prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — attriksdagen med anledning av motionen 1976/77:98 som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna anfört. 3 protokoll 1977/78:45 Nr 45 (): p . . Herr talman! Eftersom det är fredag skall jag inteföriänga debatten "" försöka begränsa mig. Med anledning av den reservation på p. isocialutskottets betänkande 1977/78:13 som vi nu skall behandla vill Mödrahälsovård jagändå säga några ord. och förlossningsvård har rekommenderat landstingen att fr. o. m. godkänna ett nytt utomlänsavtal, där humanitära och sociala skäl utbytts mot särskilda skäl. Här skall landstingen generösare * kunna tolka både 21-dagarsregeln och övriga skälsom anförs för att för- lossningen skall få skeutanför det egna länet. Trotsdenna uppmjukning av tolkningen av utomlänsavtalet skall betalningsförbindelsei allmänhet utfärdas i förväg - och även om det kan ske i efterhand, kan detskapa otrygghet och ovisshet hos en kvinna som av olika skäl kan räkna med attbehöva föda utom det egna länet. Det finns många tillfällen när det ärnädvändigt för blivande mödrar att lämna hemorten, och de skäl kvinnan anförbör därför enligt reservanternas mening godtas om de inte är orimliga. Detär otillfredsställande för kvinnor att i denna situation inte betraktas somansvariga och kunna avgöra sitt eget och sitt blivande barns bästa. De flestakvinnor kommer i alla fall att välja att föda sitt barn på hemorten - detta avbåde praktiska och medicinska skäl. I motionen 1976/77:98 harKari () påpekat det otidsenliga i begränsningen av de gravidakvinnornas rörelsefrihet till det egna landstingsområdet före den beräknade tidpunkten för nedkomsten samt att det inte kananses önskvärt eller lämpligt att pröva varje enskilt fall för utfärdande avbetalningsförbindelser. I motionens anda har vi därför i reservationen yrkat enannan skrivning i utskottets betänkande. Vi vill att regeringen hossjukvårdshuvudmännen väcker frågan om slopande av de regler som innebärbegränsning i möjligheten till föriossningsvård mot inomlänsavgift utanför detegna sjukvårdsområdet. Omdenna väg inte är framkomlig för att syftet med motionen 1976/77:98 skall kunnatillgodoses bör frågan om att utjämna kostnaderna för föriossningsvård genomden allmänna försäkringen prövas. Med detta yrkar jag bifall till reservationen vid p. 5 i socialutskottetsbetänkande /78:13. På övriga fyra punkter yrkar jag bifall till vadutskottet hemställer. INGALANTZ (vpk): Kravet på förbättrad smärtlindring vid förlossning innebär ökade kravpå förbättring av hela mödrahälsovården. I debatten om smärtlindring måsteinte bara de medicinska synpunkterna utan också de sociala, psykologiska ochpedagogiska aspekterna beaktas. Att vänta barn innebär endjup omställning i varje kvinnas liv. är en både fysiskt ochpsykiskt intensiv och jobbig tid för alla kvinnor. 34 Psykiska och sociala problem förstärks ofta under en graviditet. gercrantz, som ärsakkunnig på detta område, har påvisat att varannan kvinna har någon form avpsykisk störning. Andra undersökningar visar att var femte gravid kvinna har såsvåra psykiska problem, att de direkt kommer att avspegla sig i hennes relationtill det väntade barnet. Man kan tala om ett psykologiskt arv, eftersominställningen till graviditeten och föräldraskapet återspeglar dessa kvinnorsförhållande till sina egna mödrar. Trotsalla kontraceptiva metoder som finns är varannan graviditet oplanerad.Enligt undersökningar är de svära psykiska problemen vanligast bland dekvinnor vilkas graviditet är oplanerad. För dessa kvinnor blir ocksåförlossningsupplevelsen ofta negativ och smärtsam. Dekvinnor som lever under ekonomiskt och socialt svåra förhållanden återfinnsofta bland de s. k. riskfallen bland gravida kvinnor. Redan på ett tidigtstadium kan dessa riskfall upptäckas, men eftersom dagens mödravård är ensidigtsomatiskt inriktad och bara tar hand om kvinnorna ur kroppsligt medicinsksynvinkel försvåras dessa kvinnors problem under graviditeten. I den nuvarandemödrahälsovården finns i stort sett bara utrymme för att väga, mäta och taprover. De resultat som framkommit i de senaste undersökningarna visar att densomatiska mödrahälsovården måste kompletteras med en psykisk mödrahälsovård. Inteens hälften av de gravida kvinnorna deltar i mödraundervisningen. De som kommerdit är äldre kvinnor, kvinnor som har hög utbildning och hög inkomst, och deflesta är gifta och har planerade graviditeter - detta enligt en undersökningav W. . Mödraundervisningen når alltså de redan aktiva och resursstarkakvinnorna men inte de kvinnor som allra bäst skulle behöva den. Därförmåste mödrahälsovården bedriva en aktivt uppsökande verksamhet för att nä allablivande mammor med förlossnings- och föräl-d ra förbe red el se. Alla gravidakvinnor borde t. ex. erbjudas att genomgå kurs i psykoprofylax.Mödraförberedelserna måste pågå under hela graviditeten och även efterföriossningen. Fäderna skall givetvis också förberedas. Mödraundervisningenbör också kompletteras med en allmän föräl-draundervisning. I mödraförberedelsernabör också ingå individuell rådgivning. Kontakten med kvinnorna bl. a. för attspåra upp de s. k. riskfallen måste göras avgraviditeten. Försöksverksamhet med olika samtalsgrupper mellan gravidakvinnor visar också på ett stort behov av att få tala om sin graviditet, omproblem och om den oro man känner inför att bli mamma. Detborde självfallet finnas psykologisk expertis vid varje mödravårdscentral ochpå varje föriossningsavdelning. Personaltätheten på mödravårdscentralernamåste också ökas, så att det finns tid att tala om förlossningen, omsmärtlindring och föräldraskap och annat som är viktigt för den blivandemamman. Sammanfattningsvis måste mödrahälsovården, som är så utmärkt närdet gäller den kroppsliga vården, kunna ge både en kroppslig, psykisk ochsocial vård. Nr 45 1971 fattade beslutet att alla kvinnor som önskade smärt- Fredaeen den lindringockså skulle få det. är det 1977, nästan 1978, och fortfarande nästan omöjligt för de flesta kvinnor att få effektiv smärtlindring. Den metodsom anses ge den bästa smärtlindringen, epiduralblockaden. Mödrahälsovård gavs,när denna motion skrevs, bara till 1,7 96 av kvinnorna. uppges ochförlossningsvård att 6,8 96 kan få denna lindring. Paracervikalblockaden gestill , och pudendusblockaden, som bara hjälper i sista slutskedet avförlossningen, ges till 62 96. Attkvinnor verkligen behöver smärtlindring vittnar en mängd undersökningar om.Ungefär 85 96 av kvinnorna skulle behöva effektiv smärtlindring. Eftersom enstarkt smärtpåverkad mamma negativt påverkar förlossningen och detta medförstora risker för både henne och barnet, är siffrorna alarmerande. Deneffektivaste metoden, epiduralblockaden, får ändå bara 6,8 96 av kvinnorna,och skulle kanske behöva den. Fråganom smärtlindring vid föriossning är inte ny i . Vpk har motioneratunder många är och krävt ett förverkligande av riksdagsbeslutet. För ett parår sedan sade att "smärtstillande medel i kombination medlustgas och pudendusblockad kan ge en fullgod smärtlindring". Men dettapåstående är felaktigt, om man skall tro på vad de vetenskapligaundersökningarna redovisar och vad kvinnorna själva säger. Med dennainställning från den ansvariga myndigheten kan man starkt befara att kvinnornaaldrig kommer att fä den hjälp de behöver. Förutomatt det över huvud taget är svårt för kvinnor att fä den smärt-lidring debehöver är det om möjligt ännu svårare att få smärtlindring under natten.Enligt finns på flertalet förlossningsavdelningarjourhavande läkare för förlossningsverksamhet dygnet runt. Möjlighet att gesmärtlindring med avancerade metoder finns bara vid de storakvinnorklinikerna, dvs. vid de nio regionsjukhusen. Det finns ingen smärtlindringsmetodsom generellt passar alla kvinnor och ingen metod kan ges rutinmässigt. har den s. k. psy koprofylaxmetoden uppmärksammats. Denna metod, som bygger på av slappning och andningsövningar, borde regelmässigt erbjudas alla gravida kvinnor inom ramen för mödrahälsovården, eftersom metoden kan ge en bra psykologisk smärtlindring. Men denna metod består av många osäkra moment och kan därför inte ses som ett alternativ till övriga avancerade smärtlindringsmetoder utan som ett komplement till dessa. Mer resurser måste anslås till forskning för att utveckla och utvärdera nya metoder. Sålunda börCardiffmetoden och TSN-metoden utvärderas. Cardiffmetoden innebär i korthet att man kan tidsplanera föriossningarna. En tidsplanerad dagföriossning har många fördelar, bl. a. slipper kvin norna komma till BB eller då de mest behöver vila och sömn. Utvilade kvinnor orkar bättre med förlossningsarbetet, 36 och deras smärttröskel ligger högre. ningar är möjligheternastörre att få effektiv smärtlindring, eftersom det finns mer personalatt tillgå. TSN, som betyder transkutal nerv-stimulering, går ut pä att medelektriska impulser till ryggmärgen bryta värksmärtorna. Denna metod är ettkomplement till främst psykoprofylaxmetoden och pudendusblockaden. Dessametoder bör, menar vpk, utvärderas. Bristenpå läkare och annan föriossningspersonal är en av orsakerna till attriksdagsbeslutet ännu inte har förverkligats. Därför måste dennabrist försvinna och alla kategorier av personal finnas tillgänglig dygnet runtpå förlossningsavdelningarna. Vid tilldelning av läkartjänster måste denna delinom sjukvården få de resurser som är nödvändiga om fattade beslutangående smärtlindring skall kunna förverkligas. Enligtgällande läroplan för barnmorskor heter det att barnmorskorna skall ha kunskapom och kunnighet i olika metoder för smärtlindring. Enligt socialstyrelsensuppfattning bör de barnmorskor som utbildats efter läroplanen frän 1973 ha bra förutsättningar att ge och administrera smärtlindring. Det föreligger inga formellahinder föratt barnmorskan skall få utföra dessa arbetsmoment. Men läkarnasbenägenhet att låta barnmorskorna i praktiken utföra och medverka i dessametoder varierar i högsta grad. De barnmorskor som behärskar de effektivasmärtlindringsmetoderna borde också i praktiken få använda sin kunskap pådetta område. De barnmorskor som utbildats tidigare måste få möjlighet till enfortbildning i detta avseende. Att låta barnmorskorna få administrera och gesmärtlindring blir nödvändigt så länge tillräckligt med adekvat utbildadeläkare saknas pä föriossningsavdelningarna - givetvis under förutsättning attbarnmorskorna har utbildning för det. I socialutskottets betänkande heter detatt en rad åtgärder vidtagits i syfte att riksdagsbeslut skall fäeffekt, och detta sades också i betänkandet. Detta måstevara ett felaktigt påstående, eftersom fortfarande bara 7 96 av de 85 96kvinnor som skulle behöva effektiv smärtlindring får en sådan. Denna siffravittnar däremot om att en rad åtgärder måste vidtas för attriksdagsbeslutet skall kunna bli verklighet. Utskottetavstyrker vpk-motionens krav på en bättre mödra- och förlossningsvård, och manär liksom nöjd med den lilla procentuella ökningen avkvinnornas möjligheter att få effektiv smärtlindring. År1971 fattades principbeslutet om alla kvinnors rätt till smärtlindring, menändå har bar 7 96 av kvinnorna denna rättighet genom den s. k.epiduralblockaden. Jag är ytterligt förvånad över att utskottet vill använda och räkna inkejsarsnitt som en smärtlindringsmetod. Det är både ett fariigt och ettfelaktigt ställningstagande från utskottets sida, och det skulle få allvarligakonsekvener. Uttalandet vittnar om stor oförståelse Nr 45 för hela problematiken kring mödra- och föriossningsvården över huvud Fredagenden 'S'- JStidigare sade efterlyser jag ett omdöme frän utskottet över --------------- sjundeatt-satsen i vpk-motionen 719, vilken föreslär en utvärdering av Mödrahälsovård TSN-metoden och Cardiff-metoden. De här båda metoderna har inte ochförlossningsvård med ett enda ord berörts i utskottets betänkande. Jag anseratt de är av betydelse inom föriossningsvården och skulle gärna vilja alt dekommenterades. Med detta yrkar jag bifall till motionerna 719 och732. GÖRANKARLSSON (s): Jag har inget att invända mot allmänna tal. Det var säkertbyggt på inlevelse och kännedom om förhållandena. Däremot har jag kanske enannan uppfattning om själva sakfrågan, nämligen om landstingens möjligheter attbereda smärtlindring. Detuttalande som gjorde 1971 gäller fortfarande. Vi har inte prutat pådet ett enda dugg. Principen står fast att alla kvinnor som så önskar bör fåsmärtlindring vid föriossningen. är det emellertid så att inte kanbestämma över landstingen och deras verksamhet i landet. Vi har ett specielltområde där sjukvårdshuvudmännen regerar, och vi kan inte stifta några lagar sombestämmer hur de skall handla vid exakt varje tillfälle. Den omständigheten göratt ett bifall till vpk-motionen inte skulle få någon egentlig effekt. Menser man på vad som har skett och fram till , så måsteväl ändå erkänna att det är en väsentlig förbättring. erhöll53 96 av kvinnorna någon form av smärtlindring vid förlossningen. Förra åretnådde man upp till ungefär 85 96. Den siffran visar i alla fall attsjukvårdshuvudmännen har uppmärksammat och noga studerat vad sagt,och de har också visat intresse för att bygga ut den här verksamheten. Ävenom målsättningen måste vara fullständigt solklar att alla kvinnor skall ha rätttill smärtlindring så tycker jag att man kan säga att det ändå inte går attbygga ut på det här området snabbare än vad exempelvis läkartillgången ochannat medger. BeträffandeMargot inlägg vill jag säga att det inte heller ger anledning tillnågra långa kommentarer. Frågan gäller om det egna skall stå förersättningen om en gravid kvinna reser till ett annat län och där föder sittbarn. Det kan naturligtvis finnas tillfällen då en gravid kvinna måste resaöver gränsen från det egna sjukhusområdet - det vill jag inte bestrida. Men jagbestrider att det skulle vara så vanligt som lät påskina. Det härär inget stort problem, utan det rör sig orn absoluta undantag. Det finns möjligheter attreglera detta. Om något speciellt skulle inträffa kunde man reglera detenligt det gamla avtalet. har man träffat ett nytt avtal mellansjukvårdshuvudmännen som ger bättre möjligheter än 38 det gamla, vilket också påpekade, men.då borde hon ha dragit konsekvenserna avdet och väntat för att se vad avtalet ger innan hon reserverade sig. Jag ber att få yrka bifall till utskottets förslag. MARGOTHÅKANSSON (fp) kort genmäle: Jag har inte på något sätt sagt att det är mycket vanligt, så där har nogGöran Karisson missförstått mig. Jag har sagt att det är otillfredsställandeatt kvinnor skall behöva befinna sig i den situationen, att under en så passlång tid vara begränsade att vistas i det egna länet, och vara beroende av attkanske i efterhand få ett besked om betalningsansvar från det landsting man ärskriven i. Om det fysiskt sett vore möjligt för att föda barntror jag säkert att han skulle uppleva det otillfredsställande att vara inomsitt eget landstingsområde under en så . Detfinns all anledning att inte pröva det här individuellt, för vi vet att även omLandstingsförbundet har rekommenderat landstingen att godkänna ett nyttutomlänsavtal är det inte på något sätt säkert att man i de olika landstingentolkar det på samma sätt. Det kan givetvis bli både en positiv och en negativtolkning i de olika landstingen. Därför vidhåller jag det krav jag har ställtoch yrkar bifall till min och de övriga reservanternas reservation. INGA (vpk) kortgenmäle: trycker på att det uttalande som gjorde 1971,som innebar att alla kvinnor skulle få rätt till smärtlindring vid föriossning,fortfarande gäller och att man står fast vid det. Det uttalandet har hittillsvisat sig vara, om inte helt, så nästan verkningslöst för de flesta kvinnor.Det är fortfarande förunnat ett mycket litet antal kvinnor att få den hjälp debehöver. säger att 85 96 får smärtlindring. Ja, vadde får är pudendusblockaden, GöranKarisson, som man ger allra, allra sist. Vad vi har eftersträvat från vpk äratt man garanterar kvinnor den här rätten under hela det jobbiga föriossningsarbetet,som kan pågå i dygn. Det är där den effektiva smärtlindringen skall sättas in,när den behövs. får pudendusblockad i allra sista slutskedet avförlossningen, just när barnet kommer fram, och det är inte vad jag menar medeffektiv smärtlindring under förlossningen. Jagär fortfarande förvånad över att vidhåller utskottets skrivningdär man räknar in kejsarsnitt som smärtlindringsmetod. Det är ofattbart hur mankan göra det ställningstagandet. Det är väldigt fariigt och det är felaktigt.Epiduralblockaden ger en effektiv smärtlindring, och kvinnor som behöver denmåste också få den. Detär förstås viktigt att det finns läkare, barnmorskor och övrig personal itillräcklig omfattning inom den här verksamheten. Vpk har vid åtskilligatillfällen krävt just att man måste se till att tillgången på läkare och annanpersonal garanteras. Det kan inte heller vara någon nyhet Närriksdagen fattade det här mycket vettiga beslutet om att kvinnor skall ha rätttill smärtlindring, måste man ju ha menat att beslutet skulle efterföljas.Därför måste man se till att det får någon efterföljd, att kvinnornagaranteras den här rätten enligt beslutet som fattade 1971. Hittillshar det inte hänt speciellt mycket, egentligen ingenting alls enligt kvinnorman pratar med ute på gatan. Det tycker jag att borde göra, föralt få andra perspektiv än de här siffrorna som han kommer med, för de ärfelaktiga. GÖRANKARLSSON (s) kort genmäle: Jag kan ju inte intervjua kvinnorna på gatan om hur de har det, fruLantz. Närfru säger att ingenting skett undrar jag om hon tar någon hänsyn tillfakta. Jag redovisade att ökningen frän 1974 till 1976 innebar att 85 96 avkvinnorna får någon form av smärtlindring. Jag har inte sagt att den ärtillfredsställande, men detta är siffror som inte kan bestrida. FruLantz säger att utskottet skrivit att kejsarsnitt skulle vara ensmärt-lindringsmetod. Det är inte vi som skrivit det, utan vi har redogjort försocialstyrelsens siffror. Om läser utskottsbetänkandet kommer honatt finna det. Smärtlindringberor ju inte bara på vad vpk och andra önskar. måste ta hänsyn tillatt vi inte har tillräckligt med läkare som är utbildade på det här området.Jag säger det än en gång: Man kan önska hur hett som helst, men man kan ju ändåinte göra någotät läkartillgången på det här området. måste kunna ta hänsyn till verkligheten. Det är den som råder. Sedan vill jag säga till : Jag harnaturiigtvis inte biologiska förutsättningar att föda barn. Men jag har endotter som födde barn . Hon besökte mig veckan innan hon födde,så det går naturligtvis att resa över länsgränserna, och det är inte nödvändigtatt stanna hemma under alla de . Med de transportmedel som numerafinns torde det inte vara så förfärligt svårt att resa även under de dagarna.Jag tycker uppriktigt sagt att reservationen är överflödig. INGA (vpk) kortgenmäle: Jag skall börja med att deklarera att vpk har för avsikt att stödjareservationen därför att det som framförs i den är ett bra förslag. Jaghävdar fortfarande att egentligen ingenting har skett. Jag tycker att GöranKarisson bör göra sig bekant med vad de olika metoderna innebär.Pudendusblockaden är ingen smärtlindringsmetod som ger effekt under helaföriossningen utan alldeles i slutet. Därför kan man inte räkna den som eneffektiv smärtlindring under hela föriossningen. Det är ganska elementärt. Vimåste alltså bygga ut de andra metoderna, som kan garantera kvinnorna rättentill en smärtlindring, om vi menar att beslut skall fånågon effekt. Sedanvill jag citera från s. 15 i utskottsbetänkandet, där det handlar omkejsarsnitt: "Om man emellertid räknade samman andelen kvinnor somförlösts genom kejsarsnitt, vilket sker vid narkos, eller som erhållitsmärtlindring genom pudendusblockad, vilken ger smärtlindring i slutskedet avförlossningen - alltså inte under den stora delen av förlossningen - visarsiffermaterialet att numera närmare 85 96 av kvinnorna erhåller smärtlindringmed metoder som anses verkningsfulla." Utskotteträknar alltså kejsarsnittet som en smärtlindringsmetod. Det är ett allvarligt,felaktigt och farligt ställningstagande som utskottet gör. MARGOTHÅKANSSON (fp) kort genmäle: Jag är egentligen inte förvånad över uttalande - det ärett typiskt manligt resonemang, och vi är mycket vana vid sådant. Det är mänsom bestämmer det mesta i samhället, och det är män som talar om för kvinnorhur de skall bete sig när de är gravida, om de skall resa eller inte. Jagvet - och det vet också - att det inte föds alltför många barn idet här landet. Och skulle det vara möjligt för män att föda barn skulle detsäkert födas åtskilligt färre. Detär just begränsningarna i kvinnornas rörelsefrihet vi är ute efter ireservationen. Det är klart diskriminerande med en sådan begränsning och attbetalningsansvaret är sådant att man antingen får en betalningsförbindelse iförväg eller också inte vet om åtar sig betalningsansvar om manråkar befinna sig utanför länsgränsen. Jagtror inte heller att det skulle röra sig om någon större marginell kostnad förlandstingen om man gick ifrån principen om betalningsförbindelse i förväg,eftersom den här situationen knappast kommer att inträffa så väldigt ofta. Enändring av reglerna i enlighet med vår reservation skulle emellertid betydaoerhört mycket för de kvinnor som måste föda sina barn utanför det egna länetav skäl - det kan gälla studier, resor i samband med tjänst o. d. - som deanser vara viktiga men som kanske inte vederbörande landstingstjänstemanbedömer som viktiga. GÖRANKARLSSON (s) kort genmäle: Vi bör inte betrakta detta som något stort problem -det är denviktigaste förutsättningen i sammanhanget - och det går säkert att lösa. Om detverkligen föreligger ett behov av att resa till ett annat län och man alltsåhar skäl för det, då går det säkert att tolka den nya bestämmelsen så att mankan få ersättning. Men landstingen måste ju kunna planera, och om de skallräkna med att också ta emot människor från andra län blir det naturligtvis enförryckning av planerna. Fråganär emellertid inte något ärende för , utan det är ett ärende förlandslingen. Jag vill rekommendera att ta upp ärendet inomlandstingen och att försöka påverka opinionen där - det skulle kunna ge bättreresultat. Tillfru vill jag säga: Om inte narkos skall räknas som smärtlindring, då vetjag inte vad smärtlindring är. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet tecknat att hon inte ägde rätt till ytteriigare replik. GUNNARBIÖRCK i (m): Mot bakgrund av den fortgående minskningen av antaletnyfödda barn här i landet anser jag - i motsats till socialutskottetsordförande - att det är ett riksintresse, och inte bara ett landstingskömmunaltintresse, att underiätta för kvinnor att föda sina barn där de befinner sig närstunden är inne utan att behöva fråga någon landstingskamrer om lov. Det bordevara en glädje för varje landsting att se ett barn födas inom dess gränser. Jagskulle vilja runda av denna diskussion, som har blivit märkvärdigt teknisk ochdessutom inflammerad av könsrollstänkande, med att säga att problemet förvissointe är nytt. Så här i adventstid, herr talman, kanske jag kan få lov atterinra om några rader som belyser problemets allmängiltighet. De är hämtade urLukas 2:3-7. "3.Då färdades alla var och en till sin stad, för att låta skattskriva sig. Så gjorde ock ; och eftersom han var av Davidshus och släkt, for han från staden i upp till stad, somheter , i Judeen, 5. för att låta skattskriva sig jämte , sintrolovade, som var havande. Medan de voro där, hände sig att tiden var inne, dåhon skulle föda. Och hon födde sin förstfödde son och lindade honomoch lade honom i en krubba, ty det fanns icke rum för dem i härbärget." Så var det då, men detskulle inte behöva vara sä . Medhänvisning till vad jag här har anfört vill jag uppmana kammarens ledamöter attrösta för den behjärtansvärda reservation som gäller punkten 5. GÖRANKARLSSON (s): Jag är förvånad över att har biträtt denna reservationöver huvud taget. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs pä bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 719 av IngaLantz m. fl.