prot · G10999 · 1977-12-31 00:00:00 — Om man barahar en på försvarsstaben betyder det att man inte gärna kan syssla med det somvar grundidén i motionen, nämligen det som hade med utbildningen och förbandenalt göra. Det visade sig att det går ganska smidigt atl lösa dessa problemgenom ett råd, därför all rådet fråntar ingen Försvarsmaklenscenirala ledning m. m. Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. ansvaret men har möjlighetatt gå in på olika frågor. Mycketofta är del fråga om saker som kommer som förslag från myndigheten tillregeringen och sedan kanske beslutas av . Har då elt råd hosmyndigheten uttalat sig vet man vad olika intressenter lycker. Sedan kan delsägas: Här har eil antal politiker eller människor från organisationer etc.yttrat sig. Vad skall de tillmätas för betydelse jämfört med generaler? Detkommer fram synpunkter, och del är väldigt viktigt. Och man har inte gjort entungrodd beslutsapparat. Delhär innebär naturiigtvis inte atl det i och för sig inte går alt halekmannaslyrelser- men i så fall skall man ha en för varje myndighet, dvs. Sedanvill jag beröra en sak lill, nämligen personalvårdsavdelningen. När utredningenvar enig om att det bör finnas en sammanhållen personalenhel berodde det på attvi ansåg atl det var mycket viktigt att förstärka personalfunktionen. Den är splittrad. Det är angeläget att sammanföra olika enheter och verkligen fåen förstärkning i förhållande till nuläget. Om del hela hänger ihop på lokaloch regional nivå, så skall del inte vara två lydnadslinjer nedåt från centralnivå, som ibland korsar varandra. Utredningenuttalade alltså mycket starkt att det, just för alt förstärka personalvården,är viktigt att få en rimlig ledning av den. Vi sade också att det här är en såviktig fråga atl det är angeläget alt till chef för personalenhelen utses denmest kompetente. Det skall alltså finnas alternativ: militär el ler civil chefPå den punkten var ulredningen helt enig. Och man betraktade skälen somövertygande -just för att man skall kunna erbjuda en bättre personalpolitikinom försvarsmakten. () kortgenmäle: Får jagberöra lekmannastyrelserna och personalfrågorna. HansLindblad säger all man i etl fyrmyndighetsaliernativ skulle behöva fyralekmannaslyrelser. Vi har i vår reservation lill ulredningen visat atl det äveni ett fyrmyndighetsaliernativ går atl ha en lekmannastyrelse. Menpoängen i hela resonemang äratt han -trots att han så lydligl ärför centralisering-väljer atl låta en traditionell organisationsmodell i de häravseendena ta överhanden och vara styrande framför alternativetlekmannastyrelse. Detla gör han trots att han beskyller oss socialdemokraterför alt ha en övertro på att en person skall leda allt. Det är i själva verkeltvärtom. Vi vill ha ett beslut som flera människor har ansvar för. Därför villvi ha lekmannaslyrelser. Närdel gäller personalvården är det helt riktigt, , att Ulredningenpå den punkten var enig. Men jag skall villigt erkänna att vi självfallel tarintryck av vad personalorganisationer och remissinstanser säger. Del ärjust förpersonalens skull som man har denna verksamhet. Om personalen tycker an det ärviktigt att slå vakt om försvarsstabens personalvårdsbyrås friståendeställning, så säger vi: OK, vi lyssnar på dem. Vi följer deras linje. () kortgenmäle: Jag kan i stort hålla med i hans redogörelse för varförulredningen stannade vid flermyndighetsalternativel. Men jag tror Hans Lindbladglömmer bort alt vi som hade uppgiften att hitta möjligheter tillrationalisering och decentralisering var ganska låsta av direktiven lillutredningen. När försvarsministern presenterade etl personalminskningsmål somvida översteg vad vi hade diskuterat i ulredningen är det helt naluriigl alt vimåste tänka om, atl vi måste skapa de bästa förutsättningar för atl man på såmånga områden som möjligt skall kunna utföra ett gemensamt arbete i de s. k.gemensamma beredningsorganen. Låtmig bara nämna en del av de funktionerna. Det ärfredsorganisalions-ulvecklingen och genomförandet av olika fredsorganisaloriskaförändringar, det kan gälla mark, byggnadsfrågor, anskaffning; man skullekanske också kunna bereda befösiningar i gemensamma organ. Helainformationssystemsutvecklingen, personaladministrationen, informations- ochupplysningstjänslen och även säkerhetstjänsten är sådant som vi på rak armmenar att man måste la itu med och ha gemensam beredning av. På siktmåste man arbeta fram ytteriigare funktioner på detta område. Försvarsmaktenscenirala ledning m. m. HANS () kortgenmäle: säger att han som reservant har sagt alt det går att förenaetl fyrmyndighetsaliernativ med en enda lekmannastyrelse. Ja, det har ni sagt,men det är i sak fel. Varför går det inte? Jo, därför atl styrelsendefinitionsmässigt är den som fattar beslut för myndigheten. Sätler man enstyrelse under regeringen så ärdet därmed etl enmyndighetsalternativ. Det vardet ni inte riktigt hade fatlat. Ni hade genom reservalionen eltenmyndighetsalternativ. Därför är det logik i det ni nu föreslår, men det varinte logik i reservationen. Den kom ju också till ganska hastigt, så det kanjagi och för sig förstå. säger att enmyndighetsalternativ medför besparingar. Vad utredningenkonstaterade var atl del inte var någon väsentlig skillnad. Eftersom del ihuvudsak ärsamma organisationsstruktur äregentligen frågan hur man fattarbesluten längst upp. Det ärju också i ett fiermyndigheisal-lernativ fulltmöjligt alt ha gemensamma beredningsorgan: Det finns en rad förslag om det, t.ex. när det gäller mark, byggnader och befästningar. Men min reflexion är attjust när man starkt skall skära ned personalstyrkan i staberna och imaterielverket vore del extra fariigt alt införa elt enmyndighetsalternativ.Då händer samma sak som i : Man är osäker om vem det egentligen är som harbeslutanderätten. Vad är de lidigare försvarsgrenschefernas, alltsågeneralinspektörernas, kompetens? Detta är en oklarhet inom organisationen ochutåt. Om man både får färre människor och skapar osäkerhet om befogenheterlöper man verkligen risk att fö felaktiga beslut, räkna fel och råka ut förandra olyckor. Skall man införa enmyndighetsalternaliv bör man helst göra detnär det är få förändringar i övrigt i volym och helst också i organisationen iövrigt. Erfarenheterna både från och 12 protokoll 1977/78:98-100 Försvarsmaktenscenirala ledning in. visar atl det ärstora problem alt införa en principiellt ny uppbyggnad av den centralaledningsorganisationen. I propositionen tas upp två huvudfrågor. Det gäller dels denplaneringsmetodik som vi skall tillämpa inom försvaret, dels utformningen avden centrala ledningsorganisationen. Dethar nu gått de första idéerna om ett nytt planeringssystembörjade utvecklas, och först nu börjar vi förstå hur det bör fungera och hurorganisationen skall se ut. Myckel har hänt under den tiden. Inte minst harsynen ändrats på behov av att decentralisera befogenheten att fatta beslut. Planeringssystemet,som kallas försvarets planerings- och ekonomisystem - FPE-systemet -, var istort klart då tog ställning till principerna. Gmndtankeni systemet var atl del skulle ge bättre effektivitet. Det skulle gestatsmakterna bättre underiag för alt bedöma försvarets behov av resurser ochställa dem i relation till de säkerhetspolitiska ambitionerna. Statsmakternaskulle utöva sin styrning främst genom att ange de långsikliga målen iförsvaret mot bakgrund av överväganden om säkerhetspolitiska risker kontra vaddet kostar samhället rent ekonomiskt. Jämfört med tidigare planeringsmelodikinnebar detta en centralisering av den inriktande verksamheten. I gengäldskulle det ske en långt gående decentralisering av beslutsbefogenheter till myndigheternanär det gäller atl genomföra själva produktionen. Målet för verksamheten -krigsförbanden - skulle ställas i centrum för all planering. Idéernabakom del här systemet är bra. Jag kan säga det eftersom jag inte bär ansvaretför den långa och arbetsamma utvecklingen. Men jag har granskat systemet ochfunnit att del i den praktiska verksamheten i slort svarar mot vad manföreställde sig . Sedanär det en annan sak all vi inte alllid träffar rätt i våra prognoserbeträffande t. ex. kostnadsutvecklingen. Men det väsentliga är atl när detinträffar något oförutsett har vi tillgång lill ett genomarbetat underiag somvisar konsekvenserna även på lång sikt av de lösningar som vi överväger. Del ärett sätt att planera som jag skulle vilja se genomfört inom fler sektorer avsamhällel. Dethär systemet har arbetats fram inom försvaret självt. Det har inte tvingats påutifrån. Eftersom försvaret - fulll riktigt - ständigt utsätts för en ingåendegranskning upplever vi kanske kravet på effektivitet mer påtagligt än andrasektorer. Det är också den viktigaste utgångspunkten för systemet. Menman måste ha klart för sig all systemet inte bara är till för statsmakternautan lika mycket förde lokala förbanden. Man började där med omfattande försöki mitten av 1960-lalet och byggde sålunda upp ett system som skulle passa föralla nivåer i organisationen. Det är etl internationellt sell unikt sätt attarbeta! Lokalt var utgångspunkten alt en medverkan borde ske av så många sommöjligt i verksamhetens planering. Del är inte okända Enannan utgångspunkt för försöken var att de lokala myndigheterna då styrdes avett flertal centrala instanser med allehanda anvisningar. Det hela varineffektivt, och dessutom skar sig det här fredstida sättet atl leda våraförbandschefer med vad som väntas av dem under krigsförhållanden - då måste defatta beslut självständigt. Dethar tagit att få tankegångarna bakom FPE-systemet atl slå igenom, ochtyvärr har del blivit för mycket av redovisning och för litet avverklig ledning lokalt. Jag menar inte atl vi skall ta bort redovisningen. Men intresset måste förskjutas mer mol målen och mol relationernamellan målen och kostnaderna. Det här är en sak som jag räknar med måste rättastill snabbt. Vigår nu in hårt på den centrala organisationen och minskar den drastiskt. är inte bara ekonomin som tvingar fram detta. Det är också nödvändigtmed en ordentlig decentralisering av beslutsbefogenheter för an vi skall kunnaslälla verkliga effektivitetskrav på de lokala myndigheterna och för attmyndigheterna och personalorganisationerna skall komma fram till bra lösningarlokalt. Jagär medveten om att det då ibland blir olika lösningar på likartade frågor påskilda platser. Men jag ser inte delta som någon nackdel. Decentraliseringenunderiättas om centrala myndigheter inte har för slora resurser som kan bevakalikformigheten. Anställda och värnpliktiga accepterar nog alt man löser problempå olika sätt. Med de ökade möjligheter som snart finns alt lokalt fatta beslutblirdet naturligt atl på varje plats särskilt koncentrera sig på de frågor somman där upplever som väsentliga. Då blir likformigheten mellan de olikaförbanden av mindre vikt. Planeringssystemetsprinciper måste nu slå igenom överallt i vår organisation. Men vi måsle ocksågöra förenklingar och ta bort allt som inte ger påtaglig effekt. Dessutom måsteledningssystemets principer och ledningsorganisationen anpassas till varandra.Det är vad vi föreslår i den här propositionen. Mendimensioneringen av den cenirala nivån blev mera begränsad än vad utredningenföreslagit. Vi måste helt enkelt spara mer pengar när vi gör om organisationenoch på en gång ta med alla centrala myndigheter, trots alt vi inte nu harorganisatoriskt underlag framme i alla avseenden. Anledningen till att vi måstespara mer än vad vi tänkt oss tidigare är att kostnadsberäkningarna i sambandmed försvarsbeslutet visat sig vara alltför optimistiska. Jag har beskrivit detutförligt i budgetpropositionen. Det beror främst på att utfallet avlönerörelserna 1974och 1975 underskattades. Vi måste nu med all kraft möta denutvecklingen, så att det inte drabbar krigsförbanden utan främstfredsorganisationen. Den del av fredsorganisationen som ytterst svarar förutbildningen av de värnpliktiga och har det direkta ansvaret förmobiliseringsförberedelserna för krigsförbanden är de lägre regionala ochlokala förbanden. De måsle prioriteras. har personalminskningarna inomförsvaret - ca 3 000 personer - emellertid främst skett på de lägreregionala och lokala nivåerna. De nödvändiga kostnadsminskningarna. Försvarsmaklenscenirala ledning m. m. Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. mest i form av fortsattapersonalbesparingar, bör därför i fortsättningen mer tas ul vid de cenirala ochhögre regionala myndigheterna. Somjag anfört tidigare medför del också all decentraliseringen avbeslutsbefogenheter underlättas, vilket jag bedömer kommer att leda tilleffektivitetsökningar. Det skapar också bättre förutsättningar för deanställdas medverkan. Tvåmotioner, en socialdemokratisk och en från vpk, har inlämnats med anledning avpropositionen om den cenirala ledningen. Socialdemokraterna anser att det ärnödvändigt att fortsätta rationaliseringsverksamheten inom försvaret. Vi äröverens om att de mål som satts för att minska antalet anställda bör uppnåsföre 1985. Socialdemokraterna framför i sin motion att målen lättast nås om ettenmyndighetsalternativ väljs. Låt mig granska detla påslående frånpersonalminskningssynpunkt. Detkan slås fast atl förslaget all samlokalisera staberna är en grundläggandeförutsättning för alt genomföra stora delar av den föreslagna personalminskningen.Oberoende av organisationsalternativ kan således dessa delar avpersonalminskningen tas till vara. Desocialdemokratiska reservanterna refererar till att ulredningen anser att eltenmyndighetsalternaliv något kan öka möjligheterna att åstadkommabesparingar. 1 utredningens sammanfallande bedömning sägs emel' lertid:"Vid detaljstudier av de båda alternativen är skillnaden i besparingsmöjligheterinte särskilt stor. Vad som huvudsakligen skiljer alternativen från varandra ärden ökade möjligheten att ha gemensamma beredningsenheter i allernaliv C 1. Dennaskillnad är emellertid enligt ulredningen så liten atl den inte påverkat valetav alternativ." Skillnadenär i verkligheten inte så stor. Även om man väljer enmyndighetsalternalivetblir de nuvarande försvarsgrensstaberna sektioner inom den gemensammamyndigheten. Effekten blir därför mera av optisk natur. Jagbedömer att den föreslagna samlokaliseringen möjligl atl uppnå önskadepersonalminskningar. Den skapar också förutsättningar för atl upprättagemensamma beredningsorgan i alla de fall där delta är rationellt. Organisationsaliernaiivenskiljer sig beträffande den formella beslutsprocessen. Jag anser dennaskillnad betydelsefull, och den har slarkt bidragit lill mittställningstagande. Jag har föreslagit alt den centrala stabsorganisationendelas i fyra myndigheter, då jag inte kan acceptera en enväldig överbefälhavare.Riksdagens och regeringens möjligheter lill insyn i försvaret ökar också om vihar fyra myndigheter i stället för en. Då har både regeringen ochriksdagsmännen möjlighet alt direkt få del av de olika myndigheternas syn påspeciella frågor. 1den socialdemokratiska utskottsreservationen förordas bl. a. att personalvårdsbyrånskall ha en fristående ställning i organisationen. Ledningsutredningenföreslår atl personalvårdsbyrån skall ingå i personalenheten i den nyaförsvarsstaben. Min uppfattning är att ansvaret för personalen och de frågorsom rör personalen är en viktig uppgift för varje myndighet och varje chef förhållandena i krig kräver att ansvaret för omvårdnaden av personalen redan i fredläggs på den militäre chefen. Ansvaret för personalvården och personalljänstenbör därför decentraliseras så långt som möjligt. Ansvaret för och omvårdnadenav personalen bör därför ingå som en del i den ordinarie verksamheten.Personalljänsten skall inte betraktas som fack, letl av en central myndighet.Överbefälhavaren måste emellertid ha ansvaret för den övergripande personalplaneringenoch för försvarsmaktens personalpolitik. Det är därför följdriktigt alt denenhet som har hand om dessa frågor ingår i överbefälhavarens stab. Lekmannainfiylandelöver den cenirala ledningsorganisationen är en viktig fråga. Den socialdemokratiskamotionen utgår till viss del från den reservation som ledamöterna lämnade till försvarsmaklens ledningsutredning.Både reservanter och motionärer förordaren lekmannastyrelse, som skall ha rättatl besluta i alla frågor som ligger inom den högsta centrala ledningensverksamhetsområden. Oberoende av om en eller fyra myndigheter skall ledaförsvarsmaklens verksamhet föreslås alt en lekmannastyrelse med dessabefogenheter inrättas. Viär alla överens om behovet av lekmannainflytande över försvarsmaktens centralaledning. Dåjag har föreslagit att denna ledning skall delas upp på fyramyndigheter, finner jag del dock mesl lämpligt att inrätta en militäriedningensrådgivande nämnd, som knyts lill överbefälhavaren men som också skall kunnabehandla frågor som ligger inom försvarsgrenschefernas ansvarsområden. Propositionens förslag, som utskottet här harställl sig bakom,innebären utomordentligt stark reducering av organisalionen på central nivå.Jag är medveten om atl detla kommer att vålla övergångsproblem och även problemnär organisationen skall fastställas. Jag inser klart svårigheterna, men jaganser atl dessa svårigheter måsle accepteras. Vi skall försöka klara av dem. Vihar tvingats och kommer att tvingas atl ställa myckel starka krav pårationalitet på lokal och regional nivå. Skall vi vinna förståelse hos alladessa människor som verkar ute pä fältet, måsle vi se till att man även på dencentrala nivån ålägger sig exakt samma begränsningar som man gör i landet iövrigt. Detlainnebär, det villjag klart säga ul, alt vi måste sänka ambitionskraven. Inte såall vi över hela linjen kan sänka ambitionsnivåerna, men vi måste göra myckethårda prioriteringar mellan olika uppgifter på den centrala nivån och delegerauppgifter enligt FPE-systemels tankar längre ner. Det är möjligt att vissauppgifter helt enkelt får utgå. Departement och riksdag och myndigheter överhuvud laget får ställa lägre krav på studie- och utredningsarbetet i stabernaoch inte begära sådant annat än när vi är fullt medvetna om att det är befogat. Denbedömning som jag och mina medarbetare har gjort innebär att detla är ennödvändig väg att gå. Jag är tillfredsställd med att även den politiskaoppositionen i princip har ställt sig bakom dessa drastiska förslag. Jagförmodar att man även från oppositionen har accepterat denna linje väl medvetenom att det reella alternativet är att tillföra försvarsmakten betydligt ökadeekonomiska resurser. Försvarsmaklenscentrala ledning m. m. Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. () kortgenmäle: Det vore väldigt intressant alt förlänga den här debatten en hel delgenom alt diskutera de saker som har tagit upp, men jag skallinskränka mig lill alt beröra en av dem. Viär tydligen fullständigt överens om att det nya planeringssystemet,FPE-systemet, har varit positivt. Det har ökat demokratiseringen inomförsvaret. Del har givit fiera människor möjlighet atl påverka det hela. Menjag tycker nog att är lilet grand lättsinnig, när han säger attdetla också har letl till minskad arbetsbörda. Jag hittar ingenting i propositionenoch ingenting i det säger som tyder på alt det skulle vara på detsättet. Här bibehålls samma höga krav som förut. Försvarsministern anvisaringa vägar för hur man skall minska dem. Emellertidtycks vi vara överens om alt det behövs en sänkning av ambitionskraven, och minfråga till försvarsministern är: Varför redovisar inte försvarsministern dessasänkta ambilionskrav i propositionen? ÅKEGUSTAVSSON (s) kort genmäle: Beiräffande ansvaret förpersonalvården konstaterar jag -jag sade också i mill inledningsanförande attdel borde kanske försvarsministern lyssna på - att t. o. m. överbefälhavaren isitt remissyttrande har sagt att han accepterar att försvarsstabenspersonalvårdsbyrå t. v. bibehåller i princip sin nuvarande organisation. Det ärstörre våld än nöden kräver att göra en förändring här, speciellt sompersonalvården är till för personalen. Personalen representeras genom sinafackliga organisationer, och de har liksom de värnpliktiga uttalat sig tillförmån för elt bibehållande av den nuvarande organisalionen på den punklen.Också den synpunkten lycker jag att försvarsministern borde lyssna litet grandpå. Beträffande beskyllning mol mig atl jag skulle varalättsinnig när jag hävdar att FPE-systemet har inneburit en lättnad iarbetsbördan för stabspersonalen villjag framhålla attjag faktiskt aldrig harsagt någonling sådant. Däremot trorjag atl man kan få en verklig lättnad iarbetsbördan, om man renodlar verksamheten till FPE-systemet. Hittillshar det faktiskt varit så att vi introducerat och tillämpat FPE-systemet, menvid sidan av detta nya syslem har del gamla anvisnings- och kontrollsystemetlevat kvar i nära nog oförändrad omfattning. Genom det beslut som riksdagenkommer att ta om elimineras helt enkelt möjligheterna för storadelar av det gamla systemet att leva kvar, ett system som vi inte behöver. Ioch med det minskas arbetsuppgifterna på central nivå. frågade efter anvisningar i detalj för hur man skall åstadkommaambitionssänkningarna. Jag vill bara påpeka vad jag skrivit i propositionen pås. 84, längst ned: "Delta innebär atl statsmakternas främsta metod för attbestämma kvaliteten i den administrativa ledningsverksamheten och graden avdecentralisering i allt väsentligt är att ange hur stora de samlade personalresursernafår vara. Omvänt tar statsmakterna genom att beslämma resursernas omfattningockså ansvar för verksamhetens kvalitet." Vianger ramarna här, och sedan får överbefälhavaren ett uppdrag att komma medförslag lill hur han inom de här ramarna avser atl prioritera de olikauppgifterna. TillÅke villjag bara upprepa vad jag sagl tidigare, nämligen attpersonalsidan - både när det gäller personaltjänsl och personalvård - i förstahand är en chefsangelägenhet inom försvaret. Jag tror att med propositionensmodell har vi en möjlighet atl få slörsla möjliga effektivitet när del gällerpersonalvård. Del är min bestämda uppfattning, och i det fallet, närdet gällerambitionen, tar jag för givet att och jag har precis sammamening. Försvarsmaktenscentrala ledning m. m. (vpk): Jag har begärt ordet för alt få tillfölle alt ge replik åt ÅkeGustavsson som jag inte kunde göra lidigare eftersom vi fick trassel meddebattordningen. gillade inte att jag sade att det var ettganska nymornat intresse hos socialdemokratin för demokratifrågor inomförsvaret. Han hänvisade till SSU-initialiv för värnpliktsriksdagar och andrareformer under 1970-talel. Minerfarenhet från försvaret sträcker sig längre tillbaka än lillvärnplikts-riksdagarnas tid. Jag har tjänstgjort inom det svenska försvaretunder fyra socialdemokratiska försvarsministrar och har aldrig från märktatl intresset för den inre demokratin i försvaret var särskilt stort vare sigfrån de ministrarnas sida eller från socialdemokratin i övrigt. Deltaintresse kom fram eftersom det trycktes på underifrån. Det blev missnöje påförbanden. Ungdomen begärde större frihet och tålde inte den auktoritära ochrepressiva attityd som fanns inom försvaret. Intresset växte alltså framunderifrån, och sedan har alla bekant sig till detta, men del är alltså intedirekt socialdemokratins förtjänst. Jagvidhåller alltså mitt påstående att den struktur vi har i försvaret , denapparat som byggts upp och som vi nu har alt dras med och som kostar alltmerpengar, den får också socialdemokratin ta sitt ansvar för. Den är ingenting somman kan skylla på en borgeriig regering. Den har funnits hela tiden.Socialdemokratin har varit med och fattat besluten. Man har talat vitt ochbrett om alt generalerna skall hållas efter, men närdet kommit till kritan harman inte ställt upp på de förslagen utan beviljat pengar till del försvar vihar i god sämja med de borgerliga. Detta har skett under hela 1950-taleioch . Deenda som opponerat sig emot den karusellen är kommunisterna. Det borde ÅkeGustavsson länka på innan han stiger upp och angriper oss. ÅKEGUSTAVSSON (s): Tydligen är inte den socialdemokratiska ståndpunkten i den här frågansom vi nu diskuterar sämre än atl kommunisterna yrkar bifall till Försvarsmaktenscenirala ledning m. m.