prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Den ekonomiska politiken, m. m. borgerligs;vångremspolitik. Och svångremmen harjag fåll av - den är hansbidrag. Svångrem och kniv är två attribut som har infört i denpolitiska debatten, och jag har använt del ena. Fördet tredje: säger atl i alla fall är eltvälmående land. Men fåglarna vet hur länge del blir det om ni fårhålla på li-ingre. Jag skall också falla mig myckel kort. Den omsiiindighcten alt BernardNossiter är vän med OlofPalme gör honom faktiskt inte lill sämre karl. Delmedgivandet skall jag gärna göra. Jag känner också Nossiier. Jag vet alt hanbesökte . Han har också besökt mig och . Han har gjortsig en bild av vad som har hänl i . Han reste tillbaka till ochkonstaterade: är den svenska ekonomin på rält väg tack vare de insatser somden har gjort och också tack vare del ansvarsmedvetande ochden ansvarskänsla som den svenska fackföreningsrörelsen har visat. Jaginregistrerar det här som något positivt. OlofPalme försöker vända det tillnågot negativt. Jag har aldrig någonsin, , talat om svenskfackföreningsrörelse som en maffia, och det vet . Använd detbegreppet i debatter med den som kan ha använt det. Jag tycker att svenskfackföreningsrörelse har visat ett utomordentligt ansvarsmedvetande. 1 vartendasammanhang i anslutning till den här avtalsrörelsen, i vartenda sammanhang därjag lalar ekonomi skjuter jag fram det ansvarsmedvetandet, ochjag tilläggervarje gång atl det ansvar som svensk fackföreningsrörelse har tagit ärförpliktande för regeringen atl ta på sig moisvarande börda, att visa att vi ärvilliga alt leva upptill detla. Jag kräver inle atl oppositionen skall göradet, men jag lycker att det vore bra om oppositionen gjorde det i någon mån istället för att gnälla och uttala sitt missnöje som gör. Sedanstår här i talarstolen och förnekar att han har talat om borgerligsvällpoliiik. 1 så fall har inle läst upp vad del står imanuskripien lill de lal som han skulle ha hållil . Jag skall inie slå vadmed . Den här gången vinner jag nämligen och kan behövasina pengar i dessa "svångremmens" lider. Jag iir naiurligivis viildigi lacksam och framföralli överraskad (iveratl jag fick en chans all komma upp här i talarstolen efter den enormasnacksalighei som har presterats från regeringsbänken . Jag vill också geherr ett erkännande för det sista han sade: i dessa svångremmens tider.Det var en ärlig bekännelse som man inte alllid får från det hållet. Mininliigg , herr lalman, blir naturligtvis med nödvändighet präglat av vissaupprepningar av vad som har sagts under den här långa debaiten. Jagkan egentligen inle göra annat än att försöka variera texten och möjligen få inen del nya synpunkter på det hela. Regeringens företrädarehar också, stödda av finansutskottets majoritet ochdess talesman, redovisat sitt fögderi i termerna Hurra vad vi är bra-även omGösta , föratt det skall låta litet bättre, har velat åliiggasigen vissblygsamhet samiidigi som han lalar om hur duktig regeringen har varit. Framföralll anför man här som stöd i sin argumentering resultatet av Oolårets devalveringaroch innevarande års och tjolårels genomförda skaltehöjningar i fråga om såvälmervärdeskatten som en rad punktskatter, ingrepp som - del har sagts med allönsk värd effekIi vitei-hårdast drabbar de svenska medborgarna i deras dagligalivsföring. Resultatet av åtgärderna skulle enligt regeringens propaganda varaalt induslrin nu har återvunnit en stor del av sin konkurrensförmåga, atl ettbiitire läge i handels- och bytesbalan.sen har uppstått, och vi skulle som båderegeringen och finansutskoiiel ser del nu från oppositionens sida egentligenbara ha au skrapa med foten och graiulera lill den framgångsrika poliiiken. Jagvågar nog siiga an della i själva verkei inie är regeringens förtjänst. Trotsregeringens enligt min mening myckel felaktiga ingripanden på del ekonomiskaområdei, har del under den allra senasle liden sett ut som om vi skulle se enljusning vid horisonten. Visar det sig vara rikligt, är det väl i alllväsentligt de svenska löntagarnas förtjänst. Jagfick här i min hand en broschyr som heter Fakta om ekonomi -jag hoppasalt har läst den; den är utgiven av , och man kan skryta med all del är en myckel trevlig ochbra liten skrift. Av den skriften framgår all en jämförelse av kostnadsökningenper producerad enhet i vårt land och i länderna i vår omvärld visar att underåren 1973 och 1974 hade de svenska förelagarna alldeles påtagliga favörerframför sina konkurrenter. hade utländska företagarefavörer framförde svenska företagarna. var del exakt lika-då arbetademan med samma koslnadsföruisätlningar. Prognosen visar en alldelesavgörande favör för de svenska företagarna framför deras konkurrenter iullandel, jusi på grund av den blygsamhei och försikiighet, varmed lönlagarnahar hanlerai avialsrörelserna innevarande år. Nuär naiurligivis del här problemet komplicerat. Del bästa beviset för hurindustrin betraktar sig i och i framliden får man emellertid, om man avläserdess investeringsprognoser. Även med de förbättringar jag har redovisat är delav någon underlig anledning pä del sällel atl industrin ännu inte fåll lillbakaden livslust och investeringsaktivitet som är önskvärd. Jag skutte egentligeninte behöva repetera siffrorna - minus 16 'Ai och minus 12 %enligt prognosen när del gäller investeringsakiivi-lelen. Detla ärdjupl oroande. Närvi diskuterade -jag vågar säga det-ganskamisslyckade förslag lill sparslimulanser.tilläijag mig säga all det är kloktatl med behärskad fattning vänta med atl skriva ut någol intyg omhälsotillståndet lorden svenska nationen och den ekonomiska siiuaiionen. Denomsländighelen atl vi under innevarande år haft ell handelsöverskolt på 2.4miljarder är i och för sig glädjande, men del har enligt min förmenandeförklaringsgrunder på vilka man inle ulan vidare b\'gger en beslående sluisals.Vi har haft en låg import under innevarande år. Det aren resultat av Denekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. den fördapolitiken som har pressat ned köpkraften på den inhemska marknaden. Importenhar varit så låg alt den t. o. m. i absoluta tal är lägre än under motsvarandetid . Den gamla utvecklingen på handelspolitikens område, sominnebar alt man stadigt ökade både importen och exporten, har i varje falli fråga om importen varit den rakt motsatta. Ullryckel svångremspolitik börjarbli lite uttjatat , men denna har naturiiglvis haft sin verkan. Den kan vi nuavläsa på importsidan. De relativt goda exporlsiffrorna har också sin förklaring- den har kanske berörts , men i så fall bara i förbigående. Jag tror attexporlsiffrorna just nu har mycket av lillfillighetens priigel över sig. Enviktig anledning lill överskottet är nämligen den lageravveckling som pågår ide svenska företagen. har i sina prognoser förutsagt attlageravvecklingen skulle motsvara elt värde av inte mindre än 7 miljarderunder innevarande år. Vi byggde upp industrins lagerhållning med accept frånalla partier i den avsikten alt en ny efterfrågan med hyggliga priser skullebli den troliga framtidsulvecklingen och atl den skulle inträffa i en ganskasnar framlid. Vi kan väl nu i efterhand konstatera alt perioden med lagersiödblev lång. De förlängningar som den nuvarande regeringen genomförde - utan alltala om del för - var förmodligen lill skada för den svenskaindustrin. En tidigare avveckling av överlagren hade sannolikt kunnatske med mindre förluster, framför allt inom massaindustrin, där man beräknatöverlagren till ca 2 miljoner lon. Även om dessa nu har reducerats snabbi ochkanske är avverkade under Ijolårel och , har det sketttill mycket otillfredsställande priser. I den likviditetssiiuation som denindustrin befann sig i och med de räntekostnader som lagerhållningen innebärvar vissa företag helt enkelt desperat tvingade att göra sig av med överlagren.Om jag beräknar produktionskostnaderna på köpvirke - en del förelag harju egenförsörining - råder inga tvivel om att man sålde sina massalager till förlustpriser. Ett vatuiainflöde bara genom avveckling av överlagren påmassa bör rimligtvis förstärka vår handelsbalans med ca 3 miljarder. Men näroperationen med lageravveckling är genomförd torde utslaget i vårahandelssiffror bli ett rikligare och mera normalt ultryck för det verkligaläget. Därför skulle jag gärna vilja varna och säga alt vi börlugna oss ett lag, innan vi hi.ssar flaggan i topp och säger att nu seglarexportskutan för god bris på fritt vatten. Den internationella konjunkturens förbättringkan vi se titel av, men den är ännu ej tillräckligt klart manifesterad. I vilken utsträckning de genomförda devalveringarna harspelat en roll för förbättringen av handelsstatistiken och handelsbalansen kanställas under diskussion. De har troligen spelat en liten roll. Även bland deprofessionella fackmännen rådde inte den odeciderade uppfattningen altdevalveringarna var så välsignelsebringande och hälsosamma. Ur en artikel iAffärsvärlden citerar jag följande: "Den effekt som devalveringarna haft påhandelsbalansen är troligen liten eller rent av negativ. Konjuniurinsiiluieiräknade t. ex. i den preliminära nalionalbudgetenmed en priselaslicitei för exporten på 0,5 'V> första året och 0,7 'V) andraåret. Om de relativa exportpriserna genom t. ex. en devalvering sänks med 10 96skulle alltså intäkterna sjunka 5'/6, beroende på atlvolymökningen inte skulle kompensera inläktsbortfallel av prissänkningen." Nuär naturligtvis delta räkneexempel underkastat vissa osäkerheter. Jagifrågasätter om exporlprissättningen i slort över huvud laget påverkades avdevalveringarna. Jag tror inte att man delvalverade för att vinna marknadsandelar.Man hade ell behov av att ta ul till sista styvern vad man kunde ta ut och detgjorde man. Jag tror inte alt man vann några nya exportandelar. Prissänkningenspelade förmodligen en liten roll, och då blev devalveringarna på dessapremisser, vilket har understrukils här , ingenting annal än en extravinsthemlagning för företagen ulan alt man i övrigt fått några andraverkningar. Vad man däremot vet är atl de genomförda devalveringarna har höjlvår skuldsättning till omvärlden med , vilket ocksåpåpekas i reservationen till utskottets betänkande. Det tarvas en ganska enormexportförbättring, innan den ökade skuldsättningen är balanserad. Än har denbara balanserats till ca en femtedel. Vi vet vidare att devalveringen salte enextra fart på inflationen. Jagciterade en av de neutrala facktidskrifterna. Av gammal vana följer jag ocksåmed och läser de olika förelagens verksamhetsberättelser. I den ekonomiskaresumé som ett av våra slörre industriföretag har presterat läste jag följande:"Nedskrivningen av den svenska kronan medförde bara tillfälliga lättnader,i varje fall för skogsindustrin och för stålindustrin." Denna deklaration,som visar ett betydande mått av återhållsamhet i jämförelse med vad som harpresenterats i kommentarer från regeringsbänken, är underskriven av sex avdelta lands ledande industrimän med näringslivels av alla erkända iförgrunden. intressanta artikeln i konstaterar man vidare alt exportenunder de gångna månaderna har försvagats på för oss vikliga marknader.Försäljningen lill , och har gått sämre ängenomsnittet. Även vår export till och OPEC-länderna går enligtskribenten dåligt. Däremot har vi haft en kraftig exportökning lill och enhygglig ökning till . Härkan man kanske i en framtidsprognos väga in både plus och minus. enormaoch fortgående ökade underskott i utrikeshandeln -det har berörts häri dag-haroroat den amerikanska administrationen. Starka krafter äri gång för atl vändaden situationen, vilket-om jag förståndet rätt-måste innebära en medvetenneddämpning av konjunkturaktiviteten i denna stora nation i väster. Vill USAbromsa sitt underskott i utrikeshandeln, betyder det att landet måste köpamindre från omvärlden. Det bjuder till försiktighet från vår sida ifortsättningen vid en bedömning av marknaden. Europaskonjunktur är beroende av utvecklingen i , och slutsatsen av funderingarnablir onekligen atl vi är rält långl ifrån den stabilitet iuppgången som ger oss anledning atl med lugn och, för att använda , förtröstan se mot framtiden. Jag håller således - det är Denekonomiska politiken, m. m. 9 protokoll 1977/78:161-162 Denekonomiska politiken, m. m. ingenoarlighel, - tills vidare inne mina gratulationer till regeringenoch till fören förbättrad utrikeshandel. Vadvi däremot med större säkerhet kan konstatera är att vi forisält-ningsvis gårkräftgången i den egna ekonomin. Det har sagts , ochjag skall inte lägga ul texlen så myckel om del, men en nedgång avindusiriproduktionen ger inle ulrymme för någonspeciell glädjeyra. Särskilt uppseendeväckande är väl all nedgången avläsesockså inom den så dominerande verkstadsindustrin, även om orderförbältringendär på senasle liden gör all del ser litet ljusare ul. Därutöver har viminustecken på en rad andra viktiga näringsfäll. produklionsnedgången i samband med vad jag tidigare nämnt ominvesteringsaktiviteten för industrin, är del hela icke tillfredsställande. Viden summering av den ekonomiska situationen för dagen konstaterar vi att viforlfiirande har elt lågt bostadsbyggande med vad det innebär av bristandeaktivitet inom byggnadsverksamheten och alla de sekundärverksamheier som dennaför med sig. Vi har fortfarande en arbetslöshet som är djupl oroande - jagskall säga några ord till om del litet . Perspektivetför 1978 ger inga som helsl lugnande tecken utan snarare motsatsen. Jag vågartill skillnad mot siiga atl vi har en arbetslöshet irelation lill arbelskraftsutbudel som slår alla tidigare rekord. Egentligenskulle jag här erinra er om alla de storslagna löften som avgavs när ni var iopposition, men del är onödigt all strö mera salt i såren. Del börsvidalillräckligt ändå, när ni ser er omkring i arbetslivet och upplever denarbetslöshet som finns och som tydligen kommer atl finnas framöver. Jaghar i tidigare debatter gjort den jämförelsen atl av fyra svenskar är del tresom arbeiar för hemmamarknaden och den fjärde för exporten. 1 den i och försigvällovliga ambitionen alt rätta till vårt underskott i utrikeshandeln haremellertid regeringen glömt bort hemmamarknaden och nödvändigheten alt se tillalt vi där har en efterfrågan som håller hjulen i gång inom de tre fiärdedelarav vår ekonomi som är beroende av hemmamarknaden. Nihar misslyckats med detta inom byggnadsindustrin och inom övrigahemmamarknadsinduslrier. Förklaringen är enkel: om de stora grupperna avkonsumenter får ta klara reallönesänkningar, så märks det inom den industri somproducerar varor för de svenska hushållen och för hemmamarknaden. Del lågabosiadsbyggandei får sina konsekvenser för malerialvaruindustrin, förmöbelindustrin och för industrier som tillverkar inredningsartiklar. Del märksockså när del gäller dagligvarorna, där vi har en absolut volymnedgång ihandeln med - som del har sagts lidigare - risker för sysselsättningeninom helt nya områden. Jag tänker då på handeln, distributionen ochtransportområdet. 1dag är således situationen oroande, ochjag kan försäkra all denkommeratt vara det så länge han sitter fast i uppfiittningen alt det är jusltagelskjortan som är det rälla plagget för svenska folkel. Man kan inte basera denekonomiska politiken uteslutande på utrikeshan- Man får lov-om jag får använda uttrycket - atl kännapulsen på utvecklingen i den egna inhemska ekonomin. I själva verket är del juinte heller någon större skillnad i kostnaderna för samhället all sysselsättafolket med arbetsmarknadsverkets olika aktiviteter i jämförelse med att ha demute i del vanliga produktionslivet. Del senare alternativet är med allsannolikhet också vad människorna mest uppskattar. Attkomma till rätta med bristen i bytesbalansen är en fråga om effektiviteisgradeni den svenska industrin. Genvägarna över devalvering är ingenting som befordrarteknologi, utveckling och produktionseffeklivitet. Om devalveringens gen vägarbli ren all män t internationellt til lämpad praxis-jag hoppas vid alt såicke blir fallet - blir det bara en allmän kapplöpning att via kursförändringarvinna egna fördelar på andras bekostnad - och del hela slutar i etthandelspolitiskt sammanbrott och en allmän nedgång. Detförtjänar alt uppmärksammas, det har inle gjorts , att tre av väridensledande industriländer - , och - under den lidomvärlden försökt att med devalveringar köpa handelspolitiska fördelar, istället har levt vidare med framgång bara genom att slå vakt om sin egenvalutas värde. Del har också inneburit alt det röriiga kapitalet naturligtvisfår en benägenhet atl söka sig lill de valutor som lovar stabilitet och ökatrelalivi värde . Dessa tre nationer, som således enligt skulle ligga illa till på grund av sin relativt starka odevalveradevaluta, är de ledande exporlnalionerna med starka överskott i bådehandelsbalans och bytesbalans. Företagsamheten har inrättat sig härefter ochhar visal sig kunna skapa den styrka som har varit erforderiig. Vihar från socialdemokratins sida satsat på en annan väg än den regeringentillämpar visavi den svenska industrin. Regeringens väg karakteriseras, del harsagts lill leda , av generella stimulanser, oavsett de behövs eller inte.De 4 miljarder i form av reducerade arbetsgivaravgifter som läggs iförelagens sköte är elt slöseri med pengar och ger inte den effekt förförelagen som man skulle kunna önska. Denna extra dusör från regeringens sidaär så mycket mer anmärkningsvärd som man har träffat avtal med de anställda ochbedömt de koslnadsmässiga förutsiittningarna ifrån det träffade avtalet. LO:sordförande har reagerat mot detta i sitt inlägg tidigare i dag.Jag förstår honom inneriigt väl. 'V'i har ansett att ett stöd för svensktnäringsliv kan vara erforderligt, men del skall ha sin målmedvetna inriktning.Man skall inte springa genvägen över devalveringen. Men det mest upprörande ärnär man efter del att avtalen har träffats på nytt lägger 4 miljarder iföretagens sköte. Jagkan inte neka mig nöjet atl citera en ledare i av , skriven aven av tidningens mera självständiga journalister. Jag gör detla eftersom ni härfrån regeringsbänken så intensivt har prisat åtgärden atl sänka arbetsgivaravgiften.Han skriver: "Detär inte lite som arbetsgivaravgiften enligt finansplanen skall åstadkommagenom att försvinna. Den skall sänka ökningslakten i konsument- Denekonomiska politiken, m. m. Nr 161 priserna med en halv pi-ocenl och därmed bidra till allhålla Fred'ieen den inflationenunderden gräns vid vilken löneavtalen kan sägas upp. 2 iuni 1978 ''"''kommunernas ekonomiska trångmål. Den skall minska de kompensa- lionskravsom jordbrukarna kan ställa enligt gällande avtal. Denekonomiska '' '''" '"'''''"5 till att dämpaprishöjningarna i den utlandskonkurre- politiken randesektorn och därmed sälta fart på exporten och hålla tillbaka importen. Den skall minska delframlida behovet av industri- och arbetsmarknadspolitiska åigärder. Den skallöka förelagens lönsamhel och därmed ulrymmel för invesieringar som finansierasmed egna vinstmedel. Den skall göra det lättare tor loreiagen all hålla kvarsina anställda och därmed ge 5 000 personer arbete under andra halvåret i år.Den skall begränsa nedgången i den privata konsumtionen osv." Jagsade all del är en självständig journalist som har skrivit delta. Han slutarmed att han tänker på sin barndoms visa: "Om pappa ville ge jag enfemöring vet mamma . . ." Jag tycker nog atl det ligger en rikligreflexion i della. Vadsom oroar oss vid sidan om den stora och t. o. m. stigande arbetslösheten ochde låga invesieringssiffrorna är naturiiglvis den svaga finanspolitik som vihell enkelt - förmodligen också lill regeringens överraskning - har dragits ini. Den återbetalning av skattepengar till företagen som en reduktion av 4 '-'6på arbetsgivaravgiften innebär, rör sig om mellan 6 och 7 miljarder. Del endasynbara och påtagliga resultatet är den förmögenhetsökning hos företagen somännu inte har avsatt sig i någon extra investeringsvilja, i någon extrasysselsiiitning. Allt detla harju varit föremål för debatt här . Medelt budgetunderskott på ca 40 miljarder ivingas budgeiminisiern lånefinansierastatens utgifter i en lidigare helt otänkbar omfattning. Han klarar del inle påsvensk kredilmarknad, han får gå även utomlands och låna pengar. Del mestoroande i den här situationen är den prognos för de fem framförliggande årensom budgeiminisiern redovisar i sin långtidsplan. Om den skall gå i uppfyllelse- och om ni skulle sitta k var iir del tyvärr myckel som lalar för del - kanskeman kan anviinda den gamla slitna beteckningen "svindlandeaffirer" för statens verksamhel. Skallvi gå vidare med ell årligl underskön i statsbudgeten på vad som annonseras, då råkar in i det verkliga ränieslaveriei. Här skall jag la upp en fråga som man hargått vid sidan om i dagens debatt. /79 lar budgetministern upp ett anslag på nära 10 miljarder för stalsskuldräntorna, och han redovisar i sin långtidsbudget en fortlöpande årlig underbalansering t. o. m. 19:52/83 av ungefär samma storlek, dvs. skall vi således bygga på ränteskulden med mellan 3 och 4 miljarder och kommer, om denna dystra prognos blir verklighet, atl få inregistr-era en årlig utgiftspost i stålens budgei för atl betala skuldräntorna, som med en enkel huvudräkning kommer all hålla sig någonstans mellan 25 och 30 miljarder. Våra ränteutgifter för statsskulden /77 -det år då vi skiftade regering- var ca 5 miljarder; delta efter drygi av socialdemokratiskt ansvar för 132 ekonomin. Jag vet inte om regeringens ansvarigaekonomiministrar egentligen har tänkt sig in i vad den automatik i en ständigtökad statsskuldsränia som man här bygger in i statsbudgeten innebär. Utöverden svåra räntebelastningen är det ytterligare en synpunkt i den oacceptablalånefinansieringen som behöver understrykas. Atl i följd -om del blirsomlångtidsbudgeten förutskickar-öka på penningmängden och likviditeten i deninterna ekonomin med 40 miljarder , måsle lill slul resultera i eninflation, som ingen vet om det finns praktiska möjligheter att hejda. Man kanlill nöds trösta sig med atl så länge som konjunkturen är svag och efterfråganpå pengar likaså, är risken med underbalansering inle så överhängande, men dendag industrin på nytt vill investera, den dag vi får ul de närmare 300 000människor som är arbelslösa eller går i AMS aktiviteter i det normalaarbetslivet blir lägel annorlunda. Jag har märkt att det finns folk som infördelta perspektiv tröstar sig med att vi kan låta höjalikviditetskvoterna och införa andra regleringar för att stoppa det storakreditflödet. Jag vet atl det flnns begränsningar i det här avseendet. Deproblem som då ställs inför har de aldrig lidigare känt likheten av. Omjagciterar en av cheferna förden kanske största affärsbanken, så finner vi an på följande sätt på problemet. Jag tar delta exempel bara för att fa litetav nyansering från ett håll som ju inte går omkring med socialdemo-kraliskpartislämpel. Denne bankman säger: "Jagmåste som bankman inslämma i atl vi i underbalanseringen av budgelen har enbetydande restriktion all ta hänsyn till. Det spottas genom detta underskott ut så myckel pengar på marknaden atl vi i bankerna frågar oss hur i all världendetta skall gå, om vi kommer in i ell läge där konsumtions- ochinvesteringsviljan ökar. Vi har bäddat för en panginflation när den dagenkommer, och del hjälper inte hur mycket man än höjer likviditetskvoterna därföralt den dag efterfrågan kommer, så finns pengarna ändå där och kommer allanvändas."' Detlahar sagts av en person som är professionell på området, som har lill yrke attbedöma den statliga underbalanseringens verkningar på penningmarknaden. Mankanske kan beskriva läget enkelt sålunda: Del går inte-del vet herr lalmannensom är född på landsbygden - alt dämma bäckar om våren. Vattnet letar sigalllid fram vid sidan om. Eltunderskott som betingas av alt man satsar pengarna för produktiva investeringarbör rimligtvis betala sjg. Ett underskott som betingas av alt mantillfälligt vill klara en lågkonjunktur ger hopp om att vara övergående.