prot · G109161 · 1977-12-31 00:00:00 — Fråganär ändå om man i elt läge då också socialdemokraterna sagt alt vi måste hållatillbaka vår privata konsumtion skall medverka till en ytterligare påspädningav densamma. Ser man historiskt på det konsumtionsstöd som finns finnerman atl det i huvudsak har byggts upp för att man skall undvika höjningar avlivsmedelspriserna, främst såsom ett inslag i lider med stark uppgång avprisnivån. Det enda undantaget är 1974, då det i likhet med gjordes satsning för att sänka prisnivån. Men omdömena efteråt har ingalunda varitenbart positiva. Tillde kommentarer som görs i finansutskottels betänkande, där slutsatsen är attdet för konsumenterna mest betydelsefulla är att de totala prisstegringarna kanbemästras - inte att de bortsubvenlioneras - vill jag foga den kommentaren att förslagetnäppeligen innebär något lämpligt konjunkturinslag. Subventioner som en gånginförs bör nämligen också ligga kvar och vara bestående. Mintalartid är ute. Jag hoppas attjag kan komma igen. Jag har ytterligare någrasynpunkter somjag vill anföra i anledning av fråga då det gällersubventionerna. Jag ber alltså atl få återkomma. Jagvill, herr talman, sluta med all yrka bifall till utskottsmajoritelenshemställan. Denekonomiska politiken, m. m. () kortgenmäle: Axel säger att han inte vill odla demagogi. Han ägnade sigåt skatteomläggningen 1978 och ville visa hur orättvist vårt förslag är. Menhans demagogi räckte inte till för att tala om alt regeringens skatteomläggningi så fall är ännu mer orättvis. Han kom aldrig fram till hur indexregleringenav skatteskalorna lägger hela tyngdpunkten av skallesänkningarna på dehögre inkomstlagarna. Allt della har ceniern medverkat lill. Tänker manfortsätta på den vägen? Det var min fråga. Följer man med ochfolkpartiet i deras planer på atl kraftigt sänka marginalskatterna? Det ärnämligen nästa steg i den här omfördelningen av skattebördorna. Vadåterstår av alla jämlikhetsdeklarationer i valrörelsen? Jaghittar ingenting, och det Axel sade var helt innehållslöst. Sedanförsvarar Axel , sin plikt likmätigt, sänkningen avarbel-Sgivaravgiften. Jag tyckte alt hans entusiasm var påtagligt dämpad. Någonbevisning för atl delta våren riktig åtgärd kunde jag inte finna att hanpresterade. Jag kan på sätt och vis förslå honom. stred länge för skulle avskaffa arbetsgivaravgiften i del inre stödområdet. Den var därtidigare lägre än i övriga delarav landet och är nu helt avskaffad. Dåtyckerjag all Axel skall tala om för oss här i kammaren vilkavälsignelser det har medfört för näringslivet och sysselsättningen i Norrlandsinland. Vilka förbättringar har del medfört för ? Denekonomiska politiken, m. m. ochde konkreta beskeden! Närdet gäller min fråga till om vi skall sänka eller höja matpriserna den1 juli säger att det inte finns någoniing att omfördela. Detgör det visst det! Vi diskuterar om vi skall sänka arbetsgivaravgifternamed 4 miljarder eller om vi icke skall göra det. Sänker vi inte dessa avgiftermed 4 miljarder har vi pengar att omfördela. Det är för mig helt obegripligtatt Axel inte ens tar upp det problemet. Är del numera för ceniernhelt likgiltigt hur människors levnadsstandard utvecklas? Är del för ceniernhelt likgiltigt hur staten använder sina pengar? Måste ni betala delta högapris - att rasera tilliten för ert parti hos människor i små omständigheter -bara för all fl fortsätta regerandet tillsammans med ? Är del värtallt detta, Axel ? AXEL () kortgenmäle: Jag var i mitt huvudanförande något inne på frågan omlivsmedelssubvenlionerna,och jag vill fortsätta med det ytteriigare. Det finnspengar, säger , nämligen de belopp som vi sänker arbetsgivaravgiftenmed. Dessa pengar avser socialdemokraterna att använda för alla möjligaändamål. Jagsade att även socialdemokraterna ansett det vara nödvändigt med en vissåterhållsamhet. Nödvändigheten av återhållsamhet var också mitt första skäl föratl inte gå med på en höjning av livsmedelssubvenlionerna. Men detfinns ytterligare ett skäl. En sådan höjning verkar vara så åtråvärd för socialdemokraternaatt det nära nog vattnas i munnen på dem -det verkar som om de tror atl mandärmed får livsmedlen gratis. Men vad betyder dessa 10 96? Jo, de betyder 0,596 på livsmedelskostnaderna enligt vad socialdemokraterna själva sagt i sinmoiion. Om detla kopplas till sänkningen av arbetsgivaravgiften och till detresonemang som förs inte minst från socialdemokraternas sida, nämligen altnästa krisbransch blir handeln - för att ta ett exempel som har ell mycket närasamband med livsmedelspriserna - framstår det som alldeles klart att om dennabransch, som är mycket arbetskraftsintensiv, kan minska sina kostnader med 0,596, så flr konsumenterna på den vägen precis lika mycket som socialdemokraternavill ge genom livsmedelssubventioner. Man skall inte överdriva denna fråga,utan man skall sätta in den i sitt stora sammanhang. Det väsentliga -inte minstför familjer med svag köpkraft -är att kostnadsnivån totalt sett kan hållasnere. Jagvill därtill erinra om att detta är en generell åtgärd, inle på någol sätt enriktad åtgärd. Del bör , som oftast är motståndare lill generellaåtgärder, komma ihåg. Avvecklingenav arbetsgivaravgiften innebär inte att pengarna förs över i företagarnas ochkapitalägarnas fickor. När frågar om jag kan belysa i vad månavvecklingen ökar sysselsättningen, kan jag parera med en fråga till herrFeldt: Kan bevisa att dessa avgifter stannar såsom ökade vinster ochinte omfördelas till de stora grupperna av människor i detta land? KJELL-OLOFFELDT (s) kort genmäle: Axel har fltt försig atl del en återhållsamfinanspolitik som han försvarar. Jag måste säga att Axel harblivit elt offer för demagogi. Del bedrivs ingenåterhållsam finanspolitik ulan en våldsamt slösaktig finanspolitik, därbudgetunderskottet, som troddes bli 15 miljarder, nu är över 30miljarder och lär bli 40. Problemet är alt alla dessa pengar i varie fall inteännu har givit något utbyte åt människorna i detta land. Nulovar Axel att avskaffandet av arbetsgivaravgiften den 1 juliskall medföra en sänkning av priserna med 0,5 96. Men det blir inle så.Avgiftens avveckling skall ju uträtta helt andra saker. Den skall ökasysselsättningen och förbättra näringslivets lönsamhet. Det är löften somregeringen ger lill de anställda och till företagen. Men del går inte ihop. Dennaavgift är inte någon galten Särimner, som går att slakta hur somhelsl och använda till helt motsatta ändamål. Därför blir det nog obegripligtför de flesta av oss, när Axel försöker ulmålaarbetsgivaravgiftens avskaffande för små och stora företag, för förelag som gårbra och företag som går dåligt, såsom en utjämnande åtgärd, som skulle motiveraatt vi säger till låginkomsttagare och barnfamiljer atl de i själva verket fårdel bättre därför att har genomfört denna avveckling. Jagtror att en oro börjar gnaga hos över alt denna politik kanske leder ålalldeles fel håll. Jag lycker att jag spårar del hos Axel . Nufår ni krav på er all ställa upp för vägtullar, ni får höra från moderaternaatt er stora jämlikhelsreform, utjämning av kommunalskatterna, inte blir av förden finns det inle pengar till, ni har fltt vara med om alt besluta iKommunförbundet att även den pensionär som bara har folkpensionen att leva påskall börja betala för atl få hemhjälp - och det är de pensionärer som redanhar del sämst ställt som behöver hemhjälp. Allt det här får ni vara med om. Delär del pris ni betalar for denna märkliga regeringssamverkan. Denekonomiska politiken, m. m. AXEL () kortgenmäle: oroar sig nu inte bara för den ekonomiska utvecklingen, utanhan oroar sig också för cenlerparliel, och den omtanken borde jag kanske varatacksam för. Delvar elt väldigt underligt resonemang förde. Avskaffandet avarbetsgivaravgiften kan inte sänka några priser, för den åtgärden vidtasju föralt förbältra lönsamheten, säger han. Då talar väl mot bättrevelande. Detfinns ingen möjlighet all följa hur ändringar av arbetsgivaravgiften -del måvara uppåt eller nedåt - i del ena eller andra läget leder till det ena ellerdel andra resultatet. Men klart är väl ändå atl om en pressad bransch som t.ex. handeln - har själv sagt atl den är pressad - flr en sänkning avkostnadslägel, måste det innebära att om icke prisnivån sjunker så kommer den ivarje fall att stiga mindre an den annars hade gjort. Detta är inte helleroväsentligt för konsumenterna. Denekonomiska politiken, m. m. har ännu inte försökt atl på något sättbevisa sitt påstående att pengarna hamnar i fickorna på företagare och kapitalägare.Del är elt allmänt påslående som görs och ingenting annat. hade hafttid atl bevisa vad han sagt. GUNNARNILSSON (s): blev ett magert år för de svenska löntagarna. För förstagången sedan vi senast hade en borgerlig regering sjönk den reala lönen efterskatt med omkring 3 96 för den genomsnittlige industriarbetaren. Det somlöntagarnas organisationer förhandlade fram efter alt ha stått på randen storkonflikt åt regeringens inflationspolitik snabbt upp. Med upprepadedevalveringar, höjd moms och en slapp prispolitik drev regeringen tillbakalöntagarnas standard. Enviktig uppgift i årets avtalsrörelse blev att finna ett skydd mot fortsattaprishöjningar, liksom det blev en viktig uppgift att med låglönesatsningar sökavrida till rätta de orättvisa fördelningseffekter som regeringens skatteomläggningför 1978 innebär. Förväntningarna inför årets avtalsrörelse var inte höga. Detkan de inte vara när produktionen stagnerar, när det knappast finns något attfördela. Men vi nådde två viktiga mål: att få en garantiregel mot prishöjningaroch att slå tillbaka försök att undergräva densolidariska lönepolitiken. Isamband med uppgörelsen uttalade parterna att vi gjort vårt föratt värnasamhällsekonomin. ankom det på regeringen att vidta åtgärder. Från LO-sidanmenade vi att prisstopp och någon form av stöd lill barnfamiljerna skulle varalämpligt. SAF gick ut med krav på en drastisk sänkning avarbetsgivaravgifterna. Regeringenkonstaterade att uppgörelsen låg inom den samhällsekonomiska ramen.Ekonomiministern vitsordade det ansvar som parterna hadetagit i ett svårt ekonomiski läge. Men strax efter kom det nya sveket, riktatmot de löntagare som fltt en klapp på axeln av olikaregeringsrepresentanter. Denförre statsministern fick ett gott råd av sin företrädare när han valdes tillpartiledare: lill rörelsen! Dennye regeringschefen tycks också ha fått råd, inte offentligt, men lydelsen ärsannolikt: Lyssna lill ! Men fackföreningsrörelsen skallman bara tala till'. Återigenutsattes LO - och jag personligen - för regeringens egendomliga och osympatiskataktik, nämligen den atl först under tysthetslöfte informera om vad man tänkergöra, och sedan vid den offentliga presentationen försåtligt antyda att mangenomför sina förslag efter överläggningar med -underförstått all vi skulle ha gett vårt godkännande. Fackföreningsrörelsendelar inte regeringens samhällssyn. Det hindrar inle att vi, på samma sätt sommed , vill slå "på lalefol" med varandra. Viställer därför upp på samtal med regeringen eller enskilda statsråd. Men dåskall del gå just lill, vi vill inle bli utsatta för några ohederliga Svenskfackföreningsrörelse, inbegripet mig själv, protesterar bestämt mot regeringensförslag alt sänka arbetsgivaravgiften. LO:s representaniskap tog vid sitt årsmöteden ett uttalande med följande innebörd: Genomregeringens beslut slöts avtalet på falska förutsättningar. Fackföreningsrörelsenvädjar lill att inte anta del på följande grunder: Del finns inga garaniier för att sänkta arbetsgivaravgifterleder lill dämpade prishöjningar. Årets avtalsrörelse är ännu inte avslutad.Uppgörelsen mellan LO/PTK och SAF är bara preliminär. Det är den även i dagensläge. Den offentliga sektorn är ännu inte klar. De lokala förhandlingarna harpå många håll ännu inte börjat. Arbetsgivaravgifterna har tidigare räknats av motbefintligt löneutrymme vid de tillfällen när vi har träffat uppgörelser. Nusker avräkning nummer två. Regeringen ger pengarna till arbetsgivarna, oavsettvad Axel hävdade i sitt inlägg från den här talarstolen. Med sin åtgärd har regeringen salt sill förtroendepå spel och utmanat löntagarna. En sådan politik innebär för framliden allingen kan lila på någon. Den gamla modellen, där de inblandade stått för sittord, uppluckras nu genom regeringens beteende. Istället för sänkt arbetsgivaravgift krävde representantskapet åtgärder i formav höjning av barnbidragen och sänkning av priserna på baslivsmedel förattlindra barnfamiljernas utsatta situation. Kraven harsenare preciserats i densocialdemokratiska partimoiionen. Detsom har hänl ändrar inte på den bedömning som gjordes då.Jag vill hävda att kraven snarare stärkts. Vi har ett kraftigt omslag ihandelsbalansen. Det beror bl. a. på en kraftig sänkning av importen lill följdav den minskade köpkraften. Del finns nu plats för en efterfrågestimulans. Ensådan skulle ha två syften: Denskulle stimulera hemmamarknaden. Vi ser nu med stor oro på hur krisen inte bara hotar exporibranscherna, även handeln och andra service näringar får det allt kärvare. Denskulle, genom all ge de mest utsatta elt köpkraftstillskon, bidra titt en rättvisare fördelning. En generell åtgärd som arbelsgivaravgiftssänkning är både dyr och felriktad. Man når exempelvis inle på någol sätt barnfamil jerna, annat än med förhoppningar om atl denna generösa arbeisgivarinsläll- ning skall komma de unga familjerna indirekt lill del genom vad man kallar en dämpad prisutveckling. Om antar utskottets majoritetsförslag om sänkta arbetsgivaravgifter, lar den på sig ell tungt ansvar. Den respekt tor givna förutsättningar, som är en grund för avtalsrörelsen, skadas för framtiden. Klassklyftorna ökas ännu mer. vilket skadar samhällssotidariie- ten. Detframgår nu atl del finns en positiv restpost i bytesbalansen som kan beräknastill 7,5 miljarder . Den beslår dels av förskjutningar ihandelskrediterna, vilket givetvis inle innebär någon extra inkomst förSverige, dels av en statistisk underskattning av den faktiska exporten. Denekonomiska poliiiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. säkrare uppgifter om reslposiens innehåll har man inle;delta skall man nu försöka klarlägga i en utredning. Från fackföreningsrörelsen är vi angelägna om all snari fåbesked från ekonomiminisiern om restpostens innehåll. Om vi har elt mindrebytesbalansunderskott än vi trott, så reser det en rad frågor, bl.a.: Är exporten slörre än vad som framgått av undertagetförden ekonomiska politiken'.' I så fall,är inle produktionen eller förädlingsvärdet också större? Borde inte en sådan slutsats innebära en högreproduktivitet än vad som har antagits? Jakande svar på de här frågorna - innebär del inte attockså vinstnivån har underskattats? Svarei på dessa frågor behövs för alt man skall kunnabedöma utgångspunkterna för den ekonomiska politiken. De skulle också habehövts inför våra bedömningar av årets avtalsrörelse. Del är centrala frågorför den ekonomiska politiken och för de fackliga övervägandena. Särskilt ilider med vikande reallöner måsle kravet på ett rikligt beslutsunderlag ställashögt. Över regeringspolitiken - bl. a. på det ekonomiska fältetsom vi nu diskuterar-vilar, tyckerjag, en stämning av "efterosssyndafloden". Under pressen från avtalets garaniiregel harprisövervakningen skärpts. Tillsammans med en lugnare internationellprisuppgång och sjunkande försäljning i handeln bör det kunna dämpaprishöjningarna i förhållande lill . Men om vi ser mot 1979, finnervi all del föreligger stora risker för en ny prisexplosion. visar överslagsberäkningar altsysselsättningen i del svenska näringslivet kommeratt minska med 50 000-60 000personer. Föratt hindra all den totala sysselsättningen sjunker måsle denoffenlliga sektorn öka sin sysselsättning lika mycket. Del råder inget tvivelom all del finns behov av en ökning av minst den omfattningen. Men frågan är:Vill regeringen genomföra en sådan? Och hur skall man i så fall skapaförutsättningar för en sådan expansion'' riskerar nu de storalöntagargrupperna att få vidkännas en standardsänkning. Den återhållsamhet somregeringen vädjat om i landels svåra ekonomiska läge har ensidigt fått iakttasav löntagarna. Med den kompletleringsproposilion som behandlas sker enytterligare omfördelning - regeringen ger löntagarnas pengar till arbetsgivarna! I della anförande insiämde HåkanStrömberg, i , . , LarsHenrikson, Torslen , och (samtliga s). KNUTWACHTMEISTER (m): När för precis elt år sedandiskuterade den ekonomiska politiken var läget för vårt land betydligtallvarligare än . Vi levde då milt uppe i 1977, det stora besvikelsernasår för vår ekonomi, elt år då vår bruttonationalproduktminskade , medan ökade Nr 161 sin med 2 96 ochOECD-länderna sin med 3,5 96, elt år då den nylillträdande Fredaeen den regeringen för att vridautvecklingen rätt tvingades vidtaga åigärder som j iijni 1978 momshöjning ochdevalvering och därmed också acceptera atl konsument- priserna del åretalltjämt låg kvar på samma hell otillfredsställande nivå som rj ekonomiska de tre föregående åren, då priserna i genomsnitt steg ca 10 "-, . Deåtgärder som regeringen vidtog och som på kort sikt alltså nödvändigtvismedverkade till en högre inflationstakt'har börjat ge synbarliga resultat.Inflationstakten har bromsals upp, handelsbalansen har näslintilldramatiskt förändrats i positiv riktning. Många tecken lyder på attdevalveringen har lyckats. Kronan ligger stabil i sin korg med drygt 9 96 lägrevärde än före augustidevalveringen . Motbakgrund härav ärdet närmast ofattbart att oppositionen framhärdar i altunderkänna allt vad regeringen har uträttat. Det konstateras i densocialdemokratiska reservationen all "regeringen misslyckats på praktisktlaget samtliga områden". har vi fåll höra om en otroligt ineffektiv näringspolitik, om atlreaktionen sticker upp sin fula tryne, all social nedrustning förbereds. Det ären oförsynthet ulan like när dessutom står här i ochpåstår atl fröjdas över all grupper av människor får del sämre.Kjell-Olof borde skämmas. Detgår knappasl atl med bevarad trovärdighet inbilla svenska folkel alt regeringenär så inkompetent all allt den företagit sig är felaktigt, sommänniskor själva kan skymta en ljusning. För socialdemokraterna tycks kritikenoch skallet ha blivit ett självändamål. Man förefaller vilja göra tillell Skälland, elt namn somjag annars trodde var reserverat för vårt danskabroderfolk. Närman studerar den socialdemokratiska partimotionen med anledning avkompletteringspropositionen, liksom reservationen till finansutskottetsbetänkande, får man alltså med ljus och lykta leta efter något positivt omregeringen, eller den borgerliga regeringen som man ännu ett och ett halvt årefter regimskiftet allijämi envisas kalla sina efterträdare på taburetterna. Devalveringenär man alltjämt skeptisk lill, även om kritiken i ljuset av påvisade positivaresultat inle är lika onyanserad som . Ireservationen sätter man upp fem punkter som mål för den ekonomiska politiken:arbeie åt alla, en rättvis fördelning av välfärden, en återställd balans iulrikesbelalningarna, en socialt och ekonomiskt balanserad tillväxt samt enmarkant dämpning av prisstegringarna. Detär lätt all instämma i den målsättningen men också all påvisa all regeringen ärpå rält väg när del gäller att uppnå de målen. Prisstegringarna har redandämpats, och del finns god anledning förmoda alt den trenden håller i sig.Balansen i ulrikesbelalningarna går åt rätt håll, men de sifferuppgifterna harBjörn redan redogjort för, varför de här inte behöver upprepas. Beträffandeden första punkien i målsättningen, arbete ål alla, så har som alla vet regeringen här gjort en satsning som kommer alla lidigare jämförelser 43 Den ekonomiska politiken, m. m. Del är då förvånande och knappasl hederligt av socialdemokraternaalt påslå all regeringen medvetet vältrar över problemen på de vanligalöntagarna för all öka, som man säger, kapitalägarnas inkomster. De allraflesta begriper säkerligen an de vidtagna åtgärderna, såsom sänkning avlöneskatten, devalveringarna och företagsstöden, har lill enda syfte att värnaom sysselsättningen och därigenom hela folkets välstånd. Ingenregering med självbevarelsedrift skulle drömma om atl föra en politik somensidigt gynnade 300 000 företagare på 4,5 miljoner löntagares bekostnad. 1verkligheten har vi i vårt land en nästan unikt jämn inkomstfördelning, därutvecklingen varit särskilt märkbar . Närsocialdemokraterna nu kräver ökade insatser på forskningens område, är man somvanligt motsägelsefull, eftersom man inle är beredd att ge de förforskningsuppgifter lämpade människorna sådana ekonomiska villkor all de tyckerau det är mödan värt alt kosla på sig en lång, dyrbar utbildning.Kvalificerade, välutbildade människor har 20-30 "> lägre reallönefter skall än . Risken fören begåvningsaviappning lill utlandetfår heller inte nonchaleras. Beträffandedel statliga slödel till förelag i svårigheter kan del vara skäl all erinni omalt del inte var så rasande länge sedan den socialdemokratiskaförelagsfilosofin gick ut på atl förelag som inte kunde betala konkurrenskraftigalöner skulle läggas ner och arbetskraften föras över lill de förelag som kundebetala bättre. 1den socialdemokratiska reservationen heter det bl. a. atl "i motsats tillvad regeringens politik innebär bör politiken syfta till ett förtroendefulltoch konstruktivt samarbele mellan olika grupper i samhället". I självaverket har ju jusl regeringspolitiken syftat till elt sådant samarbete, och ivår har man kunnai konstatera atl utvecklingen går åt rätt håll. En ansvarsfullavtalsrörelse har följts av en jordbruksuppgörelse som också vittnar om haft full förståelse för betydelsen av en dämpad och lugn prisutveckling. Närdet gäller jordbrukspriserna har socialdemokraterna velat gå en annan väg. 1del i och för sig vällovliga syftet all vinna nya proselyter föreslår man istället väsentligt ökade subventioner på baslivsmedlen mjölk, nötkött, ost,bröd och mjöl. De nuvarande livsmedelssubventionerna på över 3,5 miljarderskulle därmed öka med 850 miljoner. Subventionerna på livsmedel, ochspecielltdå på mjölken,äri nuvarande läge ofrånkomliga, men man börenligt miltförmenande vara mycket restriktiv när det gäller att bygga ul systemet, som ärförknippat med en del nackdelar. Det gör mottagarna beroende av siaten. Harsubventioner väl införts är de svåra an avveckla. Människor får en felaktig bildav de verkliga produktionskostnaderna, och man döljer inflationen genom atl istället la ut kostnaderna i skall. Behövsdel framöver elt ökat stöd lill speciellt barnfamiljerna, och del harfinansuiskoiiet ingalunda uteslutit, kan och bör det enligt min uppfattning skeannorledcs än genom ökade livsmedelssubventioner. Ävenom vår ekonomiska situation är gynnsammare än , måste vi ocksåha klart för oss alt de senaste decenniernas snabba tillväxt inte kommer att kunna fortsättai oförändrad takt. Eftersom den ständigt ökande gruppen pensionärer ärförsäkrad möten sänkning av realinkomsten, blirdel de yrkesverksammamänniskorna som kommer atl få se sin slandarduiveck-ling krympt. Mot bakgrundhärav kan man verkligen fråga sig om viljan att avstå ytterligare löneutrymmetill kollektiva löntagarfonder blir särskilt stor. Jag tillåter mig all tvivlapå det, och jag konstaterar an jag uppfattade det som om i sittanförande inle med en enda ord nämnde löntagarfonderna. Somvanligt, finns det nästan anledning säga, har socialdemokraterna i sinpartimoiion och ulskoitsreservalion näst intill bara perifert berört dekommunala ekonomiska problemen. Den kommunala verksamheten omsluterdriftbudgeimässigi mer än 100 miljarder, och när det gäller kapitalbudgetenligger summan någonstans mellan 15 och 20 miljarder åriigen. Del iir verkligental som inger respekt och borde moiivera en långt mer ingående deball här iriksdagen än vad som brukar vara fallet.