prot · G109135 · 1977-12-31 00:00:00 — Dethjälper inle med att enbart subventionera kapitalet. Man måsle även se till atldel som skall finansieras hålls inom rimliga gränser. Det är därför mycketoroande att regeringen är så passiv närdet gälleratt ta i prisbildningen påbyggnadsmaterial. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. 4 protokoll 1977/78:134-135 Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Än mer oroande är regeringens oförmåga att göranågonting åt anbudssidan. var vi här i eniga om alldel lill den stegring av anbudspriserna som vi då kunde notera inte fanns någonförklaring i "bakomliggande mätbara faktorer", som vi uttryckte detmed vårt litet kufiska språk i utskottsbetänkandel. Det betydde att del intefanns någon förklaring till kostnadsökningarna i byggmaterialprisstegringeneller i arbetslönestegringen utan alt förklaringen låg i vinstpåslag ellerandra påslag som entreprenörerna gjorde. Vi visste att det försiggickoch hade försiggått en upphandling från storbyggmästare av de mindre företagen.Man hade nästan dödat konkurrensen på byggnadsentreprenadsidan i en delregioner i landei. De stora lokala variationerna i prisbildningen var etttecken pä detla. har statens pris- och kartellnämnd startat en undersökning.Det är jag mycket lacksam för, eftersom vi därigenom kanske får en objektivanalys av den här branschens prisbildning. Det hade varit tacknämligt omregeringen hade velat ta i den här frågan med litet fastare nypor än vad somhar skett . Detärju så atl byggbranschen mer än andra branscher är beroende av samhälletsingripande. Bostadsbyggandet skulle inte kunna fortleva om inte statenengagerade sig finansiellt. Jämfört med andra näringsgrenar fordras det kanskeen särskild sorts insyn i just del fögderiet. Jag tror det, för om man verkligenskärskådar situationen finner man att enskilda företag handskas medmiljardbelopp, som samhället ställt till förfogande utan någon särskiltmärkvärdig insyn i verksamheten. Jag tror att det vore värdefullt förbostadsbyggandets framlid om vi kunde få en rejäl insyn i den branschens sättatt fungera. Dagens situation visar att det är nödvändigt. Visocialdemokrater har förslag utöver den förändring av kapitalkostnaderna somregeringen föreslår . Det behövs för atl få litet skjuts på det hela. Settmot den nuvarande prisutvecklingen tror vi inte att regeringens förslag om etlextra lilläggslån för atl ytterligare fö stimulans åt byggandet räcker. Vi harvillkorat detta lån därför atl vi tycker inle alt det är stor mening med attsänka kapitalkostnaderna för byggarna, om man kan räkna med-och det kan mantydli:oen - att denna sänkning snabbt äts upp av byggnadsentreprenörernasvillighet att tillförskansa sig andra priser. Enfråga som statsrådet nämnde var villkoren för olika upplåtelseformer. Hon ansågdel inte vara nödvändigt att just nu diskutera den saken. Del är mycketmärkligt. Vi skall inte glömma atl riksdagsbeslut gälldekapitalkostnader för nyproducerade lägenheter och i början av lägenheternasbrukningstid. I den bedömningen beaktade man inte alls överkostnaderna. Despelar numera en mycket större roll. Trotsde ändringar vi dä genomförde är det alltjämt ekonomiskt fördelaktigare att boi en lägenhet i ett hus som man äger själv, där man får använda sig avgäldränteavdrag - även om vi genomfört en viss utjämning. Och framför alll ärdet så atl om man brukar huset uppstår det helt andra värden. Om man fårtro tidningarna så finns del i den nya bok som kommit myckel omfattandematerial för en bedömning av detta. Del har hänt så myckel iövrigt på del här området - skattetrycket är annoriunda,prisbildningen är annorlunda och överkostnaderna är annorlunda- alt det finnsstarka skäl att ompröva frågan huruvida kapitalkostnaderna i nyproduceradelägenheter kan sägas vara likvärdiga mellan upplåtelseformerna. Men framförallt måste vi ta nästa steg, som man lalade om, nämligen försöka setill att det under husens brukningstid skall kvarstå lika villkor mellanupplåtelseformerna. Jagvill till slut säga några ord om belänkandet nr 28. Jag skall också där avhållamig helt frän det som har med bostadspolitikens egentliga ärende att göra, somjag har vetskap om atl de två andra socialdemokraterna frän civilutskottetkommer atl plädera för. Jag vill bara beröra frågan om administrationen avbostadspolitiken. Manhade väl förväntat sig rejäla tag i den frågan . Del har varit ett gammaltönskemål alt finna en ändamålsenligare organisation för bostadspolitikensutövande i det här landet. När tillkom och under dess förstaperiod var det självklart ett stort behov av ett sådant verk - det gällde dåatl direkt gripa in i fråga om lägenheters utformning med råd och anvisningaroch kontroll och granskning. är detta någonting självklart. Den storauppgift som hade under sitt första år behövde samhället intelägga sig i i samma omfattning som . spelar planfrågorna mycket större roll. Och vi har under den utveckling avbostadspolitiken som ägl rum kunnat märka att fråga efter fråga legal mellanplanverket och och att man har fått lämna över och delegeraolika funktioner till varandra så att det är en härva av delegationermellan dessa två verk. Frågan om att lägga samman dessa verk till etl enda harvarit mogen för avgörande mycket . Att det kan vara besväriigt med tankepå tjänstemäns önskan att ha kvar sina skrivbord kan jag förstå. Och frågan harkanske förvärrats ytterligare i och med den nuvarande regeringsbildningens sättatt handskas med . Dengrenen på regeringsträdet finns det två kvistar på, och då skall naturiigtvisvarje kvist ha sill eget lilla verk. Men man får hoppas att del så småningomkan bli en ändring på den här punkten så all vi kan få en saklig granskning avorganisationen för administrationen på central nivå och inte ha två verk somsysslar med samma saker, som de får lov att göra. Jag tror att det frånsparsamhetssynpunkt och effektivitetssynpunkt vore vettigt med densammanläggning av och planverket sombyggadmini-strationsutredningen föreslog. Men det måste kanske ändring pä regeringsnivå för att få fram det resultatet. Jagskall inte gå in på hela frågan om länsbostadsnämndernas sätt att fungera ochbehovet av dem. Men jag vill säga att det är märkligt att denna regering - somi olika sammanhang så starkt pläderat för decentralisering av allmän verksamhetoch för delegering av beslutsfunktioner- motsätter sig en av de värdefullastereformer som presenterats på det här området, nämligen att låtabostadsadministrationen skötas av kommunerna. Vihar genomfört en stor kommunsammanslagning, och kommunerna har resurser för atthandskas med detta. Det finns också former utarbetade som Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. gördelmcijligt aU låta kommunerna handskas med den statliga långivningen pä ettbetryggande sätt, sä att det blir en närhet mellan dem som är berörda och demsom skall fatta beslut. Men man finner alltså att den här regeringen -som harlevt högt pä vackert tal om atl låta kommunerna idka sin verksamhet och låtastaten vara mindre klåfingrig i många sammanhang - avstår frän att genomföra ensådan som jag tycker ändamålsenlig och praktisk reform. Jagskall inte säga så mycket mer. Jag vill bara, herr talman, yrka bifall tillreservationerna 1-21 vid civilutskottets betänkande nr 27 och reservationerna1-10 vid civilutskottets betänkande nr 28. (vpk): Låt mig börja med att notera att statsrådet inte hadenågra nya förslag till åtgärder för att stoppa hyresutvecklingen i de en och enhalv miljoner hyreslägenheter som finns. Del är tydligt och klart alt denborgerliga regeringen inte tänker vidta några sådana åtgärder. Man har troligenaldrig haft några sådana ambitioner. Man söker komma runt problemen genom attsatsa på en ökad privatisering av boendet. Man vill lösa problemen med de högahyrorna genom att flytta in en del av de vinst- och spekulationsintressen somflnns på bostadsmarknaden innanför väggarna på de hyreslägenheter där en sästor del av de svenska hushållen bor. Ettutbyggt system med äganderättslägenheter skulle innebära en diskriminering avbosladssökande som saknar hög inkomst eller tillgång lill erforderlig kapitalinsats.Del framgår av det som sagt alldeles tydligt att detta är deninriktning som den borgerliga regeringen har då det gäller den framtidabostadspolitiken. I stället för att ta itu med problemen med de höga hyrornaförsöker man på detta sätt gä runt dem och inriktar sig på en ökadprivatisering. Dettasker i ett läge då hyrorna stiger snabbare än någonsin, då bostadsspekulationengriper omkring sig, dä akut bostadsbrist uppstått på flera håll, inte minstdärför att bank- och fastighetskapitalet funnit det alltmerlönsamt att satsa på småhusbyggande. Både skatte- och bostadspolitik gynnar demsom äger sin bostad gentemot dem som hyr. Alladessa tendenser fanns klart märkbara också under regeringstid. Deasociala tendenserna har emellertid förstärkts under den borgeriiga regeringen.Regeringen - och borgerliga majoriteter i mänga kommuner - gynnar systematisktfastighetskapital och spekulanter, både vid nybyggnad och vid sanering. Situationenpå bostadsmarknaden blir alltmer krisartad. Byggandet av flerfamiljshus harunder senare år minskat starkt, och i många kommuner råder nu totalt stopp förbyggande av lägenheter i flerfamiljshus. Arbetslösheten blandbyggnadsarbetarna ökar liksom sysselsättningsproblemen för hela byggbranschen.Bostadsbyggandet har alltmer privatiserats, och de fria marknadskrafterna harfått större utrymme. Byggmaterialkostnaderna har ökat mycket kraftigt liksomsjälva byggkostnaderna, bränsle, skatter, kommunala taxor och avgifter och avgifterför underhållstjänster. Fastighets-spekulation och svart handel medbostadslägenheter ökar, och saneringsfas- ligheterombildastill privata bostadsrätter med strimlade lån. Svårigheterna tilltar för deallmännyttiga bostadsföretagen med deras .sociala ansvar och därmed följandehögre kostnader. Denöppna bostadsbristen har kommit tillbaka. Särskilt hårt drabbar detta ungdomar,lågavlönade och invandrare, som riskerar atl helt slås ut från bostadsmarknaden.Det är ett tecken på delta när bostadslösa ungdomar i sin desperation inte sernågon annan utväg än atl ockupera tomma lägenheter. Bostadsmiljöernai mänga flerfamiljshusområden är fortfarande undermåliga. Mångaflerbarnsfamiljer är trångbodda, och del finns fortfarande ett stort antalorhoderna och halvmoderna lägenheter. De ekonomiska orättvisorna mellan olikaboendeformer kvarstår och tilltar. Bristerna, orättvisorna och de ständigahyreshöjningarna slår hårdast mot dem som har minst bärkraft. En ökadåtskillnad mellan människor och social isolering följer i bristernas,orättvisornas och hyreshöjningarnas spår. Många hyresgäster ser nu ingenmöjlighet att klara ytteriigare hyreshöjningar - pengarna räcker helt enkeltinle till. Bostadsbidragenhar inte följt med i utvecklingen. De övre hyresgränserna och inkomslgränsernaär för låga. De ansatser som funnits till en social bostadspolitik hotar nu attförsvinna. Hundratusentals hyresgästers krav på hyresstopp måste nu genomförasför att snabbt lindra verkningarna av den förda bostadspolitiken. Däreftermäsle kraftålgärder sältas in för att en socialt inriktad bostadspolitik skallkunna förverkligas. Vänsterpartietkomministerna har i en rad motioner till årets riksdag redovisat sin syn på hurman skall stoppa den nuvarande utvecklingen och genomföra en annanbostadspolitik som både tar itu med verkningarna av den bostadspolitik som försoch angriper orsaken lill de höga hyrorna. Ett första led i en sådan politik ihyresgästernas intresse är atl fatta beslut om att sätta stopp för dentröstlösa raden av hyreshöjningar. Vpkser ett högt och jämnt bostadsbyggande som en förutsättning för en socialbostadspolitik. En hög och jämn byggproduktion skapar också förutsättningar föratl kunna garantera en jämn sysselsättning inom byggnadsarbetarkåren.Nybyggandel skall enligt vår mening vara inriktat på lägenheter iflerfamiljshus, och småhusbyggande bör få ske i huvudsak somkomplelteringsbebyggelse eller utanför tätorternas centrala delar. Alltbyggande bör ske i regi av allmännyttiga eller kommunala byggföretag ochplaneringen vara gemensam för olika regioner. Ävenbostadssaneringarna skall ske i allmännyttig regi. Inom ramen för saneringenssociala målsättning måste hyresgästerna ha ett avgörande inflytande överförändringarna. Sanering och byggande måste planeras så att man regionsvis fåren jämn fördelning av lägenhetsstoriekar med etl någol större antalsmålägenheter i nyproduktionen och en övergång mot större lägenheter i saneradehus. En sådan planering måste också innefatta ett rikt utbud av olika,kollektiva boendeformer. Med målsättningen atl motverka social isolering ochfrämja gemenskap mellan hyresgästerna måsle kollekliva utrymmen ochgemensamhetslokaler byggas in i sanerade och nybyggda Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Iprincip skall alla nybyggda och sanerade lägenheter upplåtas med hyresrätt. Föralt sätta stopp för lägenhelshandeln och de privata fastighetsägarnas räu attavvisa hyresgäster som anvisats bostad måste obligatoriska regionalabostadsförmedlingar med anvisningsrätt införas. En obligatorisk förmedling avalla nyproducerade och ledigblivna lägenheter genom bostadsförmedlingär ett grundläggande rättvisekrav. skall inte ta ställning till alla vpk-förslagen om enny bostadspolitik, där hyresstoppskravet förs fram som en del i enbostadspolitik som innebär att vi bygger mer flerfamiljshus, att vi avskaffarfastighets- och markspekulation, atl vi avskaffar monopolen beträffandebyggmaterial osv. Vi måste, som vpk också föreslagit, fö ned priserna påbyggnadsmaterial genom ett prisslopp. Vi måste sänka bostadsläneräntan för deallmännyttiga bostadsföretagen och ge dem särskilda ränte- och amorteringsfrialån. Vi måste få bättre bostadsbidrag och en rättvisare fördelning avboendekostnaderna. Dethandlar om en bostadspolitisk helhetssyn med ingrepp på kapitalets ochvinsternas bekostnad, med samhällsinsatser och ingripanden då det gällerkapital, mark, byggnadsmaterial, byggande,ägande och förvaltning. En socialbostadspolitik innebär hyror som är överkomliga för låg- och medelinkomsttagarna.En sådan politik kan bara uppnås genom att vpk:s krav genomförs. Vpkställer olika förslag till ålgärder på bostadsmarknaden,som tillsammans skulle innebära en radikalt ny bostadspolitik - enbostadspolitik där bostaden blir en social rättighet. Här kommer också fråganom bostädernas finansiering in. Räntans storiek och amorteringstidens längdliksom hur kreditförsörjningen är organiserad har en avgörande betydelse förbostadskostnaderna. Vi återkommer därför med vårt tidigare förslag ominrättande av en statlig bostads- eller samhällsbyggnadsbank och en statligtotalfinansiering av bostadsbyggandet med enhetslån till låg och fast ränta.Det nuvarande systemet leder lill onödiga fördyringar, som får belalas avhyresgästerna. Enlåg och fast ränta är en förulsällning för låga boendekostnader men måstegivelvis kopplas till en bostads- och hyrespolitik som präglas av ett socialtinnehåll, där rätten till en bra bostad till rimlig kostnad jämställs medexempelvis rätten till bra undervisning och sjukvård. Eftersomvi inte kan se någon fördel med privat fastighetsägande, men däremot en radnackdelar, blir det naturligt att ställa de privata hyreshusen vid sidan av denstatliga belåningen. Ett sådant förslag är motiverat redan med nuvarandefinansieringssystem och kan genomföras utan längre dröjsmål, genom attfortsättningsvis inte medge statliga bostadslån för ny-eller ombyggnad avenskilt ägda fierfamiljshus och småhus som inle skall bebos av låntagaren. Deallmännyttiga och bostadskooperativa företagens problem med höga hyror och ensjunkande nyproduktion måste också ges en tillfällig lösning genast. Det kangöras genom att omgående sänka räntan och förlänga amorteringstidenför de statliga lånen. Dessa lågräntelån skall då riktas specielll tillnybyggda hyres- och flerfamiljshus hos de allmännyttiga och bostadskooperativaföretagen. Förutom huvudskälet att endast ägande och förvaltning av hyreshusutan vinstintressen skall få förekomma, är förslaget motiverat av de extrakostnader och del extra sociala ansvar som läggs framför allt på deallmännyttiga bostadsföretagen. Vpkhar ställt krav på ett hyresstopp som ett första steg att bryta den nuvarandeohållbara utvecklingen. Vi är emellertid medvetna om att uteblivnahyreshöjningar även på kort sikt kan medföra konsekvenser som inle är önskade. Föratl klara de allmännyttiga företag som råkar i svårigheter på grund av att deinte får sina "självkoslnader" täckta måste de erhålla lån.Det kan ske genom en typ av tilläggslån som infördes under de krisartadeförhållandena - alltså ränte- och amorteringsfria lånför att klara kostnadsökningarna jämfört med exempelvis 1976 eller 1977 årsnivå. Delägre hyror och bättre förhållanden som ett genomförande av våra förslag skullemedföra för de boende hos de allmännyttiga bostadsföretagen ochbostadskooperationen skulle också medföra fördelar för de hyresgäster som borprivat. De privata fastighetsägarna kan då inte på samma sätt som -genom bruksvärdesprincipen - fortsätta atl höja hyrorna med hänvisning till deallmännyttiga bostadsföretagens hyror, vilka enligt gällande system medbruksvärdeshyror är prisledande. Prisernapå byggnadsmaterial har som bekant stigit väldigt kraftigt - ja, kraftigare ände flesta andra priser. Fr. o. m. 1973 och steg priserna påbyggnadsmaterial med i medeltal 85,4 96. stegproducentpriserna i allmänhet med 72,4 96 och konsumentpriserna med 56 96,trots att del under långa perioder 1974-1975 rådde prisstopp på de flestabyggmaterialproduklerna. Byggkostnadernassnabba stegring under senare är har särskilt drabbat flerfamiljshusen ochdrabbar därmed också hårdast vanliga hyresgäster. Byggherrarna har i allmänhetinte något större intresse av att pressa priserna. Kostnaderna kan vältras överpå bostadskonsumenterna. Byggentreprenörerna är garanterade mot prishöjningarunder byggtiden genom indexklausuler i kontrakten. Återförsäljarna avbyggmaterial höjer sina priser med samma procenttal som leverantörerna, oavsettom de haft lika stora kostnadshöjningar eller ej. Ettlångvarigt prisstopp pä byggmaterial är högst befogat, inte minst mot bakgrundav det "hattande" som förekommit med införande avprisstopp, införande av anmälningsskyldighet, avveckling av prisstopp i etapperersatt av anmälningsskyldighet, slopande av prisstopp, slopande avanmälningsskyldighet och prisreglering i tidigare omfattning, osv. Ettordentligt prisstopp skulle verksamt kunna bidra lill att stoppa kostnadsutvecklingenoch därmed också bidra till att begränsa hyreshöjningarna. Jag skall nu inte ytterligare kommentera våra motioner som behandlas icivilutskottets belänkande nr 27. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. länderkommer senare i debatten att göra det. Jag vill emellertid redan nu yrka bifalltill samtliga vpk-molioner som behandlas i civilutskottets betänkande nr 27. Iciviluiskottets belänkande nr 28 behandlas bl. a. vpk-motionen om införande aven obligatorisk bostadsförmedling. Förslag om sådan förmedling av allanyproducerade och ledigblivna lägenheter genom bostadsförmedling hartidigare vid många tillfällen ställts av den kommunistiska riksdagsgruppen.Riksdagen har med olika invändningar avvisat dessa förslag, och utskottet gördet även nu liksom man gör del i den socialdemokratiska reservationen nr 6. Denförändring av bostadsbyggandets omfattning och inriktning som skett ställerökade krav på bostadsförmedlingarnas roll och uppgifter. Frågan om en generell,obligatorisk bostadsförmedling har diskuterats under mänga år, men fortfarandegäller atl de nuvarande anvisningsmöjligheterna för kommunerna ärotillräckliga. Av de undersökningar om bostadsförmedlings-verksamhet ochbostadsefterfrågan i kommunerna som gjort hardel bl. a. framgått atl många kommuner har stor brist på hyreslägenheter. Mängakommuner anger också att efterfrågan på hyreslägenheter i flerfamiljshusöverstiger tillgången. Av kommunerna har två tredjedelar angivit vissbostadsbrist och att bostadsmarknadslägel blivit svårare . Motbakgrund av den pågående utvecklingen torde förhållandena sedan dessytterligare ha försämrats, men regeringen har i årets budgetproposition ändåinte berört bosiadsförmedlingsverksamheten eller kommit med något förslag. Manhar tydligen inte bestämt sig för hur man skall göra med förslagen frånboendeutredningarna belräffande anvisningsrätt. 1konsekvens med den lagstadgade skyldigheten för kommuner all bära ansvaret föirbostadsförsörjningen borde också kommunerna ha del avgörande inflytandet päanvisningsrätten till alla nyproducerade och ledigblivna lägenheter. Då skulledel också bli möjligt att anvisa bostäder ät människor med de största behoven -efter medicinska och sociala skäl - de bostäder de bäst behöver. Möjligheternaatt stoppa segregering i boendet och främja en allsidigarehushållssammansätlning skulle även öka om alla hyresvärdar hade skyldighet attta emot bosladssökande som anvisas av den kommunala bostadsförmedlingen. Jag yrkar bifall tillvpk-motionen 860. Orsakernatill den situation vi har på bostadsmarknaden sammanhänger med den politik denborgerliga regeringen för, en politik som, om den får fortsätta på den inslagnavägen, kommer att betyda ytterligare försämringar för landets lönearbetare ochhyresgäster, en fortsatt hyresgästfientlig politik. Grunden till denna politiklades emellertid av den tidigare socialdemokraliska regeringen och denbostadspolitik man förde i bästa samförstånd med och . Detär helt följdriktigt atl den borgerliga regeringen liksom den tidigaresocialdemokratiska agerar så kraftlöst och så darrhänt då det gäller bostadspolitiken att det inte finns något radikalt i denna politik. utgångspunkthar man ju att de s. k. marknadskrafterna skall fä verka också pä bostadmarknaden, och som allmänna förbehåll gäller enligt både borgare ochsocialdemokrater bl. a. att privata fastighetsägares intresse att fö en rimligavkastning på sill i fastigheten nedlagda kapital inle kan åsidosättas. Fränsocialdemokratiskt håll kommer det ibland en del sanningar. Det sker i sambandmed första maj, vid olika möten och kongresser, i artiklar och inlägg ipressen. Man påpekar brister och orättvisor och lägger fram förslag tillåtgärder mot olika vinst- och spekulalionsintressen på bostadsmarknaden.Aftonbladet har haft en rad artiklar där man talatom den utsugning som landets hyresgäster är utsatta för. Man har belyst dengigantiska kapitalöverföringen från hyresgästerna till grupper med fastegendom, de 4 ä som under 1970-talel har gått tillde rikaste bland villaköpare. Mantalar frän socialdemokratiskt håll ibland om att hyrorna måste sänkas generelltdärför aU de i förhållande till folks inkomster och i förhällande lillkostnaderna inom andra upplålelseformer är för höga, atl bostaden inle får varaen handelsvara och alt vi behöver en bostadssocial revolution. Vpk är överensmed arbetarrörelsen i övrigt om det mesta av sådana värderingar och de förslagsom ställs till åtgärder för en social bostadspolitik. Isenaste numret av görs en sammanställning av de viktigastebostadspolitiska krav som ställs av SAP och det man kallar arbetarrörelsensolika grenar - ungdomsförbundet, kvinnoförbundet, HSB, , LO ochHyresgästernas riksförbund. Den sammanställningen visar på ett mycket påtagligtsätt vad vi frän vpk framhållit, nämligen att vi i själva verkethar ett myckel brett stöd ute bland hyresgästerna, i fackföreningsrörelsen, ibostadskooperationen och i den socialdemokratiska rörelsen för de krav som visedan många är fört fram och slagits för bl. a. här i . Detgäller exempelvis frågan om att den mark som behövs för samhälls-ochbostadsbyggandet och de privata hyreshusen skall vara i samhällets ägo. Detgäller förslagen om statlig totalfinansiering och en bostads- ochsamhällsbyggnadsbank. Det gäller särskilda statliga tilläggslån för flerfamiljshusenoch större rättvisa mellan olika boendeformer genom bl.