkalkyl. Utvecklingen undersenare år har uppenbarligen bekräftat denna tes. Militärutgifterna i väridenberäknades uppgå lill . Det motsvararomkring per dag. Dessa enorma utgifter står på intetsätt i proportion till den ökade säkerhet som de förmodas åstadkomma. I självaverket ökar de hotel mot människornas säkerhet i alla länder. Del sägs att Förentastaterna och nu kan förstöra varandra femtio gånger om, att de1985 kommer att kunna förinta varandra hundra gånger om. Det kan inte finnasnågra rationella motiv för all bygga upp en sådan vanvettig förstörelseslyrka.Och del säger sig självt atl den inte har ökat de små staternas säkerhet inågol som helst avseende. Menäven om vi slår inför en kvantitativ kapprustning av väldiga mått är kanske denkvalitativa upprustningen ännu farligare. Det förefaller som om del inte finnsnågon gräns för vad den militära forskningen och utvecklingen för kosta. Nyavapen ser dagens ljus inte för atl de i någon mening skulle behövas utan därföratt de är möjliga alt utveckla och fabricera. Och om det inte finns någonstrategi för deras användning hittar man på en sådan strategi. Enav de senaste uppfinningarna är den s. k. neutronbomben. Till försvar för dennaanförs ibland alt fienden kommer atl uppleva risken för att denna bomb sätts insom större än risken för alt andra kärnvapen tas till användning. Därför -heter del - kommer avskräckningseffeklen att bli större. Och eftersom dettainnebär alt ett kärnvapenkrig blir ännu mer osannolikt skulle neutronbombenegentligen vara mer human än andra vapen. Om detta vill jag säga tvåsaker. Fördelförsta -ett vapen som långsamt dödar människor genom strålning medan materiellating lämnas oskadade har ingenting med humanitet all göra. Neutronbomben ärinte mer human än de kemiska vapen vilkas användning förbjudils iinternationella avtal. Det är elt vapen som kan skapa vad som stundom kallas"levande spöken" - soldater som utsatts för dess strålning, somdärför kommer att dö om elt par dagar, om eller mensom ända fram till dess kan fortsätta att slåss. Det är ingen överdrift att,som har gjort, karakterisera neutronbomben som elt utslag avutstuderad grymhet, ett resultat av vapenteknikernas triumf över etiskanständighet. Fördet andra - en del av neuironbombens förespråkare har hävdat att kampen motdetta vapen anförs av naiva idealister som saknar kunskap om denmilitärstrategiska verkligheten. Men även utifrån militära perspektiv finns detstarka invändningar att resa. En del av dessa har utvecklats av denamerikanske forskaren , vid . Ettblixlangrepp från sida över norra slättområden ärenligt vad NATO-planerarna är mest oroade över. I etl sådant angreppskulle bl. a. lusentals stridsvagnar komma inrullande österifrån. Och dessaskulle inte gå att stoppa utan insatser av kärnvapen, menar man. Men den typ avkärnvapen som NATO nu har till sitt förfogande skulle inte bara förstörastridsvagnarna från öst. De skulle också döda och skada NATO-soldatema ochstora delar av den tyska civilbefolkningen och dessutom förinta eller förstöraviktiga delar av det tyska samhällsbygget. Delär här neutronbomben skulle vara överiägsen, enligt dess förespråkare. Denskulle ta död på soldaterna inne i stridsvagnarna i stället för att förstörastridsvagnarna som sådana. Det är möjligt genom den starka dödliga strålningsom neutronbomben genererar. De materiella skadorna skulle Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Och många tror alt ett kärnvapenkrig på delta sätt lättare skullekurina hanteras, begränsas och därmed göras "säkrare". Detfinns mycket som talar för alt detla i själva verket är vilseledande argument. OmNATO skulle använda neutronbomben mot Warszawapaktstyrkor skulle Sovjetunionennästan säkert slå tillbaka med egna kärnvapen. Och vid en en sådan motattackskulle nog inte hänsynen till byggnader och andra kapitaltillgångar iVästtyskland komma i första mmmel. Ochvidare - om man i har anledning tro alt kommer alt användasig av neutronbomber i elt krig på europeisk mark, så kan delta tänkas inbjudatill elt s. k. förebyggande kärnvapenanfall från rysk sida i extremt känsligasituationer. Neutronbombenär således ett utomordentligt fariigt vapen. Och detla inte bara på grund av defmktansvärda skador del orsakar utan också därför atl del kan fömiljtärstrateger alt tro atl kärvapenkrig kan begränsas och kontrolleras. Isjälva verket ökar det riskerna för kärnvapenkrig, som det minskarden tröskel som skiljer konventionella vapen från kärnvapen. För oss iSverige-5om länge kunnat framställa kärnvapen men som tagit etl definitivtpolitiskt beslut att icke anskaffa sådana vapen - är det särskilt viktigt alldenna gräns strikt upprätthålls. Därför är det fullkomligt självklart all vimåste fortsätta atl motarbeta neulronbomben - både därför alt det stämmer medvår allmänna linje i nedruslningsarbetet och därför alt del stämmer med våraegna nationella intressen. Manfår av delta inte förledas tro att vi därmed skulle acceptera andra former avkärnvapen, av vad slag de vara må och var de än må stationeras. Debatten omneulronbomben stärker ju argumenten mot kärnvapen över huvud tagel i öst och iväst - och mot alla slags rustningar. Omelt par månader inleds FN:s generalförsamlings specialsession om nedrustning.Här finns en unik möjlighet alt starta en världsomfattande aktion lill förmånför ett stopp för kapprustningen och en neddragning av världensmilitärutgifter. Denna chans kan vi inte låta gå oss förbi. Mennedrustning för inte bara bli en fråga för regeringar och experter. Därtill ärden alltför allvariig. Det behövs en bred folklig opinion i alla länder. Socialdemokratinhar varil pådrivande i del internationella fredsarbetet. Inom socialistinlernationalenpågår nu elt omfattande arbete för atl främja nedrustningssträvandena, bl. a.genom en internationell konferens i . I riskerar fredsförhoppningarna alt gmsas. Den frågankommeratt behandlas mer utförligt av i , men låt migsäga följande. PresidentSadats resa till var inledningen lill de första officiella samtalenntellan och ett arabland sedan staten tillkomst för 30 år sedan.Därigenom skapades en helt ny politisk situation i , och elttillfälle uppstod all bryta dödlägel. mest betydelsefulla landförklarade sig villigt att tillförsäkra säkra och erkända gränser. Psykologiska och politiskabarriärer bröts ned på ömse sidor och förhoppningarna om en fredlig uppgörelsefick ny kraft. Nuser detla tillfälle ut att förspillas, glida de medverkande ur händerna. Detisraeliska svaret blev inte vad president hade väntal sig, i självaverket har visat en nära nog helt oböjlig attityd. Jag tycker det är braatl regeringen med sådan skärf)a har uttalat sig mot den israeliskabosättningspolitiken. Därtill kommer en besinningslös reaktion från palestinskthåll. Tillföljd av en vedervärdig och oförsvarlig terroristaktion dödades etl stort antalisraeler, de ftesta civila, under veckoslutet. Delta förkastliga ochdestruktiva dåd, som tagit ansvar för, kan aldrig öka det palestinska folkelsmöjligheter till fred och rättvisa. Dengrupp som utförde dådet utanför i kallade sig Deir Vassin. DeirVassin var namnet på en arabisk by, som med slor grymhet anfölls 1948 av denjudiska terroristorganisationen . Detla visar hur hatet lever genomdecennier i , hur desperationen föder våld och terror. Vihar alllid tagit avstånd från lerroraktioner, från vilket håll de än kommer.Vår reaktion gäller våldels destmktiva spiral, som skapar oförsonlighet ochhat, inte fred och ulveckling. Vifördömde hårt den judiska terrorismen på sin lid. Men för den skull frånkändevi inte det israeliska folkel dess rätt till nationell identitet och etthemland. Vi fördömer hårt terrorism . Men för den skull frånkännervi inte det palestinska folket dess rätt till nationell identitet och etthemland. Utan en lösning på detta folks legitima krav går det inte att nå fredoch säkerhet för . nås vi av nyheten att företagit ett militärt angrepp påett grannland, . Denna invasion måsle utan reservationer fördömas. Också i präglas utvecklingen av risker för hårdnandemotsättningar och ökal våld. PåAfrikas horn har två av de allra fattigaste länderna på vår jord bekämpat varandra.Materiella och mänskliga resurser har förölts i elt grymt krig i stället föratl satsas i kampen för utveckling. Det är den ena tragiska aspekten på krigetmellan och . Denandra är stormakternas inblandning i konflikten. De har försett området medstora leveranser av vapen och krigsmateriel i hopp om atl vinna bundsförvanteroch baser. Men erfarenheterna visar att även elt massivt militärt engagemangfrån utlandet sällan skapar trogna allierade. USAförsåg med vapen och fick i gengäld tillgång lillbaser och goda kontakter med en i traditionellt betydelsefull regim.Men så utlöstes en inre urladdning: etl våldsamt uppror mot regimen och mot denhärskande klassen. Del leddes visseriigen av en liien grupp revolutionäraofficerare, men byggde ytterst på en folklig vrede mot feodalismen. Dennarevolutionåra process försiggår med en brutalitet och med elt mänskligt lidandei spåren som, för atl jämföra med vår väridsdel. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt 2 protokoll 1977/78:96-97 Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt närmast för tanken lill defranska och ryska revolutionerna. Uriaddningen riktade sig emellertid också motdem som hade slött förtryckarna. Därmed blev det även lättare att politiskt ochideologiskt söka kontakt med den andra stormakten. Sovjetunionenför sin del upprustade och fick i gengäld tillgång till baser. Förnågra år sedan kunde man läsa många skildringar av som ettkommunistiskt brohuvud. Del visade sig atl båda stormakterna underskattade dennationalism, som fick den somaliska regeringen att söka erövra ,även till priset av en brytning med . Såhar vi bevittnat elt krig mellan fattiga länder,där den ena sidan till enbörjan utrustades med amerikanska vapen men med stöd av bekämparden andra, utrustad med vapen men med visst stöd av västligaintressen. Kan vi fö en mera uttrycksfull bild av faran för små stater alt drasin i stormakternas konflikter, eller av hur stormakternas strävanden alt genommilitärt stöd vinna maktpolitiska fördelar kan slå tillbaka på dem själva? Kubanskarådgivare och soldater har spelat en framträdande roll i konflikten på Afrikashorn. Till kom kubanerna på begäran av den sittande regeringen. Debidrog till alt avvärja en sydafrikansk invasion, som om den lyckats sannoliktskulle ha medfört en marionettregim i . Detla fann vi inte anledning atlkritisera. Däremot har vi från första början tagit avstånd från militäraengagemang i . engagemang ger argument till dem som vill arbetamol avspänning och som vill nedvärdera de afrikanska folkens egen förmåga tillfrigörelse. Denetiopisk-somaliska konflikten går in i ett nytt skede. hardeklarerat sin avsikt atl upphöra med invasionen. Det är oerhört viktigt attEtiopien nu inte i sin tur begår aggression mot . 1 detta nya läge, dåSomalias aggression har upphört, kan inte längre några skäl åberopas för Cubasoch militära närvaro i landet. borde också tiden vara inneför en förhandlingsuppgörelse om . rapport som avgavs lill den Socialistiska Internationalen av dessdelegation till konstaterade vi att väriden nu bevittnar vad somförefaller vara det sista stadiet i apartheidsyslemels oundvikliga sammanbrott.Befrielserörelserna växer i styrka, rasistregimerna blir alltmer isolerade ochväridsopinionen mot apartheid blir allt starkare. Åandra sidan underströk vi i rapporten med skärpa atl situationen är myckelallvariig. På delta lyder den militära och ekonomiska makt, de enorma arsenalerav utåtriktad aggression och inre förtryck som rasistregimerna förfogar översamt den exlremisliska attityd som kommer lill uttryck i dessa länder. Vi slårinför den dubbla risken av ett raskrig och en upptrappad konflikt mellanutländska intressen, inkl. de ledande stormakterna. lanSmith och några svarta ledare har förhandlat fram en s. k. intern lösning i5!alisbury. På sitt sätt utgör den en eftergift för den svarta nationalismenskamp. Utan nalionalistorganisalionernas växande framgångar skulle lan Smithaldrig ha uttalat sig för svart majoritetsslyre. Men denna lösning kommer lioår . är syftet alt splittra afrikanerna och alt garantera fortsattvit dominans. söker att slälla de svarta nationalister som främst drivitkravet på majoritetsstyre utanför inflytande och deltagande. Det går dock intealt finna en fredlig och varaktig lösning ulan Patriotiska frontens medverkan. ,som har sitt direkta ansvar i som gammal kolonialmakt, och stårbakom det s. k. Owen-'Young-förslaget för en lösning av konflikten. Förslagethar accepterats som grundval för förhandlingar av praktiskt taget allainblandade utom . Patriotiska fronten har visat en klar förhandlingsvilja.På gick man med på atl acceptera utgången av de fria val som ryms inomförslaget. Man accepterar vidare ett övergångsstyre under den brittiskegeneralguvernören och någon slags roll för FN-trupper. satsade i ställetpå aggression mot grannländerna, präglad av stor grymhet, och på den s. k.interna lösningen. Påytan kan överenskommelsen i verka acceptabel, eftersom den ger skenav svart majoritetsslyre. Det finns därför de i väst som anser att lösningenkan godtas. De tycks inte inse vad uppgörelsen kommer atl leda lill.Patriotiska fronten kommer inte atl ge upp kampen. Den kommer att söka det stödden kan få - i och utanför . Man kan förutse ett långvarigt inbördeskrigmed allt starkare slormaklsinblandning. Västmakterna slår än en gång införrisken att bli identifierade med rasism och kolonialism, och när man läser endel inlägg som gjorts i och frågar man sig: Har de alltsåingenting lärt av och av andra erfarenheter? k. interna lösning påverkar också direkt utvecklingen i . Den kanlocka Vorsterregimen atl eftersträva elt liknande arrangemang. Delta vore såmycket mera beklagligt som läget i Namibiaförhandlingarna varit mycketnära den punkt där verkliga framsteg kunde nås. I är intebefrielserörelsen splittrad; där finns inga alternativ lill SWAPO. SkulleVorsler salsa på en intern lösning, finge han inte bara skapa marionetter iNamibia utan också upprusta dess vita minoritet. SWAPOhar visat en långtgående kompromissvilja och smidighet för att nå enförhandlingslösning.