prot · G10924 · 1977-12-31 00:00:00 — Deförslag som läggs fram har till syfte att, som Per slog fast vidpresentationen av del senaste sysselsättningspaketet, "fullfölja och förstärkaåtgärder som kan ge arbete eller utbildning till ungdomar och nya påarbetsmarknaden och verka för ökad jämställdhet i arbetslivet mellan kvinnoroch män". Ökningenav den kvinnliga förvärvsiniensileien beror lill stor del på en ökning avdeltidsarbetet. Ungefär 790 000 kvinnor deltidsarbetar f n.; en hög siffra ijämförelse med de 120 000 männen. Genomsnittliga arbetstiden för kvinnor är 30limmar , för män . Del här upplever många somdiskriminerande. Delär givet atl deltidsarbetet har både för- och nackdelar. Men allt flermänniskor arbetar deltid, och de allra flesta av dessa vill inte arbeta påhellid f n. Av de 790 000 kvinnorna som deltidsarbetar var det knappt 90 000som ville men inte kunde få ett heltidsjobb. Men det är givet att kvinnor sorhhar ansvar för hem och barn, och det har ju kvinnor 3 protokoll 1977/78:24-25 Nr 24 fortfarande i mycket hög grad, inle orkar med heltidsjobb, hemmajobb Torsdaeen den '"' °'°" ' '' '"' barnomsorgen skall fungera. Och så väljer man Positivt är att del är den längre deltiden som ökar. m. m. När del gäller deltidsarbetet måste vi arbeta efter två linjer: Fördel forsla måste vi skapa rättvisa i arbetslivet mellan heltids- ochdeltidsarbetande. Den som är deltidsarbetande skall inte missgynnas när delgäller sociala förmåner och trygghet i arbetet. Här är ju ändringarna isemeslerlagen en början. Man får semester efter hur lång lid man arbetat,oberoende av hur arbetstiden är förlagd. Fördel andra måste vi också ändra på könsrollsmönslret, försöka få bukt medföreställningen att det är kvinnan som har huvudansvaret för hem och barn ävenom båda föräldrarna förvärvsarbetar. visade en undersökningsom gällde heltidsarbelande småbarnsföräldrar att kvinnorna använde 3 timmaroch per dag till hushållsarbete och männen . Deltidsarbetetmåsle bli ett inslag i arbetslivet som tas lill vara av både män och kvinnor.Männen börjar ju nu få en högre andel deltid på grund av delpensionen. Delmåste också bli naturligt för både män och kvinnor atl under vissa tiderkombinera ett deltidsarbete med studier eller alt ta hand om sina barn. Ett merflexibelt och rörligt arbetsliv är något att sträva efter, och ledighet för attta hand om barn borde inle som få vara ett hinder i karriären för vare sigmän eller kvinnor. Dethar alllid förvånat mig atl värnplikt har uppfattals som något positivt iarbetslivet, medan detta all ta hand om sina egna barn är ett hinder föravancemang och stimulerande uppgifter. Detaktiva engagemanget och de åtgärder som vidtagits från regeringens ocharbetsmarknadsdepartementets sida när det gäller atl nå jämställdhet mellanmän och kvinnor - som jag här något har redovisat - slår undan grunden försocialdemokraternas påstående att jämställdhelsarbetet har bromsats upp. Menjämställdhet handlar inte bara om politiska reformer. Det handlar också om atlförändra djupt rotade attityder och vanor, som styr vårt beteende ivardagslivet, på arbetsplatsen och i hemmet, i politiken och föreningslivet. Vimåste bli medvetna om hur djupt våra värderingar sitter. Könsrollsfrågorna,som i vid mening är samlevnadsfrågor, måste uppmärksammas i hemmet, iförskolan, i skolan, i olika utbildningar och i massmedia. Det behövs enintensiv opinionsbildning för att vi skall få ett samhälle där kvinnor och mänmöts som individer med lika rätt och gemensamt ansvar. Delär medvetandet om hur viktigt del här arbetet är som ligger bakom regeringsdeklarationens uttalande att arbetet för jämställdhet skall på skyndas. 34 Med det anförda vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan. (vpk): Med risk all åsältas stämpeln gnällig vill jag börja med atl öppet sägaalt jag flnner debatlordningen en smula underlig. Därmed instämmer jag också inågon mån i kritik . Tillåtminstone två tredjedelar bygger det här utskottsbelänkandel på yttranden övervpk-motioner. Trots det kommer jag som den första av vpk:s företrädare i denhär debatten in först , t. o. m. sedan visst replikskifte har förekommit. Påett sätt är den här ordningen symtomatisk. Vi är ensamma om all peka påkopplingen mellan en effektiv lösning på jämställdhetsfrågorna ochnödvändigheten av genomgripande samhällsomdaningar. Från det synsättet kommerjag också att utgå i milt anförande. Kapitalismenhar försatt landet i ekonomisk kris. Företag på företag hotar med nedläggningoch driftsinskränkningar. Närmare en halv miljon människor som vill ha arbetekan inte få det på den ordinarie arbetsmarknaden. Kapitalägarnas systemorsakar krisen - men det är arbetarklassen som får ta de hårdaste stötarna avkrisen. Krisenslår mot de redan utsatta. Till de mest utsatta på arbetsmarknaden hörkvinnorna. De har den största arbetslösheten. Den är bland kvinnor relativtsett betydligt högre än bland män. Särskilt allvartig är - det har ocksåpåpekats tidigare här - situationen för de unga kvinnorna. Omkring var tjugondekvinna , som vill och kan ta jobb, är arbetslös. Denhöga kvinnoarbetslösheten är inte bara en följd av den ekonomiska krisen.Kvinnor har under hela kapitalismens historia fått utgöra en stor del avarbetskraftsreserven, en del som relativt lätt har kunnat fösas in på och utfrån arbetsmarknaden. Den kvinnliga reservarmén har lätt kunnat stoppas undan ikök och tvättstugor. Dengamla kvinnorollen, de uppgifter som lagts på kvinnan och somskapat en myt om speciellt kvinnliga arbetsuppgifter, följer kvinnorna påarbetsmarknaden och har ställt dem i ekonomisk beroendeställning. Des,saallmänna drag är alltjämt giltiga som bakgrund lill en debatt om kvinnorna idagens arbetsliv. Redovisningen av kvinnornas ökade andel av arbetskraften ochhänvisningen till alt kvinnor numera i hög grad återfinns inom den offentligasektorn har ibland i debatten tagits lill intäkt för all talet om kvinnor somreservarbelskraft är förlegat. Delär obestridligen så att den ekonomiska krisen snabbast slår ut arbetande inomindustrin. Likaså har privat och offentlig servicesektor kompenseratminskningen av arbetstillfällen inom industrin. Men i samma takt som krisenfördjupas drabbas också dessa sektorer. Kommuner och landsting upplever ennärmast desperat ekonomisk situation. talar tidningsrubriker om kommunersom sprängt det s. k. taket för kommunalskatterna. Givelvis kommer detta attinnebära nedskärningar av de offentliga utgifterna, och som följd av det kommer Jämställdhetsfrågor m. m. kvinnorna alt drabbas.Även inom handeln aviseras inskränkningar som givetvis också kommer alt drabbakvinnor. Att begreppet reservarbelskraft alltjämt är en realitet visar ocksåden svåra arbetslösheten bland de unga kvinnorna. Vad utgör de annat än enreserv för arbetslivet? Arbetsmarknadsutskotlelkonstaterar i sitt belänkande alt diskussionen om hur man skall nå jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet har varit livlig . AlfWennerfors tycks rent av uppleva redan det atl jämställdhelsfrågan haraktualiserats som något av genomgripande förändringar i sättet att leva. Jaghör inte till dem som påstår att frågan är ny - den har varit aktuell iåtminstone ett århundrade. Den var aktuell när radikalaföreträdare för arbetarrörelsen ville föra frågan längre än lill alt baragälla kravet på rösträtt. Men vad jag hävdar är atl de förändringar som krävskommer alldeles för långsamt, och jag menar att detta också präglarutskottsskrivningen. Man redovisar åtgärder som har vidtagits för att kommanärmare målet. Som en redovisning av marginella förändringar kan skildringengodtas. Men bakom dessa kvarstår orubbat ett ojämlikt arbetsliv - uppdelningeni olika sektorer för kvinnor och män, stora inkomstskillnader, lägre kvinnligförvärvsinlensitet, högre kvinnlig arbetslöshet osv. Arbeismarknadsuiskottethar inte funnit anledning alt analysera jämställdhetsfrågans aktuella läge.Ändå flnner jag det påtagligt atl nya reaktionära uppfattningar stimuleras ikrisens spår. Jag tänker då inte bara på de öppet reaktionära uppfattningarnaom daghemmen och deras betydelse, som en kolumnist i förde lilltorgs och fick applåder för på vissa håll. Jag tänker också på det som sker merfördolt- i försöken att stuva undan kvinnofrågorna och i stället tala om hurjust sådant som vårdnadsbidrag kunde stärka familjelivet, i den allmänna konservativamotoffensiven till jämställdhelsarbetet som veckopressen har uppammat. Deunga kvinnornas situation är kanske ändå det som utgör den mestomskakande bekräftelsen på att jämställdshetsmålel är lika fjärran somnågonsin, i varje fall om vi håller oss till arbetslivets område. Min - och förövrigt också - hemort kan kanske inle tas som bevis för tesen attdet är särskilt illa . I har nämligen kvinnor alllid haft enormasvårigheter att få in en fot i arbetslivet. Men som exempel på hur krislägelbromsar jämställdhetsarbelel i arbetslivet är väl vall. Däruppnåddes för sedan en överenskommelse mellan den helt dominerandearbetsgivaren och arbetsförmedlingen om atl av dem som förelagetnyanställde skulle 25 96 vara kvinnor. Och resultatet blev atl kvinnligaverkstadsarbetare, svetsare och fordonsförare blev så pass vanligt förekommandeatt det inle längre orsakade tidningsrubriker. Men så fick vad man kallaravsättnings- och lönsamhetsproblem, och ett av de första medel man tillgrep varanställningsstopp. Då hade inte längre överenskommelsen med arbetsförmedlingennågon reell betydelse. Beräkningarsom har gjorts av visar att det behövs 1 200 nyakvinnojobb för alt procentuellt skall nå upp till riksnivån när delgäller förvärvsinlensitet för kvinnor. Se det mot all har ett stortkvinnounderskott och mot uppgifterna från LKAB-ledningen om atl upp emot 3 000anställda inom förelaget måsle skiljas från sina jobb för att de ekonomiskaproblemen skall kunna bemästras! Då är man utan reservationer beredd allinstämma med föreståndaren för arbetsförmedlingen i som i tidskriftenArbetsmarknaden säger: "En kvinna har ingen chans att leva ettsjälvständigt liv i . Hon måsle ha en försörjare för all klara sig ...Del är fruktansvärt." 1samma reportage berättas det att del i procentuellt sett finns fyragånger så många tonårsmammor som i landet i övrigt. Jag hänvisade till detta såsent som i en inlerpellalionsdebatt , men eftersom jag finner en ungflickas skildring av sin situation så betecknande, vill jag även citeraden. Det är en lonårsmamma med föräldrahemmet i som säger så här: "Härfinns så många unga människor som har barn. Egentligen vet jag inle varför detblir så. Det är nästan naturligt att man skaffar barn när man slutar skolan.Jobb finns ju ändå inle atl få." Nå,nu är väl inle bilden likadan överallt, invänds det. Nej, men skall talet omjämställdhet ha en reell innebörd, skall det givetvis gälla ulan geografiskabegränsningar. De exempel jag gett kan dessutom få efterföljare på alla deorter som hotas av inskränkningar vid dominerande arbetsplatser. Idet här läget räcker det inte alls med uttalanden om atl alla är ense "omdel övergripande målet om allas rätt till arbete." Detta är ett citat urutskollsbelänkandet. På vägen mot det målet las del nu uppenbara steg tillbaka.Vpk har i flera sammanhang här i pekat på att densysselsättningspolitik som bedrivs inte skapar några nya arbetstillfällen.Enligt regeringspropositionen om riktlinjerna för den ekonomiska politiken ärinle full sysselsättning eller arbete åt alla något mål för regeringen. Manpåslår där alt det skulle öka "inflationstrycket" och att det skullehämma exportlillväxten. Tänkte jämställdhelsaposleln Per på kvinnornanär detta skrevs? Regeringen vill ha en sysselsättningspolitik som innebär altdel finns en arbetskraftsreserv. När det kommer lill konkret handling, hjälperinle allmänna deklarationer. Regeringen har inget emot en viss arbetslöshetoch driver en sysselsättningspolitik som går ut på atl stoppa undanarbetslösheten genom omskolning och reservarbeien. Detta är ingen offensivsysselsättningspolitik. Det är ingen politik som går ut på att skapameningsfyllda jobb åt alla som vill ha arbete. Del vore därför viktigt atlriksdagen uttalade sig för en sådan sysselsättningspolitik. Del vore inte minstviktigt för kvinnorna, som har svårast att få jobb. Efterdel övergripande kravet om en sysselsättningspolitik som tryggar allas rätttill ett meningsfullt arbete har vi i vår motion yrkat på bättre utbildning ochinstruktioner för personal hos AMS och länsarbetsnämn- derna..Vi är självfallet medvetna om att sådana åtgärder endast kan få begränsadeeffekter, men de skulle ändå kunna medverka till alt ändra 'traditionella mönstret. --------------- Utskottet redovisar som svar på vårt yrkande en rad exempel på hur Jämställdhetsfrågor maninom arbetsmarknadsverket intensifierat arbetet med jämslälldhets- m. m. frågorna och menar att vår motion därmed ärtillgodosedd. nu inle jag. Av de 100försökstjänster som inrättades för att främja jämställdhetsarbetet har man nude tjänstemän på distriktskonloren som skall svara för samordningen. Det rörsig om ett 60-lal tjänster. En minskning alltså. Dessutom fungerar dessa somarbetsförmedlare bland andra arbetsförmedlare. De har inle den särskildautbildning som krävs för att de effektivt skall kunna verka för de uppgiftersom är avsikten. Alltså finns det även i detta avseende anledning atl bifallavårt yrkande. Jagvill därför, herr talman, sluta med att yrka bifall till vpk:s motion nr 1332. KARINANDERSSON (c) kort genmäle: Jag skulle vilja ta upp bara en enda sak i inlägg. 1stort sett har hon rätt när del gäller beskrivningen av de regionalaorättvisorna på arbetsmarknaden, men jag skall inte gå in i den debatten. Ivpk-motionen krävs instruktion för arbetsmarknadsverkets tjänstemänbeträffande kvinnofrågorna. Det har emellertid hänt en del och kommer atthända mer rätt omgående. har antagit ettjämställdhelsprogram. Det har gått ut lill samtliga arbetsförmedlingsorgan, medinstruktioner om att man skall vidta aktiva åtgärder. De samordnare som bådejag och nämnde skall bli föremål för utbildning, bl. a. i denkonferensomgång som jag omtalade atl jämställdhetskommittén skall medverka i. Del finns emellertid anledning all vidtaytterligare åtgärder - det är jag medveten om - för arbetsmarknadsverketspersonal har mycket stor betydelse för jämställdhetsarbetets utveckling. (vpk) kortgenmäle: Efter sista mening skulle jag kanske ha kunnat avstå.Del krävs fortfarande åtgärder. De uppgifter som jag grundar mina och vpk:syrkanden på kommer från de människor som själva arbetar med dessa saker inomarbetsmarknadsverket. De säger att de saknar den utbildning som de självatycker alt de behöver för all kunna driva dessa frågor. såsom ordförande i jämställdhetskommittén är lika medveten som jag omdel väldigt omfattande fält som det hiir handlar om. Det gäller inte bara attstimulera kvinnor lill atl la jobb eller företagare lill all anställa kvinnor.Del handlar ju också om så många andra bitar. Dessa tjänstemän menar alt deinle har tillräcklig utbildning i alla dessa bilar. Därför vill de hautbildning. började sill inlägg med atl anföra alt han egentligeninte hade något att säga. Men han skulle ändå fatta sig kort. Det var någotinkonsekvent, tycker jag. När man sedan lyssnade på vad hade attsäga, beklagade man atl han inte var konsekvent och drog de rätta slutsatsernaav sitt första yttrande. Jagskall i mitt anförande uppehålla mig vid deltidsarbetet. Det har under många årfunnits något slags idyllisk inställning till deltidsarbete. Deltidsarbete harmånga gånger sagts vara den bästa arbetsformen för speciellt kvinnor medminderåriga barn. Man talar om all deltidsarbete är "attraktivt ocheftersökt". Det står bl. a. i moderatmotionen. Såsom,sägs i utskottsbetänkandet är antalet deltidsarbetande på den svenskaarbetsmarknaden ca 900 000, varav nästan 90 96 är kvinnor. harantalet deltidsarbetande ökat med 250 000 personer. Ytterligare några siffror: Antaletdeltidsarbetande har kvartalet 1977 ökat med 44 96,under det att ökningen av sysselsatta har stannat vid knappt 7 96.LO och TCO har i sin framställning till pekat på alt deltidsarbete ofta är en otrygg anställningsform.Många av de deltidsanställda har alltför kort arbetstid för att kunna få fullasociala förmåner. De deltidsanställda är också mer utsatta för risker att bliarbetslösa och har få yrkesvalsmöjligheter. Ärdel någon som tror att de ca 900 000 som deltidsarbetar har valt dennaarbetsform för atl den är attraktiv? Nej, många har kanske inle ens haftmöjlighet all välja. Det är något som sällan kommer fram i debatten att mångasom arbetar på deltid helst skulle vilja ha ett heltidsarbete om de kundefå det. nämnde en del siffror om del i sitt anförande. Idagens arbetsmarknadsläge hör vi ofta talas om hur företag varslar ompermitteringar och om nedläggning av driften inom industrier, men vi ser sällannågra stora rubriker om exempelvis handelsanställda som får sin arbetstidminskad från 25 lill 20 limmar eller från 20 . En minskning avarbetstiden anses ju t. o. m. av en del vara ett sätt all lösaarbetslöshelsproblemen. Det är ett myckel cyniskt resonemang, som den svenskafackföreningsrörelsen vänder sig bestämt emot. talade om sin erfarenhet från Åhléns-NK kunde han också hatalat om vad det är man där försöker när man skall minska på arbetskraften.Företrädare för facket säger: I första hand är det förslag om atl skära nerarbetstiden som arbetsgivarna kommer med. Jag kan inte tro, ,att det är någonting attraktivt rör de deltidsanställda på Åhléns attytterligare få skära ner sin arbetstid. Förekomstenav deltidsarbete beror ju mycket ofta på olika hinder i samhället: brist påbarnomsorg, brist på utbildning och arbetslivserfarenhet, brist påarbetstillfällen, delad arbetsmarknad, långa avstånd mellan bostad ocharbetsplats, osv. För att kunna arbeta dellid och ändå Jämställdhetsfrågor m. m. försörja sig krävs att manhar ett myckel välavlönat yrke. De flesta som arbetar deltid är emellertid intei den positionen. Det är kanske ganska typiskt att den moderalmotion som nubehandlas bara ömmar för kvalificerade deltidstjänster. Atl förbällraförhållandena för den stora gruppen deltidsanställda känns tydligen inte likaangeläget för . Visstfinns del perioder i en människas liv då deltidsarbete har sitt berättigande.Det kan gälla småbarnsföräldrar, studerande och pensionärer - grupper som intekan slå till arbetsmarknadens förfogande på . Men den enorma ökningen avdeltidsarbetet kan säkerligen inle motiveras av sådana legitimabehov. Flertalet har säkert helt enkelt inte haft något val utan har tvingatsatt la ett deltidsarbete, beroende på något av de hinder som jag tidigarenämnde. LOkrävde avtalsförhandlingar med SAF all deltidsarbetande skulle fårätt till minst 20 limmars schemalagd minimiarbetstid och anställningstrygghet.För att använda ett bevingat uttryck: LO nådde inte ända fram. Resultatet bleven rekommendation som bl. a. säger följande: "Företagenskall i sin personalplanering tillse, att den deltidsanställdes arbetstid ocharbetsförtjänst blir så jämn som möjligt. För deltidsarbete skallarbetslidsschema upprättas, såvida icke arbetsuppgifternas särskildabeskaffenhet omöjliggör detta. Socialaförmåner enligt lag och avtal är i vissa fall beroende av arbetstidens längdoch förläggning. En arbetstid understigande medför sålunda,att rätten lill avgångsbidragsförsäkring och full grupplivförsäkringbortfaller. Motsvarande gräns för rätten till per-mitteringslön är 18 limmar.Vidare kan de avtalsenliga sjukförmånerna bortfalla i vissa fall ochpensionsförmånerna påverkas om arbetstiden understiger perkalenderkvartal. Den årliga arbetsinkomsten måste översliga ett visst belopp - basbeloppet- för atl arbetstagaren skall tillgodoräknas pensionspoäng för ATP. Slutligengäller all arbetstidens längd kan medföra en begränsning avsemesierrätten." Jagvill inte påstå atl vi har haft någon större framgång med rekommendationen.Men jag tycker ändå all del är rimligt all låta en sådan här rekommendationverka en lid innan man på nytt tar upp kravet på bindande avtal. Atl LO hafldenna fråga uppe till förhandlingar nämns inte med ett ord iarbetsmarknadsutskottets belänkande. Jaginstämmer i utskottets svar på vpk-motionen all inte skall blanda sigi det här. "I stället bör man konkret söka lösa uppkomna frågor",säger utskottet något kryptiskt. Kanske därmed menas att man överlåter åtarbetsmarknadens parter att försöka lösa delta. Delär ju praxis i del svenska samhället alt arbetsmarknadens parter i första handsjälva försöker finna lösningar och nå överenskommelser på olika områden. Närman inte klarar av del förhandlingsvägen så finns ju möjligheten att gå tillregering och riksdag och begära lagstiftning. Jag tycker del är en findemokratisk princip i vårt samhälle. Jagsade att det är praxis, jag kanske borde ha sagt att det har varit praxis underden socialdemokratiska regeringens lid. arbetsmarknadens parterssuveränitet och inte blandat sig i frågornas lösning förrän parterna självavelat ha ett ingripande från statens sida. Praxis har ju ändrats något i ochmed den borgerliga regeringens tillträde. Parterna har exempelvis inte bett omall faen lag mot könsdiskriminering, snarare bett atl få slippa en sådan, menjämställdhetskommittén har fått regeringens uppdrag atl utarbeta förslag sådan lag mot parternas önskan. Man tycks inte bry sig om dejämslälldhetsavial, som parterna träffat och som innebär ett positivt främjandeav jämlikheten i stället för en negativ lagstiftning. Herrtalman, del var närmast för all avromanlisera deltidsarbetet som jag log lillorda i den här debatten. Verkligheten bakom idyllen är ofta en helt annan änvad många aningslösa motionärer och debattörer tror. Jag har också med miltinlägg velat tala om alt de fackliga organisationerna i del här landet äruppmärksamma på och arbetar med de del-lidsarbetandes problem, även om del inågon mån synes ha undgått arbetsmarknadsutskottet. Jämställdhetsfrågor m. m. ALFWENNERFORS (m) kort genmäle: menar i sill inlägg alt moderaimo-tionen, dvs. densom väckts av m. fl., skulle ömma enbart för de högkvalificeradesom skulle vilja välja deltidstjänster. har rätt när detgäller själva hemställan i motionen, det vi brukar kalla klämmen. Men om manläser motionen får man väl ändå den uppfattningen att den genomsyras av ettstort och djupgående intresse för hur vi över huvud taget skall förbättraförhållandena för dem som vill ha deltidstjänster. Sedanär del så med oss moderater, i motsats lill socialdemokraterna, att vi vill havalfrihet på delta område. Vi tycker atl om kvinnor eller män vill hadeltidstjänster skall man försöka ordna del. Vi vill inte somsocialdemokraterna styra marknaden, så att del skall vara nästan omöjligt attfå deltidstjänster. När jag säger detta tillspetsar jag del, men del låteribland så när man hör socialdemokratiska företrädare. Dentabell vi presenterade i arbetsmarknadsutskottet vill verkligen belysa hursned fördelningen är när del gäller de ledande befallningarna. Det ligger välinle i någons intresse atl del skall varaså, att på de lägsta lönegraderna ärdel 40 96 av kvinnorna som har deltidsbefallningar men bara 3 96 av männen. Jag tycker det låter som om varpå dåligt humör och ser litet illasinnat på våra syften. Del är jag inle vanvid när det gäller . Inte minst inledningen i hennesanförande, där hon betygsatte min medverkan i den här debatten, var ovanligt illasinnadför all komma från henne. () kortgenmäle: Jag vill bara säga lill alt jag inte tillhör dem somanser atl deltidsarbete är den bästa arbetsformen. medvetenom att det för många är en otrygg och otillfredsställande arbetsform. Det ärockså orsaken till all vi från jämställdhetskommittén ställt oss bakom delförslag om förbättringar av deltidsarbetet som den gamla delegationenutarbetat. Deltidsarbeteväljs ju frivilligt av en del under vissa perioder i livet, som GertrudSigurdsen också påpekade, men för många är del en arbetsform som framtvingatsav en bister nödvändighet. Jag vill än en gång understryka alt del inle främstär brist på arbetstillfällen som är orsak till deltidsarbete.