prot · G109109 · 1977-12-31 00:00:00 — Avsikten med en sysselsättningspolitikoch en arbetsmarknadspolitik som verkligen ligger i de arbetandes intressemåste vara atl onödiggöra alla socialhjälpsålgärder, onödiggöra nödlösningarsom tillföllighetsarbeten, kontant arbetsmarknadsstöd m. m., och skapa fasta,trygga, meningsfyllda arbeten, över vilkas administration och utformning dearbetande har ett grundläggande och avgörande inflytande. Förstoch främst menar vi atl man måste genomföra vissa omedelbara försvarsåtgärdermot det sätt på vilket krisen drabbar de arbetande. Det är åtgärder som äravsedda att stoppa ytteriigare avskedanden och sälla spärr för storfinansensansvarslösa flykt undan problemen. Vimenar att man borde ha en lag som förbjuder permitleringar och avskedanden vidalla arbetsställen med mer än 50 anställda med mindre än atl likvärdigt arbetekan erbjudas på orten eller i dess omland. Vimenar atl man måste genomföra omedelbara åtgärder för att minskaungdomsarbetslösheten. Delta har vi utvecklat i en särskild vpk-motion. Vimenar alt man måste sälla stopp för all indusiriutflylining ochinföra skärpt restriktivitei mot kapitalutförsel över landets gränser. Detandra avsnittet i vårt sysselsättningspolitiska kampprogram gäller upprättandeav vad vi kallar statliga basindustrier. Vimenar att ett stort och långsiktigt statligt industriprogram måste läggas upp.Industrierna skall vara basindustrier i den meningen att de utgör basen,drivmoiorn, för en industriell och teknologisk utveckling i landets skildaregioner. Slatsindustrierna skall ta sikte pä att kraftigt höja graden avförädling i den svenska produktionen. De skall ta fram delvis nya, alternativaprodukter och teknik. Högtavancerade maskiner och redskap, utrustning för moderna trafiksystem,apparatur för styrteknik, produktion av hela idé- och systemlösningar-dettamåste vara den allmänna inriktningen av en ny teknisk industriell våg iSverige, som skall bäras upp av dessa stalsindustrier. Dettahar mänga fördelar. Industri för högt driven förädling växer allmänt sett långtsnabbare än traditionella industrityper - de tunga industrierna som stål- ochskogsindustri. Denya produkterna kan ersätta traditionella exportvaror, vilkas marknad nuvacklar. Den internationella marknaden är generellt sett mer expansiv för dennanya typ a v produkter än för de gamla, klassiska svenska export varorna, halvfabrikatoch traditionella verkstadsprodukter. Marknaden för de högt förädladeprodukterna är allmänt sett också mindre konjunkturkänslig. Med höjd förädlingsgrad och mer förfinad teknikföljer större behov av mänsklig arbets- och tankeinsats. Detla ger en störrevikt åt den mänskliga sidan i produktionen och ger en utgångspunkt för dearbetandes ökade inflytande. Engiven insats av elkraft och olja ger i avancerad lätt industri mångdubbelt flerarbetstillfällen än i tung industri. En förändrad industristruktur av detnämnda slaget minskar alltså rovdriften på naturresurser, sparar energi och äröver huvud taget gynnsammare för den biologiska miljön. Avanceradlätt industri är i högre grad möjlig att bedriva i samverkande mindre enheter -den är inte nödvändigtvis beroende av extrem koncentration. Del ger fördelar iform av slörre möjlighet atl utlokalisera enheter lill holade orter. Fleroch säkrare arbeten, teknisk förnyelse, bättre energihushållning, miljömässigafördelar, nya exportmöjligheter - allt utgör fördelar med denna lyp avstrukturell utveckling. Dessanya stalsindustrier får inte bli kopior av de nuvarande med den hårda hierarkioch den kapitalistiska ledningsfilosofi som behärskar dessa. De nyaindustrierna skall frän början ges en demokratisk förvaltningsstruktur medmajorilet för de arbetande i alla ledningsorgan och vidsträckta rättigheter förde arbetande själva alt lägga upp organisation, löneform och miljö. Deltredje avsnittet i värt sysselsättningsprogram är rubricerat Förnyelse avtrafikväsendet. Del innehåller krav på ett investeringsprogram för att bygga utkollektivtransportnätel lill högsta tekniska kapacitet. Det försummade ochefterblivna järnvägsväsendet samt den kollektiva lokaltrafiken utgör de sloraobjekten. [)en inrikes sjöfarten utgör ett kompletterande avsnitt. Nyadrift- och byggnadsanläggningar, ny materiel, ny styrteknik - dessa nya ochökade behov ger arbeten inom en rad yrkesområden. Utbyggnadsprogrammet gerdessutom effektivare transporter och lägre varukostnader. Detreducerar behovet av privatbilism och förbättrar tätortsmiljöerna. Det spararenergi jämfört med ett system som alltmer har byggts upp på privatbilism ochtunga vägtransporter. Utbyggnaden bildar slutligen en viktig och säkernationell marknad för de nya statliga industrierna och deras produkter. DenOärcle stöttepelaren i vårt program är insatser för sociala bristområden. Vimenar alt det är nödvändigt med ett stort, brett program för alt bekämpa desociala och miljömässiga bristerna i samhället. De vikligaste områdena är kortuttryckt: Barntillsynenmåste byggas ut till fullständig behovstäckning och kvalitativt starktförbättras. Behoven kräver ungefär en tiodubbling av dagens platsantal. Störrepersonaltäthet och en ny, mer utvecklande pedagogik ärett parallellt mål. Bristernainom kroppssjukvården måste angripas på allvar. Främst den öppna ochförebyggande vården byggs ut. Långtidsvården ges tillräckliga resurser. Engenomgripande reform och utbyggnad av den psykiatriska sektorn inkl. sektornför bekämpande av drogproblemen genomförs. demokratisktinriktade behandlingsgrupper och kollektiv mångdubblas. Enslor offensiv genomförs mol bristerna i arbetsmiljön. Obligatoriska och sänktagränsvärden för alla fariiga ämnen införs. Ny teknik appliceras för alt bekämpade alltmer påtagliga förorenings- och bullerproblemen. Enrehabilitering av undermåliga bostadsområden och trafikmiljöergenomförs.Yltermiljö och social miljö i segregerade förstadsområden saneras. Insatserför an öka och förbättra utbildning på alla nivåer planeras och genomförs. Dennya industrin och de sociala satsningarna kräver forskning och undervisning aven ny typ, ett starkare betonande av de arbetandes självständiga och skapandekunnande. Dessaskilda satsningar skapar redan i sig själva ett starkt ökat antalarbelstillföllen. De utgör en stimulans åt anläggningsverksamhet och nyindustri. 1programmets femte punkt menar vi att man som ett led i atl bekämpaarbetslösheten måste förkorta den allmänna arbetsdagen - sju timmars arbetsdagnu med sikte pä sex timmars arbetsdag . Delta skulle framtvinganyanställningar inom en rad sektorer av arbetslivet. Det innebär också eltstärkande av de breda lagrens reella köpkraft och en social och ekonomiskomfördelning. Arbetstidsförkortningen är dessutom en nödvändighet i kampen motstress och utslagning och för en stärkt maktpolitisk roll för de arbetande iproduktion och samhällsliv. sjätte punkien säger vi att man måste genomföra en bred kamp motstorfinansens maktställning. En medveten industripolitik och social satsningkräver stora resurser. Nytt kapital måste fram. Kapilalströmmarna måsle kunnastyras. Natiöhalisering av deprivata storbankerna och kreditinstituten. Deväxande AP-fonderna sätts in i utvecklingen av de nya statliga industrierna. Skärptskatt på bolag och förmögenheter samt minskade militära rustningar. Detta kange en del av utrymmet för ökade satsningar på sociala bristområden. Elt gradvisgenomförande av sysselsältningsprogrammet ger också minskade behov avoffentliga tillfällighets- och beredskapsarbeten och en minskad AMS-byråkraii. Samhällsfonderförvaltade av de arbetande måste upprättas bl. a. genom att en viss delav aktiekapitalet i större privatföretag avsätts. Samhälls-fonderna skallenligt vår mening göras självständiga från bolagens administration. De skallförvaltas av de arbetande inom respektive företag och bransch. De skall utgörasjälvständiga medel för en investerings- och strukturpolitik i de arbetandesintresse. Vpk:shär i grova drag framlagda program är den enda typ av systematiskt angrepp påden stora arbetslöshetsproblematiken som är förenlig med effektiv kamp molundersysselsäitningen i samhället. Programmets olika avsnitt betingar i längastycken varandra och utgör en sammanhängande helhet. Satsningarna på trafik ochsociala brislområden innebären utvidgning av den nationella marknaden och enbas för de statliga industriernas avsättning.De nya satsningarna på ökat mänskligt kunnande är förutsäll-ningen föruppbyggnaden av en ny leknologisk bas för produktionen. Kamp för verklig maktät de arbetande framgår som en logisk följd av kampen mol arbetslösheten. Detlaprogram skulle medföra slora strukturella förskjutningar i produk-lion ochägande, och det skulle allvarligt försvaga storfinansens maktställning.Programmet utgör emellertid inte i dessa delar ett avskaffande av dekapitalistiska produktionsförhållandena i allmänhet. De nya statsindustriernaskulle alltjämt arbeta under kapitalistiska villkor, även om deras inriktningoch deras sammankoppling med en marknad, som bygger på ökadesamhällsinvesteringar, väsentligt modifierar de villkoren. Men så längekapitalism råder kommer naturligtvis alltjämt nya skaror av arbetslösa ochutslagna fortskridande alt framskapas. Varje steg i ett sådant här programsgenomförande kommer dock atl möjliggöra en effektivare kamp mot delta problem.Den logiska slutpunkten i denna utveckling är övergången till en socialistiskplanekonomi. 1 planekonomin är profilen, den privata vinsten, avskaffad somstyrningsfaktor i produktionen. Produktion och investeringar utgår frånfolkflertalets medvetna behov. Utslagning, arbetslöshet, undersysselsättningär för alltid avskaffade. De arbetandes makt över produktionen ochsamhällslivet är slutgiltigt fastställd. Med delta anförande yrkar jag bifall lill de vpk-motioner som arbehandlade i arbetsmarknadsutskottets betänkande. Först ber jag att få instämma i uttalande om detuiomordeniligi stora värde som full sysselsättning och målsättningen rätt tillarbele ål alla .har. Del råder fullständig politisk enighet om denmålsättningen. Del är sannerligen inte fråga om likgiltighet som Svenssonville göra gällande från talarstolen alldeles , ulan det är enförslahandsuppgift för regeringen och den majoritet som stöder regeringen här iriksdagen. Jagvill i mitt anförande inte enbart begränsa mig lill rena sakfrågor i bil. 15till stalsverkspropositionen utan också ta upp principiella och allmänpolitiskafrågor. beklagade all man inte tog upp dessa frågor iutskottsbelänkandet. Han beklagade den snäva behandling vpk-motionen hade fått.Den förutsätter ju ett annat samhälle, ett socialistiskt och kommunistiskt, mendet vill inte svenska folket ha. Det vill ha ett demokratiskt samhälle med ensocialt ansvarig biandekonomi. Skall man ta upp en ideologisk debatt häririksdagen om en helt annan utformning av vårt samhälle, är det mycketlämpligare att ta upp en sådan diskussion i den allmänpolitiska debatten ellereventuellt i den stora ekonomiska debatten. Vårtland har mycket hårt drabbats av den långvariga internationellalågkonjunkturen. Som nämnde finns det 7 miljoner arbetslösa iEuropa. genomgår den högt industrialiserade världen, inte minsl vårtland, en djupgående strukturförändring inom flera från sysselsättningssynpunktmycket viktiga näringar. Vi befinner oss mitt inne i endjupgående förändring inom bl. a. stål-, varvs- och lekoindustrin. Därförmister vi åtskilliga arbetstillfällen, och därför är del också minsl likaangeläget nu som tidigare att tillskapa nya arbetstillfällen. Målsättningen 400000 nya jobb är naturligtvis minst lika aktuell som lidigare. Frän centerntalar vi minsann om den frågan lika mycket . Dennaförändringsprocess sprider sina verkningar inom ett otal anknytande näringar.De internationellt betingade problemen har inneburit mycketpåfrestande valutasiörningar. Den sjunkande dollarkursen gastkramar t. ex.massa-och pappersindustrin f n. Vårt lands höga kostnadsläge rusade i vägfrämst - kostnadsläget steg då mer än ivåra konkurrentländer. Vi föriorade av den anledningen mödosamtförvärvade marknadsandelar för vår export men också marknadsandelar på vårhemmamarknad. Stora delar av vår industri måste köra med starkt reduceradkapacitet, och ändå växte lagren. De måste nu avvecklas pä en trög marknad. Vianser inte att vi har någon nämnvärd hjälp atl vänta av en eventuellkonjunkturuppgång ute i världen. Socialdemokraterna har alltså fel om de troratt regeringen väntar på detta och atl del skall lösa våra problem. Vi måstelösa dem genom egna ansträngningar. Riksdagenhar beslutat om en rad åtgärder för att återställa vår konkurrenskraft och iövrigt komma till rätta med de problem som socialdemokraterna lämnade eftersig. Jagskall inte nu göra en uppräkningav dem,dä de har diskuterats i mångaandra sammanhang - i näringsutskottet, i finansutskottet och i remissdebatter. Vissaav åtgärderna har oppositionen accepterat och andra högljutt opponerat mot. Manhar exempelvis protesterat mol devalveringarna och frigörandet av vår valutafrän den tyska marken. måste t. o. m. framstående socialdemokrater medgeatl devalveringen var riktig, ja t. o. m. alt den har lyckats. Den förreutrikesministern, inrikesministern och riksbankschefen harnyligen uttalat detla. Devalveringen har tillsammans med andra ålgärder skapatförutsättningarna för den ökade exporten, avvecklingen av våra överlager ochförbättringen av vår valutareserv, som har pågäll under de senaste månadernaoch som för februari uppgick lill plus 600 milj. kr. Detvar mycket glädjande att avtalsrörelsen kunde föras i hamn så snart och på ettså ansvarsmedvetet sätt. Givetvis har den förda politiken skapatförutsättningar för det. Sviterna efter 1975 och kostnadsstegringarmed påföljande exportsvårigheter, som ledde till sjunkande industriproduktion,måste vi nu slita med. Den lön som vi kan la ut hänger ihop medproduktionsresultaiet. Regeringoch riksdagsmajoritel har inte tvekat all i del svära lägel helhjärtat satsa påall bevara sysselsättningen. Mer och merstårdetta klart för gemene man.Vulgärpropaganda slår inte igenom på det sätt som man kanske hade väntat. Folkpå verkstadsgolvet förslår bättre. När våra produkter är så dyra att de intekan säljas, förstår de all det är felaktigt atl genom politiska beslut fördyraproduktionen ännu mer. Det har varit och är såvitt jag förstår Nr 109 alltjämt socialdemokraternas alternativ. i högre arbetsgivar- ochsocial- Onsdagenden avgifter - i inre stödområdet skulle det ha varit 8 96 - skulle vi hahaft om 5 anril 1978 socialdemokraternasuttit vid regeringsmakten. Del skulle ha ökat kostnads- läget förproduktionen eller alternativt i motsvarande grad ha begränsat Man säger ju att arbetsgivaravgifterna avräknas vid löneför- pohtiken handlingarna. Nuhar vi facit av lönerörelsen för åtminstone industrin. Vi kan ganska väl räknafram hur socialdemokraternas alternativ skulle ha minskat lönerna eller ökatproduktionskostnaderna och därigenom försvårat konkurrenskraften, eller ökatinflationen. Med6 % i högre avgifter på arbetskraften hade kommuner och landsting drabbats hårt.Det hade oundvikligen lett till mycket stora skattehöjningar, vilket skulle hadrabbat de mindre inkomsttagarna mest på grund av alt kommunalskatten ärproportionell. Kommunernas möjligheter att genomföra den angelägnaförbättringen av sjuk- och åldringsvärden liksom barnomsorgen skulle hakraftigt försvårats. Det skulle ha fält negativa följder försysselsättningen inom den offentliga sektorn, som ju som regel är mycketpersonalkrävande. Denpolitik som förts har lett till förutsäliningar för ett snabbt avtal påarbetsmarknaden. Staten har inte i förväg iniecknai löneutrymmet. Produktionenhar erhållit möjligheter atl återfå konkurrenskraften. Kommunerna, som redan ärhårt pressade, har sluppit belastningen av bl. a. ytterligare arbetsgivar- ochsocialavgifter i storleksordningen 6 96. Jagskulle vilja be all uppge namnet på det socialdemokratiskalandstingsråd och kommunalråd som vill ha höjda arbetsgivaravgifter istorleksordningen 6 96. Jag hoppas att kan ge ett svar. Vadskulle en sädan höjning ha inneburit för kommuner och landsting? Enligt uppgiftär lönesumman för landstingen ca och för kommunerna ca25,, vilket tillsammans gör . Av densumman utgör statliga löner till befattningshavare ikommuner och landsting. Alltså betalas netto av landstings-och kommunalskatter. 6 96 på blir . Medhänsyn till antalet skattekronor är ca 1,8 miljarder en skattehöjning medganska exakt . enbart genom socialdemokraternas förslag beträffandearbetsgivar- och socialavgifter. Menman för inte bara denna effekt av förslaget. Socialdemokraterna säger att manvid löneförhandlingarna skall avräkna arbetsgivaravgifterna. Lägre löner ger en ännu större negativ effekt än jag tidigare nämnde ifråga om den direkta effekten av en höjning av arbetsgivaravgiften, nämligenganska exakt I kr. Det räcker alltså inte med . iskattehöjning utan följden av socialdemokraternas förslag blir betydligtSlörre. Landstingsförbundetskongress , då det rådde en socialde mokratisk majoritet såväl i förbundets styrelse som på kongressen, uttalade 28 att en avgiftshöjning på 3 96 skulle inom loppetav betyda en skaltehöjningi landstingen med I kr. Mankan givetvis inte exakt säga hur stor skattehöjning socialdemokraternasförslag skulle medföra, men att det är fråga om mycket stora belopp förkommunerna är alldeles klart. Denna effekt har slor betydelse för sysselsättningeninom den offentliga sektorn. Och som sagt, , kom med namnet pådet socialdemokratiska landstingsråd och kommunalråd som vill ha en höjning avarbetsgivaravgiften av den storlek som skulle bli följden av ensocialdemokratisk politik! Föratt slå vakt om sysselsättningen har regering och riksdagsmajoritet satsat meriin någon annan tidigare regering i för att rädda sysselsättningensåväl i strukturella krisbranscher som i övrigl inom näringslivet på både kortoch lång sikt. Varken på det s. k. dukade bordet eller i kanslihuset, om man sävill, lämnade den gamla regeringen efter sig några program eller förslag tilllösningar på de kriser- akuta och framlida-som den gamla regeringen måste havarit medveten om ganska långt före regimskiftet, t. ex. teko, stål och varv.Den nya regeringen fick börja med atl städa upp. Regeringen - inte minstindustridepartementet - har enligt mitt förmenande utvecklat en imponerandeaktivitet i jämförelse med den tidigare, socialdemokratiska regeringen. Centernskrav på ett näringslivsprogram motsatte sig socialdemokraterna varje gång viframförde det motionsledes . borde socialdemokraternakänna detta ansvar såsom nejsägare mycket tungt. Även socialdemokraterna måsteväl nu erkänna sin slora felgrepp i detta fall, då man nu begär program ochsamordning på område efter område inom näringslivet. Mennu är socialdemokraterna pä efterkälken. efter regimskiftet grepsig den nya regeringen an med uppgifter på såväl lång som kort sikt, bl. a. attutarbeta program och riktlinjer fören långsiktig näringspolitik-och samordnadnäringspolitik, vilket vi ju inte har . Riksdagenhar redan fattat en rad beslut som utgör steg på vägen mot ett progressivt ochdecentraliserat näringsliv. par exempel på det är småföretagspropositionenoch energisparpropositionen. Den senare innebär alt man får en mycket starksysselsättningseffekt utöver del ordinarie byggnadsprogrammet. I pengar räknatinnebär propositionen investeringar och besparingar på 32-39 miljarder kronorunder en tioårsperiod. Åtgärderna är lönsamma såväl för den enskilde som församhället, och de kan också gynnsamt påverka bytesbalansen. Alltdel här betecknar nu oppositionen som en defensiv politik. Nederst på s. 52 iutskotlsbetänkandet står det så här: "Åtgärder syftande till mera aktivaingrepp för alt lösa de mera djupgående strukturproblemen har saknats. "Del tyckerjag är ett ganska fantastiskt påstående. Jag skulle gärna vilja attBengt Fageriund kommenterade del i sin eventuella replik. Mankallar sin enligt vår mening stereotypa arbetsgivaravgiftspolitik och fastlåstavalutapolitik för offensiv. Del måsle vara ett försök att göra tanken tillordets fånge. Socialdemokraternas politik skulle ha inneburit att vårtnäringsliv haft ett ca 20 96 högre kostnadsläge än till följd av dels de 6-896 högre arbetsgivaravgifterna, som jag har berört, dels uteblivnadevalveringar och dels fortsatt bindning till den tyska marken inomvalulaormen. Jagvill också fråga : Har socialdemokraterna ändrat sig på den härpunkten eller håller ni fortfarande fast vid en politik som skulle ha lett tillelt 20 96 högre kostnadsläge för svensk exportindustri? Socialdemokraternas s.k. strukturfond kan ju inte lösa våra kostnadsproblem och inte heller förhindraskattehöjningar i kommuner och landsting på grund av höjda arbetsgivaravgifter.Strukturfonden är, som industriministern fiera gånger har påpekat, helt onödigeftersom vi redan har del instrumentet i vår arsenal. Socialdemokraternaägnar en betydande del av utrymmet i sina reservationer åt desamhällsekonomiska och näringspolitiska frågorna, som ju har behandlats i andrautskott. Men jag vill gärna understryka att dessa frågor har ett stort intresseoch stor betydelse för hur vi primärt skall lösa sysselsättningsfrågorna ivårt samhälle. Därför är det i och för sig rikligt att i en debatt om sysselsälinings-och arbelsmarknadspolilik ta upp principiella frågor utöver de rena sakfrågornasom behandlas i bilaga 15 i budgetpropositionen. Enbalanserad samhällsekonomi och fullt utnyttjande av näringslivetsproduktionsapparat kan bäst lösa sysselsättningsproblemen. Om detta mål tycksvi vara helt ense över partigränserna; det är bara vägarna att nå målet som viinte är alldeles eniga om. Trols de 15 reservationerna i utskotlsbetänkandelär ändå enigheten påfallande i fråga om arbetsmarknadspolitikens betydelse ochhuvudinriktning. De socialdemokratiska reservationerna tycker jag är ganskasmå. Flera av dem behandlar frågor som redan är avklarade eller som utreds,remissbehandlas eller bereds i departementen och om vilka förslag väntas lillriksdagen . I den män det finns meningsskiljaktigheter är deoftast av marginell betydelse. Den goda effekten av arbetsmarknadspolitikenvisar också all vi har fört och för en ganska bra arbetsmarknadspolitik här ilandet. Enigheten om den politiken är av stor betydelse för atl vi skall kunnanä ännu bättre resullal. Vilkaresullal har vi dä nån ? Ja, statistiskt kan vi redovisa siffror somman tidigare uppmärksammat och som f n. uppmärksammas ute i . Låt migbara peka på några siffror. 1971-1972 hade vi 100000 resp. 107 000 arbetslösaoch sammanlagt 3 860 000 människor sysselsatta på arbetsmarknaden. hadevi 75 000 registrerade arbetslösa och 4 100 000 människor i sysselsättning påarbetsmarknaden. ökade faktiskt sysselsättningen i . Det varkvinnorna som stod för ökningen. De har ökat i antal på arbetsmarknaden under1970-talel, medan antalet sysselsatta män har minskat något. Denna utvecklingstämmer inte riktigt med framställning av den ödesfilosofi somman frän kommunistiskt håll gärna för fram rörande de fria demokratiskastaternas ekonomiska system. Isysselsättningsfrågorna måste kvinnornas möjligheter särskilt uppmärksammas.Även fördemharvien inte helt negativ bild för 1970-talet. närca 250 000 förre kvinnor var i arbete, var arbetslösheten bland dem 44 000,dvs. 2,8 96 av arbetskraften. var 40 000 kvinnor arbetslösa, dvs. 2,296 av arbetskraften. Ungdomarnassituation är också något som måste speciellt uppmärksammas. var 660000 ungdomar i åldern i arbete. redovisas samma siffra,alltså 660 000, men då är alt märka att antalet ungdomar i denna ålder hademinskat med 120 000 däremellan. Sålunda är en betydligt större andelav ungdomsgruppen nu i arbete. Men naturligtvis är del ändå nödvändigt attvidta åtgärder för att snabbi föra in arbetslösa ungdomar på arbetsmarknaden.Åtskilliga åtgärder har också vidtagits i det syftet. Enannan sak som är värd alt uppmärksamma är de s. k. latent arbetssökande, alltsåmänniskor som skulle kunna ta ell arbete om det fanns något på hemorten. År1970 var de latent arbetssökandes antal 121 000, varav 104 000 kvinnor.