prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — Man gör inte sådana bara för att det är roligt att göra framställningartill myndigheterna - man gör dem för att man har ett starkt engagemang försakfrågan. Denna lilla minoritet i värt samhälle bör ges den här möjlighetentill vårjakt på sjöfågel. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. () kortgenmäle: Jag sade i mitt anförande att jag också förstår att skärgårdsborna harminst lika god insikt i naturvården som vi andra. Men jag sade också att om deskulle få reda på vilken roll denna fråga kan spela i ett internationelltsammanhang är jag övertygad om att de skulle förstå att man inte kanprioritera deras önskemål i detta fall före de mera övergripande mål som vi idet här sammanhanget måste ha. sade att vi har en konvention som innehåller undantagsbestämmelser,alltså den nu gällande . Undantagsbestämmelserna tillkomefter kriget, i första hand av hänsyn till försörjningsläget i vissa länder.Alla som bedömer den här frågan säger att det går inte att åberopaförsörjningsläget och hänvisa till undantagsbestämmelsen. är det intefråga om försörjningssynpunkter utan om rekreationsjakt, vilket också sägs ipropositionen. Menvad mera är: Det är just den här typen av undantagsbestämmelser som man nuarbetar pä att få bort i den konvention som håller på att utarbetas. Mindrenogräknade länder vill nämligen gärna utnyttja undantagsbestämmelserna omlicens för ett begränsat antal medborgare till än mer omfattande jakt. Därförarbetar och andra nationer nu på att vi skall få mera effektiva bestämmelseri den nya konventionen. Densituation vi hamnar i är att vi, om vi lyckas i vårt uppsåt med det härkonventionsarbetet och det som vi har stridit för - inte bara från den tidigareregeringens sida, utan frän praktiskt taget hela miljöopinionens sida - på denhär punkten inte skulle kunna underteckna den konvention som vi själva hararbetat för. Jag tycker det skulle vara ett bistert öde för den miljöministersom 1979, när ministerrådet skall träffas nästa gång, måste åka till ochsäga att vi frän svensk sida nu har ändrat oss - vi intar inte längre dentidigare ståndpunkten i den viktiga fågelskyddsfrågan. () kortgenmäle: Låt mig först säga att jag gärna går med på att det inte är fråga omförsörjningssynpunkter härvidlag. Idet här landet har vi lagt otroligt stor vikt vid trivselsynpunkterna för allamänniskor i olika lägen, på olika arbetsplatser och i olika situationer. Vihar varit utomordentligt angelägna om att se till att skapa en sådan trivselför människorna som det över huvud taget är möjligt att åstadkomma, därför attdet är en betydelsefull faktor för varenda individ. Att döma avskärgårdsbefolkningens engagemang i den här frågan är trivselfaktorn av sådanbetydenhet att vi bör ta hänsyn till densamma. BeträffandeSvante resonemang att det skulle vara omöjligt att fortsätta ettinternationellt samarbete i frågan, om vi skulle ha den här möjligheten päförsök , vill jag bara kort och gott säga att jag i allra högstagrad betvivlar att vi skulle komma att ställas utanför av den anledningen. Jagkan inte tänka mig att fem dagars licensjakt kan innebära att vårt förtroendeskulle vara förbrukat. () kortgenmäle: Det är klart att man inte behöver ställa sig utanför alltinternationellt samarbete om man fattar ett sådant beslut, men det är ju frågaom vilket innehåll man fär i det internationella samarbetet och på vilket sättman kan påverka en utveckling i rätt riktning. Vad som inträffar är alltså attvi, efter det att vi slagits för att få ett starkt fågelskydd, kommer attmedverka till att ge alibi åt de länder som vill försöka motverka tillkomstenav sådana konventioner och överenskommelser som kan ge oss ett effektivtskydd. talar här om trivselfrågor och säger att det är tradition att man färjaga. Vi har inte haft vårjakt här i landet, och det är alltså frågaom att återinföra en jakt som man fått avstå från . Man har fått jaga pähösten i stället. Låt oss se på vad femdagarsjakt på ejderhanne skulle betydaur trivselsynpunkt för de 2 000 människor vilkas namn man med stor möda måsteta fram. Remissinstanserna har sagt att det blir kanske minst dubbelt så mångasom kommer att begära att få tillstånd. Jag tycker att det framstår ganskaklart att det inte finns några rimliga proportioner mellan vad denna möjlighettill nöjesjakt betyder och det ansvar vi gemensamt med andra länder har tagiti internationella sammanhang för att försöka driva fram ett effektivt skyddför fågellivet. Jag tror att också skärgårdsborna skulle inse det, om de ficktillfälle att lyssna till en sådan argumentering. FILIPJOHANSSON (c) kort genmäle: Jag vill bara kort notera att inte i någon enda meningtar upp frågan om den biologiska situationen inom ejderstammen, vilken ärklart fastlagd av de forskare som sysslar med den här saken. De gör gällandeatt det finns ejderhannar i alltför stor utsträckning för att man skall fä enriktig balans i denna fägelstam. Den frågan går helt förbi.Detta är en situation som vi har kommit till efter att ha haft detta förbud förvårjakt under . Förstevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. Med anledning av vad som har sagts här i debatten vill jag erinra omatt har vid upprepade tillfällen framförts krav på enbegränsad senvinterjakt, eller s. k. vårjakt, efter sjöfågel. Det har varitönskemål från olika fiskarorganisationer, organisationer för skärgårdsbefolkningen,jägarorganisationer m. fl., som har legat bakom dessa krav. Vi har också iriksdagen vid olika tillfällen behandlat motioner med samma inriktning, och jaghar aldrig uppfattat detta som en alldeles ensidig, partipolitisk fråga. Det ären fråga som har skurit rakt igenom de olika partierna. 1975 behandlades iriksdagen en motion med krav på en begränsad vårjakt efter sjöfågel.Bakom den motionen fanns ledamöter från alla i då representeradepartier. I anledning av motionen har i skrivelse om överiämnande avjordbruksutskottets betänkande hos regeringen anmält att har bifallitutskottets hemställan, vari förordades att "regeringen skyndsamt låterutreda de möjliga formerna för en sådan jakt, förslagsvis under enförsöksperiod av ". betänkande framhölls också att resultatet av översynenlämpligen skulle underställas för yttrande. Regeringen hareffektuerat denna beställning, och det föreligger nu en proposition och ettutskottsbetänkande. Ianledning av beställning 1975 uppdrog den dåvarande regeringen ätnaturvärdsverket att undersöka de möjliga formerna för att anordna jakt eftersjöfågel enligt vad som anfördes i jordbruksutskottets betänkande.Naturvårdsverket avgav yttrande i är. För fullgörande av sitt uppdraghar verket från olika håll inhämtat vissa uppgifter om berörda fågelartersbeståndsstoriek och beståndsutveckling, vilket redovisades i yttrandet. Slutligenhemställde verket att fä bli befriat från uppdraget att utreda formerna för attanordna värjakt efter sjöfågel, och det blev man. Regeringen uppdrog då ät dens. k. jakt- och viltvårdsberedningen att komplettera naturvårdsverketsutredning. Beredningens förslag som redovisades i ett särskilt yttrande, påvilket propositionen grundas, bygger på de av riksdag uppdragnariktlinjerna för hur vårjakt efter sjöfågel skall bedrivas. Förslagetinnebär ett återinförande av värjakt efter sjöfågel . Jakten föreslås bli mycket begränsad och skall endast få bedrivas avden bofasta skärgårdsbefolkningen i vissa län på ostkusten. Den fågel som skallfä jagas är ejderhanne, den s. k. gudingen. Jakttiden kommer att bli endast femdagar i nära anslutning till islossningen eller den tid då dennanormalt sker. Jakten skall bedrivas från de i tillståndet angivna platserna.Därigenom minskas riskerna för störning på annan fauna. Närregeringen nu framlägger den här propositionen sker det i förvissning om atten på detta sätt mycket starkt begränsad jakt inte möter några betänkligheterur biologisk synvinkel. Ejderstammen- eller ejderpopulationen, som man brukar kalla den - har aldrig någonsin varitså stor som den är f n. Man har t. o. m. från vetenskapligt häll ifrågasatt omden inte är för stor och därför måste reduceras genom ökad avskjutning.Forskarna har pekat pä att ejderstammen lider av parasitangrepp, vilket bl. a.sägs bero pä att stammen är för tät. Det innebär också ökad konkurrens om födanmellan individerna i ejderstammen. En annan aspekt är att om en art tillväxerkraftigt påverkar den också andra arter eftersom de konkurrerar om födan ochlivsutrymmet. Det kan nog därför med fog sägas att det finns behov av ökadavskjutning av ejder. Och jag vill belysa det med några siffror. I finns omkring300 000 häckande par, dvs. 600 000 individer. 5 protokoll 1977/78:45 Lägger man därtill allaicke könsmogna individer kommer man fram till en population på åtminstone 800000. De könsmogna fåglarna producerar 200 000 ä 270 000 flygfärdiga ungarvarje år. beskattas ej-derstajnmen med ca 20 000 fåglar underhöstjakten. Det är dessutom troligt att en möjlighet till vårjakt innebär attavskjutningen minskar något. Det gäller speciellt i de norra länen,där fåglarnas flyttning söderut börjar tidigt . Detför mig viktigaste motivet för vårjakt är att man då kan göra en riktigbeskattning av ejderstammen. kan man skjuta bort hanfåglarna. Underhösten däremot är det i huvudsak honor och årsungar som skjuts. Anledningentill detta är att efter parningen hanfåglarna flyttar ut i den yttreskärgården och stannar där tills de , oftast förehöstjakten, flyttar söderut. Vi har därför en ojämn beskattning av stammen . Regeringensförslag innebär att något tusental skärgårdsbor kommer i fråga för värjakt. Dekommer uppskattningsvis att tillsammans kunna skjuta 5 000 fåglar . Densiffran skall ställas i relation till hela ejderpopulationen, 800 000individer, och det åriiga tillskottet av 200 000 ä 270 000 flygfärdiga ungar.De siffrorna, menar jag, visar tydligt att vårjakten inte kommer att ge annatän en ytterst marginell påverkan på ejderpopulationen. Tilldetta kan läggas de värden som skärgårdsborna själva anser att värjakt påsjöfågel har för deras levnadssätt och i deras totala livsmiljö, en miljö medisolering långa tider och små möjligheter att få den service somfastlandsborna har tillgång till. Jagskall inte ta upp kammarens tid med att räkna upp de faktorer som enligt minmening ytterligare talar för våriakt. Vissa av jägarnas och fiskarnasorganisationer har ju inför riksdagsbehandlingen tillställt samtligariksdagsledamöter skrivelser där de själva vältaligt pläderar för sin sak. Jagnöjer mig därför med att hänvisa till dessa skrivelser och vad jag sagt ipropositionen. Närdet gäller de internationella aspekterna vill jag betona att i den s. k.Pariskonventionen finns en undantagsbestämmelse som ger bl. a. Sverigemöjlighet att ha en särskild jakt i enlighet med vad som föreslås ipropositionen. Den föreslagna jakten kan konstateras ligga i linje medkonventionens undantagsbestämmelse. kan därför utnyttja den möjlighetsom bestämmelsen medger utan att landets internationella anseende, så somhävdats här, skulle riskeras genom den nu aktuella, mycket begränsade jakten. Närdet sedan gäller jaktens betydelse för pågående och kommande internationelltsamarbete inom faunavården vill jag stryka under att det här är fråga ompersonliga licenser för något tusental jägare och således inte om allmän jakträttför i princip samtliga jägare i landet. Som förslaget är utformat är gruppenjaktberättigade mycket begränsad, och den kan alltså inte utökas till attomfatta en större och allmän krets av jägare. Detta innebär en mycketbetydelsefull skillnad. inte sådant avsteg frånfridlysningsbeslämmelserna att den är oförenlig med dessa. Motdenna bakgrund vill jag understryka att den begränsade vårjakt som föresläsenligt regeringens bedömning inte kan anses stå i strid med den internationellakonventionen om fågelskydd. I det sammanhanget vill jag också nämna attregeringen har underrättat sekretariat i om att manfrån svensk sida eventuellt kommer att återinföra en begränsad vårjakt påsjöfågel. Det betänkande som ligger till grund för propositionen har ocksåtillställts sekretariatet. Sammanfattningsvis kan framhållas att det inte finns någon anledningatt på sätt som här skett betona de internationella aspekterna i fråga omvärjaktens vara eller icke vara. () kortgenmäle: Det sista var en mycket anmärkningsvärd upplysning. Innan harhaft tillfälle att ta ställning till denna fråga har alltså regeringenunderrättat om att eventuellt avser att i de härsammanhangen inta en annan hållning än den som gällt tidigare. Med tanke pä denopinion vi har här hemma i dessa frågor och med hänsyn till den ståndpunkt viunder har intagit frågar man sig hur jordbruksministern såsommiljöminister kan ta pä sitt ansvar alt handskas så lättsinnigt med denna frågaatt han inte ens avvaktar ställningstagande innan han agerartill förmån för sin egen synpunkt. Jaghar tidigare redovisat att praktiskt taget alla de myndigheter som sysslat meddessa frågor hävdar att det inte går att utnyttja den undantagsbestämmelse somfinns i den gamla . Den bygger nämligen påförsörjningsmöjligheten, och en sådan kan inte åberopas i det här sammanhanget.Men vad som är angeläget - och det borde väl vara mest intressant förmiljöministern, som skall sträva efter framsteg i dessa frågor - är att vi siktar till att i den nya konventionen få bort denna typ av bestämmelser. Jordbruksministernkom i detta sammanhang tillbaka till frågan om den licensierade jakten. Men omjordbruksministern är intresserad av fågelskyddsfrågorna känner han till attdet just är den vägen med stora möjligheter till licensjakt som dessaländer-jag skall här inte ange namnen på dem - väljer för att slippa ifrån attkalla det för allmän jakt och därmed också slippa ifrån kravet på deteffektivare skydd för fågellivet som de länder som intresserat sig för dettahar arbetat för. Närdet t. ex. gäller rovfåglar finns det länder som säger: Vi har bara 5 000licenser för jakt på rovfågel, och det innebär inte allmän jakt och därför kandet rymmas inom ramen för undantagsbestämmelser av olika slag. Mendet är ju just den typen av undantagsbestämmelser som vi internationellttillsammans med andra länder har arbetat för att få bort! Och sä stårmiljöministern här och säger: Jag har redan underrättat Eu- roparådet om att Sverigemöjligen kommer att inta en annan ståndpunkt i den här frågan. Jag måste sägaatt jag är förvånad över delta uttalande. Vad slutligen gäller de biologiskaaspekterna har ingen av våra naturvårdande myndigheter som agerar i dessasammanhang sagt att en sådan här vårjakt är biologiskt motiverad. Jag har svårt att förstå upprördhet över attregeringen har underrättat sekretariat i om vad somkommer att hända pä svensk sida. Vad vi har gjort är att vi talat om detförslag som ligger och sagt, att om beslutar i enlighet med förslagetblir det så och så. Jag tycker att det är ett riktigt handlingssätt, för då kanvi möjligen få en reaktion tillbaka från de andra länderna. Men det har vi intefått. Jag vore tacksam om försökte förklara hurhan kan tycka att detta är fel handlat. Sedangjorde i sitt första anförande den tolkningen avundantagsregeln att den skulle ha tillkommit med tanke på bl. a.efterkrigstidens förhållanden i . Han sade att den regeln över huvudtaget inte var tillämplig på dagens situation. Det aren helt ny tolkning avundantagsregeln, ! Ingenstans i tillgängliga handlingar omralifikationsärendet eller i tidigare framställningar i departementet har densynpunkten återfunnits. Och vi har verkligen letat, sedan vi lästemeningarna om detta i reservationen. Därför skulle det vara utomordentligtintressant om ville utveckla den synpunkten litet mera. () kortgenmäle: Motiven för tillkomsten av undantagsbestämmelsen redovisades försittande utskott av representanter för svensk naturvård, som har ägnatpraktiskt taget hela sin aktiva tid åt denna typ av uppgifter. Jordbruksministernvar förvånad över att jag reagerar mot att regeringen har gått händelserna iförväg i detta fall. Men genom att gå händelserna i förväg och underrättaEuroparådet om att det i finns funderingar pä att bryta mot den linjesom vi har gått fram på under underiättar man för sådana länder, somtidigare har varit inställda på att försöka få undantagsbestämmelser,exempelvis vid undertecknandet av konventionen. Då ger vi dem vatten på sinkvarn. Och tjänar vi ju helt andra och motsatta syften . Jagkan inte se att det var rätt eller nödvändigt att miljöministern pä detta sättgick ärendet i förväg och anmälde att det kanske blir en ändring i den svenskainställningen i denna fråga. Det är ju inte heller en tillfällighet att vi varfyra tidigare jordbruksministrar som skrev under denna motion. Vi har i 20 årstid intagit denna ståndpunkt. Och vi har haft att avslå många framställningarsom inkommit, därför att vi har ansett att denna fråga är av så övergripandebetydelse att vi inte kan prioritera en begränsad grupps intresse av att fåtillfälle till förströelse på våren.Det har varit vårt motiv. Jagär ledsen över att behöva säga det, men jag upplever det sä att miljöministern inte riktigt förstår vikten och betydelsen av det inter nationella arbetet i denna fråga. Men jag är övertygad om, att om mil- jöministern fårtillfälle att vara med och diskutera dessa frågor i inter- Vårjakl efter nationella sammanhang, säkommer han efteråt att ge mig rätt. När berättar om varifrån han fått den här synpunktenförstår jag bättre. Jag trodde nämligen att uttalade sig idenna fråga med den sakkunskap som han möjligen kunde ha som f d.jordbmksminister. förstår jag att det inte var så. Sedanvill jag säga att jag inte skäms över att jag har underrättat . Tvärtom tycker jag att det är hederiigt att hålla internationellaorganisationer informerade om vad som händer i de olika länderna och om vad somkan vara av intresse för dem, för den händelse de vill reagera. Jag anser attdet hör ihop med hederligheten och att det är vår plikt att göra detta. Såledeskommer jag att fortsätta att informera internationella organ i frågor som kanberöra dem. HerrLundkvist sade att det inte utan anledning står fyra f d. jordbruksministrarbakom motionen. Varför reagerade dä inte jordbruksministern 1975, närriksdagen gjorde den enhälliga beställningen? Då var tyst. Förstevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. HANS (): När vårjaktsförbudet en gång tillkom var det mot bakgrund av oroanderapporter om en betydande minskning av ejderstam-marna utefter hela östkustenoch f ö. en påtaglig minskning också av stammarna av knipa, alfågel och skrak.Orsakerna var flera: oljeutsläpp, hårda vintrar och inte minst en ohämmad jakt.Det förekom t. o. m. att man i hörde sig för om hur sällskapsjaktbäst skulle kunna ordnas i samband med det vårliga fågelsträcket genom Kalmarsund.Man beräknade då att ungefär en tredjedel av hela vårens ejder-avskjutningskedde på en kuststräcka av , längs östra delen av och södradelen av . Det här vittnar om den enorma anhopningen av fågelsträckjust där, och det är fullt förståeligt om jägarna tyckte sig slå införouttömliga naturresurser och att de därför i inskränkningarna i den allmännavårjakten säg ett av de vanliga utslagen av en okunnig stockholmsk byråkrati. Menverkligheten på häckningsplatserna talade ett annat och hårdare språk.Vårjakten avskaffades trots protester, och förbudet fick en ögonblickligverkan. Ejderbestånden ökade påtagligt och inget tvivel kunde därefter råda om attvårjakten spelar en högst väsentlig roll för fluktuationerna i fågelstammarna. Numenar man att stammarna vuxit sig så starka att de bör kunna tåla beskattningoch att denna t. o. m. vore fördelaktig för ejdern, eftersom den rikafågeltillgången medför näringsbrist med ökad mottaglighet för parasiter somföljd. Jagkan hålla med vårjaktens förespråkare sä långt att jag medger att det finns ettsamband mellan den höggradiga parasitförekomsten och dålig tillgång på näring.Den saken har med all önskvärd tydlighet klarlagts av professor , mendet har inte visats att parasitfrekvensen ökar vid populationstillväxten, inteheller att det är skillnad i parasit-frekvens mellan täta och glesapopulationer. Det finns inte heller någonting som säger att det är pä desvenska häckningsplatserna som det är ont om mat. Tvärtom finns det tecken somtyder på att det är ont om mat på övervintringsomrädena i , vilketkanske innebär att vi borde skjuta mera ejder för att minskanäringskonkurrensen i . Men här återstår det oändligt mycket attutreda. Vadsom emellertid redan nu är klart är att den tidiga vårjakt som propositionenavser kommer att gå ut över det genetiskt bästa fågelmaterialet, det som tackvare det naturiiga urvalet klarat vintern, och dessutom det mot parasiterhärdigaste. Det är nämligen de friska eller bara obetydligt angripna fåglarna somkommer först och som alltså drabbas av den tidiga vårjakten. Själv anser jagatt följderna av en vårjakt rent antalsmässigt inte skulle bli förödande. Mendet gäller att ha klart för sig att det i alla fall inte är så få jägare somkommer att skjuta. Det är enligt vad man räknar med 2 000 jägare längs helaÖstersjökusten som det gäller, och på grund av svårigheterna att dra gränserväntar man att antalet kommer att öka. Om var och en av de 2 000jägarna skjuter tio fåglar, blir det 20 000 fåglar som går åt. Det är en10-procentig ökning av den nuvarande avskjutningen, och denna ökning drabbar,som jag sade, just det genetiskt bästa materialet. Menjag har full förståelse för dem som menar att en vårjakt efter propositionensriktlinjer vore en välförtjänt belöning ät de jägare som ägnar sig åt en aktivsjöfågelvård. Jag tror att det i detta sammanhang kan vara på sin plats attpåpeka att jag inte ser några motsättningar mellan naturvårdare och de jägaresom förtjänar att kallas jägare. För dessa går nämligen vården av det vildalångt före själva skyttel, och de är kanske t. o. m. lika glada om det inteblir någonting skjutet alls. Meninte ens den drivnaste vetteskytt kan från sin skåre alltid se vilka fåglar somhör samman när en stor flock slår till. Då riskerar man att ådan får genomförahäckningen utan hanfågel. Med kännedom om de menliga följderna härav och av detnegativa urval som vårjakten ur genetisk synvinkel faktiskt medför kan i vartfall inte jag tillstyrka bifall till propositionen. Tilläggasbör kanske också i detta sammanhang att det överskott pä hanfågel som man menarskulle föreligga inte är en realitet, bortsett från vissa lokala ellerregionala avvikelser. Annars finns det när det gäller ejder ungefär lika mångahanar som honor. Könskvoten beträffande al-fågel och skrak är något annorlunda,men det är inte det som det är fråga om här. Ensen vårjakt vore något helt annat, men propositionen liksom skärgårdsbefolkningensönskemål gäller ju en tidig vårjakt. Därmed kommer man i konflikt med denPariskonvention som här redan diskuterats. har tidigare uttalat attkonventionens undantagsbestämmelse till förmän för värjakt här är tillämplig,och jordbruksministern liksom ut-skottsmajoriteteen ansluter sig till denmeningen. Man hävdar att undantaget, som tillkom pä svenskt initiativ, justhar vårjakt på sjöfågel som bakgrund och att därför ingen konflikt är aktuell.Från annat häll hävdar man lika bestämt att här inte kan åberopas särskildaförhållanden inom näringslivet. När på sä vis åsikt står mot åsikt och vårtanseende inom det internationella naturvärdsarbetet kan äventyras av enfelaktig tolkning, anser jag det inte vara vår, dvs. , sak attensidigt avgöra tvisten, utan den bör lösas av den instans inom somnu håller på att revidera . I avvaktan därpå är det avgjortolämpligt att återinföra vårjakten. Minegen uppfattning är att, när osäkerhet om tolkningen föreligger, man bör gåtill förarbetena, och vad är då enklare än att direkt fråga initiativtagarentill undantagsbestämmelserna i , professor , somhar ägnat hela sitt liv åt dessa frågor?