prot · G10941 · 1977-12-31 00:00:00 — Föratt börja med skatteomläggningen 1978 kan jag säga att vi socialdemokratiskareservanter har i princip ingenting att invända mot att skatteomläggningarsker. Tvärtom - del var ju vad som skedde de flesta åren pä , även dåvi hade socialdemokratisk regering. Dessa omläggningar syftade ju i första handtill att underiätta avtalsrörelserna, och med den fart inflationen tagit underborgerligt regeringsinnehav är del nödvändigt att fortsätta på samma linje. Vadvi vänder oss emot är att det stora inkomstbortfallet för staten intekompenseras och att skattesänkningarna fått en sådan höginkomstprofil. Föratt råda bot på - som vi ser det - denna felaktighet föreslår vi ytterligareskattesänkningar för de grupper av inkomsttagare som tjänar mellan 30 000 och70 . , och denna ytterligare skattesänkning ersätts medinkomstförstärkningar. Den största ytteriigare skattesänkningen utöverregeringens förslag är och utgår i de vanligasteinkomstlägena vid fulltidsarbete, alltså för dem som tjänar mellan 50 000 och60 . Redan vid 60 000 i årsinkomst uppnås f. ö. maximum avskattesänkningen eller , och den sänkningen ligger sedan kvar i allahögre inkomstlägen. Detta betyder att det socialdemokratiska förslaget ger 200kr. mindre i skattesänkning än regeringens förslag för alla som har enårsinkomst av . Denav reservanterna förordade skatteskalan innebär en försvagning av budgetensinkomstsida med . För att kompensera detta bortfallföreslås inkomstförstärkningar som mer än väl täcker bortfallet. Av dessainkomstförstärkningar faller endast en mindre del inom det område som bereds avskatteutskottel, nämligen det belopp som fråntogs statskassan genom de olikalättnader för vissa företagargrupper som beslutades av hösten 1976.Reservanterna vill nu återföra egen-företagarnas avgiftsbefriade underiag frän30 000 till . när det gäller arbetsgivaravgiften samt återgå till vadsom beslutades av beträffande uppdelningen avfamiljeföretagarnas inkomster på olika familjemedlemmar. Fråganom fribeloppet för arbetsgivaravgiftens beräkningsunderlag kommer att behandlasav en annan ledamot av utskottet. Vadgäller frågan om uppdelningen på olika familjemedlemmar av den samladeföretagsinkomsten kan jag här inte anföra några nya argument utöver dem somredan framförts här Denekonomiska politiken m. m. 6 protokoll 1977/78:412 Denekonomiska politiken m. m. Det har hellerinte som förfiutit framkommit något nytt som talar emot minatidigare argument, och jag vill därför bara upprepa ett par av dem. Fördet första är del möjligt att intill gränsen för s. k. mark-nadsmässigtvederiag godtyckligt dela upp en förelagsinkomst mellan makar för att nå det mestförmånliga resultatet från skatte- och soci-alförsäkringsavgiftssynpunkt. Dekontrollspärrar som finns sedan tredjedelsregeln upphävdes är mycketbristfälliga och närmast utan värde. Här gäller att en medhjälpande make måsteha arbetat minst och att den marknadsmässiga lönen inte fåröverskridas. Dessa saker är emellertid otroligt svåra att kontrollera. Fördet andra kan förelagsinkomsler överföras till barn som fyllt för enstakatimmars arbete året runt. Barnet behöver inte deklarera för en sådan inkomst sålänge den inte överstiger grundbeloppet eller något därutöver. En kontroll avdetta är helt enkelt omöjlig, då det i detta fall inte föreligger något somhelst tvåpartsförhållande, utan den som gör avdraget och den som får pengarnahar samma intressen. Deunder genomförda ändringarna i skattereglerna medförde dels attorättvisa skatteregler skapades, dels att de effektivaste kontrollåtgärderna,bl. a. tredjedelsregeln, upphävdes. Jag har härefter för avsikt att något beröra den andra huvuddelen avbetänkandet, nämligen den del som berör indexreglerade skatteskalor. Förslagetom en indexreglering av skatteskalorna innebär alt ett gammalt borgerligt kravstår inför sitt förverkligande, och regeringen har vägrat att ta några sakskäli denna fråga. Med motiveringen alt inflationen inte skall bestämma vårtskattetryck lar man med öppna ögon bort ytterligare ett av skälen förinflationsbekämpningen, med öppna ögon undergräver man den statsfinansiellaställningen och med öppna ögon är man beredd att föra en frånfördelningspolitisk synpunkt orättvis skattepolitik. socialdemokratiska motionen 41 liksom i reservationen till skatteutskottetsbetänkande har lämnats förkrossande argument för hur illa en indexreglering avskatteskalorna skulle ha verkat i jämförelse med de omläggningar av s. k.Hagamodell som i de flesta fall tillämpades . Jag vill härange endast ett par sifferexempel. År1973 fick den vanlige inkomsilagaren,somdåtjänade , enskattesänkning med . Om indexsystemet tillämpatshade vederbörande inte fält mer än . Den som tjänade dubbelt så myckel,dvs. , fick en verklig sänkning med , men hade med ett indexsystemfått drygt det dubbla eller . Omvi räknar på samma inkomstlägen 1974, fick såväl inkomsttagaren med 40 000 kr.som inkomsttagaren med dubbelt sä stor inkomst, dvs. , en verkligsänkning med . Om index reglering till-lämpats hade den som tjänade . fåll en sänkning med . och den som tjänade 80 000kr. Omjag antar att lönen till 1975 hade stigit till . skulle den verkligaskattesänkningen ha varit . medan indexreglerad skatt bara skulle hagett en minskning med . Med dubbelt så hög inkomst var den verkligasänkningen . medan indexskalan skulle ha gett . Del ,1976, blev den verkliga sänkningen för en 50 000-kronorsinkomsttagare 1 600 kr.Indexskalan skulle bara ha gett . Om jag tjänade . fick jag enverklig sänkning på I . medan indexskalan skulle ha gett 2 021.Fortsätter man upp på en högre inkomstnivå stiger självfallet vinslen påindexskalan. gav det syslem som användes i verkligheten eninkomsttagare med . i årsinkomst en skattelättnad på . medanindexskalan skulle ha berättigat till en skattelättnad pä inte mindre än 3 131kr. Ensådan fördelningspolitisk profil är naturiigtvis omöjlig att genomföra. Ändåmenar nu den borgeriiga majoriteten att man skulle göra det. En system somhittills skulle ha lett till helt oacceptabla följder skallalltså upphöjas till högsta visdom. Närjag talar om ett oacceptabelt resultat under de gångna 1970-talsåren förmodarjag att den borgeriiga majoriteten i utskottet delar min uppfattning att desiffror som jag har angett som ett resultat av en indexreglering under 1970-talethade varit oacceptabla. Om jag har fel i den uppfattningen kanske någon frånutskottet kan rätta till min felaktiga förmodan. Menom det nu blir en fortsatt inflationsutveckling av 1970-talsmodell kommer viändå all få den snedvridning framöver som framgått av mina exempel bakåt itiden. Antingen fär man då finna sig i detta eller också får man gå in varje åroch justera skalorna ändå. Väljer man den senare utvägen har man helt slagitundan motivet för indexreglering av skatteskalorna - om man ändå tänker gå invarje år. Somjag ser det talar starka sakliga skäl för att inte bara mekaniskt anpassaskalorna till ett nytt kostnadsläge. Jag kan anföra några av dem. Den som har de störstainkomsterna har den största motståndskraften mot inflationens härjningar. Den som har höga inkomster kanavstå från att konsumera hela inkomsten och kan placera överblivna medelvärdesäkert. Detta kan hjälpas upp ytterligare genom nominella lån som kan gevärdesaker avkastning. Det framgår också klart av den uppställning beträffandefastighetslån som finns i reservationen. Kostnadsökningarna är olikastora pä olika områden - index är obönhörligt detsamma. Dagligvarorna harexempelvis stigit betydligt mer än åtskilligt annat avvaror och tjänster. Densom har låga inkomster köper upp större delen av sin disponibla inkomst pävaror som har stigit kraftigt medan den som har den större inkomsten disponerarsin inkomst annoriunda. Men skatteskalan skall ändå förändras procentuelltlika. Kvinnor drabbas hårdare än män på grund av den inkomstfördelning vi harmellan kvinnor och män. Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. Såett par ord om den statsfinansiella effekten. Den borgerliga majoritetenhävdar att de inkomstminskningar som staten får vidkännas genom indexregleradeskatteskalor inte behöver kompenseras. Om denna teori skulle ha fått gälla åren1973-1976 hade samhället varit fattigare. Motbakgrund av statsskujdens tillväxt och av det förhållandet att pengar knappastställ att uppbringa inom landet som lån, hade bara tre utvägar stått till buds. Man hade fåll vidkännas en ökadutlandsupplåning, trots allt. Man hade fått minskastatsutgifterna. Man hade fått ta till andraavgifter eller skatter. Denutländska upplåningen har varit mycket hög, så det är troligt att man inte hadevalt den linjen ändå. Det finns skäl att anta all man inte heller hade försöktminska statsutgifterna - under de år då man envisals med kraftiga stimulanser.Kvar finns en utväg; det finns skäl alt tro alt momsskruven hade dragils åtytterligare några varv om del borgeriiga förslaget omindexreglerade skatteskalor hade satts i sjön tidigare. ekonomiska politikens vapenarsenal ingår även investeringsavdrag och-bidrag liksom -avgifter. Dessa behandlas i proposition nr 52 och beredes genomutskottets betänkande nr 15. I samband med propositionen behandlas också ettpar av punkterna i den socialdemokratiska partimotionen nr 39. Enav de aktuella punkterna lar upp den 15-procentiga investeringsavgiften påoprioriterade byggnadsarbeten, som motionärerna yrkar skall avskaffas. Det ärmed tillfredsställelse jag kan konstatera att utskottet nu enhälligt ställt sigbakom kravet pä avgiftens avskaffande. För vårt parti har det ståttklart att arbetslöshet av stort format hotat inom byggnadssektorn på grund avminskat bostadsbyggande och på grund av minskad investeringsvilja inomindustrin. Att i ett sådant läge även hindra annat byggande som kunde kommatill stånd och låta byggnadsarbetare och anställda inom byggmaterialindustringå sysslolösa hade varit att föra en dålig politik. Lät mig uttrycka minuppskattning av mina borgerliga kamrater i utskottet för att de förenat sig medoss i beslutet al göra rent bord med denna avgift redan från . Föriängningenav investeringsavdraget eller i vissa fall -bidraget har accepterats även avsocialdemokraterna. Förslaget ligger i linje med det handlingsprogram sompartiet skisserat, nämligen att utvägen ur dagens besvärliga ekonomiskasituation går via industriell utbyggnad och inte via den av mänga förordadesvångremspolitiken. Vi har accepterat åtgärden, trots att vi vet att en del avde kommande investeringarna skulle ha gjorts ändå och att stödet nu bara bliren subvention till vissa företag. En klar förbättring mot tidigare regler ärdock all bilar och vissa andra fordon efter en viss övergångstid borttagitsfrån den stödberättigade sektorn. Vireservanter anser också att ytteriigare ett par ändringar hade bort göras igällande regler för frisläpp av medel från konjunkturinvesterings- Vi menar attyrkandena i motionen 39 bort bifallas. Dessa yrkanden gick ut på attifrågavarande fondmedel efter regeringens prövning också skulle få användastill marknadsföringsåtgärder även i , och detta utan att särskilda skälhade behövt åberopas. Även om detta förslag har mycket begränsad räckvidd ärdet ändock ganska viktigt med tanke på den kritik som framförts av svenskaföretags säljarförmåga. Detandra ändringsförslaget avser all stärka de anställdas inflytande över hurfrisläppta fondmedel används. Vi anser också att man får en bättre garanti föratt fondfrisläppen blir effektivt använda om de anställda får vara med ochbesluta därom, varför vi föreslår att tillstånd att utnyttjainvesteringsfonderna enligt 9 § 1 mom. inte får lämnas med mindre än attanvändningen tillstyrkts av arbetstagarnas lokala fackliga organisationer. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till de reservationer somavgivits till skatteutskottets betänkanden nr 14 och 15, vari då äveninbegripes en annan motivering för avslag av yrkande 3 i herrar ochFågelsbos motion nr 77 än vad ulskottsmajoriteten använt sig av. Denekonomiska politiken m. m. I skatteutskottets betänkanden nr 14, 15 och 16 har utskottet ganskautförligt motiverat sina ställningstaganden i de betydelsefulla frågor somriksdagen nu har att ta ställning till. Svårigheternapå exportmarknaden, delvis beroende på det höga kostnadsläget i vårt land, harmedfört problem för avsättningen av våra produkter och därmed också problemför sysselsättningen. Regeringens strävan har varit och är att på allt sätttrygga sysselsättningen och skapa bättre förutsättningar för näringslivet föratt där på nytt ingjuta optimism och framtidstro. Trotsregeringens intensiva strävan i denna riktning har det inte lyckats att hållatillbaka inflationen. En alltför stark inflation medför att det liksomunder nästan alla blir nödvändigt att företaändringar i inkomslskattesystemet. I propositionen 1977/78:49 föreslärregeringen en sänkning av den statliga inkomstskatten med totalt omkring 5,5miljarder. Förslaget är så utformat att den största sänkningen sker i deinkomstgrupper där de flesta lönlagarna befinner sig. Totalt sett omfattarskattesänkningen ungefär samma belopp som föregående år. Skillnaden är attregeringen inte föreslår höjda arbetsgivaravgifter, vilket ju var regeln underden socialdemokratiska regeringstiden. Ipropositionen föreslås också att alla inkomsttagare skall få göra ett avdrag päslutskatlen med . Detta avdrag motsvarar i verkligheten förgenomsnitisinkomsttagaren en höjning av grundavdraget med . Fördelenmed avdrag direkt på slutskatlen är att avdraget i kronor räknat blir likamycket värt oberoende av inkomstens storiek. Ett sådant förslag har framförtstidigare bl. a. från . Socialdemokraternaföreslår nu i sin partimotion att den statliga in- Denekonomiska politiken m. m. komstskatten skall sänkasmed ytterligare 1,2 miljarder. Det är alltid svårt alt dra gränsen för hurlångt del är möjligt att gå med en skattesänkning. Ser vi pä det verkligautfallet av propositionens förslag är den nu föreslagna skattesänkningenbetydligt större än skattesänkningarna , eftersom det nuinte blir någon höjning av den indirekta skatt som arbetsgivaravgiften iverkligheten utgör. När socialdemokraterna genomfördeskatteomläggningarna hävdade de alltid att regeringens dvs. det egna förslagetinnebar största möjliga skattesänkning. I oppositionsställning tyckssocialdemokraterna ha en annan inställning - de vill nu gå ytterligare en bitpä vägen. För att finansiera överbudet - om man skall använda ett ord somsocialdemokraterna tidigare ofta har använt - föresläs att detta belopp, 1 200milj. kr., skall finansieras genom höjning av folkpensionsavgiften med en halvprocent vilket ger nära miljarden samt vissa höjningar därutöver förföretagarna vilket skall betala återstoden av vad skattesänkningarna kostar. Enhöjning av arbetsgivaravgiften innebär ett ytterligare tryck uppåt på prisernaoch ytteriigare belastning för näringslivet såväl vid export som i konkurrenspå hemmamarknaden. Dessutom vet vi alla att en höjning av arbetsgivaravgiftendrabbar inte bara förelagen utan alla oss konsumenter. Utöver höjningen avarbetsgivaravgiften yrkar socialdemokraterna också avslag pä regeringensförslag om sänkning av arbetsgivaravgiften med 2 96. Jagär förvånad över alt socialdemokraterna i nuvarande läge, när det är angelägetatt få i gäng sysselsättningen, fä näringslivet att fungera, fä avsättning förvåra produkter, är beredda att föreslå en arbetsgivaravgift som är 2,5 96 högreän vad regeringen föreslår. Inser inte socialdemokraterna nödvändigheten avatt det svenska näringslivet kan konkurrera på exportmarknaden? Enförutsättning för sysselsättningen är ju att vi kan få avsättning för våraprodukter. Då kan vi komma ur krisen och förbättra den ekonomiska situationen. Socialdemokraternaupprepar i sin partimolion kravet på ändrade skalleregler för företagare därbåda makarna arbetar i det gemensamma företaget. Det förvånar mig att denfrågan pä nytt har kommit upp. sade också att det är svårt att tafram nya argument. Vi har åtskilliga gånger diskuterat denna fråga i ,och de argument som jag har anfört är lika aktuella . Ingen kanväl förneka alt en höjning av timgränsen från 400 till 600 innebär att vissapersoner blir utestängda från möjligheten till särbeskattning. Närdet gäller barnens insatser kan jag inte finna något skäl för att man skalldiskriminera de ungdomar som är beredda att göra en insats i sina föräldrarsföretag. Rättvisan kräver här att man har likartade regler för beskattningenoavsett om barnen arbetar i föräldrarnas företag eller gör en insats hos någonannan. Det är riktigt alt vissa kontrollsvårigheter som tog uppkan föreligga. Men varför skall vi hysa en sådan misstro mot just denna grupp?Jag tror alt det finns möjligheter alt göra den erforderiiga kontrollen. Vi ärlika angelägna, och jag, att lönen skallutgå efter en korrekt beräknad arbetstid och att lönen skall vara denmarknadsmässiga. Men jag kan inte acceptera att man skall tillämpa en hårdarebeskattning för ungdomar som gör en insats i föräldrarnas förelag än som gällerför andra. Närdet gäller tredjedelsregeln anförde jag så många drastiska exempel när denna frågaförra gången var uppe till debatt i kammaren all jag nu inte behöveråterupprepa dessa. En medhjälpande make som gör en arbetsinsats som ärbetydligt mer värd än en tredjedel av familjeinkomsten bör rimligen ha rättatt till beskattning la upp en inkomst som motsvarar det arbete han eller honutfört i företaget. Man frågar sig om socialdemokraternas tal om rättvisa ochmänniskors lika värde inte sträcker sig så långt som till denna samhällsgrupp. efter det att övriga inkomsttagare fått särbeskattning var det möjligtatt få socialdemokraterna med på de första regler som. gjorde att även dennagrupp till viss del skulle komma att särbeskattas. Den dåvarandefinansministern skrev i sin proposition bl. a. att de nyabeskattningsreglerna för denna relativt lilla grupp innebar ett inkomstbortfallför staten pä ca 100 milj. kr. Det innebär i verkligheten att denna relativtlilla grupp hade betalt 100 milj. kr. för mycket i skatt ,och detta är utan tvivel en stor orättvisa. Jag tycker faktiskt att vioberoende av vilket parti vi tillhör skulle kunna acceptera de regler som nugäller och som tillkom för att få något så när lika beskattningsregler förföretagarna och för andra grupper i vårt samhälle. Regeringenföreslår nu ett inflationsskydd av skatteskalorna. Förslaget innebär att denenskilde inkomsttagaren får behålla samma andel av sin reallön även vid enfortsatt inflation. Vi förhindrar med andra ord den automatiska höjning av denstatliga skatten som inflationen medfört. Därmed inte sagt - jag troratt det är viktigt att vi har det med i debatten - att inga förändringar avskatteskalorna skall göras i framliden. Det framhåller även skatteutskottet.Men om skatteuttaget skall ändras så är det enligt vår mening somskall göra det och inte inflationen. Jaghar svårt att förstå socialdemokraternas hårda kritik mot föreliggandeförslag. Själva har socialdemokraterna i regeringsställning nästan varje årunder tvingats att ändra reglerna för den statliga beskattningen.Som jag redan framhållit är det ingenting som hindrar att även ifortsättningen företa erforderiiga förändringar i skattesystemet. Men då utgårman från vad tidigare beslutat och från ett oförändrat penningvärde.Nog måste delta vara mera just än att vid varje förändring utgå från en nivåsom på grund av penningvärdeförsämringen har höjts väsentligt sedan beslutettogs. Enfördel har naturiigtvis det nuvarande systemet haft, nämligen att man harkunnat tala om skattesänkning utan att behöva nämna något om den skärpning somskett efter det senaste beslutet. Socialdemokraternahar i sin partimotion tagit fram exempel på hur ett inflationsskydd skulle haverkat i jämförelse med de skatteomlägg- Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. ningar som har gjortsunder 1970Ttalet, och har här berört detta. Jämförelsen äremellertid ganska orealistisk. Här jämför man alltså vad en indexregleringskulle ha inneburit med vad de fattade besluten har betytt.Kostnadsmässigt är skillnaden mellan dessa , i vissa fall mycketstor. Men detta är inte någon rättvis bedömning, eftersom varje århade haft möjlighet att göra en förändring i systemet. Om man skall jämföra tvåolika syslem, bör man också ta hänsyn till besluten i dess helhet.Arbetsgivaravgifterna har höjts men det finns ingen redovisning av detta.Egentligen framgår ingenting av detta resonemang och därför är det bäst alt viavvaktar och ser hur verkligheten kommer att bli. Avsikten är ju att vi skall hain-flationsskyddade skatteskalor . När 1979 träder in förutsätter jagatt riksdag och regering också skall ha behandlat de förslag som föreliggerfrån den kommunalekonomiska utredningen och inkomslskat-teutredningen.Förmodligen kommer det att bli en del ändringar i det skattesystem somfastlägges . Jag anser därför att de farhågor som man frånsocialdemokratiskt håll uttalar för att hänsyn inte skulle las till andrafaktorer i den framtida inkomstbeskattningen är vida överdrivna. Så har juinte sagts, och skatteutskottet har i sitt betänkande betonat att möjlighetenfinns kvar. betänkande nr 15 behandlas frågan om föriängning av tiden förutnyttjande av del särskilda invesleringsavdraget och det statligainvesteringsbidraget liksom frågan om den särskilda investeringsavgiften. Somframgår av betänkandet har utskottet i princip uttalat sig för propositionensförslag. Dock föreligger en reservation från socialdemokraterna, som ErikWärnberg berörde. Då det gäller invesleringsavdraget och bidraget tillstyrksen föriängning av nu gällande bestämmelser till utgången av 1978, dock med deninskränkningen alt motordrivna fordon och båtar är undantagna och attbeställningar skall vara gjorda . Imotion från har begärts en utredning om konsekvenserna av en successivförlängning av olika beskattningsåtgärder för att stimulera näringslivetsinvesteringar. Utskottet instämmer i motionärernas uppfattning att enutredning rörande konsekvenserna av skattelagstiftningens utnyttjande iekonomisk-politiskt syfte bör komma till stånd. Dock säger utskottet att manbör avvakta företagsskatleberedningens betänkande innan åtgärder vidtages ochatt regeringen nu fär bedöma behovet och eventuellt vidtaga erforderiigaåtgärder för all denna utvärdering skall förverkligas. Vi har ansett det varaangeläget att här få till stånd en utvärdering av dessa stimulansåtgärderseffekt på utvecklingen. Isamma motion från krävs en utvidgning av reglerna för investeringsavdragoch bidrag till att omfatta också byggnadsinvesteringar i näringslivet. Ocksåhär förutsätter utskottet att regeringen, om den anser en lagstiftning möjligoch lämplig, framlägger förslag till sådan. Somvi hörde har socialdemokraterna reserverat sig mot detta uttalande.Utskottsmajoriteten stöder sin ståndpunkt dels på det angelägna i att ocksåbyggnadssidan stimuleras till nyinvesteringar, dels på att det skapas merlikvärdiga förhållanden mellan företag som kan utnyttja investeringsfonder ochandra förelag. Men som vi vet har behandlingstiden varit kort, och justgränsdragningsfrågorna bedömdes så pass besväriiga alt man har överlämnat ocksådenna fråga till regeringen för vidare behandling. Enannan fråga som också berörs i skatteutskottets betänkande nr 15 är frågan ominvesteringsavgifterna för vissa byggnadsarbeten. Beträffande den avgift sominfördes föreslås i propositionen vissa lättnader. Som har socialdemokraterna framfört krav på att avgiften skall slopas. Detfinns också motioner från med samma krav, och utskottet föreslår i sittbetänkande - framför allt pä grund av den ytterligare försämring avsysselsättningen inom byggnadsbranschen som har skett sedan propositionenavlämnades - alt avgiften avvecklas fr. o. m. i är. Ocksåett par andra motioner från socialdemokraterna har behandlats, och detföreligger reservationer, vilka har berört. har haft till uppgift att se över dessa frågor, harutskottet ansett att man bör avvakta utredningens förslag innan andra åtgärdervidtas.