prot · G109113 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag konstaterar med tillfredsställelse att den borgerligaregeringen inte har följt den folkpartistiske representantens förslag om altavskaffa besvärsrälten hos regeringen, utan har ställt sig positiv tillmajoritetens förslag, vilken bestått av löntagarrepresentanter,invandrarverksrepresentanter samt undertecknad, om att överklagande även iframliden skall handläggas i regeringen. Våra motiv \'ör delta ärföljande. Mångainvandrare har, speciellt genom sina organisationer, ofta och i olikasammanhang vittnat om den ängslan och den otrygghet som präglar deras liv. Omvi skulle avskaffa rätten att besvära sig hos regeringen ärjag övertygad om attdet skulle tolkas som ett ingrepp i tryggheten för den enskilde invandraren. Ettandra motiv är att det för invandrar- och minoritetspolitiken ansvariga statsrådethärigenom erhåller en inblick i konsekvenserna av den invandringspolitik somstatsmakterna fastställer. Etttredje motiv är att ett beslut ofta kan ha en livsavgörande betydelse för denenskilde. Beslut i avlägsnandeärenden har så stor betydelse både för denenskilde och försimihället all det slutgiltigt måste avgöras även i framtidenav en instans med politiskt ansvar för besluten. Påen punkt ärjag överraskad överalt regeringen inte har följt kommitténs förslag.Det gäller medborgarvittnenas betydelse vid förhör och utredning. För oss ikommittén var delta en viktig förutsättning för att vi skulle kunna säga att viförbättrar rättssäkerheten för invandrarna. Man skall inte glömma att mångamänniskor .som kommer till vårt land flyr från länder där polis och militärutövar maklen och kontrollen över medborgarna och där rädslan för polis ochmilitär är enorm. Antalet länder i vår värld där polismakten är en realitetökar tyvärr i stället för att minska. Därförmåste vi i vårt land förstå att många invandrare har denna rädsla med sig tillSverige, när de ställs inför den svenska passpolisen. Att det vid sådanatillfällen händer au flyklingar inie vågar tala sanning står utomallt tvivel. Del finns många exempel på delta. Kommittén anser att del vore avstort rättsligt värde såväl för den enskilde som för polismyndigheten ommedborgarvittnen kunde inkallas i de fall då invandrarna begär det. Imotionen 1754 har påtalat denna brist i regeringens förståelseför medborgarvilinenas betydelse. Jag skulle ha god lust att yrka bifiill tillMats motion, men jag upplever och tolkar in i ulskoitsbeiänkandetatt utskottet har en positiv inställning till medborgarvittnen i motsats lillregeringen, som är skeptisk. Om utskottets talesman är beredd att här uttalaatt denna min tolkning är riktig, skall jag avslå från att yrka bifall lillMats motion. Tidigarei debatten sade alt regeringen och utskottet är överens. Jag kaninte förstå hur kan göra denna tolkning, närdet klart framgår avpropositionen att regeringen är skeptisk till medborgarvittnen och intevill ta ställning medan däremot utskottet har en [xisitiv inställning. Erfarenhetenav det system med medborgarvittnen som har tillämpats i harvarit så positiv att jag anser att regeringen bör göra denna verksamhetobligatorisk. Inom kommittén har vi vid våra överväganden funnit att behovet avlekmannainsyn är särskilt påtagligt i utlänningsärenden, speciellt iinledningsskedet då rädslan är störst. Jag är övertygad om alt utlänningenskonlakl med och förtroende för polismyn- digheten skulle underläuasgenom en sådan åtgärd. Vidare skulle det bidra lill att utredningen från börjanomfattar alla skäl som utlänningen önskar åberopa för att få stanna. Jag förväntar mig ett positivt uttalande i medborgarvittnes-frågan avutskottets företrädare. Idetta anförande instämde Mals (). EVAWINTHER (fp): Vi i utskottet har nog varit mer positiva när det gäller denna fråga.Men vi anser att denna sak får övervägas i samband med att 1975 årspolisutredning lägger fram sill förslag. Detfinns kanske också litet andra meningar. talade väldigt positivtom erfarenheterna från systemet med medborgarvittnen. Själv har jag hört andrasynpunkter. Det kanske kan vara litet skrämmande all en annan människa sitteroch lyssnar. Men detta får vi ta ställning till när förslaget kommer. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1755 av LarsWerner m. fl. i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1755 av LarsWerner m. fl. i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 30 mom. 2röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1755 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då OswaldSöderqvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 265 Nej - 14 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Propositionergavspå bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1755 av . i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 30 mom. 7röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1755 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då OswaldSöderqvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 267 Nej - 14 Propositionergavspå bifall till dels utskottets hemställan,dels motionen nr 1755 av . fl, i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 30 mom. 8röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 1755 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då OswaldSöderqvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 268 Nej - 14 Mom. 9 ocli 10 Kammaren biföll vadutskottet i dessa moment hemställt. Propositionergavs på bifall till 1 :o) utskottets hemställan, 2:o) motionerna nr 565 av EvaHjelmström m. fl. och nr 1755 av m. fl. i motsvarande del samt 3:o)motionen nr 1332 av och , och förklarades den förstnämnda propositionen vara med övervägande ja besvarad.Då begärde votering upptogs för bestämmande avkontrapropositionen ånyo de båda återstående propositionerna, av vilka denunder 2:o) angivna förklarades ha flertalets mening för sig. Sedan votering beträffande kontrapropositionen, upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som vill att kammaren lill kontraproposition i huvudvoteringen angåendearbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 30 mom. 11 antar motionerna nr 565 avEva m. fl. och nr 1755 av m, fl, imotsvarande del röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarentill kontraproposition i nämnda votering antagit motionen nr 1332 av RolfHagel och . Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. I enlighet härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd: Densom vill all kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 30 mom. 11röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionerna nr 565 av m, fl, och nr 1755 av LarsWerner m, fl. i motsvarande del. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då EvaHjelmström begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 268 Nej - 14 §5 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets belänkande 1977/78:28 med anledning avpropositionen 1977/78:100 såvitt avser för flera huvudtitlar gemensamma frågorjämte motioner. YVONNEHEDVALL (m): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 28 behandlas bl. a. tvämotioner som jag har väckt tillsammans med några andra representanter förmoderata samlingspartiet. Motionerna innehåller en rad konkreta förslag tilljämställdhetsbefrämjande åtgärder. Utskottet avstyrker motionerna på samtligapunkter. Utskottel menar att det mesta kommer att tillgodoses eller är underöverväganden. Därför skulle det inte finnas någon anledning för attta några initiativ. Detlåter ju i och för sig bra och förhoppningsfullt alt det här reformarbetetfortskrider, och vi får hoppas att det blir bra också i verkligheten. Det finnsdock en risk att det endast blir fråga om "pappersreformer".Jämställdhetsarbetet handlar ju inte enbart om politiska reformer, utan detgäller till stor del samlevnadsfrågor. Underde år som jämställdhetsfrågorna diskuterats har vi blivit alltmer medvetna omhur viktigt det är från just samhällets synpunkt att de här frågorna får enpositiv lösning. begränsade vi jämställdhetsdebatten tillatt omfatta enbart kvinnans två roller: hemmarollen och yrkesrollen. har vibörjat inse alt vi inte kan begränsa debatten till dessa två frågor utan att viockså måste diskutera en förändring av mannens olika roller. Viblir också alltmer medvetna om att våra könsroller är djupt rotade i oss själva.Vi kan reformera i all oändlighet utan att nå något annat än"pappersresultat", om vi inte börjar bearbeta våra egnaattityder, vanor och föreställningar - attityder, vanor och föreställningar somstyr hela vår livssituation. Omvi skall uppnå ett samhälle, där män och kvinnor möts som mänskliga individermed samma rättigheter och skyldigheter, krävs en intensiv oppinionsbildning ochen rad konkreta åtgärder inom samtliga samhällssektorer, åtföljda av enintensiv information. Delär medvetenheten om hur viktigt det här arbetet är som ligger bakom motionernasolika förslag. Dessa kräver i sin tur ett tåligt och enträget arbete såväl inomsamtliga samhällssektorer som av varje enskild individ. Men just vetskapen omatt det krävs ett tåligt och enträget arbete behöver inte nödvändigtvisinnebära att arbetet också måste ta en oändlig tid i anspråk och att det därmedinte är någon idé att försöka påskynda det här arbetet. Tyvärrpräglas utskottsskrivningen av en, enligt min mening, alltför passiv hållning idessa frågor. Utskottet ställer sig visserligen positivt till de förslag somframförs i motionerna - vilket är glädjande - men för att få detta arbete attfortskrida under mer intensifierade former hade det krävts att utskottet ocksåuttryckt någon form av vilja. Jaghade precis samma önskemål då arbetsmarknadsutskottets betänkande nr5 debatterades här i kammaren. Jag får tyvärr konstatera att viljeyttringen ide här frågorna har utblivit även i utskottets Eftersom ett enigt utskott har avstyrkt motionerna har jag inteför avsikt att yrka bifall till dem, men jag när ändå en förhoppning om attarbetet skall intensifieras för en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. ARNEFRANSSON (c): lett nu aktuellt belänkande behandlas bl. a. motionerna 1710 och 1712av m. fl. Inledningsvisvill jag säga att det finns anledning omnämna att utskottet inte på något sätthar gått i polemik mot motionärerna. Med tanke på det arbete som pågår skulleemellertid ett bifall till motionerna inte leda till ett snabbare resultat, menallt bör självfallet göras för att skapa ökad jämställdhet mellan kvinnor ochmän. YvonneHedvall uttryckte en förhoppning om att vi skall uppnå ökad jämställdhet ochsade att hon i långa stycken tyckte att utskottets ställningstagande varpositivt, men hon menade att det förelåg risk för att det i framtidenbara skulle bli s. k. pappersreformer. Jag är dock övertygad om att utskottetpå den punkten inte delar hennes uppfattning, eftersom vi har den bestämdameningen att det arbete som pågår på olika områden när det gäller möjligheternatill ökad jämställdhet skall leda till beslut i positiv riktning framöver. Detförsta krav som aktualiseras i motionen 1710 avser poängterandet avjämställdhetens betydelse i den statliga chefsutbildningen. På utbildningsområdetpågår ett utredningsarbete, vilket skall leda fram till förslag om hurinriktningen av den framtida personalpolitiken skall utformas. Det är därförrätt naturligt alt avvakta slutresultatet av detta arbete innan åtgärdervidtas, men som utskottet har framhållit beräknas ett slutbetänkande komma attlämnas . Denandra punkten i motionen behandlar ledigförklarandel av tjänster. En liknandehemställan behandlades av utskottet och så sent som förra hösten.Utskottel hänvisade vid det tillfället till det arbete som pågår hos olikamyndigheter, och en liknande redogörelse lämnar utskottet även . Det finnsemellertid anledning understryka att sådana uppslag i och för sig kan varaintressanta och att de kan prövas i det fortsatta jämställdhetsarbetet. Attmotionen skulle överlämnas till jämställdhetskommittén finner utskottet intepåkallat. Olika projekt har redan påbörjats, där man tagit upp en del av deuppslag som finns omnämnda i motionen, och i övrigt bör jämställdhetskommitténaktualisera de uppslag i motionen som den finner lämpliga och angelägna. 1motionen 1712 tar man upp frågan om en rimligare balans mellan könen vidtillsättandet av bl. a. offentliga utredningar. Det finns anledning attunderstryka vikten av att det blir en avsevärt ökad representation för kvinnori statliga utredningar och kommittér. De sammanställningar som gjorts talarsitt tydliga språk - att det finns mycket att göra på det här området. Denpersonsammansättning som bl. a. statliga utredningar får beror ju i hög grad påde förslag som politiska partier, arbetsmarknadens parter och övriga organisationerlämnar till regeringen i samband med att någon offentlig utredning skall utses.Det måste vara en mycket viktig uppgift för dessa organisationer att se tillatt fler kvinnor förs fram när man lämnar förslag till ledamöter. Ambitionenmåste vara att skapa bättre balans mellan kvinnor och män inomkommittéväsendet. Utskottetdelar självfallet motionärernas uppfattning och redovisar det arbete som pågår.Med hänsyn härtill anser utskottet att något initiativ från sidainle bör las, YvonneHedvall yrkade inte bifall till sin motion; hon tolkade trots allt utskottetsskrivning som positiv. Med detta vill jag yrka bifall till arbetsmarknadsutskottets hemställani dess helhet. YVONNEHEDVALL (m): Det var glädjande att tog till orda här och i sittanförande uttryckte den viljeyttring som jag saknade i utskottets betänkande.Jag tackar för att jag fick ett klarare ställningstagande. Vadbeträffar "pappersreformerna" tycker jag också att det känns ganskatryggt att höra säga på utskottets vägnar att han inte hysernågra sådana betänkligheter som det här var fråga om. Därmed får vi väl hoppasatt vi kan räkna med att utskottet bevakar att dessa frågor intekommer att resultera i några "pappersreformer," Överiäggningen var härmedslutad. § 6 Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /78:29 med anledning av propositionen 1977/78:100 såvitt gälleranslag inom budgetdepartementets verksamhetsområde till personalpolitik m. m.jämte motioner. Idenna punkt behandlades motionerna 1977/78:1330 av ÅkeGustavsson m. fi. (s), 1977/78:1354av (), vari yrkats att skulle besluta att hosregeringen begära att utmärkelsen skulle utdelas förutom som medalj i form av lämpligt föremål avsvenskt glas, 1977/78:1653 av ErikGlimnér (c) samt 1977/78:1669av () och (), såvitt nu var i fråga(yrkandena 1 och 3), 1. beträffande skyndsamredovisning för planering och genomförande av den statliga företagshälsovårdenatt motionen 1977/78:1330 inte föranledde någon åtgärd. 2. beträffande statens målsättningför sin personalpolitik att motionen 1977/78:1669, yrkandena 1 och 3, inteföranledde någon åtgärd, 3. beträffande svenskt glas somalternativ form för utmärkelsen nit och redlighet i rikels tjänst aUmotionen 1977/78:1354 inte föranledde någon åtgärd, 4. beträffande slopande av ordetfogde i statliga tjänstetitlar att motionen 1977/78:1653 inte föranledde någonriksdagens åtgärd. HANS (): Jag har motionerat om möjlighet för dem som gjort sig förtjänta avutmärkelse för nit och redlighet i rikets tjänst att som alternativ tillmedaljen välja mellan föremål av svenskt glas och klocka. Utskottet haravstyrkt motionen, men jag vill ändå ge den några avskedsord. Utskottethar tydligen inte varit helt insatt i bakgrunden, eftersom det hänvisat till enlösning av det här problemet via personalorganisationerna. Motionen harnämligen tillkommit på förekommen anledning, som det brukar heta, just därföratt vägen via personalorganisationerna visat sig oframkomlig för dem som villha en annan tingens ordning. De har helt enkelt inte lyckats intressera sinaresp. organisationer därför utan får finna sig i att - om de inte tar medaljen- ta emot en klocka till utöver sin gamla vardagsklocka och den finare som defick av kamraterna på arbetsplatsen, när de fyllde 50 är. Naturligtviskan man inte driva en sådan här valfrihet hur långt som helst, men nog bordedet väl kunna finnas möjligheter att välja något annat än en klocka för dem sominte vill ha medalj. Ävenom detta aren helt opolitisk fråga har jag inte bli vit särdeles förvånad överatt utskottets socialdemokrater inte velat tillstyrka motionen - det ligger juså att säga i spelets regler-om jag än innerst inne hoppats att de i omtanke omsysselsättningen vid glasbruken skulle ha haft en annan inställning. Ett bifalltill motionen skulle ju ändå betyda helårssysselsättning för flera arbetare,och varje arbetstillfälle betyder mycket för en krisdrabbad och så utpräglatmanuellt inriktad bransch som glasindustrin. Däremotär jag djupt besviken på utskottets borgerliga ledamöter, som förefaller att -förhoppningsvis tillfälligt - ha glömt bort parollen "människan i centrum".Även för utskottets borgerliga ledamöter tycks det ha varit bekvämare att följavad arbetsmarknadens parter kollektivt anser än vad den enskilde mottagaren aven belöning själv helst vill. Jag erkänner att jag haröverskattat utskottet när jag trott att det skulle tillstyrka min motion, somju f ö. inte skulle medföra några kostnader, om den bifölles, däremot somytterligare fördel innebära att världsberömt svenskt konsthantverk skullesättas före utländsk industriprodukt, låt vara att även denna är av högstakvalitet. i de få rader som behövts för att avrätta min motion inte anförtnågot som ändrat min uppfattning i den här frågan yrkar jag bifalltill motion nr 1354, men jag vill redan nu lugna församlingen med att jag intetänker ta upp tiden med att begära votering. I motionen 1669 har vi sökt fästa och regeringensuppmärksamhet på ansvaret förde statliga företagsformernas utveckling men ocksåoch i vidare mening ansvaret för att staten kan upprätthålla sitt rykte sommönsterarbetsgivare. Rollensom statlig mönsterarbetsgivare har ingen längre historisk hävd. Ännu i minungdom talade man litet kluvet om denna roll. Uttryck som "statens kaka ärknapp men säker" ville fästa uppmärksamheten på förhållandet, att detfanns en viss säkerhet i den statliga anställningsformen men att denna säkerhethade sitt pris. De arbetsorganisatoriska hierarkierna var också stela,uppbyggda som efterbildningår av militärmaktens struktur. Möjligheterna för deanställda i "golvfunktionerna" alt utlösa inneboende krafter imedverkan under medbestämmandeformer var då närmast obefintliga. Under desocialdemokratiska regeringarna och fram till 1970-talets mittförändrades emellertid denna bild. De statligt anställda fick uppleva enutveckling, i vilken de väl hävdade sin ställning på en arbetsmarknad som iövrigt fick sin prägel av expansionen i den kapitalistiska marknadsekonominunder den här perioden. Tankenbakom denna utveckling av medbestämmande var givetvis inte bara att skapatrevliga och bekväma arbetsplatser för de anställda utan att medverka tillutvecklandet av effektivare produktionsformer och utvecklandet av enekonomi som ville göra sig oavhängig av den mängd inbyggda motsättningar sompräglar den kapitalistiska marknadshushållningen. För detta ändamål behövsinte bara personalpolitiska insatser i riktning mot ökat medbestämmande ochföretagsdemokrati - det behövs också en expansiv investeringspolitik, som gerde statliga företagen den nödvändiga ekonomiska operationsfriheten att utvecklasi enlighet med dessa mål. 1970-taletsförsta hälft präglades i hög grad av en utveckling av arbetsrätten genom ettfiertal lagar, vilka alla var knutna till de mål jag här har sökt precisera.Dessa mål gällde övergripande hela arbetsmarknaden och dess ekonomi, men inomdetta fält påtog sig också socialdemokratin ansvaret för en vidareutveckling avstatliga företagsformer och markerade därvid ansvaret för staten sommönsterarbetsgivare. Det är i den materiella uppföljningen av dettalagstiftningsarbete vi tycker oss se hur den borgerliga regeringen sviktar. har visserligen ettMBL-avtal kunnat tecknas sedan vi skrev vår 4 Riksdagenspwiokoll 1977/78:113-115 motion, men åretsbudgetarbete i stort präglas av en betydande återhållsamhet i den materiellauppföljningen. Det gäller såväl personella som andra investeringsmässigainsatser. Vi anförde i motionen några exempel från olika statliga företag somSJ, försvarsverken och postverket, men det kan också sägas gälla . Idagarna har även TCO anmärkt på njuggheten mot den av stagnationen hårtpressade arbetsförmedlingen, vars resurser behöver en kraftfull förstärkning omden skall kunna fungera på ett tillfredsställande sätt. Nusäger utskottet om detta, att det avstyrker motionen av det skälet att ettMBL-avtal kunnat tecknas sedan motionen skrevs och också med en litetegendomlig formulering, som handlar om att vi motionärer bort framföra deanförda anmärkningarna i samband med finansutskottets behandling avbudgetpolitiken och i övrigt genom konkreta förslag till berörda fackutskott. Ja,naturligtvis - man kan göra så. Och vi får väl återkomma med vår bevakning iden här viktiga frågan i andra sammanhang, men ingenting av detta hindrade,såvitt jag förstår, utskottet från att göra ett principuttalande om statensviktiga roll som mönsterarbetsgivare. Detta hade varit en värdefull markering.Nu har inte utskottet velat göra så, och det är naturligtvis också en markeringmen i en helt annan riktning. Jag noterar detta och kan naturligtvis inte undgåatt dra vissa politiska slutsatser därur. Jag har för tillfället inget yrkande, men som motionärer kommer vigivetvis att med än större skärpa bevaka det område vi berört i motionen. Tillsammans med några kamrater har jag i anslutning tillarbetsmarknadsutskottets betänkande motionerat om den statliga företagshälsovården.Jag har i och för sig samma önskemål som har om att statenskall vara en mönsterarbetsgivare. Ser man på utskottets skrivning omföretagshälsovård och ställer den mot den verklighet som de statsanställdalever i när det gäller hälsovården är det tyvärr på det sättet att staten mångagånger är en mycket sämre arbetsgivare än såväl privata som kommunalaarbetsgivare. Motionenhar, trots det oerhört angelägna önskemålet att de statsanställda får sina kravpå en väl fungerande hälsovård tillgodosedda, formulerats försiktigt. Vi harbara begärt att hos regeringen skall anhålla om en skyndsamredovisning av hur utbyggnaden av den statliga företagshälsovården planerasoch avses bli genomförd. Det enda positiva man kan säga om utskottets skrivningi anledning av motionen är att utskottet instämmer i motionärernas uppfattningatt det är angeläget med en snabb utbyggnad av de statliga hälsocentralerna.Längre kommer inte utskottet. Därefter säger man nämligen att vi harbudgetmässiga begränsningar och brist på läkare.