prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Nuregerar andra politiska krafter i vårt land. Pamparna skulle bort, sade man.Del var, som jag påmint om förut, del stora slagordet. Och detlyckades man med:-in lågade småfolket från ,, och ävenSlakteriför-bundel. Men , herr lalman, skärper de verkliga pamparna tonen ochbereder sig all kapa hem vinsterna från sin långvariga och långsiktigapolitiska satsning på högerkrafterna i vårt land. Det förment folkligacenterpartiet sviker sina löften. Deras löftespolitik, fjärran från verklighetoch saklighet, får vika för ell målmedvetet och enligt min mening aggressivthögerparti. Vihar fått rätt många besked om färdriktningen, den borgerliga färdriktningen. Denekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. De sociala och ekonomiska klyftorna ökar.Statsfinanserna urholkas och flr motivera reformstopp. Reformeringen inomarbetslivet stannar upp. Inom skolan och socialpolliken dyker det uppkonservativa tongångar. Alltdelta är ett hot mot de sämre ställda grupperna. Del är för dem de ekonomiskaförutsättningarna försämras. Det är deras arbetsmiljö som inle fär förbättras,deras inflytande som inte fär öka. Det är deras barn som kan drabbas av högernssyn på social- och skolpolitik. Påmindre än har resultatet av en sådan politisk inriktning blivit kännbartpå ett hårdhänt sätt för de stora folkgrupperna. Det har svidit i skinnet,somThorbjörn sade en gång. Svångremmen har dragits ål för delågavlönade och barnfamiljerna framför allt, men betydligt mindre för deprivilegierade. Det blev inieslutei på någon ny otrygghet, som om. Det blev inte så att metallarbetaren sov bättre om natten, del bleven borgerlig otrygghet av ett slag som vi inte upplevt . Och föratl fullkomna del här talet om metallarbetaren vid Metalls jubileum: Det varförst sedan blev ekonomiminister som metallarbetare ficksänkt reallön. Följden färdriktningen mot framtiden och tänk efter var vi hamnar. Det är aldrig såatt ett samhälle står stilla. Det förändras alltid. Och den borgerligafärdriktningen ter sig för stora folkgrupper som en fara. Derasandel av våra gemensamma resurser riskerar atl minska, som denprivata maktkoncentrationen ökar. Segregationen i bostadsområdena och iskolorna hotar att bli större. Det är risk att privatiseringen ökar ochdärigenom kan stora resurser dras undan från köpsvaga grupper. 1 takt med dennautveckling ökar riskerna för utslagning och för vissa människor en socialmisär. Och del hotaratt bli så alt människorna kommeratt finna en allt hårdareoch omänskligare attityd från samhället när de inte orkar med, när kraven blirför stora, när de slås ner av konkurrensen och tvingas böja sig inför de starkaoch de privilegierade. I ett sådant samhälle kommer många aldrig all fa enchans all "följa sina bästa stämningars längtan"; som engång uttryckte socialismens vilja alt kapa de kapitalismens bojor som Ijäitrarmänniskornas strävan till personlig ulveckling. Därförär det enligt vår mening så oerhört viktigt att socialdemokratins färdriktningåter kan prägla den svenska samhällsutvecklingen. Därför är del så oerhörtviktigt atl socialdemokratin förmår återvinna tryggheten och återskapaframtidstron i det svenska samhället. Ett vet vi säkert: , under denborgerliga regeringens andra år, är det merän någonsin socialdemokratin sombland de politiska partierna är bärare av tanken på social rättfärdighet ochtrygghet i det svenska samhället. Andrevice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättandekl. säger alt jag redovisade en skrämmande budgelbild och ellskrämmande budgetsaldo. Men socialdemokraterna har för kommande budgetårredovisat ell budgetalternativ med elt saido som skiljer på kanske I miljard ien budget med 156 miljarder i utgifter, och de har inie något alternativ förlångtidsbudgeten. Jagmåste ställa en fråga lill . Svarei är av betydelse i en fortsattpolitisk debatt för all människor skall kunna bedöma skiljelinjerna depoliiiska partierna emellan, och del kanske också är av beiydelse fördem som äriniresserade av språkels nyanser: Vad är och socialdemokra-linsallernativ? Är del också skrämmande? Eller är det ansvarsfullt? Vad är del? Denekonomiska politiken, m. m. OLOFPALME (s) kort genmäle: Min svar är enkeli: Vårt budgelallernaliv är omkring 5 miljarder bättreän regeringens. Det håller ni på atl knåpa med för all försöka få ner del, menni kan aldrig komma ifrån alt det är bättre-5 miljarder bättre, lål oss sägadel - än ert förslag. Delär vi inte nöjda med. Egentligen skulle vi behöva uppnå en avsevärd störretorbättring av budgetsaidol, men det ärju ni som sitter med makten ochresurserna. Del är i och för sig en utomordentlig prestation av ett oppositionspartiall orka arbeta fram en aliernali vbudgel som i så hög grad präglas av störreansvarskänsla och återhållsamhet än regeringens-det gjorde aldrig niundereropposiiionslid. 1 40år körde ni bara med överbud på 10 miljarder ochmer, år ut och år in. 5miljarders förbättring - und lacht dazu, SKulle man kunna säga. Jagminns vad skrev om leende, när jag ser det. Viskulle ha velat göra alternativet ännu myckel bättre, men vi har med del i allafall angelt en annan färdriktning än regeringens. Så är milt svar: Vi gör delbällre än ni, men vi är inie nöjda. Vi hardock icke maklen och resurserna, ulandel har ni. Menjag skall siälla en moifråga: Om nu är så oroad över della budgeisaido- som är av BNP, vilkei innebär an var tredje krona som betalas ul är enlånad krona - kan då lova all del är hans klara ambiiion annedbringa budgetsaldot i nästa års budget? Så myckelvetjagatt ni för er del vet vidden här tiden . Är del ert mål? Ge migsvar på den frågan! Det är en väsentlig del av den politiska upplysningen. Jag fick dess värre ändå ringa vägledning när del gällde atl klargöravad som är skrämmande eller eventuellt inle skrämmande i en budgetsaldo. Viär inle heller nöjda. Vi skulle vilja redovisa elt budgetsaldo som ärannorlunda än del som vi har måst redovisa i den ekonomiska situation som Denekonomiska politiken, m. m. vinu arbetar i och med de kraftiga satsningar som vi måste göra för all tryggasy.sselsäliningen för människorna. Men vi har vall della budgetsaldo. Vi tyckerockså det är oroande, men vi tycker inle atl del är skrämmande. Omett budgetsaldo är I miljard annoriunda eller t. o. m. 5 miljarder-jag ärvisserligen inle med på den beräkningen, eftersom den inie är korrekt, men vikan ju i debatten anta det beloppet - skulle i ett sådant fall i en budget på156 miljarder gränsen mellan vad som är skrämmande och vad som inte ärskrämmande eller mellan vad som är ansvarsfullt och vad som inte äransvarsfullt gå någonslans mellan 38 och 42 miljarder. Del är i och för sig eninlressani information för människorna i allmänhet men särskilt fördem som ärintresserade av hur den politiska debaiten förs. Beträffandebudgetarbetet villjag säga all min ambition äran få ett så lågtbudgetsaldo som möjligt. Men jag har också en ambiiion som är viktigare, ochdet är atl redovisa en budget med en stark satsning på trygghet och fullsysselsättning åt människorna. Skulle del kräva ett någol högre budgetsaldo änen lägre ambition gör när del gäller tryggheten, då är jag beredd an pröva denväg som del något högre budgetsaldot innebär. Men budgetsaldot får inte uppgåtill en krona mer än som är nödvändigt för alt klara de ambitionerna. () kortgenmäle: Vi harju alla blivit litet farlblinda när del gäller statsfinansiellakriser sedan vi fick en borgerlig regering. 5 miljarders förbättring,förefaller budgetminisler Mundebo vilja säga. Det är ändå småpotatis. Men komihåg alt 5 miljarder är betydligt mer än vad hela det samlade underskottetuppgår lill i den senaste socialdemokraliska budgeten. var 5miljarder en jiittestor summa. Sedan ni kommit i gäng och satt sprätt påmiljarderna ler det sig som småpotatis. Delär inle heller dålig information om förändringen i del politiska klimatet ilandet. Jag säger, som jag lidigare sagt, all en förbättring på 5 miljarder ärett förhållandevis reellt tal. Vihararbeiat hårt med den frågan underden lid vi haft till vårt förfogande isamband med motionsbehandlingen. Men vi anser atl budgetsaldot borde ha varitännu mycket bättre. Vi har gjort vad man kan begära av ell oppositionsparti: vihar orkat, haft kraften alt ange en annan - klart annan -färdrikining när detgäller ansvaret för statsfinanserna. Mer kan man inte begära. Sedanlill den andra frågan. vet alt jagar myckel angeliigen om atlvärna sysselsättningen. Han säger alt han har stora ambitioner och atlbudgetsaldot inle skall uppgå till en krona mer än som behövs för allupprätthålla sysselsättningen. Det kan jag intesäga mycket om. Han sade atticke behövs de här4 miljarderna, som sprättas i väg för sysselsättningen-de skulle få betydligt större effekt om de sattes in på de köpsvaga gruppernaoch om de saltes in i form av långsiktiga invesleringssalsningar. Ni följericke er moral i dagens deball! står här ochlovar ut skatlesänkningar. Del är väl i och för sigirevligi med sådana, och det är väldigt roligt alt kunna höja grundavdragen,sänka marginalskatterna och höja kommunalskatten. Allt detta lovade herrMundebo godmodigt ut. Man såg hur kulorna trillade. Men det var inte lat omsysselsättning då. Del var tal om atl förmedla förmåner lill medborgarna.Trängd kommer han med en helt annan motivering. Frågankvarstår: När vi säger all vi alla med full kraft skall kämpa för attupprätthålla sysselsättningen, ärdet då ambition eller inte atlminska budgetunderskottet till ? Denekonomiska politiken, m. m. Förandet inle skall råda någol tvivel om potatispriset villjag säga alljag tycker all 5 miljarder är en myckel betydelsefull summa. Kan man uppnå ellbudgetsaldo som visar en förbättring av den nivån är det verkligen bra.Oppositionen har inle uppnått del. Om jag räknar från en positiv ulgångspunktkan del kanske handla om en dryg miljard enligt ert förslag. Jag lycker atl delockså är en myckel betydelsefull sunmia. Man kan uppnå väsentliga ting med denmiljarden. Men vad jag ville veta, herr talman, var baravargränsen mellan ansvarsfull politik och skrämmande politik ligger. Jagförslår nu alt den ligger någonstans mellan 38 och 42 mijarder i budgetsaldo.Del är alltså där som gränsen uppenbariigen ligger-del kan vara intressant allvela för framtiden. Somjag sagt lidigare lyssnar jag på alla synpunkter,också från . Jag tror all det är nödvändigt för den politiskadebaiten alt människorna får en så klar bild som möjligt av vad man menar meddet som man säger. (vpk): Utvecklingen har inle haft mycken tröst allerbjuda anhängarna av del kapitalistiska systemet. Minskad takt iproduktionsutvecklingen, ekonomisk kris, massarbetslöshet medinflation har varit de förhärskande dragen. Perspektivet för den närmaste lidenär inte på något sätt ljusare. Arbetslösheten väntas öka ytterligare. Delekonomiska uppsving man talat om harhittills hårdnackat vägrat att infinna sig. Nuär del tyvärr inle så, alt det är den samhällsklass som ivrigast slår vakt omkapitalismens ekonomiska system som drabbas hårdast av dess kriser. 1 så fallkunde det ju lyckas vara en viss logik i utvecklingen, som skulle låtaanhängarna av ett ekonomiski system betala priset för dess brister. Nej, istället är det lönarbetarklassen som får bära de lunga bördorna av krisen,alltså den klass vars majoritet är medveien motståndare till kapitalismen. Mångakapitaliigare lider inie alls av kris och inflation, ulan berikar sig tvärtompå vad som ur samhällssynpunkt är en olycka. Kombinationen av massarbetslöshetoch inflation, som är betecknande för våra dagars kapitalism, har skapai nyamöjligheter för profitörerna. Detär framförallt ägarna av fasl egendom som görstora vinster på inflaiionen. Men de stora förmögenhelsägarna över huvud tagethar rika möjligheter an öka sina förmögenheiersnabbare än försämringen avpenningvärdet sker. Denekonomiska politiken, m. m. sig stora skulder sombetalas igen i sämre mynt, de kan använda sig av avdragssysiemel för attkraftigt minska sina skaller, de kan säkra sill kapilal genom placering i olikatyper av realvärden, de kan i stor skala della i spekulativ verksamhel osv.Under kris- och inflalionsåren har vi därför också beviiinai ett växande inslagav skojeri i det kapitalistiska systemet. Del sker en våldsam ansvällning avden organiserade och ekonomiska brottsligheten i den meni reguljärakapitalismens gränsmarker. Övergången från svarta till vila pengar markeras av enalll bredare grå zon, där inte bara alla kaller har samma firg. Kapitalismenär i sig profitmakeri. Den producerar endasi vad som av kapitalisten anses gelillräckligt högprofil. Alt del förhåller sig så harju under krisåren bestyrktsav bl. a. talesmän för och . Deförtrollas aldrig i all framhålla all problemet i den svenska ekonomin inle ärbrist på kapital, utan brist på lillräckligl höga profiler. 1della sitt påstående har de både fel och rätt. För kapitalisten gör sig denekonomiska krisen märkbar i ell fall i profilkvoten. Men delta slår i hög gradi samband med ell överflöd på kapital, med en överproduktion av kapital. Det ärju den kapitalistiska krisens stora paradox all man har en överproduktionav arbetskraft, dvs. massarbetslöshet, och en överproduktion av kapilal, dvs.kapilal som icke kommer till användning i produktionsprocessen. För del sundaförnuftet syns del naturligt och självklart atl man då borde använda del ledigakapitalet föratt sysselsätta den lediga arbetskraften. Så icke förkapitalisten, så länge denna kombination icke ger lillräckligl hög profitkvotpå kapitalet. Överproduktionen av kapital är alllid överproduktion iförhållande lill en viss profitkvot. Enklassisk metod för all komma lillbaka lill en ur kapitalisternas synpunktlillriickligi hög profitkvot äran förstöra en del av del överskott av kapitalsom uppstått. Denna förstörelse kan vara av rent fysisk art, den kan också varaenbart värdemässig. Den senare metoden kom mera lill användning under tidigareekonomiska kriser. Del hette alt förelag gick i konkurs. Detta är, i varje falli vad gäller storföretag, inte så vanligt numera. brukar denkapitalistiska staten ingripa. rycker ut och beviljar subventioner.Han beviljar också lån och kreditgarantier eller ordnar en köpare med löften omstatliga insatser. Många exempel härpå kan som bekant anföras från de senasteåren. Statsmakterna fruktar för de sociala och politiska konsekvenserna av alllåta storföretag gå hell bankruii. Hurlänge en kapitalinvestering, i maskiner, byggnader m. m., beslår varierar inomolika branscher. Men vad som händer under ekonomiska kriser är i en del fall anprodukiionsuirusining ersäits i förlid. Del är lill en sådan processfinansutskottets borgerliga majoritet nu sätter sina förhoppningar. "Påsamma sätt som man i vårt land måste räkna med all del, särskilt inom vissabranscher, finns en produktionsutrustning som aldrig kommer an kunna las ianspråk så skulle i industriländerna i föreligga delvis sammasituation", skriver man. Maskiner och annan utrustning skulle allisåskrolas. och på del visel skulle del bli plais för nya investeringar och därmedny produklion. särskili inom verksiadsindustrin. Vad de borgeriiga partierna alltså vill satsa på är delklassiska kapitalistiska Nr 161 sättet, analyserat redan av iKapitalel, alt söka komma ur den den ekonomiska krisen lill ettuppsving. Men del var frikonkurrenskapiialismen j Marxbeskrev, inte den moderna monopolkapitalismen där statsapparaten användsför långtgående ingripanden i näringslivet. Det är inte alls säkert all q ekonomiska samma mekanismer fungerari dag, all en uppsving kan åstadkommas på nolliiken m m denna väg. Men en sak är säker: eventuellt uppsving åstadkommetmed den ena eller andra metoden kommer obönhörligen alt avlösas av en nynedgång och ekonomisk kris, så länge kapitalismen består i sina huvuddrag. Detverkar dessutom vara en bestämd slutsats man kan dra av den senaste tidensekonomiska ulveckling, nämligen all de mediciner som kommer till användning ide kapitalistiska staterna, även i , påminnerom den som Runebergbeskriver i dikten om . Den "gör mig för sjufallvärre". Skillnaden är all de inle gör patienten frisk ens . De som minns den stora ekonomiska krisen på 1930-talelkommer också ihåg hur starkt allmänheten i olika länder reagerade mot dendirekta förstörelse av varor-brödsäd, kaffe osv.-som då förekom. Vad deborgerliga partierna nu hoppas på är i sak delsamma -en förstörelse av varor,närmare bestämt av produktionsutrustning i förlid. Kan kapitalismens vanvettställas i grällare belysning? Inle nog med massarbetslöshet som delfinns så många eftersatta behov på olika områden. skall också maskiner ochannan produktionsutrustning förstöras ,därlÖr att kapitalisterna inteanser att de får tillräckligt höga vinster genom all låta lönarbetare användadem i produktionsprocessen. Och de borgeriiga partier som ulan elt ord avkrilik av kapitalismen accepterar della och t. o. m. framställer det som sinstora förhoppning - de har mage atl i samma belänkande kritisera vänsterpartietkommunisterna för våra förslag om all höja barnbidragen och slopa momsen påbaslivsmedel. De skulle, påslås det, "medföra förödande ekonomiskakonsekvenser såväl för kommuner och landsting som för staten". Ja, dessa förslaggynnar inte kapitalismen - del medger vi. Men det finns i historien ingetekonomiski system som, särskilt i kriserna, medfört mera förödande ekonomiskakonsekvenser för de arbetande, för samhällets majoritet, än del kapitalistiskasystemet. Del är della system som de borgerliga partierna sätter hela sintillit lill och försvarar med näbbar och klor. Därför försvarar de ocksåförstörelse i förlid av produktiv utrustning. Men då skall de inte anklagaandra for alt vilja ha en politik som medför "förödande ekonomiskakonsekvenser". Den kapitalistiska krisens slöseri och förödelse går inteatt överträffa. Under har haft en borgeriig regering.Vad som hänt med samhällsekonomin sedan den tillträdde förskräcker. Bruttonationalpro dukten minskar - utlandsskulderna har ökat. Industriproduktionen har minskat - antalet förelagsnedläggningar har ökat. Industriinvesteringarna har minskal - kapiialexporien har ökai. Arbelsgivaravgifterna har minskal och skall nu bort-momsen harökai. Dearbeiandes konsumlion har minskal - gåvorna lill förelagen har ökai. Bosiadsbyggandei har hållils nere - 75 Denekonomiska politiken, m. m. Antalet sysselsatta har minskat - arbetslösheten har ökat. Ingasociala reformer, men väl hot mot de sociala rättigheter som erövrats, såsom nuannonserats beträffande sjukförsäkringen - och en ökning avstatsskulden. Klyftornai fördelningen av inkomst och formögenheler har ytterligare ökat. Utslagningenur produktionslivet och ur del sociala livet antar alltmera skrämmandeproportioner. Regeringen har fört en medveten politik på skatteområdet för altgynna de grupper som fört den till maklen. Summan av bidrag, subventioner,statliga ägartillskott, subventionerad långivning och kreditgarantier till deprivata förelagen uppgick till . Del är likamyckel som hela det aktuella börsvärdet av samtliga aktier i samtliga börsnoteradeaktiebolag. Spekulationenhar kommil alt florera alltmera på grundval av inflation ochsubventionsekonomi. Fantastiska vinster görs, som lönarbetarna ochsärskilt barnfamiljerna ivingas skära ned sin standard. Skattesystemet gynnarflykten lill inflationspengar. Ränteavdragen och det övriga avdrags-systemetbidrar till osunda förhållanden. Del är inget hälsotecken alt t. ex.kapitalvinsterna på småhus, som och Bo Söderslen påvisat i sin ny tutkomna bok, uppgått lill omåret. Det är heller inget uttryck för sunda förhållanden inom det ekonomiskalivet, när valulaspekulanter i samband med devalveringen , somThomas och kunnat påvisa i sin utredning, tjänat inemot 1miljard kronor på skattebetalarnas bekostnad. Alladesafenomen -och uppräkningen kunde mångdubblas-visar all det är någoniing ruttet istaten . Del är en ny mentalitet som börjat komma in i det offentligalivet med den borgerliga regeringen. När dess talesmän framträder i massmediaföratt moiivera de senaste statliga bidragen lill det privaia näringslivet,lalar de alltid om "affärer". Det är vinsten, profilen som sitter ihögsätet. Det är kapitalismens värderingar som offentligt upphöjs tillstatens. Inomai-betarrörelsen har vi andra värderingar och en annan tradition. Vårledstjärna är solidariteten. Vi vill inte ha ett samhälle där lyckan nås genomatl man klättrar på andra människors ryggar. Vi tror all bällre förhållandenoch ett bättre liv kan skapas endast genom samverkan och gemensam kamp. Densvenska arbetarrörelsen fyller snart . Nästa maj har del gått ell sekelsedan , som brukar räknas som den första siora industriellaarbetskonflikten. är i antågande. landstiger han i Malmöefter gesällåren i och och börjar sin energiska agitationforell svenskt arbetarparti och socialistiskt , harfåil många efterföljare i den svenska arbetarrörelsen, agitatorer ochslitvargar som iignat hela sitt liv åt atl bygga upp rörelsen och fiytta framdess positioner. Enav dessa pionjärer, medlem av ungdomsrörelsen och av bildande , jordfästs . Det äranledningen lill atl jag och inte håller del här talet. Gustavssonvar en av de många som byggt del här landet och vars minne vi bör dröja vid. Menpionjärerna förde inle sin kamp för all en borgerlig regering tillsammans medstorfinansen skulle sälja ut våra industrier, inte ens för oljepengar. Degjorde sin insats i den fasta övertygelsen alt endasi en socialislisk politikskulle kunna lösa samhällets problem. Den övertygelsen har en starkareaktualitet . Hur ser samhället ul? Vilka ärdet som bestämmer? EnIbrisali koncenlralion har sken av den ekonomiska makten, och den processen gåralll fortare . De 200 största företagen hade en omsättningpå tillsammans , medan bruttonationalprodukten var 162miljarder. var omsättningen hos de 200 största företagen 383 miljarder.Den var större än bruttonationalprodukten, som detla år var 352 miljarder.Även om dessa siffror mäter olika saker, ger jämförelsen en bild avslorförelagens växande dominans i delta land. Dessastorföretag behärskas lill övervägande del av en liten gruppfinanskapilalisler, som sitter med nyckelposler av aktier, antingen personligeneller genom stiftelser och invesimenlbolag. Fålalsväldel inom del ekonomiskalivel är en realitet, som icke rubbades under de många åren avsocialdemokratisk regering. Tvärtom fortsatte koncentrationen av kapilal ochmakt hos ell fåtal. Detlafälalsvälde måsle brytas, annars får vi aldrig ordning på den svenska ekonomin.Det är helt orimligt i elt samhälle som vill kalla sig demokratisk, atl maklenöver produktion och sysselsättning skall ligga hos en grupp finansherrar. Vårtmål är att de stora förelagen skall bli hela folkels egendom och altbestämmanderätten över deras dagliga verksamhet skall ligga hos dem som arbeiardär. Då kan den ekonomiska utvecklingen ske planmässigt och bestämmas avfolkets iniressen och behov. Förall komma dithän bör man i första hand angripa de allra mest odemokratiskaägandeformerna - privaia akliesiiftelser och investmentbolag. Deras storaaktieinnehav bör överföras i samhällsägo under lönarbetar-kopiroll.Affärsbankerna och de stora försäkringsbolagen bör också bli Iblkegendom. Vpkär motståndare till både privatkapiialism och statskapitalism. När vi ställerkrav på förstatligande för vi samtidigi alllid fram kravet på ell avgörandeinflytande för de anställda i föreiagel eller industrigrenen. Vi vill inle hafler "SJ" eller "LIvAB" med en byråkratisk ledning. Vårtlångsikliga perspektiv är alt företagen skall göras lill Iblkegendom, förvaltadoch styrd av de arbetande. Den linjen måsle hållas levande också i dagensstrider. Storfinansens ägande och makt angrips friimst genom en självständig fackligoch politisk kamp på basplanet. Facket får inte knytas upp i samråd ochmedbestämmande, utan måste genom sin styrka tränga storfinansen tillbaka ochöka sin självständighet. Målet måsle vara självbestämmande för de arbelande.