prot · G109112 · 1977-12-31 00:00:00 — Någolsom vi socialdemokrater är angelägna atl framhålla är alt optimismen ochframtidstron måsle återvinnas. Inte minsl den svenska stålindustrin kantvärtemot den modstulenhet som regeringsförslaget andas bedömas som en branschmed goda framtidsutsikter. Dennuvarande lågkonjunkturen hos avnämarländerna och här hemma kommer inte attbeslå i evighet, och man behöver inte ha seil sig särskilt myckel omkring iväriden för att se behoven av produkterna. Bland de nu aktuella stålörternakänner jag naturligtvis bäst. Jag vet atl där finns ell oinfatiandekunnande, både hos företagel och dess anslällda och i den samhälleligabasorganisalionen, som lillsammans med goda geografiska förulsäliningar börkunna ge en gott utgångsläge. Investeringsprogrammet bör därför så snart sommöjligt få göras större än i regeringens förslag. En långsiktig planering börfå syfta till ökad kapacitet och förbättrad konkurrenskraft, della också föratt medverka lill ett minskat importberoende när det gäller stålprodukter. Deföretagsekonomiska bedömningarna bör kompletteras med en samhällsekonomiskutvärdering av den roll som stålindustrin ånyo kan komma att spela för enindustriell utveckling i . Föratt nä målen krävs djärvhet och framtidstro - det är inte minst nödvändigtnärdet ser mörkt ul. Alt det ser mörkt ut i just nu harvi haft anledning att lala om under denna riksdag. Jaghar i min hand ett jämnt gammalt nummer av den utmärkta länstidningenFolket och läser följande rubriker på ett enda uppslag: "Förtvivlan iHälleforsnäs. kvar och ingen vet någonting." -"Tjänsterdras in vid snickeri i ." - "Stopp vid iNyköping. "-"är allt slut i Buskhyttan-20 mister sinaarbeten". Det enda som inte är dystert på de två sidorna är en Domusannonsom glada köksparad. Så här är det mer eller mindre . Destora indusiriproblem som vi har diskuterat här i kammaren under detta arbetsårhar gälll fyra branscher: specialstålet, handelsslålel, gjuterierna och teko.Som det enda länet i landet har drabbats av alla fyra problemen. Länetskulle "gå på alla fyra", om dagens solnedgångsrapport om alt enreducering av sysselsättningen vid med I 000-1 500arbetstillfällen utöver tidigare prognostiserade vore att motse. ger dekontakter jag har haft vid handen att del inte finns realism bakom uppgiften.Man har möjligen fått tag pä något oauktoriserat räkneexempel, somförhoppningsvis också har missförståtis. Som läget totalt sett är i länet ochregionen får helt enkelt inte utvecklingskraften i SSAB-företaget svältfödas! Denna industri måste få utvecklas, och inte trampas ner. Järnverkethar nu 3 700 anställda. Företaget svarar för 80 96 av industrisysselsätlningeni kommunen och tillsammans med övriga Grängesföretag för av dentotala sysselsättningen. Det har följaktligen utomordentligt stor betydelse förorten. Större delen av befolkningen är -direkt eller indirekt - beroende avsysselsättningen vid järnverket för sin utkomst. Imitten av 1979 beräknas personalstyrkan vara nere i 3 400 enligthandelsslålsutredningens beräkningar, och enligt andra beräkningar blir denlägre. har 275 arbetstilirällen gått föriorade. Trenden slårockså mot serviceföretag, som beräknas få dra ner arbetsstyrkan med ett parhundra anställda. Kommunenbedömer följaktligen sysselsättningsutvecklingen som oroande. Med den redovisadevikande sysselsättningen i kommunen skulle till mitten av 1980-lalet behövas caI 000 nya arbetstillfällen om nuvarande sysselsättningsgrad skall kunnabibehållas. Vad en oparerad sysselsättningsminskning skulle innebära, inteminst för ungdomen, inser alla. Del är att märka att ungdomskullarna som enföljd av tillströmningen av yngre arbetskraft snabbaexpansion är onormalt stora i . Visörmländska socialdemokrater förutsätter därför att statsmakterna stödersträvan till nyskapande produktion och utvecklande av nya förelag på orten ochi regionen. I det sammanhanget är det positivt atl de fackliga organisationernavid SSAB-bildandel har kunnal förhandla fram en beak-tansvärd grundplåt tillett lokall investmentbolag. Försörjningsbasen är dock järnverket. 1 den socialdemokratiskaSörmlandsmotionen har vi funnit del angeläget Handelsstålsindu-strin, m. m. Handelsstålsindu-strin, m. m. altframhålla hur viktigt det är att den mellansvenska gruvindustrin kanbibehållas, alt metallurgin i får utvecklas och alt det också satsaspå ny verksamhet för att skapa arbetstillfällen. Möjlighetenatt behålla och utveckla stålbranschens produktionsresurser måste bedömas somgod. Gjorda investeringar möjliggör rationell drift i hela produktionskedjan.De slörsla mellansvenska gruvorna är väl rustade för rationell drift.Transportmöjligheterna pä TGOJ-banan är goda och ekonomiskt fördelaktiga. IOxelösund finns ett modernt stålverk samt hyttor, sinterverk och koksverk. Detär anläggningar som genom hög effektivitet och låga kostnader medverkar tillden svenska stålindustrins konkurrenskraft . Lägetvid kusten är inte bara angenämt utan ger också perfekta transportmöjligheterför såväl råvaror som halvfabrikat och färdigprodukter. Iföretag, fackföreningar och kommun finns det människor som kan och vill, ochdet är det viktigaste av allt. Det finns alltså goda förutsättningar att vändaen neddätböjande kurva uppåt. Ingen regeringbör ha råd att avstå från att byggapå sädana förutsättningar. I detla anförandeinstämde () och (). Lål mig börja med atl konstatera att bildandet av är ennödvändighet för att få lill stånd en samordning av den svenskahandelsstälsindustrin. Meni del nu lagda förslaget finns många allvarliga brister som måste rättas till.Själv harjag inga förhoppningar om att dessa justeringar görs under enborgerlig regering och en borgerlig majoritet i denna kammare, men i en framtidmed en socialdemokratisk regering kommer detta säkerligen att vara möjligt. Denekonomiska uppgörelse som ligger till grund för bildandet av och somregeringen accepterat innebär att de privata aktieägarna får full kompensationmedan skattebetalarna får bära hela bördan i den finansiella rekonstruktionen. Deprivaia aktieägarna i och kommer inte atl bidra medinvesteringskapital för räkning, men ändå garanteras man ett50-procentigt ägande i det nya stälbolagel. Detta förhållande understryker detfaktum att regeringens förslag till bildande av innebär ett nytt steg iden poliliska högervridning som landet tvingats in i efter valet 1976.Löntagarna får ta stötarna i strukturomvandlingen medan de privata akiieägarnasitter kvar i orubbat bo. Vidareklargör regeringen genom sitt förslag en ytterst pessimistisk och negativ synpå handelsslålsinduslrins framlid och utvecklingsmöjligheter. Under deförhandlingar som förts inför bildande angavs försl investeringsramenlill 3,8 miljarder. Den blev sedan nedbantad till 2,8 miljarder för denkommande femårsperioden. Det är inte att undra över alt den s. k.strukturgruppen inom , som försöker samordna den Handelsstälsindustrin, m. m. framtidaproduktionskapaciteten, i fackliga kretsar anses ha ett nästan Nr 112omöjligt arbele. Somett exempel på hur kapitalintensiv stålindustrin är kan nämnas att ett nyttbredbandvalsverk kostar mellan 2,6 och 3 miljarder, alltså ungefär likamycket som regeringen föreslår under hela den kommande femårsperioden. Avdetta exempel förstår var och en att den föreslagna investeringsramen är heltotillräcklig. 1de förhandlingar som sketl inför bildande har de fackliga organisationernafrån de olika stålorterna getts möjlighet att medverka. Men del har inte skettpä det sätt som industriministern här försökte ge sken av, närhan framställde de olika fackliga representanternas roll i förhandlingarna.Genom att regeringen nedbantat investeringsramen från 3,8 till 2,8 miljarderunder har de fackliga organisationerna ställts i ettytterst svårt läge, bl. a. när det gäller att medverka i utformningen avbolagets struktur. Detär vidare ytterst viktigt att slå fast atl de fackliga organisationerna,arbetare och tjänstemän i de olika stålorterna, inte fått vara med och bestämmaföretagets ägandeförhållande. Om så varit fallet hade man inte tolererat altprivatkapitalet fåll så stort ägande i det nya stålbolaget.- Med säkerhet hadedå det privata ägandet begränsats med hänsyn till den verkliga vilja som deprivaia ägarna har när det gäller att ställa upp och investera för framliden iproduktionsutrustning m. m. Detär också viktigt att slå fast att de fackliga organisationerna inte fått dengaranterade trygghet som de eftersträvat för de anställda i de olika orternainför framtiden. Defackliga organisationernas möjlighet atl påverka förhandlingarna införbildandet av har sålunda begränsats. Regeringen har på olika sätt spelatöver facken genom olika ramar som salts upp efter politiska beslul ikanslihuset. Denkanske viktigaste begränsningen av fackens möjlighet atl påverka är förmodligen den snäva investeringsramen. Om den svenskastålindustrin skall kunna konkurrera på ett effektivt säll måste betydligtstörre insaisergöras på investeringssidan underde kommande åren. En offensivutveckling måste till för atl sysselsällningen skall tryggas på de olikastålorterna i landet. Planeringen måste ges en långsiktig inriktning, som möjligl att minska den stora importen av järn- och stålprodukter. Oronoch osäkerheten har ökat bland de ca 20 000 anställda i deolika stålörterna i landet. Främst kanske detta gäller de anställda vid iNorrbotten, eftersom norrbottningarna i större utsträckning än befolkningen ide övriga delarna av landet fått känna av verkningarna av den högerpolitik somregeringen för. , länet vars dominerande indu-strisysselsältning bärsupp av de statliga basindustrierna - däribland NJA. Länet, som iprivatkapitalets kortsiktiga lönsamhet aldrig fått en rejäl chans alt utvecklaspå grundval av sina egna rikedomar: skogen, elkraften och malmerna. Länet, därbefolkningen på ett brutalt sätt fått lära sig att solidaritet kan varaenkelriktad och betyda att man får dela med sig av Handelsstålsinduslrin, fn. råvarutillgångarna utan att få någon ordentlig återbäringi form av arbele och trygghet. på 1970-lalet kunde en ordentligljusning skådas i länets utveckling genom offensiva insatser av den dåvarandesocialdemokratiska regeringen i de statliga industrierna, främst NJA i form avInvesteringsprogram 70-71. Därefter följde beslutet om 80 är 1974,som förändrades 1976 och som indelades i tre etapper. I och med dessasatsningar började människorna återfå tron pä framtiden och möjligheten tillarbele och utkomst i det egna länet. Under dessa år skapades tusentals nyaarbetstillfällen i länet, främst i kustregionen. Det riksdagsbeslut som togs1974 garanterade också 2 300 nya jobb till . Även efter den förändradeinriklning som 80 fick 1976 fanns del anledning till en optimism ochtill framtidstro på förädling av länels råvaror pä hemmaplan. Den slora förändringen kom 1976. Dä fick landet en nyregering. De borgeriiga tog över. Övertron pä privatkapitalets förmåga allklara sysselsättningen började alltmer driva den svenska politiken ät höger.Det förslag som lagts fram om bildandet av bekräftar detta. En anledning lill den ökande oron för NJA:s framtid blandde anställda är avsaknaden av initiativ frän regeringens sida för allförverkliga riksdagsbe-slutel om 2 300 nya jobb lill . Alt borgerliga vallöften tycks vara till för att till stordel svikas efter en valseger har allt fier människor i vårt land kommit tillinsikt om. Men tänker nu också de borgeriiga underiåta att se lill alt redanfastställda riksdagsbeslut verkställs? Det aren fråga som jag ställer till deborgeriiga representanterna i denna kammare. När tänker ni ta någol initiativför att beslutet om 2 300 nya jobb till inplaneras i framtidainriktning? Underde år de borgerliga satt i oppositionsställninglalade man ofta i vackra ordalag om hur man ville utveckla NJA. exempel pådella kan las ur riksdagsdebatten 1976, närmare bestämt , dåstålverket i debatterades. Då talade företrädare omhur del partiet såg på NJA:s utveckling. "Vi har inom fastslagit tre ting som vi ärberedda att satsa på, och dem länker vi också satsa pä med hundraprocentigenergi. För del första vill vi vara med om alt bygga ett metallurgisktcentrum i . För det andra anser vi att satsningen på NJA är ennyckelsalsning aV utomordentlig betydelse i sammanhanget. NJA måstemoderniseras, upprustas och förbättras. Den ulbyggnaden skall utföras på sådanlsätt att vidareförädling i hela övre underlättas." Det var alltså vad tänkte satsa på medhundraprocentig energi. Visserligen är inte direkt känt för atluppfylla sina löften vad beträffar energin, men återstår alt se om man ocksåtänker svika de löften man gett , bl. a. , alltså 2 300 nyaarbetstillfällen. Jag förväntar mig att företrädare kan svara på närdetta riksdagsbeslut skall förverkligas. Inför valet lovade partiet 400000 nya jobb. kräver och som helhet i första handendast en bråkdel av dessa jobb. De borgerliga har sedan de kom i regeringsställningalltmer visal en passiv inslällning till strukturförändringarna i vårt land.Detta präglar nu också förslaget om . De borgeriiga politikernavägleds i sitt handlande av högervridna kapitalistiska värderingar. Övertron påprivatkapitalets förmåga alt klara den kris som drabbat landetsstålindustri förtydligas genom regeringens förslag. Dethelslatliga NJA privaliseras lill utan någon som helst fastslagenutveckling. Allt fler anställda i detta förelag liksom i andra stålföretag somberörs av bildandet av det nya stålbolaget undrar nu vad som kommer att händamed jobbet och tryggheten . Löftenafrän de borgerliga har varit mänga, och jag har redan gett exempel pä hurcenterns företrädare i denna kammare strödde löften om NJA:s framtid före valet1976, men efter valet, närmare bestämt , kunde man här iett debattinlägg frän industriministern höra löften om att de resurser somskulle ha satsats pä 80 skulle styras till andra projekt i Norrbotten.Det är kanske värt att erinra kammaren om att de resurserna rörde sig om 10miljarder. Jag vet inte om industriministern vid det tillfället reflekteradenärmare över vad hans löfte innebar. Men lova är en sak och handla en annan.Norrbottningarna väntar fortfarande pä att handlingsförlamningen på borgerligthåll skall släppa och att löftena på något sätt skall uppfyllas. Arbetarna ochtjänstemännen vid NJA förväntar sig klart besked om när regeringen tänkeruppfylla de här löftena. I vår motion 1743 hemställs att skall åläggas att förverkligariksdagsbeslutet om ett metallurgiskt centrum i med 2 300 nya jobb.Motionen följs upp i de socialdemokratiska reservationerna till vilka jaghärmed yrkar bifall. Handelsstålsindu -strin, m. m. (vpk): har lidigare under debalien ulvecklal vänsterpartietkommunisternas principiella syn pä stålpoliliken och vår kritik mol denutformning som denna politik fåll. såväl tidigare som i den proposition sombildar underlag för dagens riksdagsdebatt. Jag vill använda min taletid tillatt något utföriigare beröra de speciella regionalpolitiska aspekterna på dennafråga för del. Och jag vill böoa med elt citat. "Norrbottenshistoria uppvisaren rad bakslag när del gäller förädlingen av länetsråvaruresurser. Detta förhållande får i första hand förklaras av ekonomiskakrafter utanför länet som ser på som i första hand enråvaruleverantör." Dettakalla konstaterande görs i . Och del besannasåierigen i det som planeras ske med , eller i . 1det sammanslagna förelaget tilldelas rollen som råvaruleverantör,och med det uteblir förädling och nya jobb-delta som jusl skulle kunna göra järnverketi till en motor i industriella utveckling. 1 kampen för Norrbottensframlid är vpk:s huvudlinje atl 9Riksdagens protokoll 1977/78:111-112 Handelsstålsindu -strin, m. m. statenskall slå fören integrerad gruv-,järn- och stålindustri. Vi följer med delkravei upp linjen från den socialiseringskonferens som arbetarrörelsen iNorrbotten genomförde i . Den stod helt bakom kravei om ellSlutligt järnverk för alt tillvarata den norrbottniska järnmalmen. Såkom då efter åtskilliga turer till stånd, och sedan desshar kampen ständigt gällt verkels fortsatta utbyggnad och krav omvidareförädling av verkets produkter. Storfinansen och dess politiska företrädarehar envetet motsatt sig en sådan utveckling. Men aktiviteten i Norrbollen hargett kraft ät kraven och resulterade slutligen i planerna på 80, någotsom hälsades som ell avgörande sleg mot verklig utbyggnad av NJA. Det hälsadesockså som en god grundval för industriell utveckling i del övriga länet. Justdella har vi från vpk:s sida hela liden betonat. 80 såg vi inte somenbart råvaruproducenl, utan det skulle utgöra grundvalen fören omfaltandeförädling, salsning på verksladsinduslri och manufakiurering. Glädjenöver riksdagsbeslut förbylles snart i besvikelse. Efter ensocialdemokratisk s. k. modifiering av slålverksplanerna kom den borgerliga skrolningen.De som slagils för NJA:s uiveckling kan konsialera alt man är tillbaka iutgångsläget - med den skillnaden att storfinansens företrädare nu haren direktavgörande i förelagets existens. Del kanske är del som utgör den verklighet somslålverksplanerna gjorl "en nödvändig återgång till", somfinansutskottets talesman formulerade det i gårdagens debatt om ersättning lillLuleå kommun för kosinader man haft i samband med planeringen utifrån Stålverk80-projeklel. Delär en verklighet som för hela länels del betyder forlsall rovdrift avråvarutillgångar och för järnverket i forlsall låg förädlingsgrad. Delskulle finnas åtskilliga exempel alt ta fram för alt visa all del även i dennariksdag har funnits tillfällen då man har trott atl denna trend brutits. Jagskall i denna sena timme bara erinra om ell sädanl exempel. Den2 diskuterades här lån till NJA som förutsågs innebära en ordentligsatsning på en utveckling av verkel. Dä konstaterades en sä bred uppslutningbakom denna statliga företagsamhet all en lalare ansåg atl man nu hade nätt enså utmärkt lösning på NJA-problemel alt frågan skulle kunna föras ul urslridslinjen. Dä liksom vid både lidigare och senare lillföllen kritiserade vifrån vårt håll de föreliggande förslagen. Vi gjorde del utifrån delförhållandel all satsningen på vidareförädling och framlida utveckling avverkel alltid saknades. Jusldella har på ett avgörande sätt gjort alt frågan verkligen inte har förts ul urstridslinjen. Efter den senasie ulvecklingen och i samband med all alll flerser en utbyggnad av del slatliga näringslivet i som en väg att kommalill rätta med de aktuella sysselsätlningssvårigheterna har tvärtom hotet motNJA blivit den verkliga stridsfrågan. I program för länets utveckling som utarbetatspä både politiskt och fackligt håll betonas NJA:s avgörande roll för länetsindustriella utveckling. Och man framhåller att en sådan utveckling inte kanåstadkommas om NJA även i fortsättningen tilldelas rollen som leverantör avråvara och halvfabrikat. man insiktet på ökadvidareförädling. Ganskaallmänt är man också klar över att det behövs en valutarbetad utvecklingsplan för NJA. Jaghar i andra sammanhang här i kammaren talat för en utvecklingsplan för helanäringslivet i . En sådan krävs om inte länel skall drabbas av enflyltningsvåg. 1 en sådan utvecklingsplan måsle de slatliga företagen spela enavgörande roll. Men då kravs en annan inriktning för bl. a. Statsföretagsverksamhei. Efterdet senaste valet har socialdemokraterna, som tillsatte Per Sköldoch f ö. också den utredare vars material ligger till grund för SSAB-förslaget,lagil avstånd från sättet att sköta Statsföretag. Men var har socialdemokraternabeskeden om vad som skall ske med , , och andraföretag? Vilka krav skall man ställa på dem som efterträder Statsföretagsnuvarande ledning? Justulvecklingen vid NJA ger anledning till åtskilliga frågor. ochäven har ställt en rad sådana frågor. För Norbotlens del ärdessutom dessa frågor aktuella: Hur ställer man sig till fördigslällandet avkoksverket vid NJA? Hur ställer man sig till förslaget om en ammoniakfabrik ianslutning till koksverket? Del förslaget bedöms av Gölaverkens utredare somett företagsekonomiskt försvarbart projekt, under förutsättning alt koksverketfärdigställs. En utveckling av koksverket kan dessutom utgöra basenfören petrokemisk industri i , vilket också skulle medföra en ickeobetydlig sysselsättningsökning. Enföljd av skapelsen som känns speciellt frånstötande är försöken all slällaarbelare på en orl mol arbelare på en annan. Vilken plats skall drabbas mesl avall 4 000 arbelare inom koncernen skall bort? Oron finns på alla berörda orler. Gårdagensdemonstralion och information till riksdagsmän från stålörterna gav besked omatt arbetarna inte accepterarden här söndra-och-härska-menlaliteien. Man visadeklart alt del finns ulrymme för lunnplåtsverk i både och Domnarvel om mandrar in på importen. Och det borde vara fullt möjligl om man betänker atlendasi av behövlig tunnplåt tillverkas i . Plannja behöver elttunnplåtsverk. Men lör att dess framtid skall säkras behövs också ell nyttvalsverk, som innefattar såväl bredbandsverk som niediumverk. Har man det klartför sig inser man snart att de medel som föreslås i propositionen och somtillstyrks av utskottsmajoritelen inte räcker långt. Om sysselsättningen på detre orterna skall kunna bibehållas krävs betydligt mer. Detta har ocksåSten-Ove konstaterat. FörLuleås del är det uppenbart att besluiei om en nylt valsverk inte kan vänta.Det beslutet måste tas snart, om järnverket i skall bli den drivandekraft i ulvecklingen av Norrboltens näringsliv som del har förutsiitlningar attbli. Med en ökad betoning av förädling av verkets produkter skapas ocksåförutsättningar all ulveckla verkstads- och manufak-tureringsinduslrier, vilketkan öka sysselsättningen i länet. För sådana satsningar lalar olvetydigt delläge som råder. För en sådan utveckling slåss en ständigt växandenorrbottnisk opinion. Handelsstålsindu -strin, m. m. Nr 112 (): Torsdaeenden ''' lalman! Under denna långa deball har vid delhär lägel sagts ganska 6 anril 1978 myckelom såväl proposiiionen och ulskoltsmajoriietens förslag som de När jag ändå tar lill orda, gör jag del strin, m. m. Hnndelsstålsindu därföratt alla som lever och borpä dessa bruks- och gruvorter känner en slark oro inför framliden. Här gäl lerfrågan inie bara sysselsättning för de anslällda i de berörda förelagen, utanden gäller faktiskt hela samhallens existens. Försvinner den enda industrin påplatsen, sä försvinnerocksä människorna, i varje fall de yngre, och därmedockså den service som finns. Jagsäger detta mot bakgrund av vad som slår i proposiiionen om all personalen idel nya handelsslålbolagel skall behöva minskas med 4 000 personer. Det sägs,att med det tidigare beslutade sysselsällningspolitiska stödet inomstålindustrin samt möjligheterna att disponera andra medel skall del varamöjligl för att klara omställningen med bevarande avanställningstryggheten. Ja, det låler sig sägas. I de enskilda fallen kanskedet i viss utstsräckning kan ordna sig med jobb inom andra branscher och påandra platser, men hur blir del med Irygghelen för de små bruksorlerna och förde människor som av olika anledningar vill och ivingas slanna kvar? Där behövsdet verkligen, som det sägs i den socialdemokratiska motionen 1734, att enlångsiktig näringspolitik redovisas jämte en plan med klara målsättningar förregionalpolitiken där hänsyn tas lill de nuvarande slål- och gruvorlema. Denstrukturomvandling som sker berör både gruvdriften och järnhanteringen. Jagkan också förslå alt den är nödvändig. Alla har här i tal efter tal sjungitstordriftens höga visa, men jag är inte alldeles övertygad om all den ål allalycka bär. Det kan betyda och kommer nog atl betyda utslagning av livskraftigaorler och induslrier. Behovetav en långsiktig och ingående planering har saknats alltför . Storbolagenhar bollat med företag och människor på ett oacceptabelt sätt och utan reelltinflytande från samhällets eller de anställdas sida. Tag t. ex. bruki norra , som sålde lill Uddeholms-bolaget när konjunkturnedgångeninom specialslålsindustrin böoat. Del har inte gäll , och nuär man i färd med att gå samman i ett nytt storbolag bestående av ,och SKF. Nogär det väl bra underiigt.