prot · G10991 · 1977-12-31 00:00:00 — Vad man dömer i förstainstans kan så lält hänga kvar även i nästa. Låt vara att man då får ett merkonventionellt domstolsförfarande. Ochinte blir det bättre rätlssäkerhetskänsla av att dom fälls ulan attförrältningsmännen har besökt fastigheten och på ort och ställe gjort klart försig om och hur servilulet utnyttjas. Del svenska rättssystemet ärju till sin princippräglat av medborgarnas likhet inför lagen, men på detta speciella område finnsen uppenbar brist. Vadsäger då civilulskottet om våra molionskrav? Ja, låt mig notera alt utskottetförst ägnar motionen en ingående redogörelse. Recittexten är grundlig. Iutskoitsbetänkandet instämmer man i långa stycken med motionens krav. Men närman kommer till utskottets hemställan så slutar man med ett rått och kalltavslag på motionerna. - Det är flera motioner i det här sammanhanget, men jagkommenterar bara den som jag står som första namn på. Dettager mig anledning att fråga utskottets talesman hur utskottets hemställanegentligen skall tolkas. Om det verkligen är så att utskottet tycker atlmissförhållanden råder och att de bör rättas till, varför säger man det då interent ut? Istället uttalar utskottet hopp och förtröstan om att vederbörande ämbetsverkinom sig skall rätta till det hela. Vad är del som har hänt som gör attutskottet här litar så starkt på ämbetsverket? Och hur länge till skallnuvarande missförhållanden få råda, innan lagstiftarna tar itu med den härsaken på allvar. Detvore intressant om utskottets talesman ville lämna några klarläggande svar pådessa frågor. Underdelta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Skall den mindre jordbrukaren ha rält atl behålla sin mark, eller skallhan behöva riskera alt hans mark tvångsvis inlöses för överföring till grannarmed större fastigheter? Dettaär den fråga som jag och nio medmotionärer - partivänner lill mig -tar upp imotionen 1687. Vårt svar på frågan är alt fastighetsbildningslagen måste ändrasså att även de små jordbmkarna skall få behålla sin mark tills de vill avyttraden. Detär en viktig rättslig fråga och inte endast jordbmks-och skogspolitisk. Delförvånar att ett enhälligt civilutskotl avstyrker motionen med motiveringenatt tvångsinlösenreglerna ännu ej tillämpats i sådan omfattning atl en fastdomstolspraxis utbildats i alla delar. Ja, skall vi verkligen vänta tills tvånghar tillämpats, och dessutom domstolspraxis utvecklats i alla delar, kan det judröja innan det enligt utskottet kan finnas tillräcklig anledning för enöversyn. Bakgrundenlill motionen är fastighetsbildningslag som trädde i kraft den 1januari 1972, och som i motsats till tidigare lagstiftning tillåterivångsinlösen av mark för överföring lill fasligheter som enligt för tillfälletrådande värderingar är mera utvecklingsbara. Synpunkterna på delta ändras jufrån årtionde till årtionde. Inte heller ägaren till den mottagande fastighetenkan förhindra att överföring sker till hans fastighet. Innan jag går in på defrågorna vill jag påpeka att det är elt samhällsintresse atlall mark i vårt land utnyttjas för den produktion som den är lämplig för ursåväl ekonomiska som miljömässiga synpunkter. I vissa fall kanske inte denenskilde markägarens intresse och samhällsintresset sammanfaller. Del är därförviktigt atl vi har en lagstiftning som ställer krav på ägarna; vi har t. ex.skogsvårdslag och jordhävdslag. Vid stor uppsplittring av mark kan samhällsintressetav produktivt utnyttjande av marken ge anledning till krav på ändradeägofigurer och ändrade ägoförhållanden. Förbättringarav arronderingsförhållanden kan uppnås dels genom frivilliga överenskommelser,dels genom ivångsvisa ägobylen, dels numera även genom tvångsvis inlösen avmark mot ersättning i pengar. Enligtvår mening skall samhället i första hand genom upplysning och information tillberörda fastighetsägare försöka,fö till stånd frivilliga uppgörelser. Urrättslig synpunkt är även tvångsvisa ägobyten men knappast inlösen försvarbara.Skillnaden ärju att vid ägobyten får man andra marker, men då det gällerinlösen ersätts del med pengar. Jagkan erinra om att laga skifte infördes i större delen av vårt land genom altjordbrukarna fick byta mark och därigenom erhålla bättre arrondering på sinagårdar. De fick annan mark men fick behålla motsvarande areal som de hade föreskiftet. Dentvångsvisa inlösen av mark är alltså något nyil i och med fastighetsbildningslagensikraftträdande, och jag vill citera något ur den lagen föratl ge en bild av vadsom gäller. I 8 kap. sägs: "Har fastighetsreglering till syfte alt inomområde, som omfattar mark till etl flertal fastigheter med skilda ägare,åstadkomma en allmän förbättring av fastighetsbeståndet och är del eltväsentligt intresse från allmän synpunkt att storieksförändringar därvidgenomföres, får fastighetsbildningsmyndigheten förordna att faslighet som ingåri regleringen eller del av sådan fastighet skall genom inlösen" - alltsåtvångsvis - "avstås för atl överföras till annan fastighet." Emellertidfinns det då vissa begränsningar. Det sägs att inlösen får inte ske om syftetmed överföringen kan vinnas på annat sätt - del är väl då framför allt genomfrivillig åtgärd. Del sägs även atl inlösen inte får ske om avsevärd olägenhetdärigenom skulle uppkomma för fastighetens ägare eller brukare. Ja, del här ärtänjbara uttryck, och det är besvärliga tolkningsfrågor att avgöra vad somligger i dem. Iutskoitsbetänkandet erinras om atl lagen har tillämpats bl. a. vid enfastighetsreglering i . Del anförs i belänkandet alt tvångsbestämmelsernahar tillämpats mot femton markägare, om man ser del formellt alltså. Men flerfastighetsägare har i denna fastighetsreglering - och jag förmodar även i andraregleringar - avstått från mark genom s. k. frivilliga uppgörelser, vilka ärganska lätta för förrättningsmännen att uppnå sedan de informerat markägarna omatt därest de inte går med på frivillig uppgörelse kommer man alt utnyttjamöjligheterna till tvångsinlösen. Del är då bara de verkligt motståndskraftigamarkägarna som står emot. Jagfrågar: Vad är det egentligen för slags frihet, om den lille jordbrukaren haratt välja mellan att frivilligt sälja sin mark eller få den tvångsvis inlöst?Om jag svarar själv så säger jag att det är tvång i båda fallen, även om det iena falletofficiellt rubriceras som frivillig uppgörelse, vilket ju leder lill altmyndigheterna självklart kan rapportera alt de tvångsvisa åtgärderna haranvänts i elt mindre antal fall. härar inget överraskande. Om vi läser i propositionen, nr 128, från år 1969med förslag till fastighelsbildningslag så ser vi alt föredragande statsrådetförutsåg vad som skulle komma all inträffa. Efter att ha bemött vissaremissinstansers farhågor för atl tvångsinlösensreglerna skulle misskrediterafastighetsregleringen bland markägarna framhöll han: "Jag kan inte hellerdela uppfattningen alt inlösen skulle försvåra lantbruksnämndernas frivilligainköp av tillskottsmark. Snarare torde del kunna förväntas att verkan blir denmotsatta, eftersom en frivillig uppgörelse bör vara lättare atl uppnå omfastighetsägaren vet att marken kan tvångsvis avhändas honom. Jag har denuppfattningen atl inlöseninstitulet kommer atl få sin största betydelse justdärigenom atl det kommer atl utgöra ett effektivt medel att driva på enfrivillig uppgörelse." - Där borde ordet frivillig ha stått medcitationstecken omkring. -"Inlösen torde därför inte behöva tillgripas inågon större omfattning. Detla måste anses som en uppenbar fördel, eftersomförrättningshandläggningen därigenom kan ske betydligt enklare och snabbare." Självklartfanns det remissinstanser som insåg riskerna med de föreslagna Ivångsreglerna.Jag kan erinra om att jordbrukarnas organisationer framhöll alt tvångsinlöseninnebar etl mycket allvarligt ingrepp i den enskilde jordägarens rättigheter,och man framhöll att man var principiellt tveksam beträffande tillskapandet aven inlösenrält. För atl citera någon juridisk expertis kan jag nämna atlHäradshövdingeföreningen ansåg att den kommitté som utrett frågan inlé hadeanfört några bärande skäl för tvångsinlösen och atl förslaget innebar betydligtlängre gående inskränkning i den enskildes bestämmanderätt än man hade iexproprialionsbeslämmel-serna. Närriksdagen antog propositionen var meningarna starkt delade. Socialdemokrateroch kommunister och några folkpartister stödde förslaget, medan övriga vändesig mot atl skulle fastställa det förslag till 8 kap. ifaslighetsbildningslagen där bestämmelserna om Ivångsinlösen återfinns. I denreservation som då fogades till utskotlsutlåtandet talade man om atl reglernaom inlösen, där det finns uttryck som avsevärd olägenhet osv., är myckel vaga,och man vände sig mol dem. Man erinrade om atl enligt dittills gällande reglerkunde inte expropriation ske för stärkande av ofullständiga jordbruk genom andrajordbruk som tillhörde aktiva jordbrukare, men den rätten infördes alltså genompropositionens förslag, som gick igenom. Vi motionärer anser atl de farhågor som reservanterna ochremissinstanserna hyste har infriats. Likaså har de förhoppningar infriats somföredragande statsrådet hade, all inför man tvångsåtgärder är det lättare attåstadkomma s. k. frivilliga uppgörelser. Viser del här som viktiga rättssäkerhetsfrågor, och vi hävdar-att den som ägermark och sköter den på ett ur samhällets synpunkt tillfredsställande sätt skallha rätt alt behålla marken. Vi ser det som en självklar rält. Dettalas här om avvägning mellan olika intressen, men det är inte mycket för densom ligger i underläge att trösta sig med. Enannan anmärkningsvärd sak är att den som äger en fastighet som ansesulvecklingsbaroch har grannar, vilkas fasligheter inte är utvecklingsbara, kanfå mark tvångsvis överförd från grannarna lill sig, fast han själv inte villatt marken skall tillföras honom. Jagskall inte föriänga mitt inlägg mer. Jag vill dock betona att vi motionärer harsett dessa frågor ur rättslig synpunkt, medan utskottet knappast har anlagtsådana synpunkter. Låtmig till slut, herr talman, erinra om att på nästan alla områden har under dethär årtiondet den enskildes insyn, medinfiytande och rättigheter ökat avsevärt.Vi tio motionärer frågar då: Är det rimligt att under samma årtionde införadenna lag, och sedan man sett den tillämpas även behålla den? Det gäller ju enlag som fråntar den lille markägaren en, som man trodde, självklar rält attbehålla den mark som han sköter på ett ur samhällets synpunkt oklanderligtsätt. Idetla anförande instämde , och (samtliga c). (c): Jag vill först ägna mig åt skogsfångsservitulen, som . har motionerat om. Frågan om skogsfångsservitulen har ju aktualiserats påsenare tid genom att vissa förbättringar genomförts, där missnöjet framför alltmed ersättningsnivån varit mycket stort. Det är väl del som har föranlettmotionen. Men det har också föranlett regeringen alt tillsätta den arbetsgruppsom talar om och som bl. a. skall undersöka detta problem. Detingår i direktiven att arbetsgruppen skall undersöka ersättningsfrågornas behandlingvid förrättningarna. Nusäger motionärerna atl man i princip är med på att den här möjligheten skallfinnas. Man pekar på tre delfrågor: gode mäns medverkan, informationen om bl.a. rätlshjälpslägel och fastighetssyn på berörda fastigheter. Vadgäller gode män bör upplysas om att lantmäteriverket har överiämnal en PM medrubriken och uppföljning av fastighetsbildningslagen. Där föreslår manen ökad medverkan av gode män. Man säger att det bör vara regel att gode mänskall medverka i förrättningar av den här naturen. Dessutom föreslås att godemännen skall ersättas av allmänna medel. Det bör, såvitt utskollel har kunnatse, underlätta medverkan av gode män, för ersättningsfrågan och därmedkostnaderna har ofta varit en bromsande faktor när del gällt alt ha med godemän, framför allt vid mindre förrättningar. Lantmäteriverketarbetar nu på nya anvisningar i syfte att i största möjliga utsträckningåstadkomma en ökad medverkan av gode män. Delta är helt i linje med de önskemålom ökad medverkan av förtroendemän i förrättningarna som generellt haruttryckts. Därför tycker utskottsmajoriteten att motionärerna på denna punktkan betrakta sig som rätt väl lillgodosedda. Beträffande syn på deberörda fastigheterna torde del vara regel atl det vid lantmäteriverketsförrättningar förekommer sådant. Men för att ytteriigare understryka delta harlantmäteriverket nu upplyst atl man kommerait föra ul denna sin uppfaltningtill sina regionala myndigheter, dvs. de myndigheter som har att handläggaförrättningarna. De har därmed kunnat skapa ytterligare garantier för att defår en ordentlig syn på varje berörd faslighet. Sånågra ord om informationen. Motionärerna vill att man redan ikallelsehandlingen skall tala om vad det gäller. Utskottsmajoriteten har ansettalt den bästa information som kan ges, och som anknyter till den aktuellaförrättningens förhållanden, ges vid ett muntligt sammanträde, där man kanställa frågor och motfrågor. Jag tror inte att den uteblivna informationen omvad förrättningen konkret skall innebära betyder atl någon sakägare avstår frånatt infinna sig. En fastighetsägare som blir kallad lill en legal förrättningav den här typen, som berör hans fasta egendom, försummar nog sällan att ta delav den information det är fråga om. HerrNordin pekade på rättshjälpsmöjlighelen. Möjigheterna att få ordinarierättshjälp i första instans är något beskurna av förrätlningsmannens skyldighetatl stå för en fullständig utredning. Det är den utredningen som han skallredogöra för på sammanträdet - eller sammanträdena, eftersom del ofta kan blifiera. Man har då ansett alt den första rättshjälpen delvis kan ersättas pådetta sätt. har dessutom uttalat atl lantmäteriverket och börklargöra frågan om rätten till rättshjälp. I detta sammanhang bör påpekas attde föreslagna åtgärderna föratt öka medverkan av gode män och deras ersättningav allmänna medel också kan stärka rättshjälpssituationen. Sammanfattningsvistycker jag alt motionärerna har blivit rätt väl lillgodosedda. De har inte, somherr föredrar att uttrycka det, fått sin motion "råttavslagen". Helt tillgodosedd är däremot motion om enundersökning om ersättningsnivåerna när det gäller regleringarna, för det harexklusivt arbetsgruppen i departementet i uppdrag att arbeta med. Här vill jagyrka bifall till utskottets hemställan. Närdet gäller tvångsinlösenmomentet i fastighetsbildningslagen som andra har motionerat om vill jag säga alt syftet med lagregeln är att få enbättre fastigheisstruktur. På många håll har vi ett mycket splittratfastighetsbestånd, och det framstår som alltmer nödvändigt alt vidta vissaändringar. Målet måste vara att ändringarna kan få så små negativa konsekvensersom möjligt. Fastighetsbildningslagens rättesnöre äratt fördelarna alllidskall överväga olägenheterna med regleringen. Därför harfastighetsbildningslagen fått en utformning som med hänsyn lill syftet innebärmycket långtgående regler för att man skall kunna tillvarata de enskildaägarintressena. Men det står helt klart att i vissa situationer måste ett vissttvång tillgripas. Annars skulle lagstiftningen bli eu slag i luften. Detbör först och främst påpekas att ingen som dras in i en sådan här förrättningdrabbas av förmögenhetsförlust. För den ersättning som bestäms vidförrättningen skall man i princip kunna skaffa elt ersältningsobjekt. Nr 91 Vidare skall även hänsyn las till sådana faktorer som social ochekonomisk Onsd een den trygghetför ägaren. Detta leder till att man får avstå från inlösen i fall där en 8 ma 1978 ägolotlfrån strängt arronderingsmässiga synpunkter skulle ha blivit föremål för inlösenmen där olägenheten är större än nyttan med förrättningen, om FnstiQhetshildnines- Saren kan anföra sociala och ekonomiska skäl för detta. , Dessutom säger faslighetsbildningslagen alt inlöseninte får ske, om avsevärd olägenhetuppkommer för ägare eller brukare. Här tar man alltså inte bara hänsyn tillägaren ulan även till brukaren. Delbör påpekas atl den inlösningsrält som motionärerna vänder sig mot endast kankomma i fråga vid förrättningar som berör elt fiertal fastigheter. Redan detlainnebär en inskränkning. Det bör påpekas alt dessa regler har tillämpats endasti fyra fall när det gäller skog eller jord, och det har då skett i områden somhar de mest splittrade ägorna i landet. anförde exempel från sin hemtrakt, och det är väl därifrån de kritiskasynpunkterna har hämtats. Jag vill bara påpeka att sådana fall som han nämndeinte är regelmässiga. Jag har själv sett förrättningar i , därman har åstadkommit mycket fina resultat praktiskt tagel utan oenighet. Inlösenfår heller inte ske när ändamålet kan nås på annan väg. Del bör påpekas atl enav de saker som då bör aktualiseras är frågan om bildandel av gemensamhetsskogsom ett alternativ. Går man in för atl bilda gemensam-hetsskog, behöver ingenfaslighet drabbas av inskränkning i sitt graderings-värde, och man undgår heltde ölägenheter som följer av en ivångsinlösen. Styrandeför i vilken utsträckning inlösenförfarandet skall komma till användning ärytterst de jordbruks- och skogsbrukspolitiska åtgärder som vidtar,och därför är del någol oegentligt att som motionärerna säga, atl vad som idetta sammanhang skall bedömas som en rationell arrondering är beroende avmyndighels beslut. Det är emellertid vi här i som drar uppriktlinjerna, och senast gjorde vi det i samband med det jordbmkspoliliskabeslutet med anledning av jordbruksutrednings förslag. Sedan är detmyndigheternas sak att handlägga ärendena i enlighet med detta beslut. Faslighetsbildningslagenär endast medlet för alt nå de jordbrukspolitiska målen. Jagvill också erinra om alt en enig riksdag ställde sig bakomcivilutskotieis uttalande om en översyn av frågan om hur en mer aktivfastighetsbildning kan bidra till att förverkliga de uppställda, målen. Regeringenhar givit detta uppdrag till lantmäteriverket, och verket har -visseriigenhittills ulan framgång - äskat medel för denna uppgift. Vad det gäller är atlutforma lämpliga anvisningar för bl. a. etl långl gående samråd med sakägarna.Överiäggningarna har förts med lantbrukets organisationer, och de har ställtsig positiva till alt genomföra åtgärder i denna riktning. Det finns således å enasidan en strävan från bl. a. jordbrukets och skogsbmkets organisationer atl aktivera åtgärder enligt fastighetsbildnings lagen, å andra sidan en sådan opinion som kommit till uttryck i motionen, låt 158 vara avgränsad till en viss del avfastighetsregleringsproblematiken. tankepå atl lagen varit i kraft endast och haranvänts för endast fyraförrättningar har utskottet stannat för atl det är lämpligt atl vänta medvidare ändringar. Utskottet föreslår därför atl avslår motionen, ochjag vill yrka bifall till detta förslag. SVEN-ERIKNORDIN (c) kort genmäle: Jag vill bara göra några korta kommentarer i anledning avutskottstalesmannens inlägg. Jagär i likhet med rätt optimistisk i fråga om det resultatsom kan komma från den arbetsgrupp som jobbar inom medökad trygghet för skogsserviiuten. Viskall komma ihåg atl de negativa beslut som fattats i de här frågorna undergångna år och som väckt bitterhet delvis har sin grund i atl vi levt i skugganav 1967 årsjordbrukspolitiska beslut. Man gör ju ändåen jordpolitisk prövningvid fastighetsdomstolen. Och eftersom vi nu har betydligt gynnsammareriktlinjer för jordbrukspolitiken torde del komma att påverka både anvisningaroch handläggning av de här frågorna i gynnsam riktning. SvenEric Åkerfeldt säger: Del gör väl inte så myckel atl del inte följer med någoninformation lill kallelsen till en faslighetsbildningsförrällning - man får välinformation vid sammanträdet, och det hindrar väl inte atl vederbörandeinfinner sig. Detmå vara sanl, men det blir en psykologiskt olycklig start. Redan från börjankänner sig ju sakägaren i frågan i ett underiäge. Fastighetsägaren har ensidigrätt att begära förrättning och servitutets upphörande. Här måste vi se upp såatl vi skapar likhet inför lagen och även känsla av likhet inför lagen. SvenEric Åkerfeldt menar, liksom ulskottet i övrigt, att lantmäteriverket kommeratl se lill alt del blir ordning på torpet , även i bokstavligmening. Jag hyser naturiigtvis, med tanke på sammansättningen av lantmäteriverketsstyrelse, också slort hopp om atl det skall bli bättre i fortsättningen. Menvågar vi stanna där? Här gäller det ändå tillämpningen av en lag, ochtillämpningen sker inte med ledning av anvisningar utan med ledning av lagensutformning. Har man i lagen föreskrivit obligatorisk medverkan av gode män,obligatorisk information om rättshjälp och obligatorisk fastighetssyn - dåtror jag att vi skulle bli kvitt en del av den kritik som riktas både mol lantmäteriverketoch mot lagstiftningen som sådan. Allrasist säger att avslaget skall tolkas välvilligt. Det ärmöjligt att ni har ett alldeles speciellt språkbruk i civilutskoitet; avslagskall alltså tolkas som bifall eller i varie fall vara en begravning med krans,om jag får använda det uttrycket, Men det vore mig fjärran att säga atl varjeutskott här i inte skall fö tillämpa del språkbmk utskottet vill. Ochdet är väl naiuriigt atl den som inte i allmänhet tar del av civilutskoiletsbetänkanden bara läser innantill och inte så myckel ser den innebörd som inteavspeglas i det faktiska ordvalet. MARTINOLSSON (c) kort genmäle: Jag vill med några ord kommentera vad sade. Vadgäller den motion där jag står som första namn har det väl inte påståtts attden ens behandlats välvilligt, utan det föreslås enbart att skallavslå motionen. SvenEric Åkerfeldt nämnde en del om lagen som även jag talade om: de avvägningarsom sker mellan olika intressen och de uttryck som finns om väsentligt intressefrån allmän synpunkt, undvikande av avsevärd olägenhet och andra tänjbarauttryck. SvenEric Åkerfeldt nämnde målsättningen bättre fästighetsslruktur. Det är vi enseom. Jag tryckte i mitt anförande på vikten av alt all mark utnyttjas produktivt. SvenEric Åkerfeldt sade atl de negativa konsekvenserna är små och att det bara harvarit fyra fall . Ja, men förrättningar tar ju tid, så man har väl intehunnit komma i gång med så många. Och med den opinion emot dem som finns är delväl möjligt alt myndigheterna även drar sig för att försöka genomföra så värstmånga. Ensak som helt gick förbi var milt påpekande av hur formellfriheten blir om man har tvångsåtgärder. Jag betonade i mitt anförande att detinte är någon verklig frihet atl välja mellan alt sälja frivilligt ellerdrabbas av ivångsinlösen om del bara är de två alternativen som finns. Socialaoch ekonomiska skäl är likaså allmänna uttryck. Attingen lider förmögenhetsföriust är även det formellt rikligt. Det slår i lagenatt ägaren till fastighet som inlöses är berättigad lill ersättning motsvarandefastighetens marknadsvärde. Men vi får komma ihåg atl de mindre jordbrukarna,som kan vara mycket verksamma och aktiva, inte har möjlighet alt köpa annanmark i stället då de inte beviljas förvärvstillstånd för denna och de kansåledes inte kompensera sig genom atlköpa annan mark. Jag tror, , att vi kan tala med litet mindre bokstäver om skyddet motförmögenhetsföriust. Detheter, som påpekade, atl man skall använda tvånget när maninte kan uppnå målel på annat sätt. Han nämnde gemensamhetsskogarna,och detaren väg man kanske bör arbeta mer för än man gjort tidigare. Detförvånar mig alt ett enigt civilutskolt inte på minsta sätt tagit intryckav vare sig vad som skett sedan faslighetsbildningslagen trädde i kraft ellervad näslan halva ställde sig bakom när den här frågan avgjordes år1970. Då tillhörde emellertid ingen av oss som deltagit i debatten densvenska . Vadgäller jordbrukspolitiken fick jag lill svar av bostadsministem på eninterpellation i frågan all man skulle se över de här frågorna när mandragit upp nya riktlinjer för jordbrukspolitiken. Jag vill då bara sluta medfrågan: Tolkar civilutskoitet det så, alt tvångsåtgärderna i mindre utsträckningskall komma till användning sedan nya riktlinjer för jordbrukspolitiken nufastställts? () kort genmäle: