prot · G10922 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:22 §1 Om ändrade arbetsformer för säpo Tisdagen den 8 november1977 Justitieministern erhöll ordet för attbesvara (-) anmälda interpellation, 1977/78:40,och anförde: har frågat mig dels om det f. n. pågår arbete för attdemokratisera och ändra säkerhetspolisens arbetsformer och för att trygga endemokratisk kontroll över verksamheten, dels, om så icke är fallet, vilkaåtgärder jag ämnar vidta. Säkerhetspolisensarbete är känsligt och grannlaga. På grund av sin särskilda natur kan det intebedrivas öppet på samma sätt som annan statlig verksamhet. Det är därförangeläget att statsmakterna fortlöpande har sådan insyn i säkerhetspolisensarbete att garantier finns för att det bedrivs i enlighet med de riktlinjer förverksamheten som har lagts fast. Att sådan insyn förekommer är också avbetydelse för säkerhetspolisen själv. Med hänsyn till den sekretess som måsteomge verksamheten är synpunkter från granskare som står utanför organisationenav värde. När säkerhetspolisen blir utsatt för kritik händer det ofta att mansaknar möjlighet att bemöta den, eftersom fakta annars skulle kunna röjas somkan allvarligt skada verksamheten. I sådana situationer är det viktigt att deti allt fall står klart att insynen i verksamheten är betryggande. Jagvill erinra om att i styrelsen för ingår sex av regeringenutsedda lekmannarepresentanter. De är alla ledamöter av och harutsetts på förslag av de fyra största riksdagspartierna. Rikspolisstyrelsenleder säkerhetspolisens arbete. Delta innebär att säkerhetsfrågor oftabehandlas i styrelsen, vars parlamentariska ledamöter har möjlighet till fullinsyn i verksamheten. Vidaregäller att både justitiekanslern och justitieombudsmännen har full insyn isäkerhetspolisens verksamhet. Det förekommer således att dessa, antingen pågrund av någon uppgift som har framkommit eller utan att särskild omständighetföreligger, undersöker olika förhållanden inom säkerhetspolisen. Såkontrollerar t. ex. justitiekanslern regelbundet tillämpningen avbestämmelserna om telefonavlyssning. Självföljer jag personligen och genom mina medarbetare verksamheten dels genom denrapportering som fortlöpande lämnas från sida, dels påeget initiativ, t. ex. genom besök hos säkerhetspolisen. Jag besökte sålundasäkerhetspolisen och informerade mig om bl. a. samarbetet med utländskpolis. Det skedde närmast mot bakgrunden av påståendena om att uppgifter om svenskamedborgare Omändrade arbetsformer för säpo skulle ha lämnats ut tillden västtyska polisen. Jag kunde då konstatera att vad som framkom inte gavanledning till annan slutsats än att det aktuella samarbetet mellansäkerhetspolisen och västtysk polis står i överensstämmelse med de principersom statsmakterna har godtagit. Fråganhar också utretts av justitieombudsmannen . I sitt beslut den 10oktober 1977 säger han bl. i förevarande ärende har jag inte funnit belägg för annat än attdet åsyftade samarbetet med tysk polis bestått däri att denna försett svenskapolismyndigheter med uppgifter som varit av betydelse för den svenska polisensspaning inom landet. Det förhåller sig alltså inte så som antytts att densvenska polisen här i landet utfört spaningar för den tyska polisens räkning. Justitieombudsmannenframhåller vidare att han inte funnit något som helst stöd för att det aktuellasamarbetet skulle ha innefattat någon kränkning av de grundlagsfästa fri- ochrättigheterna. En av slutsatserna är också att utredningen inte gettjustitieombudsmannen anledning att rikta kritik mot ellernågon befattningshavare där för det samarbete som i förevarande fall ägt rummellan svensk och västtysk säkerhetspolis. Jagvill i detta sammanhang ta upp en annan fråga som berör iinterpellationen. Det sägs där att gränserna mellan säkerhetspolisens ochkriminalpolisens verksamhet alltmer håller på att suddas ut och attsäkerhetspolisen i hög grad ägnar sig åt uppgifter som skulle ligga påkriminalpolisen. Jag delar inte den uppfattningen. Det är naturligtvis i ochför sig angeläget att en gräns upprätthålls mellan den verksamhet som faller påsäkerhetspolisen och det arbete som skall utföras av kriminalpolisen. Enligtinstruktionen för har säkerhetspolisen bl. a. till uppgiftatt hindra och uppdaga brott mot rikets säkerhet. Det behöver knappast rådanågot tvivel om vad som i stort åsyftas med detta. Men någon helt strikt gränsvarken kan eller bör upprätthållas. Rationella skäl talar bl. a. för attsäkerhetspolisen fullföljer spaning och utredning, som aktualiserats som ensäkerhetsfråga, även om det skulle visa sig att utredningen till en del kommitatt avse förhållanden som även ligger inom kriminalpolisens normalaverksamhet. En sådan följdutredning kan också leda till att förhållandenavslöjas som direkt berör rikets säkerhet. Jag kan peka på att det var detspaningsarbete som säkerhetspolisen utförde i utkanterna av terroristaffärensom ledde till beslag av sprängämnen och till upptäckten av atten bro hade minerats i . Jagfinner inte anledning att i övrigt i detta svar gå in på de enskilda fall sombehandlats i interpellationen. Säkerhetspolisensarbete och inriktningen av dess verksamhet ändras naturligtvis fortlöpandeberoende på de krav som ställs på den, de resurser som ställs till förfogandeoch skiftningar i brottslighetens inriktning. Självfallet avser emellertidverksamheten både att motverka spionage mot vårt land och attbekämpa terror och annat våld som är riktat mot riketssäkerhet. Jag har tidigare uttalat - och jag vill upprepa Nr 22 Om ändrade arbetsformer för säpo det nu - att jag anser attsäkerhetspolisen ajort ett synnerligen förtjänstfullt arbete iterroristaffären. Jag har inte heller i övrigt funnit några omständigheter isäkerhetspolisens samlade verksamhet som ger anledning till att verksamhetensinriktning eller former nu skulle behöva reformeras eller att den nuvarandeordningen för insyn i verksamheten skulle behöva ändras. Avslutningsvis villjag dock understryka att jag givetvis även i fortsättningen kommer attfortlöpande följa verksamheten inom säkerhetspolisens område och föranstalta omde ändringar som kan visa sig påkallade. ALFLÖVENBORG (-): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på mininterpellation. Denna mynnade ut i två frågor: Pågårdet f. n. något arbete på att demokratisera och ändra säpos arbetsformer? Om så icke är fallet,vilka åtgärder ämnar justitieministern vidta? Justitieministern har i kammaren gjort sig känd för att vara mycket korthuggen i sina besked.Han har här gått ifrån den principen, men innebörden i det långa svaret ärsådan att han lika gärna kunde ha följt sina vanor och låtit svaret på bådamina frågor bli ett klart nej. Justitieministernssvar vittnar om stor belåtenhet med säpo. Det tycks vara liksom en sol utanfiäckar när statsrådet gör sin bedömning. Jaghade åtskilliga debatter under en följd av år med justitieminister ompolisiära frågor, bl. a. om säpos arbetsformer och möjligheterna att förbättraoch demokratisera organisationen. Jagfick under våra debatter ofta det intrycket att han kände sig överkörd avsäpo, att han inte alls var belåten med säpos agerande och att han var medvetenom att säpos skygglapp för högerögat innebar en fara för demokratin ochrättssäkerheten. Men han var uppbunden av hänsyn till en organisation ochmedveten om den gamla regeringens försyndelser och agerade med bundna händer. medger den förre justitieministern att kritiken mot säpo i långa styckenvar befogad och att det är dags att ompröva säpos organisation. I en intervju iAftonbladet framhåller bl. a. följande: "Ja,jag gjorde besök hos säpo tillsammans med statssekreteraren för att se hurregistreringen gick till i praktiken. Jag var till exempel närvarande när enansvarig kommissarie gick igenom rapporterna från de lokala Säpo-grupperna. Jagmåste säga att jag blev förvånad över en del av dessa rapporter. Där fanns tillexempel uppgifter om försäljning av partitidningar utanför Systembolaget ochdeltagande i demonstrationer etc. Alltså helt ointressanta uppgifter. Det försäkrades att sådana uppgifter inteföranledde någon registrering. Men det gav intryck av att det bland en delsäpomän ute i landet rådde Omändrade arbetsformer för säpo en eftersläpning i uppfattningenom vad som fick registreras och våra direktiv hade svårt att tränga ut i deyttersta förgreningarna av systemet." Jagskall inte trötta kammaren med att relatera en lång rad konkreta fall om hursäpo agerar. Bara ett exempel, som anknyter till ord, är ju närdet uppdagades att säpo i i rutinmässigt registreradekommunisternas aktivitet i form av appellmöten och övrig normal politiskverksamhet. Nogär det väl att en sådan användning av skattebetalarnas pengar upphör? Jaghar i interpellationen bara nämnt skandalen med den s. k. Mor-järvsspionen. Detblev ett platt fall för säpo, som hypnotiserats av mannens lust att turista iländer med socialistisk samhällsordning och att han ibland också tycktes ha ganskagott om pengar. Meninte var han något fall för säpo, som efter mycken smälek fick släppa denanhållne spionen in spe. Hade mannen i fråga i stället berättat om resor tillUSA, , eller andra NATO-länder skulle säpos folk inte ens ryckt påaxlarna, än mindre gjort något ingripande. Jag tar det bara som ett av mångatecken på att säpos ensidiga inriktning mot vänster eller mot folk som kanmisstänkas för socialistiska sympatier ännu består. Inte stärkte det säposanseende hos vanligt folk, som upprört frågade sig vad den kostnadskrävandeorganisationen egentligen håller på med. Jaghar i min interpellation också tagit med påståenden om att säpo skulle halämnat ut uppgifter om svenska medborgare till västtysk säkerhetspolis. StatsrådetRomanus säger i svaret att han har informerat sig i frågan: Jag kundekonstatera att vad som framkom inte gav anledning till någon annan slutsats änatt det aktuella samarbetet mellan säkerhetspolisen och västtysk polis står iöverensstämmelse med de principer som statsmakterna godtagit. Också JO harkommit fram till samma bedömning, framhåller statsrådet i svaret. 49namn cirkulerade i sammanhanget vid ett sammanträffande mellan högarepresentanter för västtysk och svensk underrättelsetjänst. Bland de namn somcirkulerade i resonemangen och som återgavs i det offentliggjorda protokolletfanns författaren och juristen och författaren . Deär i protokollet utpekade som "kända marxister" och rikspolischefenCarl förklarar deras namns nämnande som beroende på deras inställningtill Baader-Meinhof-rörelsen. I sammanhanget bör det kanske nämnas att de bådakraftigt har protesterat bl. a. mot rikspolischefens antydan om att de skullevara Baa-der-Meinhof-anhängare. Detär naturligtvis svårt, för att inte säga omöjligt, att få fram ett exakt beskedom vad som förhandlades mellan representanterna för säpo och västtysk polis,och vilka löften om uppsikt över svenska medborgare som säpo-representanternagav. Man kan med fog misstänka att det viktigaste kanske aldrig fästes pånågot papper. Mendet allvarligaste i sammanhanget tycker jag är att den dåvarandejustitieministern varken informerades om mötet eller om vad som förevarit.Hans kommentar i en tidningsintervju var: "Mycket besynnerligt. "Lika ovetande var lekmannarepresentanterna i . Irikspolischefens yttrande till JO daterat , åberopas propositionen37 med förslag till lagstiftning om åtgärder mot vissa våldsdåd medinternationell bakgrund. Av yttrandet framgår att rikspolischefen betraktardet hela som ett led i ansträngningarna mot planerade terroristdåd. Vadjag framför allt tycker är egendomligt i denna historia är att den dåvarandejustitieministern, trots detta möte på hög nivå mellan svensk och västtysksäkerhetspolis, inte underrättades och inte heller rikspolisstyrelsenslekmannarepresentanter. Nog måste det väl ha varit på sin plats att de hadefått veta något, fått en möjlighet att bedöma om detta informationsutbytefaller inom ramen för handläggningen av säkerhetsfrågor. Bådeden tidigare och den nuvarande justitieministern har betonat tryggheten i attdet finns parlamentarisk kontroll, som består av. representanter för fyrapartier, socialdemokraterna och de borgerliga. Jaghar sagt att den konstruktionen inte inger något heltäckandeförtroende därför att där inte finns någon representation från den politiskavänstern, som ju framför allt är den som har utsatts för åsiktsregistrering ochövervakning. här debatten skall jag inte fördjupa mig i detta ämne, men nog finns detanledning att uttrycka förvåning över att den lekmannarepre-sentation somalltid framhålls som rättstrygghetens garant inte ens blev informerad. Värdetav den parlamentariska kontrollen reduceras ju när säpo på detta sättuppenbarligen nonchalerar parlamentarikernas existens. Fungerar denparlamentariska lekmannarepresentationen bara som staffagefigurer som plockasfram som en sköld varje gång säpo kritiseras då är den representationenvärdelös. Jagskulle kunna ta upp fallet med den s. k. sjukhusspionen i , men det fårvara, eftersom den frågan är föremål för ny utredning. Men nog innehåller denaffären åtskilliga dunkla punkter som det finns anledning att försökaklarlägga. Jaghar i interpellationen också tagit upp frågan om gränserna mellansäkerhetspolisens och kriminalpolisens verksamhet. I flera fall har man påsenare tid från säpos sida basunerat ut nyheter om ingripanden motterroristligor med vapenarsenaler, fall som reducerats till mycketblygsamma förseelser mot svensk lagstiftning. Här finner man väl en avkonsekvenserna när gränsdragningen mellan säpos verksamhet och kriminalpolisenssuddas ut. Det blir en våld.sam dramatik, allmänheten jagas upp och folkbörjar se terrorister i varje buske. Jagkan bara se två sätt att komma fram till en ny och bättre situation på detplanet: antingen en mycket strikt gränsdragning eller också att Omändrade arbetsformer för säpo Omändrade arbetsformer för säpo inlemma säpo i den övrigapolisverksamheten. Den tanken har bl. a. framförts av förre justitieministern. StatsrådetRomanus slutar med att säga att han inte kan finna något "som geranledning till att verksamhetens inriktning eller former nu skulle behövareformeras eller att den nuvarande ordningen för insyn i verksamheten skullebehöva ändras". Jagtycker att det beskedet är att beklaga. Mycket tyder tvärtom på att det finnsanledning att ompröva säpos organisation, att demokratisera den och attförstärka den parlamentariska kontrollen och lekmannain-fiytandet överorganisationen. Detär inte riktigt att säkerhetspolisen skall agera som en stat i staten, ochalltför många tecken tyder på att det går till så också i dagens läge. Jag skall ta upp några av de frågor som särskiltomnämnde. Det gäller först ett uttalande som har fällts av min företrädare iämbetet angående registrering av viss tidskriftsförsäljning. Jag känner intetill från vilken tid detta härrör, men det är i alla fall som ärförfiuten. Jag vet att ledningen inom säkerhetspolisen fortlöpande har verkat -och fortfarande verkar - för att alla de som arbetar inom organisationen, varesig centralt eller ute i landet, skall vara väl förtrogna med de riktlinjer förverksamheten som statsmakterna har fastlagt. BeträffandeMorjärvsaffären vill jag bara hänvisa till att den har behandlats avjustitieombudsmannen . 1 beslut uttalade hanföljande: "Detmaterial som förelåg vid ingripandet mot E var utan tvekan av den omfattningoch beskaffenhet att det motiverade en närmare undersökning av E:sförehavanden från säkerhetspolisens sida. Enligt min mening kan det interiktas anmärkning mot att åklagaren anhöll E. Vad gäller domstolens åtgärd atthäkta E som på sannolika skäl misstänkt för spioneri finner jag att demisstankar som förelåg mot honom hade sådan styrka att häktningen får anses havarit fullt försvarlig. Ej heller förekommer anledning till anmärkning mot övrigaåtgärder som vidtagits under förundersökningen." Resultatetav justitieombudsmannens utredning ger enligt min mening inte anledning attreformera säkerhetstjänstens arbetsformer. Jaghar i mitt svar framhållit att det är viktigt att insyn i säkerhetspolisensverksamhet finns och att verksamheten behöver granskas regelbundet. Jag harockså uttalat att det är min avsikt att även i fortsättningen följasäkerhetspolisens verksamhet. Detta innebär att jag inte svarar direkt nej påAlf Lövenborgs andra fråga. Jag vill svara att verksamheten bör kontrollerasoch alt det är min avsikt att bidra till denna kontroll. Men det är klart attkontrollen framför allt siktar på de grundläggande reglerna för verksamheten. (-): Vi skall, som man alltid brukar säga i dessa sammanhang, inte diskuterade konkreta fallen. Men nog får man väl säga att de indicier och misstankar somfanns när det gäller Morjärvsmannen var olovligt tunna; sedan får JO säga vadhan vill. Jagkan f ö. inte erinra mig något fall där JO har gett säpo anmärkning föringripanden av mer eller mindre lyckat slag. var ju det här bara ett avmånga konkreta fall som skulle kunna nämnas. Det har gjorts en lång radklavertramp som vore motivering nog för att man seriöst diskuterade enomläggning av säpos verksamhet och en stärkt demokratisk kontroll. Föratt det inte skall råda någon skymt av tvivel vill jag passa på att understrykaatt jag tycker att vårt land skall ha en säkerhetstjänst, att vi skall jagaspioner, att vi skall försöka förebygga sabotage och terrorhandlingar. Minkritik gäller inte det förhållandet att säpo existerar. Men vad jag och mångamed mig funderar över är som sagt säpos arbetsformer, dess ensidiga inriktningmot den politiska vänstern, som kan beläggas med hur många exempel som helst.Vi vet att säpo har ägnat sig åt åsiktsregistrering; det är ett faktum somingen på allvar ifrågasätter. Det allvarliga är ju att misstankarna stårkvar och att ingen verklig upprensning har skett. Manhar också färska indikationer på att åsiktsregistrering pågår och attpersonkontrollskungörelsen inte har trängt igenom, som säger i dennämnda intervjun. Jag har i ett tidigare anförande redogjort för uppgifter,lämnade från mycket trovärdigt håll, att säpo sysslar med att kartlägga folksom står utanför systembolagen och säljer vänstertidningar och ägnar sig åtnormal politisk aktivitet. När man talar om förfluten tid så vill jag säga att dettainte ligger särskilt långt tillbaka i tiden. Kan justitieministern garanteraatt säpo inte alltjämt håller på med sådan hantering? Dessutomkan jag inte inse, trots både justitieministerns och JO:s försäkringar, attdet var korrekt handlat att inte informera riksdagsledamöterna eller ensjustitieministern om det avslöjade sammanträffandet mellan västtysksäkerhetspolis och svenska säpo. Vi borde ha informerats inte bara eftersammanträffandet utan också före. HerrRomanus säger i sitt svar till mig att i "sådana situationer är detviktigt att det i allt fall står klart att insynen i verksamheten ärbetryggande". Jag kan inte finna att så är fallet, och då tar jag bl. a.sammanträffandet mellan svensk och västtysk säkerhetspolis som ett av bevisenpå att insynen inte är betryggande och att lekmannarepresentanterna inte kontroll och den insyn som man påstår att de bör ha och skall ha. Det hadekänts bättre om statsrådet i detta sammanhang hade försäkrat att åtgärderskall vidtas för att inte bara förbättra insynen utan också den demokratiskakontrollen över säpos organisation och arbetsformer. Omändrade arbetsformer för säpo Ombehandlingen av ansökningar om tillstånd att utskänka öl i personalmatsalar Jag skall bara något kommentera det som säger omsamarbete med tysk polis. Det har faktiskt gjorts en utredning, en ganskautförlig sådan, av justitieombudsmannen. Han avslutade ärendet den 10 oktober1977. Där finns en utförlig redogörelse för vad som framkommit. lämnade sin redogörelse för utredningen hade jag gjort ettpersonligt besök på säkerhetstjänsten och informerat mig om principerna församarbetet. Det är om dessa principer som jag har uttalat att de, såvitt jaghar kunnat finna, står helt i överensstämmelse med de riktlinjer som ärfastlagda. ALFLÖVENBORG (-): JO har avslutat sin utredning om detta sammanträffande, men kyar ståratt vi ännu inte fått någon förklaring till varför lekmannarepresentanternainte på något sätt informerades före eller efter sammanträffandet. Det bordeväl ha tillhört den normala ordningen när det gäller något så passanmärkningsvärt. 1dagens situation råder en stämning som lätt kan jagas upp och utnyttjas avreaktionära element. Den terroristverksamhet som innebär mord och kidnappningav enskilda personer måste självfallet bekämpas, därför att den är skadlig ochfarlig för demokratin. Men man skall inte bortse från att reaktionära elementockså inom de polisiära organen kan utnyttja den rådande stämningen för attöverträda sina befogenheter och gå på sidan om de parlamentariskakontrollorganen och gällande lagar. Jagvill än en gång upprepa att det hade känts mera betryggande omjustitieministern åtminstone hade sagt sig vilja ta en funderare över vilkaåtgärder som kan vidtas för att stärka inflytandet och kontrollen översäkerhetspolisens verksamhet. tycker statsrådet i allt väsentligt att alltär ganska gott. Det är inte lugnande och bäddar förmodligen för nya skandalerframöver. Överläggningenvar härmed slutad. § 2 Ombehandlingen av ansökningar om tillstånd att utsltänka öl i personalmatsalar SocialministernRUNE erhöll ordet för att besvara () den 20 oktoberanmälda fråga, 1977/78:84, till budgetministern, och anförde: har frågat budgetministern om han är benägen atttemporärt lösa frågan om tillstånd för de personalmatsalar, vars ansökningar omatt få servera öl inte hinner behandlas före , dåtillståndstvång för sådan servering inträder. Frågan har överlämnats till migför att jag skall besvara den. Enligt den nu gällandeölförsäljningslagen får öl serveras i personal- matsalar utan tillstånd.Den nya lagen om handel med drycker som träder i kraft ochsom ersätter bl. a. ölförsäljningslagen ställer däremot krav på tillstånd ävenvid servering i personalmatsalar. 1syfte att motverka en anhopning av ansökningar till länsstyrelserna har i samarbete med Svenska bryggareföreningenlämnat information till personalmatsalar om innehållet i den nyalagstiftningen. I informationsmaterialet, som började distribueras ,framhålls vikten av att ansökan lämnas in . Dessutom har vissalänsstyrelser, bl. a. i lan, lämnat information ipressen. Riksskatteverkethar i anvisningar till länsstyrelserna framhållit att ansökningar om tillståndtill servering av öl i personalmatsalar endast i undantagsfall torde behövaunderkastas ingående formell prövning. Riksskatteverkethar lämnat uppgift på hur många an.sökningar som hadelämnats in till länsstyrelserna i vissa län. I var det omkring100 ansökningar, i omkring 10 och i länomkring 50. Dessa länsstyrelser har uppgivit att samtliga då ingivnaansökningar kommer att behandlas . 1 övriga delar av landettorde endast ett obetydligt antal ansökningar ha lämnats in. Ävenom det låga antal ansökningar som har lämnats in till länsstyrelsernakan tyda på att flertalet personalmatsalar kommer att nöja sig medatt servera lättöl och andra alkoholfria drycker vill jag inte utesluta att ettbetydande antal ansökningar ges in så sent att de med hänsyn till föreskrivetremissförfarande inte hinner behandlas innan den nya lagen träder i kraft. Jagvill här peka på möjligheten att i sådana fall meddela tillstånd för serveringunder enstaka tidsperiod. Tidsperioden kan bestämmas på sådant sätt att ansökanom permanent tillstånd hinner avgöras . Ansökningar om tillståndtill servering behöver inte remissbehandlas, och beslutkan därför i allmänhet fattas utan större dröjsmål. Ombehandlingen av ansökningar om tillstånd att utskänka öl i personalmatsalar ROLFCLARKSON (m): Jag tackar först statsrådet för det positiva svar jag fåttpå min fråga. Tacket är desto mer välförtjänt som statsrådet lämnar en klaranvisning om en praktisk möjlighet att komma undan den besvärliga elleråtminstone otrevliga övergångsperiod som annars skulle drabbapersonalmatsalarna. Somen kontrast till statsrådets eget svar skall jag referera vad som stått attläsa i en stor del av den svenska pressen .