prot · G10992 · 1977-12-31 00:00:00 — Varförskall inte folkrörelsernas kulturella aktiviteter fö bedrivas i minstoförändrad omfattning? Den borgeriiga budgeten innebär att dessa tvingas minskasin verksamhet. Våraförslag i de socialdemokratiska reservationerna innebär ingen miljardrullning.Vi har lagt oss på den blygsamma nivån atl vi bara begär atl folkrörelserna fårkompensation för den faktiska inflationen. Totalt rör del sig om ca 1,5 milj.kr. Med en gnutta god vilja skulle utskottsmajorilelen ha kunnat bifalla dennabegäran utan atl kulturministern lidit någon preslige-föriusl. Men njugghetenmot folkrörelserna har präglat också utskottsbehandlingen. Jag beklagar detta. Dennakallsinniga inställning till folkrörelserna går igen också på områden däråtgärder inte kostar pengar. Jag tänker på våra förslag om alt handikapporganisationernasjälva skall få fördela anslagen till kulturprogram och att Riksskådebanan börfördela anslagen lill de regionala skådebanorna. Handikapporganisationernasegen önskan tillmäts nu liksom ingen betydelse hos den borgerligamajoriteten. Remissopinionen i fråga om skådebanorna negligeras. Folkrörelsernamåste uppfatta detta som obehagliga nålstick från den borgeriiga gmppen. Jagfattar inte varför regeringen inte kan visa mera generositet mot justfolkrörelserna och deras organ. Fråganom stödet lill Skådebanan har utretts. Utredningen har remissbehandlais.Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Regeringen har berettärendet och kullurutskoltet har prövat regeringens förslag. Trots detta anserutskotiels representanter för moderata samlingspartiet atl det behövs eltfylligare underiag och en grundligare diskussion för att la ställning i dennafråga. Med denna motivering yrkar de avslag på förslaget om ett nyttbidragssystem för regionala skådebanor. Jaguppfattar motiveringen som elt svepskäl. Säg i stället rakt ut som det är: nivill inte bygga ul detta stöd lill en folkrörelseanknuten verksamhet. Stiftarnaav Riksskådebanan är ett antal fackliga organisationer samt ABF, TBV och KF. regionala skådebanorna ingår ett slort antal medlemsorganisationer. Skådebanansmål är att sprida upplysning om scenkonst och musik samt annan konstnäriigverksamhet. Den skall verka i samarbete med arbetsmarknadens organisationer,folkbildningsverksamheten och andra ideella sammanslutningar och folkrörelsersamt myndigheter och organ på kulturområdet. Skådebanornasverksamhet omfattar inte enbart biljeltförmedling. De förmedlar även uppsökandeprogram, anordnar kulturresor och allmänna kulturarrangemang. Vidare omfattarverksamheten också försäljning av grammofonskivor, konst och litteratur. Jagtycker det är angeläget att ge denna verksamhet ett förstärkt stöd. Särskiltangeläget är det alt nå nya grupper med kulturaktiviteter. Här tror jag altSkådebanan kan spela en viktig roll. Kulturrådetföreslår att Skådebanans verksamhet skall ges möjlighet att utvecklas i tresteg. Utbildningsministern vill inte utfärda några löften om stöd lill denfortsatta utvecklingen, men jag uppskattar att han tagit ett första steg. Jaghoppas atl en fortsättning följer. Enskrämmande negativism mot folkrörelser och idéburna organisationer redovisas avelt antal representanter för kommunisterna i en motion tillårets riksdag. I motionen vänder de sig emot atl kommunerna överiåterverksamheter på folkrörelser. "Eftersom många folkrörelser är och måsle vara ideologisktprofilerade-------- finns del invändningar mol atl verksamheter som harbedrivits eller kan bedrivas i regi av ekonomiska skäl förs över tillfolkrörelser", heler det i motionen. Och vidare skriver de: "Ikommuner ges dock möjlighet lill en allmän medborgerlig kontroll och insyn, som inte finnsi den folkrörelsestyrda verksamheten." har folkrörelsefientligheten kommit klarare till uttryck. I1974 års beslut om målen för kulturpolitiken skrev dåvarandeutbild-ningsminstern: "Samhället har ingen anledning att driva enverksamhet som lika bra eller bättre sköts av en idéburen rörelse." Dennasats har ofta och med glädje citerats i debatten om kultur- och fritidspolitik.Jag har levat i den kanske enfaldiga tron att vi här i var eniga idenna uppfattning. Ingen hade några invändningar mot den uppfaltningsom uttryckte i den citerade meningen. Nuhar emellertid fem vpk-are anmält sill utträde ur denna gemenskap genommotionen 1132. Denna motion är inte föremål för behandling i det betänkande somvi nu diskuterar, men eftersom den redovisar så tydliga avvikelser från denallmänna inriktning vi velal ge kulturpolitiken har jag funnitdet motiverat att kommentera motionen i denna debatt. Jag har här anmärkt på vissa ekonomiska begränsningar som denborgerliga regeringen gjort när det gäller anslag till organisationernas Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. 3 protokoll 1977/78:92 Anslaglill allmänna kulturändamål, m. m. Andra allvarliga begränsningar på kulturområdet som regeringenföreslagit är att dels slopa det allmänna bidraget till frilids- ochkulturaktiviteter i kommunerna om 25 milj. kr., dels förhindrasludiecirkelverksamheten alt växa med mer än 2 96. Båda dessa förslag skulle,om de förverkligades, allvariigt drabba kulturaktiviteterna. Lyckligtvishar man i utbildningsutskottet nått enighet om att lyfta av tvåprocentstaket.Trycket från studieförbunden och deras medlemmar blev lydligen för starkt föratt utskottels borgeriiga ledamöter skulle orka slå emot. Jag uppskattar att detagit intryck av opinionen, och jag hoppas alt de borgeriiga kamraterna ikulturutskottet på samma sätt skall ta intryck av den starka opinion som gettsig till känna när det gäller anslaget lill fritidsverksamheten i kommunerna.Etl bifall till den socialdemokratiska partimotionen om att bibehålla anslagetom 25 milj. kr. lill denna verksamhet skulle möjliggöra en fortsatt verksamhetav kulturpolitiskt värde bland barn och ungdom. Vifår återkomma till den debatten, men jag ansåg ändå att det var motiverat atlnämna dessa två viktiga frågor när vi här debatterar de statliga insatserna påkulturområdet. De hör nämligen intimt ihop med de frågor som vi behandlar nu.Åtgärderna inom litteraturområdet får vi också tillfälle att återkomma till -en proposition framläggs, om jag är rält underrättad, - liksom deviktiga frågorna angående radio- och TV-verksamheten, som vi har fått enproposition om. Kulturutskottelsbelänkande nr 18, som vi nu skall diskutera , ger intryck av storsplittring i utskottet - i vart fall om man ser till det slora antaletreservationer. Men antalet reservationer beror mera på tekniska omständigheter.Vårt krav i den socialdemokratiska motionen nr 556 om atl folkrörelser ochorganisationer skall få full kompensation för inflationens verkningar har mednödvändighet lett till krav om anslagshöjningar på ett flertal punkter -däravdet stora antalet reservationer. De flesta reservationerna bygger emellertid påsamma motivering. Jagyrkar bifall till samtliga reservationer från den socialdemokratiska gruppen ikulturutskottet. föreliggande betänkande spänner över så gott som heladet kullurpoliliska föltet, och diskussionen kan därför te sig en smulasvåröverskådlig. Jag skall emellertid i huvudsak uppehålla mig vid de moderatareservationer som finns fogade till utlåtandet. Jagkan ändå inte låta bli alt böria med ett citat ur den intressanta artikel somnyligen var införd i Vecko-Journalen och som var författad av skriver där bl. a.: "Jag vill böria med talet om de två kulturerna,som jag anser har urartat och blivit vilseledande. Man ställer mot varandra enhögkultur som man brännmärker som elilistisk och en sub- eller popkultur sominte sällan betecknas som folklig eller demokratisk. I själva verket finns det,enligt min mening, endast en kultur, fast den beslår av många olika nivåer,från den mest krävande till den jämförelsevis lättillgängliga." Hurfjärran är inte denna uppfattning från den som redovisades av statens kulturrådi den lilla skrift som kallas Kultur i arbetslivet. Den ingår ju i ettfternationelll projekt, på vilket har lagt ner mycket arbete ochmycket pengar. Kanske den arbetsinsatsen kunde använts bättre på alla deutredningsuppdrag som redan vilar på och som bör fullföljas. Vårreservation angående anslag för utrednings- och utvecklingsarbetekommer alt senare utveckla. Ioch med innevarande budgetår infördes ett nytt bidragssystem för de regionalamuseerna. Frågan hade då under åtskilliga år varit uppe till diskussion iriksdagen med anledning av motioner från olika håll. När slatsrådet Wikströmdärför framlade etl förslag till förra noterade utskottet detta medtillfredsställelse. Ulskottet uttalade bl. "Liksomstatens kulturråd finner utskottet del önskvärt med en fortsatt utbyggnad avstödet. Ulskottet anser del emellertid olämpligt alt genom uttalanden föregripariksdagens ställningstaganden beträffande anslagsutvecklingen under debudgetår som följer närmast efter 1977/78." Utskottetändrade föredragande statsrådets förslag och förordade samma system som redan fannsnär det gäller bidrag till teater- och musikinslilutioner. Iårets proposition är slatsrådet inte beredd atl tillstyrka den uppräkning avstatsbidraget till de regionala museerna som har föreslagits av kulturrådet.Han vill först se hur det nya systemet har inverkat på kommunernas ochlandstingens beredvillighet atl lämna bidrag. Men enligt den utredning som hargjorts av och utställningar finns det knappastfog för några farhågor att en ökning av statliga bidrag skulle ha medfört enreduktion från andra bidragsgivare. Tvärtom har det lydligen gjorts storaregionala och lokala satsningar. Vianser från moderat håll atl såväl de stora statliga som de regionala museernahar en betydande eftersläpning när det gäller anslagstilldelning på grund avett bristande intresse från den tidigare socialdemokratiska regeringen. Dennuvarande regeringen är betydligt mer positiv när det gäller alt slå vakt om deinstitutioner som har byggts upp i vårt land. Vihar emellertid i en reservation föreslagit en uppräkning av anslaget till deregionala museerna , visserligen med en ganska blygsam summa av , men det skall ändå ses som en markering av hur viktigt det är med enutbyggnad av detla stöd. Densumma som föreslagits har vi i stället velal pruta på anslaget tillRiksutställningar. Vi har redan tidigare från moderat håll hävdat atlRiksutställningar i första hand bör vara etl serviceorgan och inte arrangör avutställningar. Ulställningsverksamheten bör i större utsträckning än hittillsskötas av våra statliga och regionala museer, som har material i överflöd,medan däremot Riksutställningar ju inte har något eget material. Viär inte alldeles ensamma om den här uppfattningen. Föreningen anförde i sitt remissvar på MUS-65 bl. a., atl huvudansvaretför utställningsverksamheten borde åvila museerna, varvid Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. länsmuseerna borde fåansvaret för distribution av centralt producerade utställningar inom sina län.Vidare framhölls atl en del av de för Riksutställningar avsedda resurserna istället borde disponeras för anställande av utställningskonsulenter vidlänsmuseerna. Del tycker vi skulle vara en god lösning. Jagövergår sedan till en helt annan fråga, nämligen anslaget lill Skådebanan. Därföreslås i årets budgetproposition att samma bidragssystem skall införas förderegionala skådebanorna som del som gäller vid teater-, dans-ochmusikinslilutioner. sker en kraftig uppräkning av anslagen, tillRiksskådebanan med 37 96 och till de regionala skådebanorna med 60 %.Riksskådebanan skall i fortsättningen finansieras helt med statliga medel. Deregionala och lokala skådebanorna införs som jag sagt i ett automatisktverkande system med statsbidrag till 55 96 av lönekostnaderna. I botten liggerett förslag och en utredning av under ledning av den tidigaresocialdemokratiske ordföranden i rådet. Där skisseras en utveckling i treetapper mol en alltmer utökad verksamhet. Redannu förekommer det att skådebanor förmedlar grammofonskivor, konst ochlitteratur, om än i blygsam omfattning. Men man har också börjat ordnautlandsresor, vilket förefaller onödigt med tanke på att såväl resebyråer somstudieförbund redan nu ofta ordnar resor, där tonvikten ligger på kulturellaarrangemang av olika slag. Särskilt onödigt förefaller det eftersom det till är deltagare från som är med på utlandsresorna, ingalundamänniskor från glesbygder där kulturutbudet är knappare än runt huvudstaden.Det kan inte vara särskilt angeläget att uppmuntra den sortens verksamhet. Skådebananhar olika slag av medlemmar, dels individuellt anslutna-de är ett fåtal - delsgruppanslutna medlemmar. De senare betalar en lägre medlemsavgift än deindividuellt anslutna. De individuellt anslutna har, säger , ingelformellt infiytande och inga särskilda kanaler för en påverkan avorganisationen. Men det sägs också att medlemmarna i skådebaneorganisalionen ärde som är längst ifrån dem som fattar beslut om deras välfärd. Orden ärfortfarande , som också säger atl det finns en risk alt medlemmarnalätt kan bli betraktade som föremål, för vilka åtgärder skall vidtas. Ja,medlemmarna vet inte ens alltid om att de är medlemmar, vilket ju är en inteovanlig företeelse vid kollektivanslutning. Skådebananarbetar genom ombud, men inte ens de har något reellt inflytande öververksamheten. Men även många teatrar arbetar med ombud utanför . Detla gillar man inte från Skådebanans sida. Man uppfattar dettasom etl intrång i den egna verksamheten. Det här tyder ju på att Skådebananvill skaffa sig en monopolställning när det gäller publikkonlakler. Deltabekräftas i viss mån av all ABF i sitt remissvar säger, alt målet förSkådebanan bör vara alt till större delen belägga institutionernastotala platsantal. Utskottet har ingenting att säga om ett eventuellt framtidamonopol för Skådebanan. Del finner jag litet märkligt, eftersom vi har tagitupp den frågan i vår motion. Jag vill gärna efterhöra utskottets mening på dennapunkt. Är det en lycklig ulveckling med ett eventuellt framtida monopol? Börinte allmänheten i framliden liksom kunna köpa sina biljetter direkthos resp. institution? Ett sådant spontant initiativ har man väl all anledningatl uppmuntra. Manbör också diskutera frågan med hänsyn till teatrarnas ochmusikin-slilutionernas egna intressen. Jag tycker atl man berövar teatrarnaderas eget initiativ att gå ut och värva medlemmar och därmed påverkapublikinlresset. Åtskilliga teatrar och fria grupper har redan visat att detgår mycket bra alt bedriva både föreställningsverksamhet och aktivtpublikarbete. Överhuvud taget tycker vi att frågorna om de kulturella institutionernas eget ansvarvisavi publiken borde diskuteras betydligt mer ingående, innan man inför ettautomatiskt verkande statsbidrag för de regionala skådebanorna. Jag villåterigen påminna om atl frågan om stödet till länsmuseerna fiera gånger varituppe till behandling, medan den nu aktuella frågan inte motionsvägen har tagitsupp här i tidigare. Medhänvisning lill vadjaghär har anfört yrkar vi från moderat håll avslag påförslaget om ett nytt bidragssystem lill regionala skådebanor. Vi anser attbidrag liksom hiuills bör utgå under punkten B 18 och har räknat upp åretsanslag lill . Den miljon som vi då har prutat bort vill vii stället lägga till de pengar som fördelas direkt till lokala och regionalateater-och musikinstitutioner under punkten B 15. Det bör ankomma på kulturrådetatt fördela dessa pengar. Jag yrkar härmed bifall till samtliga reservationer i utskottetsbetänkande där moderata samlingspartiets representanter finns med. Anslagtill allmänna kuhurändamål, m. m. () kortgenmäle: visade all de farhågor jag tidigare uttalade omfolkrörelsefientligheten inte var ogrundade, eftersom hon riktade en långtgåendekritik mot den verksamhet som Skådebanan bedriver. 1 mitt anförande talade jagom hur Skådebanan är uppbyggd, av olika organisationer och folkrörelser. Vihar ju haft, och har, den viktiga principen atl folkrörelserna själva får bestämmasin verksamhet på gmndval av sina idéer och mål. drar sig emellertidinte för att tala om att Skådebanan bedriver en onödig verksamhet. Detta är ettganska djärvt angrepp från fm Diesens sida mol inriktningen av olikafolkrörelseorgans verksamhet. Hon kritiserade infiytandet på verksamheten,dvs. demokratin i detla sammanhang. Men jag tror inte att det finns anledningtill det, . Vi finner brister i de demokratiska arbetsformerna påmånga håll, kanske ibland också i det här huset. Men jag betvivlar alt detskulle vara speciellt motiverat att angripa Skådebanans verksamhet. Vidareuttryckte farhågor för att en utveckling av del här slödel skulleleda till elt monopol. När det gäller att bygga ut ett folkrörelseorgan kommeralltså från moderat håll kritik för monopol, men då det rör sig omatt stärka institutioner hyser tydligen aldrig några farhågor föralt det kan uppstå monopolsituationer. Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. utredning av stödet lill Skådebanan har del, som jag sade,skisserats hur man etappvis bör bygga ut detta i tre steg. Om lardel av den rapporten från tror jag att hon kan komma till insikt omatt de farhågor som hon uttalat är helt omotiverade. INGRIDDIESEN (m) kort genmäle: ifrågasatte om jag tagit del av kulturrådels utredningangående Skådebanan. Självfallet har jag giorl del. Jag har betänkandet här imin hand, och del var från det som jag hade hämtat många av de synpunkter somjag framförde. Låt mig också citera en mening ur betänkandet: "Kulturrådetssummering av Skådebanans verksamhet av är delvis kritisk." Man kaninstämma i att det finns mycket alt kritisera. Jagfick inte något svar av på min fråga hur utskottet ser påfrågan om en eventuell framtida monopolställning för Skådebanan. Jag har inteuttalat någon allmän negativism gentemot folkrörelser, men jag tycker atl detär litet oroande om Skådebanan skall få en monopolställning. Jag tycker alt viskall kunna diskutera hur man skall fördela denna verksamhets publikkonlakler.Anser alt det är fel om institutionerna själva försöker stärkasina publikkontakter? På många håll ute i landet är del väl ändå så altinstitutionerna bäst känner de möjligheter som kan finnas att gå ul lill nyapublikgrupper och försöka värva dem för teater eller för annan kulturellverksamhet. säger också atl det aldrig framförs någon kritik från moderat hållnär del gäller institutionerna. Vi tycker atl det är mycket viktigt att slåvakt om de institutioner som vi har och som har byggts upp . a. fungera som ett riktmärke för kvalitet, och vi tycker att kvalitet ärviktig när det gäller kultur. tog också upp frågan om kommersialism, och man kan väl säga att ävenSkådebanan har vissa drag av kommersialism. Den är intresserad av alt teatrarnahar höga biljettpriser, eftersom det ger Skådebanan bättre inkomster. Jagtycker vidare all man skulle nyansera debatten om begreppet kommersialism. Detingick ju i målen för kulturpolitiken atl man skulle försöka begränsakommersialismens negativa verkningar, men det tycks ha glömt. () kortgenmäle: Jag vill komplettera elt citat som anförde. Hon läste baraföljande mening: "Kuliurtådetssummering av Skådebanans verksamhet av är delvis kritisk." Men honborde ha fortsatt också med vad som skrivs i fortsättningen, där del framhållsalt kultunådet inte anser att verksamheten bedrivs felaktigt utan alt bristernamycket beror på dåliga resurser. Fm Diesen sade emellertid alt verksamhetenbedrivs felaktigt, och hon är inte beredd att ge ökade resurser till den. Vad vi nu diskuterar är möjligheterna atl avhjälpabristerna i Skådebanan genom atl ge den ökade resurser. Var med om att hjälpatill med det, så kan vi sedan diskutera det fortsatta arbetet för alt motverkakommersialismens negativa verkningar! Skådebanan är, som jag sade i mitthuvudanförande, mycket viktig när det gäller att föra ul kulturaktiviteter tillnya grupper. Är inte det ett mål också i den moderata kulturpolitiken? INGRIDDIESEN (m) kort genmäle: Jag måste konstalera att inte refererar riktigt. Efter den mening som jag citerade förut - "Kulturtådels summering av Skådebanans verksamhet av är delvis kritisk" - står det nämligen: "Det betyder inte att idén är dålig, bara att utförandet har sina brister-- ." Men det står inte heller att idén är bra. Föratt återkomma litet grand till kommersialismen tycker jag att man skulleanalysera detla begrepp litet närmare. Vad menar vi egentligen? Är alla dekulturskapare som lever på sitt arbete också indragna i kommersialismen? Det ärväl inte bara den kultur som ger vinst som är kommersiell? Mankan väl också konslalera alt kommersialismen i många avseenden har varit tillglädje och nytta för kulturen. Vi har fåll en mängd litteratur som har kunnatspridas till många människor, och vi har fött grammofonskivor. Om t. ex. ensymfoniorkester skulle medverka i grammofoninspelningar och det skulle kunnabidra till att ge dem bättre inkomster, kan ju en eventuell vinst då användasför aU spela in svårtillgänglig musik eller för alt bidra lill all spridasvensk musik i ullandel. Delfinns alltså inte enbart negativa inslag i det som vi i dagligt tal benämnerkommersialism. Jag tycker alt debattenskulle vinna på en nyansering. Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. (vpk): kommunisterna härtill årets riksdag lagt fram en radmotioner som behandlar problem på kulturpolitikens område. Våra mer allmännasynpunkter torde i och för sig vara väl kända, men efter den behandling sommotionerna rönt i utskottet, där man över huvud taget inte tar upp dem lillrejäl behandling, kan del finnas skäl att kortfattat också motivera bakgrundentill våra motioner. Jag skall därefter närmare gå in på två centrala motioner somnämns i kulturutskottets betänkande nr 18, medan C.-H. och senare i debatten kommer att ta upp andra väsentliga krav som vi ställtmen som inte heller rönt någon egentlig behandling i utskottet. Utgångspunktenförde krav vi ställt i motionerna är den kommersialisering ochindustrialisering som kulluriivet präglas av. Kapital- ochmaktkoncentrationen inom näringslivet slår igenom också på kultursidan, därkulluren förvandlas lill en försäljningsvara med lönsamheten som styrandefaktor - en vara att passivt konsumeras, en vara avsedd att påverka och avseddatt ge profit. Hur möter man då från regeringens sida denna utveckling? Anslagtill allmänna kulturändamål, m. m. Denstatliga kulturpolitiken har under såväl borgerlig som socialdemokratiskledning präglats av atl man ser frågan huvudsakligen som eltdislribu-tionsproblem. Och i årets budget har kulturen därtill satts påsvältkost. Många vackra ord och målsättningar målas upp av de borgerligaföreträdarna. Man hänvisar till riksdagsbeslutet om den ställigakulturpolitiken. Men alla dessa vackra ord är ingenting annat än såpbubblor somsnabbt spricker om man blåser på dem. Utskottets borgeriiga majoritet säger t.o. m. atl man är nöjd med den behandling som kulluravsniitet fått i åretsbudget. Socialdemokraterna- har vi nu fåll höra - kritiserar milt den någotändrade inriktning som medlen fått , och den kritiken kan vi i stort settinstämma i. När det gäller pengar begär socialdemokraterna visserligen litettill, de beräknar kostnadshöjningarna lill mot borgarnas 8 9(1, men det äri stort sett också allt. Men,herr talman, vad som krävs nu är inte bara att kulturlivet får täckning försina kostnadshöjningar - och där lär varken 8 eller räcka, med deninflation vi har , utan då krävs det också aktiva motåtgärder mot denförslumning av kulturlivet som pågår. Det krävs ökat stöd åt den alternativaprogressiva kulluren, det krävs nya insatser för att säkra alt kulturen når uttill nya grupper på arbetsplatserna och i bostadsområdena. Det krävs enkraftfull satsning på barnkulturen som motvikt mol den skräpkultur, präglad avreaktionära värderingar och våldsinslag som erbjuds barnen. Våra motioner har denna inriktning, till skillnad från såvälpropositionen som i de flesta fall också reservationerna i utskottet. Jagsade inledningsvis att utskottet inte ens förmått sig till atl ordenlligtbehandla motionerna. Jag tänker då särskilt på en motion, nämligen vår motionom filmpoliiiken.