prot · G10996 · 1977-12-31 00:00:00 — Och , nämnt, strider framgångsrikt med sovjetiskt ochkubanskt stöd mol många befrielserörelser och grannar. En sak bör vi emellertid kunna notera ulan suckan. Mellan detförsta och det andra väridskriget i förflöt . Sedan andravärldskrigets slut har det nu gått . Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt europeisk ungdom har undsluppit krigets fasor och vanvett. Omgiven är denna ungdom avetl större krigsmaskineri och av förskräckligare vapen än någonsin förr ihistorien. Brandämnena och konflikterna har varit många, men den europeiskafreden har i slort sett bestått. I närhel är del annoriunda - harvi fött en ny påminnelse därom -och som utrikesministern sade i sindeklaration: Del som händer i andra delar av världen bestämmer så myckel avvår egen framlid. SVENANDERSSON i Siockholm (s): Från oppositionens sida har vi i sak inga invändningar atl göra motregeringsdeklarationens beskrivningar av det internationella lägel och den rollSverige spelar i det internationella skeendet. Vi är eniga om atl -utifrån enfast säkerhetspolitik i vårt eget område - föra en aktiv, solidari-telsbetonadutrikespolitik, stödja och hjälpa de fatliga och betrycka folken och verka förfred och avspänning. Vi skall också fortsätta atl oförtmtet kämpa för attrespekten för de mänskliga rättighelerna uppträlthålls. Ävenom våra möjligheter alt påverka andra staters politik är begränsade, för vi förden skull inte avslå ifrån all verka för våra värderingar på delinternationella planet och verka så effektivt som möjligt. Vår alliansfria,obundna hållning ger oss ju alldeles speciella möjligheter, som vi börutnyttja. Omman -efter atl ha lyssnat på utrikesministerns redogörelse - försöker sig påett allmänt omdöme om utvecklingstrenden i del internationella skeendet måsteman konstalera att utvecklingen uppvisar åtskilliga negativa drag. Det finnsljusglimtar, men de är få. Avspänningsslrävandena mellan stormakterna gör ingasynliga framsteg. Förhandlingslägel i både Salt- och Wienförhandlingarna tycks- i varie fall ännu - vara låst, och det avslulade Belgradmötel lämnadebara avvaktande bidrag lill avspänningsprocessen. Vi hoppas ändå alt delgrundläggande intresset för och viljan till avspänning består. Iflera av väridens krishärdar finns konkurrerande supermaklsinlressen. Fredligalösningar av konflikterna kräver i varje fall båda sidornas medverkan. Detgäller konflikten mellan och och krisen i menpå sikt också södra , där allt fler stater dras in i striderna. Del krävsökat samförstånd mellan supermakterna -och en begränsning av supermakternasstora vapenleveranser, om krishärdarna skall kunna begränsas och hållas underkontroll. Överstpå listan av fredshotande konflikter befinner sig alltjämt Mellersta Östern.Genom president sensationella fredsiniliativ komMellersta Östern-krisen visseriigen i ett nytt läge. Det var första gångenunder en lång pÄiod av krig och våld i området som möjligheter yppades lill enpolitisk, fredlig lösning av konflikten. Men ännu väntar vi på resultaten avdel egyptiska fredsiniliativel. Den allvarliga tillspetsning av krisen som delnu pågående israeliska angreppet mot utgör kan betyda alt denna väntanblir lång. Att förhandlingarna skullekomma alt dra ut stod klart från början. Motsättningarna i fråga omterritorier och palestiniernas rättigheter är alllför djupgående ochpositionerna sedan gammalt alllför låsta för atl omedelbara resultat skullekunna uppnås. Båda sidor behöver lid för alt överväga alla de konsekvenser, somändrade relationer mellan staterna inom området kommer atl innebära. Inte minstgäller detta för staten , där man alltid hyst djup oro och osäkerhetinför framtiden och där man ofta dragit upp skrämmande perspektiv, i vilkavarje politisk eftergift, varje territoriell reträtt framställts som ett förstasteg mot avgrunden, mot försvinnande i havet. Av naturliga skäl sätterman säkerheten, den egna säkerheten, främst. För den egyptiske presidenten, someftersträvar en i del närmaste total lösning av förhållandena mellan ocharabväriden och alltså inte enbart en egyptisk-israelisk fredsuppgörelse, ärsplittringen inom arabväriden -delvis åstadkommen av motståndet mol hansfredsinitiativ - en svår belastning. Del måsle krävas en mycketstorsjälvövervinnelse av båda sidor om man mot denna kända bakgrund skall kunnanå resultat. Dethar nu gått sedan samtalen och förhandlingarna inleddes, och vikan konstatera alt fredsprocessen framskrider långsamt, ständigt hotad av svårakriser. Men kontakterna upprätthålls, om än delvis under amerikansk medverkan.Enligt de informationer vi har är del frågorna om de israeliska bosättningarnapå ockuperat område samt Västbanksproblemet som i första hand blockerarförhandlingama. Frågan om framlid höroupplösligen samman med fråganom palestiniernas rättigheter, som ju också intar en central plats i dessaförhandlingar. Närdet gäller bosättningarna på ockuperat område - i , på ochGolanhöjderna - spelar den israeliska regeringen ett högt spel. Man inte endastvägrar alt uppge befintliga bosättningar, utan man tillåter alltjämt byggandetav nya, både på och i . Enskilda medlemmar av denisraeliska regeringen går ännu längre och uttalar sig för ett obegränsatfullföljande av lidigare beslutade nya bosättningar och dessutom för planeringav nya och fortsatt expansion. Jordbruksminister uttalade för en lidsedan: Vi har byggt bosättningar . Den rörelsen skall inte upphöra.Den aren oskiljaktig del av vårt sätt att leva. Denna rörelse är självasionismens mål. Dennahårda attityd kan naturiigtvis inte bidra lill en fredlig lösning avkonflikten. Tvärtom kan fredssamtalen helt äventyras, och därmed situationen iMellersta Östern och i världen i övrigt förvärras. Det är också lydligl atlIsraels svar på president fredsiniliativ har mötts avoförståelse i praktiskt taget hela världen. StatenIsraels säkerhetsproblem är naturiigtvis en av kärnfrågorna i MellerstaÖstern-problemaliken. kommer aldrig atl ingå några överenskommelser medarabsidan utan att fö garantier för att staten kan existera som ensjälvständig stat. har israelerna med framgång skyddat sin egen statmed militära maktmedel. Vägran atl uppge erövrade territorier motiveras mednationella säkerhelsintressen. Mensäkerhet är inte bara en fråga om militär styrka. Säkerheten måste framföralltförankras i politiskt förtroende,ett förtroende i första hand mellan Utrikes-,handels-och valuiapolilisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt och dess grannar,men också internalionellt. måste därför säkerheten längs Israelsgränser i samband med återiämnandet av erövrade territorier - det finns ingenannan väg atl gå för att uppnå fred - baseras på etl framväxande förtroende,ett erkännande av staten från de arabiska grannarnas sida och etl nyttgrannförhållande. Dessutom krävs internationella garantier i samband med enterritoriell uppgörelse. Föross i ,som alltid hävdat det självklara kravet att skall beståoch alt dess folk skall få utveckla sin demokrati i fred och trygghet, ärgarantier för självständighet en given målsättning, Men det är alldelesklart att denna målsättning inte kan nås, om inte är berett all ipågående - och evenluellt utvidgade - förhandlingar med arabsidan återiämna deområden som besattes års krig. Hur och när detta skall ske och ivilken utsträckning eventuella ruckningar av tidigare gränsdragningar ärmöjliga miiste ul vid förhandlingar, där frågan om bosättningarnakommeratt inta en central plats. Återlämnandet av och Ghaza ärdessutom, som jag antydde tidigare, en första förutsättning för atl kunnatillgodose palestinaarabernas rättigheter, vilket är en nödvändighet för atlmålsättningen, garantier för säkerhet, skall uppnås. Iregeringsdeklarationen erinras om atl vi från svensk sida underen följd av årverkat för alt Mellersta Östern-krisen skall lösas i enlighet med de principersom fastslagits i enhälliga beslut av och att vi dessutom haranslutil oss till principen om palestinaarabernas rätt att själva bestämma sinframtid. Då detla förutsätter paleslinaarabisk medverkan i diskussioner, iförhandlingar och i beslut som rör deras problem, har vi också verkat för allpalestinaaniberna skall ges denna rält atl delta. Vi har därför givit vårt stödål PLO:s krav alt fö framlägga palestinaarabernas sak inför generalförsamlingenoch i säkerhetsrådet. För detla har vi uppburit hård kritik från den israeliskaregeringen, som aldrig fullt ut har erkänt palestiniernas självbestämmanderätt,som motsätter sig deras rätt att bilda egen stat och som också bestämt vägraratt erkänna PLO som förhandlingspart. Detla är alltså en kontroversiell fråga,och den har sanneriigen inte blivit mindre kontroversiell efter det senasteterrordådet i . Jaginstämmer i regeringens bestämda avståndstagande från denna lerrorhandling, somkostade så många oskyldiga människors liv. Terrordåden skadarpaleslinaarabernas sak, och de skadar freden. Men alt, som sker, möta våldmed ännu massivare våld innebär inte endast ökal mänskligt lidande. Det innebärockså etl direkt hot mot freden inom hela området. Därför fördömer vivedergällningsvåldet på samma sätt som vi fördömer lerrorvåldec. Viinstämmer naturiigtvis också i fru utrikesministerns vädjan lill den israeliskaregeringen alt avbryta angreppet mot . Viser inte någon annan väg bort från terrorn och dödandet än etl tillmötesgåendeav kravet på självbestämmanderätt för del palestinaarabiska folkel. Fred iMellanöstern är inte länkbar utan en lösning av del folkets problem. Hur detlaskall bli möjligt med tanke på den kända israeliska hållningen kan fylla en medtvivel. Men det finns ingen väg udenom. 46 människor dödades - av dem många barn. 83 människor skadades, mångakommer alt bli invalider för livet. Del är resultatet av den palestinskaattacken mol en israelisk, civil buss som ägde rum . Denpalestinska organisationen har tagit på sig ansvaret för aktionen. Så ser hatets ansikte ut. Ifruktan för freden, i fruklan för en fred som inte skulle etableras på ruinernaav utan garantera fortlevnad, tog PLO åter lill lerroristvapnet- hyllad av arabiska fanatiker men fördömd av president . Detär ingen slump att terrorattacken kom just under de egyptisk-israeliskafredssamtalen. Syftet var atl skapa skräck - men också att åstadkommarepressalier. Efter den egyptiske presidentens resa till hadeopinionen för eftergifter vuxit i . minskade den proisraeliskaopinionen i i styrka. Genomlerrorakiionen växer det interna trycket i . Hurskall vi kunna förhandlamed en organisation som inte bara säger sig vilja krossa ulan också gårtill angrepp mot israeliska barn? Hur skall vi kunna gå med på en palestinskstal vid gräns, när PLO så tydligt visar vart man syftar? Såresonerar många i . Och så reses kraven på vedergällning. 1 morsehörde vi alt massiva israeliska styrkor gått till militärt angrepp i södraLibanon. Nya oskyldiga drabbas och våldet trappas upp. Även denna aggressionmåsle fördömas. Varje varaktig fred iMellanöstern måste bygga på att två folk erkänns som likaberättigade: israeleroch palestinier. Det förutsätter atl framtid i fred och frihetgaranteras. Det kräver alt en palestinsk stat får upprättas, om palestinska folket såväljer, en stat i fred med och vid sidan av /Men alla erkänner inte dessa förutsättningar. ser en palestinsk stat som ett hot mot sinsäkerhet. PLO har fortfarande aldrig tagit avstånd från kravet på atl skallutplånas som judisk stal. som elt faktum iMellanöstern. Därför existerar fortfarande det unika förhållandet att en helstat, elt helt folk av sina grannar hotas med Utrikesministernfann i sin analys flera oroande drag i bilden, och det vill jag instämma i. Deförhoppningar som många hade om relativt snabba framsteg tiden närmast efterSadats resa lill har förbyns i ökande misstro och osäkerhet. Detfinns en uppenbar risk atl vi nu får se en upptrappning av våldet och enhårdnande position snarare än den öppna förhandlingsatlilyd å ömse håll somverkliga framsteg skulle kräva. ISahara och i södra gäller samma enkla gmnd för elt liberaltställningstagande som när del gäller : Varje folk har rält alt självt fåbestämma sin egen framtid. Varje folk har rätt att leva i fred och frihet. Detgäller invånarna i och , i och . Den rätlen för inteomintetgöras genom militära övergrepp, som sketl Utrikes-,han dels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt genom ochMauretaniens ockupation av , eller genom annan utländsk militärinblandning - av både stormakter och andra - som tycks börja bilda etlväxande mönster i olika konfiikter i . Denna tendens, som ger anledningtill både oro och pessimism, måste kraftigt fördömas. Del kan gälla ,som hävdat rätten all militärt ingripa i Saharakonftikten. Det gäller ocksåSovjet och , inte minst exemplifierat av konfiiklen på . Ocksåi fråga om södra , främst , finns det anledning atl varna föroptimism. Det är därför vill öka det internationella trycket molSydafrika, mot detta onda syslem, baserat på hudfärg, som i sin hårdhet ochobönhöriighet inte har sin like någon annanstans i världen. Devila ininoritetsgmpperna håller hårt fast vid sina privilegier. De trappar uppvåldet, alll medan man med olika förhalningsmanövrer söker undvika att ta deavgöiande stegen framåt - mot elt samhälle där alla raser behandlas lika ochalla medborgare har samma gmndläggande rättigheter och samma rält tillinfiytande. Det är därför vägrar alt förhandla med SWAPO om -annat än på i stort sett egna villkor. Ändå är det fråga om ett område, somSydafrika i strid med FN:s principer har annekterat, och ett folk, som intevill veta av den stamlandsstruktur, som också här ligger i den sydafrikanskaraspolitikens egen logik. Det är också därför Smiihregimen i intesöker en lösning med dem, som med vapen i hand giort det omöjligt för honom altmotsätta sig förändringar. Det är därför han inte har accepterat den engelsk-amerikanska planen, utan arbetat fram en egen "inrelösning" rned andra afrikanska ledare än de som tvingat fram dagensförhandlingssituation. Jagtror alt man inte skall utesluta alt kommer atl försöka fortsätta sinförhalningstaktik -en taktik som han visat sig väl behärska. Ännu så sent som inovember 1970 svarade han på frågan om när han ansåg atl allmän rösträtt skulleinföras i : "Jag hoppas att det aldrig sker. att vi aldrig skallförfalla till något sådant - att räkhä människor som får. Jag skulle önska atlnormerna i snarare höjdes än sänktes." Det är i det härperspektivet man måste se det faktum atl han tillförsäkrat den lilla vitaminoriteten, en tjugofiärdedel av landels befolkning, fortsatta väsentligaprivilegier genom den s. k. inre lösningen, bl. a. en överrepresentation ochett inflytande som kan visa sig ödesdigert. är situationen explosiv och händelseutvecklingen sannerligen inte lätt attförutse i . Risken för inbördeskrig är, som utrikesministern sade,uppenbar. Kommer en upptrappning av gerillakriget inte att obönhöriigt ledatill atl de vila också fortsättningsvis för elt huvudansvar i Salisburyregimensmilitära föisvar? Kan de svarta ledare som biträtt förhandlingsuppgörelsen blitrovärdiga i folkels ögon? Eller kommer de atl uppfattas enbart som försvarareav Smiths politik? Ettannat scenario vore alt förhandlingarna fortsätter i annan form och alt enbredare lösning nås, i vilken den Patriotiska fronten medverkar. Det betyderatt den lilla vila minoriteten snabbt skulle föriora sin maktposition. Somutrikesministern slog fast: Endast en lösning som Patriotiska fronten kan medverka i och somfronistaterna kan godta har en verklig utsikt till framgång. För delfinns ingen anledning att ändra sin politik i förhållande till . Vårtstöd till Patriotiska fronten är ett stöd till de krafter som arbetar för attZimbabwes folk fritt och ulan begränsningar skall få välja sin framtid. Vi skall inte av detta och andra exempel föriedas att tro att brott motmänskliga rättigheter inte sker närmare oss. Bara för några veckor sedanpåmindes vi ~ genom republiken 60-årsdag - om atl de baltiska folkenpå andra sidan förvägras sin nationella frihet. Det är inget tvivelom atl ett fritt alltjämt är ett hett efleriänglal mål för del estniskafolket. Men vi vel alt fria val är olänkbara i och ,eftersom det kommunistiska systemet - inte minsl i östeuropeisk tappning -innebär att man bekämpar politiska motståndare mera med terror, arresteringaroch "omhändertagande" än med fri politisk debatt. Delär också med tanke på situationen i som åtagandena om mänskligarättigheter i Helsingforsdokumentel blivit en så viktig och 'på samma gångkänslig debatlpunkt i det europeiska säkerhetsarbetet, där öst och väst harsvårt atl få i gång en verklig och positiv dialog. Med anledning av den ökadesovjetiska känsligheten på denna punkt - senast dokumenterad vidBelgradkonferensen - är del viktigt att slå fast att skyddet för de mänskligarättighelerna är etl gemensamt internationellt åtagande och atl vi aldrig kanacceptera atl påtalande av brott mot mänskliga rättigheter skulle utgöra eninblandning. Det är vår skyldighet atl reagera mot övergrepp varhelst deförekommer, med vilka politiska förtecken de än motiveras. Vi bör därförfortsätta att driva på debatten i FN, så alt de länder som begår de flestaövergreppen känner sig observerade och så atl den internationella solidariteteni dessa frågor stärks. Detär sant alt frihet och demokrati är värden som ständigt måste försvaras och attvi inte kan vara säkra på alt de alltid kommer att bestå. - ett land med lång parlamentarisk tradition - är eltsmärtsamt exempel på detla. Men vikliga framsteg i demokratisk riktning harunder 1970-talel gjorts - det för vi inte glömma. Jag tänker på ,, och . Spanienär elt exempel på att övergången till demokrati kan ske stegvis, om depolitiska makthavarna visar en klar viljeinriktning. Från vår sida är detviktigt alt vi ser detta klart, att vi inte är kvar i gamla föriegadeattityder. Jag kan inte finna annat an alt del svenska förreordförande ramlade i en sådan fälla, när han fören tid sedankritiserade det närmande som sker mellan och och de formerdetla tar. Men han blev ju snart påmind om sin magra analys av situationen avsin egen partibroder, den spanske kommunistledaren . ,och är exempel på atl inte ens den hårdaste militärdiktatur äroövervinnelig. Övergång från diktatur till demokrati kan la våldsamma former,men behöver inte göra del. Både , och visar det. ÄvenDubcek i höll på att lyckas med den Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt processen, tills desovjetiska stridsvagnarna satte in och förvägrade det tjeckiska folket atlsjälvt bestämma sin framlid. Den utdragna lågkonjunkturen i fiertalet industriländer i förening medslora och ojämnt fördelade underskott i ulrikesbeialningarna har fortsattmedfört allvariiga påfrestningar i väridsekonomin. Särskilt oroande är denalltjämt höga arbetslösheten. Denbild som tecknades i fjolårets handels- och valutapoliliska deklarationkvarstår sålunda. Lågkonjunkturen och de allvariiga stmkturella problemen inomvissa sektorer har utsatt del internationella handelssystemet för alll starkarespänningar. Denuvarande protektionistiska strömningarna är särskilt oroande eftersom det påhandelns område inte finns någol lätt tillgängligt alternativ till nuvaranderegelsystem, som de röriiga växelkurserna visade sig vara på valutapolitikensområde, när de alltmera djupgående valutakriserna mot slutet av 1960-talel brötsönder det rådande valutasystemet. Men eftersom ett sammanbrott ihandelssystemet skulle få svåra ekonomiska konsekvenser ökar benägenheten atthålla fast vid den fria handel som gradvis utvecklats under efterkrigstiden.Den har utgjort en grundval för den snabba ekonomiska tillväxt som ägt rumunder . Delta förklarar varför regeringarna - trots atl ekonomiskaproblem skapar elt protektionistiskt tryck - likväl är djupt engagerade i enytteriigare frigörelse av handeln och en förstärkning av . Dethandelspolitiska lägel är således motsägelsefullt. Deninternationella lågkonjunkturen, som särskilt drabbat investeringsverksamheteni flertalet länder, har påverkat utrikeshandel ogynnsamt. Vårt högakostnadsläge har ytteriigare försvårat situationen och lett till allvariigaförluster av marknadsandelar både utomlands och på hemmamarknaden. I vissabranscher har utpräglade kriser uppstått på grund av konkurrensen från nyaindustriländer med helt andra koslnadsstrukiurer. Från1974 har vår bytesbalans visat etl tilltagande underskott. För perioden1974-1977 uppgick detta till mer än . Jämvikti bytesbalansen är en nödvändig förutsättning för att nå övriga centrala målförden ekonomiska politiken. Regeringen har därför inriktat sig på atl medolika åtgärder successivt återställa balansen i våra ulrikesbetal-ningar. Vårtkostnadsläge i förhållande till omväriden försämrades såallvariigt att det inte var möjligt aU genom enbart interna åtgärder återställavår konkurrenskraft. Nedjusteringen av den svenska kronans värde i oktober 1976och innebar i stort sett endast alt den omvärdering av kronanseffektiva kurs som sketl genom dess anknytning lill D-marken upphävdes. Enytterligare devalvering bedömdes därför som nödvändig . Enfortsalt anknytning till den starka D-marken skulle ha krävt att pris-ochlöneutvecklingen i inte nämnvärt avvek från den i Förbundsre- En så stram ekonomisk politik skulle ha lett till oacceptabelt högarbetslöshet och äventyrat utvecklingsmöjligheterna inom stora delar av svenskindustri. Det fanns också anledning räkna med alt den restriktiva politiken iförbundsrepubliken skulle leda till en fortsatt uppvär-dering av D-marken. Motdenna bakgrund beslutade riksbanksfullmäktige, efter samråd med regeringen, den28 alt genomföra en effektiv devalvering av den svenska kronan med10 % och att t. v. lämna samarbetet i den s. k. valutaormen. Samtidigtbeslutades att kronans värde fortsältningsvis skulle följa ett vägt genomsnittför de 15 viktigaste valutorna i svensk utrikeshandel, den s. k. valulakorgen. Dennya metoden att fastställa kronkursen begränsar de internationellakursrörelsernas genomslag på den svenska ekonomin. Kursförskjutningar mellankronan och enskilda valutor kan givetvis inte undvikas, men deras inverkan påvår utrikeshandel blir den minsta möjliga genom den stabilisering av kronanseffektiva kurs som den nya metoden innebär. Skillnadernai den ekonomisk-politiska inriktningen i viktigare industriländer, medåtföljande brist på jämvikt i bytesbalanserna, skapade betydandespänningar på de internationella valutamarknaderna. Desa var huvudsakligenavgränsade till de inbördes växelkurserna mellan å ena sidan dollarn och åandra sidan valutorna i , och Schweiz.Spänningarna resulterade i kraftiga kursstegringarför dessa senare länders valutor och i elt fall för dollarn. Effekten förkronan blev dock begränsad till följd av de åtgärder vidtagit påvalutaområdet. Dollarnedgången till utgången av 1977blev således för kronan endast ca 1 96 mot genomsnittligt för de valutorsom ingår i valutaormen. Dennya metoden alt fastställa kronkursen har även begränsat verkningarna på vårekonomi av de företagna norska och flnska devalveringarna. Förfinansieringen av bytesbalansunderskotlen är det i väsentlig utsträckning dekreditpolitiska instrumenten som åstadkommer det erforderiiga kapitalinfiödetfrån utlandet. Situationen ställer emellertid fortsatt stora krav påvalutapolitiken. Regeringen har bedömt det nödvändigt att föriängavalutaregleringen ytteriigare . Proposition härom kommer attföreläggas . Som förulskickades i fjolårets proposition om föriängningav valularegleringen har en utredning tillsatts med uppgift all pröva frågan omde valutareglerade bestämmelsernas utformning . Dentotala utlandsupplåningen uppgick till ca . Dennabrultoupplåning används dels för finansiering av bylesbalansunderskoitet,direktinvesteringar i utlandet, exportkrediter och amorteringar på lidigareupptagna lån, dels för en nödvändig förstärkning av valutareserven, som underhösten 1976 minskat kraftigt.