prot · G10940 · 1977-12-31 00:00:00 — Strukturomvandlingenpå handelns område har gått snabbt. Ända fanns våra småkvartersbuliker, med ett bra sortiment av dagligvaror som gav entillfredsställande service för boende i ett område. Sedankom en rationaliseringsvåg, som mer än halverade butiksbeståndet, ochutvecklingen gick mot allt större försäljningsenheter. Stormarknader blev en avmodellerna. Även om en utplåning nu skett i nedläggningstakten, fortsätter ändåbutiker att försvinna. lades inte mindre än 632 dagligvarubutikerned, vilket faktiskt var en ökning jämfört med . Av de nedlagda butikernavar 550 enskilda och 82 konsumentkooperativa. Under nyetablerades 200dagligvarubutiker, men det blir ändå en nelloföriust på drygt 400 butiker. Vadsom därutöver är allvarligt med nedläggningen av butiksenheter är attminskningen framför allt gick ut över gruppen övrig handel, vilket betyder attde stora försäljningskedjorna ökar sina marknadsandelar på bekostnad av denenskilda handeln. Därmed minskas konkurrensen ytterligare. SolveigWikström, docent i företagsekonomi vid , som forskat omdistributionen av våra dagligvaror, säger alt 60-80 96 av dagens butiksnätmyckel väl kan försvinna . Nuvarande trend, som innebär attcentralisering och storköp äter upp småbutikerna, kommer att fortsättaåtminstone till decenniets slut, och beslut härom har redan fattals. Hon menaratt först därefter har vi möjlighet att välja. Detsista som vi erinrats om är att 50 av 85 Konsumbutiker inte ärlönsamma och hotas av nedläggning, vilket måste betyda ytterligare försämringav en redan begränsad dagligvaruhandel. Chefen för menar attökat statsbidrag är enda chansen att rädda butikerna, och del ställernaturiigtvis stora krav på glesbygdsstödet. Han säger också att man dessutommåste minska öppethållandet och dra ner sortimentet för att klara ekonomin. Härkan jag inte underlåta ett litet påpekande. I denna kammare har från bådesocialdemokratiskt och borgeriigt håll garanterats att ökat öp- pethållande, exempelvissöndagsöppet, inte påverkar priserna. Men får vi veta att det i varje fallpåverkar kostnadsläget, vilket också erkänts från , somuppmanat sina medlemmar till restriktivitet i öppethållandet inför julen föratt minska omkostnaderna, då försäljningen har minskal på grund av de höjdapriserna, inte minst på dagligvaruområdet. Påverkar då inte kostnadslägetpriserna? Ett minskat varusortiment behöver däremot inte vara negativt förkonsumenten. Det behövs inte 20 olika tvättmedel, tandkrämer eller margarineratt välja på, för att ta några exempel - och ännu mindre behövs det eftersom vivet att samma försäljningsorganisation inte sällan står bakom och att skillnadeni kvalitet ofta är obefintlig. Vemär det då som tjänar och vem är det som föriorar på strukturomvandlingen? Detär väl inget tvivel om att dagens utveckling på handelns område är lönsam förföretagen och de stora affärskedjorna. Detaljhandelns arbete rationaliserasoch övervältras på konsumenten. Konsumentens andel rationaliseras inte, denblir bara tyngre och besvärligare. Del är bara friska, starka och bilburna, desom har ett inkomstöverskott i hushållskassan och som har tillräckligaförvaringsulrymmen, som kan tillgodogöra sig storköpens fördelar. De övriga fårkontinueriigt försämrad service och indirekt fördyrade varor allteftersomnärbutikerna läggs ner. Det är en ojämlikhet som kommer alt utvecklas till ettsamhällsproblem. Somförsvar för utvecklingen till stordrift på varusidan används olika argument:Det är en detaljhandelsform som är anpassad till den moderna konsumenten, denbilburna kunden som uppskattar fria parkeringsplatser och som uppskattar attfinna praktiskt taget allt under ett tak till låga priser. Det ger konsumententillfälle att handla varor på ett rationellt sätt och till priser som är mellan5 och 15 96 lägre än i den konventionella handeln. Fråganblir då för vem del är rationellt och till vilket pris vi får varorna billigare.År 1973 gjordes en uträkning på grundval av de uppgifter som NK-Turitz - senareBra Stormarknad - i lämnade ut i samband med sitt ettårsjubileum.Denna uträkning visade att kunderna körde sammanlagt 2,5 miljoner mil för atthandla för 70 milj, kr. Det gjordes 700 000 bilbesök, och varje besökare köptevaror för i genomsnitt , 50 96 av kunderna hade ca 2 mil tillstormarknaden - dvs, 4 mil tur och retur. Ca 35 96 körde mellan 2 och 20kilometer, och 17 96 körde över 6 mil. Varje bilmil kostade då . Del är,som vi vet, åtskilligt dyrare . Del betydde att kunderna körde bil för ca10 miljoner för att spara kanske 5 miljoner jämfört med vad de fått betala iandra affärer. Delär enligt min mening ett tvivelaktigt sparande. Det är också en medvetennonchalans mot de ekonomiskt svaga i samhället, de icke bilburna, äldre ochhandikappade som kommer i kläm vid en sådan planering av varudistributionen. Distributionsutredningenansåg att en huvudmålsättning för daglig-varudistributionen borde vara attkonsumenterna skulle ha en daglig-varubutik inom gångavstånd. Därför menade manalt utvecklingen mot en utprägladstorbutiksstruktur måste hejdas och att det måste tillses att en lämpligavvägning av butiker av olika typer och storiek erhålls. I den målsättningenvill vpk helt instämma. För fullgörandet av en sådan målsättning ställerdistributionsutredningen vissa förslag: dels ett förbättrat stöd tillnedläggningshotade butiker, dels ett samhälleligt ansvar för och kontroll avnyetableringar och avvecklingar. Omalla konsumenter skall få en tillfredsställande varuförsörjning behövs ensamhällelig styrning. Man kan inte som handelsministern i propositionen förlitasig på de s. k. fria marknadskrafterna, som enbart är inriktade pålönsamhetstänkandet. Och när det i propositionen konstateras att den marknadsom skall ombesörja den slutliga förmedlingen av varor till konsumenten somhelhet fungerar väl menar vi att delta är en överdrift, som inte stämmer medverkligheten. Det visar ju f. ö. motionerna till propositionen. Självklartborde dagligvaruförsörjningen i ett bostadsområde lokalt av kommunen planeraspå samma sätt som annan service. Regionalt borde planeringen ligga på länsnivå.Konsumentverket, som väl är sakkunnigt på detta område, har i sittremissyttrande också tillstyrkt utredningens förslag om upprättandel avkommunala försörjningsplaner, som revideras åriigen. Här kunde också deobligatoriska konsumentorgan som vi förordat i olika sammanhang få en uppgift. Utredningen har haft ambitionen till förbättringar av varuförsörjningen,vilket dåligt uppföljts i propositionen. Vpk är i långa stycken överens medutredningen, vilket framgår av motionen. Med detta, herr talman,yrkar jag bifall till alla punkter i vpk-motionen. En viktig utgångspunkt för utskottsmajoritetens principiella syn påvarudistributionen är den del av regeringsdeklarationen där det sägs att vårt lands ekonomiäven skall bygga på ensocialt styrd marknadsekonomi, fri konkurrens och en aktiv konsumentpolitik. Varudistributioneni vårt land har genomgått en snabb utveckling. Den struktur med många ochganska små enheter som dominerade har ersatts av en nystruktur, där enheter av växlande storlek i samverkan byggt upp en så effektivvarudistribution att den vunnit internationell uppmärksamhet. De fortgåenderationaliseringarna har gett en höjd produktivitet, vilket inneburit attpriseffekterna av kostnadsstegringen har kunnat dämpas. Konsumenterna hargenom sitt fria val och sina ansträngningar att hålla kostnaderna nere styrtden utvecklingen. Utan tvivel har det fria konsumtionsvalet spelat en avgöranderoll för välståndets utveckling. Detfinns därför skäl att redan inledningsvis slå fast att landet rent allmänt setthar en väl fungerande och effektiv varuhandel, inom såväl parti- somdetaljhandelsleden, vilket är värdefullt för samhället och för konsumenterna.De samhällsåtgärder som emellertid behövs, bl. att lösa de speciellaproblem som vi vet finns i glesbygdsområden, skall självfallet leda till attäven denna handel får egen livskraft, så att den själv kan lösa sina problem. Behovetav dylika åtgärder kan inte anses utgöra skäl för att ifrågasättamarknadsekonomin som sådan, eller för att förändra dess funktion. Vårtekonomiska system skall även grundas på att individernas eget valskall styra utvecklingen och att fria företagare i öppen konkurrens skalltillgodose konsumenternas önskemål. Handelnsstrukturomvandling kännetecknas av en ökad närorientering.Någon egentlig nyetablering av stormarknader och varuhus sker inte längre. Nyaformer av närbutiker - eller servicebutiker, som de också kallas - har vuxitfram. Utvecklingen för dessa närser-vicebutiiker är mycket positiv. Strukturomvandlingeni glesbygd går däremot i en annan riktning. Den sammanhänger med både vikandekundunderlag och den snabba kostnadsutvecklingen. Därför bör man även medregionalpolitiska ål-gärder stödja företag i glesbygd, så att utslagningen avmindre enheter motverkas. Undervårriksdagen - då vi hade en debatt här i kammaren med anledning av någramotioner i dessa frågor, som påminde om - framhöll jagvikten av att vidga glesbygdsbutikernas servicefunktion. Jag gav då någraexempel på sådana funktioner - ombud för post, järnväg, apotek,försäljningsställe för bensin etc. Det är kanske omöjligt att vidga omfattningenav dylika funktioner ytteriigare. Förslagsviskan butikerna vara ombud för arbetsförmedling och försäkringskassa. Varförinte på dessa överlåta stugförmedling, biblioteksverksamhet, försäljning avjakt- och fiskekort samt andra funktioner inom turistirafikområdet? Åtgärderför att förbättra distribution av tidningar och tidskrifter är angelägna,liksom åtgärder i övrigt för att ett rikare kulturutbud skall kunna ges tillbefolkningen i glesbygd. Motden här bakgrunden är det glädjande att nu konstatera, att konsumentverketredan fått regeringens uppdrag att undersöka vilka servicefunktioner somskulle kunna tillföras glesbygdshandeln i avsikt att stärka förutsättningarnaför denna handel att fortleva och utvecklas. Ihandelsministerns proposition redovisas dessutom, att köpmannaorganisationernahar fått ett viktigt krav tillgodosett vad gäller hänvisningsskyltar. och trafiksäkerhetsverket har fått regeringens uppdrag att undersökamöjligheterna att sätta upp skyltar till lanthandeln vid allmänna vägar. Detaljhandelnsutveckling- framförallt i utpräglade glesbygdsområden - är inte endast beroendeav de åtgärder som innefattas i propositionen. Det ankommer redan nu på lokalaoch regionala samhällsorgan att inom ramen för det pågående länsplaneringsarbetetöverväga åtgärder i syfte att främja den kommersiella servicen. Det bör ocksåvara lämpligt att glesbygdshandeln har möjlighet att förmedla leveranser avskilda slag till kommunala inrättningar såsom skolor, ålderdomshem etc. Vadsedan gäller finansieringsproblemen understryks i propositionen det angelägna iatt skapa förutsättningar för en verklig egen livskraft hos den handel somsvarar för närservice och glesbygdsservice, I sammanhanget bör noteras deansträngningar som regeringen gör för att underlätta förhållandena för demindre och medelstora företagen, Ipropositionen aviseras därför en särskild utredning om verksamhetsförhållandenaoch finansieringssituationen för mindre företag inom servicenäringen.Distributionsutredningen förordade för sin del att staten skulle stärka ABHandelskredits ställning. Företaget har även framfört önskemål om stöd i formav statsgaranti. Något sådant förslag läggs inte fram i propositionen, Ipropositionen säger handelsministern, att del är värdefullt med enfinansieringsverksamhet som inriktar sig mot företag med ett friståendeuppträdande på marknaden. Från kedjorna fristående företag bör redan nu kunnage finansieringshjälp - exempelvis de halvstatliga Industrikredit AB ochFöretagskredit AB, Näringsfrihetsombudsmannenhar i ett uttalande understrukit behovet av ett fristående kreditinstitut avHandelskredits typ, NO säger: "Den bästa bindningen mellan grossist ochköpman vore en som inte är beroende av finansiellt stöd, utan snarare av althandlaren är nöjd med sin leverantör. Redan existensen av alternativafinansieringsformer kan verka främjande på utvecklingen," Handelsministernhar emellertid handlat snabbi när det gäller alt se överfinansieringssituationen för detaljhandeln. Han tillsätter nu en utredning omhur handelns behov av finansierings- och rådgivningshjälp bättre skall kunnatillgodoses. Tanken är att kartlägga möjligheterna att göradetaljhandelsföretagen mindre beroende av leverantörsföretagen. Utöverbehovet av finansieringsstöd är det sålunda meningen att utredningen ocksåskall undersöka behovet av rådgivning för företag inom servicenäringarna. Närutredningsresultatet föreligger får vi sålunda anledning att återkomma tilldessa vitala frågor. Det blir på detta sätt en fortsättning på regeringensåtgärder för att stödja de mindre och medelstora företagen - och nästa steg ärsåvitt jag kan se avsett att uppmärksamma behoven inom detaljhandeln! Jagskall därefter övergå till att kommentera de olika delförslagen i propositionensamt det anförde beträffande motionerna. Obligatoriskavaruförsörjningsplaner-som reservanterna vill ha-skulle kunna innebära, attalla butiker skulle tvingas fylla i ett stort antal blanketter med ettomfattande uppgiftslämnande till myndigheterna. Handelnbehöver som andra näringar egen livskraft - inte byråkrati och subventioner! Ävenom man kan använda varuförsörjningsplaner som ett instrument för samplaneringmellan kommuner, handel och konsumenter, blir väl detta inte oanvändbart baraför alt man inte lagstiftar om det? Varför,, är lagstiftning så avgörande? Risken att kommunerna skullenonchalera varuförsörjningen är inte särskilt stor. Redan nu förekommer sådanplanering - där den behövs! Dessutom förordar regeringen att en sådan planskall göras av den kommun där man vill ha statligt stöd till närservicen. Denmöjligheten står öppen för alla kommuner, vilket innebär att sådana planerverkligen kommer till stånd där de behövs! Detavgörande måste vara alt planerna tjänar ell praktiskt och konkret syfte.Pliktskyldigast upprättade planer, därför att "det är lag på det",blir kanske inte de mest användbara. Uppenbariigenkommer flertalet av kommunerna genom egna initiativ att skaffa sig bättreplaneringsunderiag än det man förfogar över . Med hänsyn till de skiftandeförhållanden som kännetecknar olika kommuner är det naturiigt att dennaplanering kan ta sig olika former. Regeringensuppläggning - frivillighet, men krav på planering om man önskar få statsstöd -är ett bättre alternativ om man vill undvika onödig byråkrati ochcentralstyrning. Ipropositionen läggs stor vikt vid de möjligheter som byggnads- ochplanlagstiftningen ger kommunerna för att förverkliga de intentioner som kommertill uttryck i varuförsörjningsplaner eller motsvarande. Medanledning av de motioner som väckts i dessa frågor gör utskottet detpåpekandet, att det beslut som nu fattar inte får inverka påtolkningen av tidigare lagstiftning eller dess förarbeten. Utskottet finnerinte skäl för någon framställning till regeringen om förslag till ändringar ibyggnadslagstiftningen. Dekommunala styrmöjligheter som redan finns- planmonopol, markpolitik,bostadsbyggnadsprogram, lokalisering av service, samråd ochförhandlingar - ger kommunerna enligt utskottets mening tillräckligamöjligheter att styra utvecklingen av butiksnätet. Sedan är det en annan frågahur den befintliga lagstiftningen tillämpas. Kommunernas handlande avgörs avde folkvalda förtroendemännen. Den kommunala självstyrelsen skall vi inteifrågasätta - den skall vi däremot slå vakt om! Reservanternapläderar vidare för införandel av ett centralt butiksregister. Utskottet ärinte berett att förorda ett sådant. I första hand bör man kunna utnyttja deregister som redan finns, exempelvis de olika företagsgruppernas egna register.Från dessa kan uppgifterna inhämtas, i stället för att man betungarbutiksföreståndare och butiksägare med tidsödande uppgiftslämnande. Självfalletär det viktigt att man gör klart för sig vilka uppgifter som är nödvändiga, såatt uppgiftslämnandet över huvud taget blir inskränkt till väsentligheter! Detstatliga hemsändningsbidraget är nu maximerat till 35 96 av kommunenskostnader. I regeringsförslaget slopas nu den geografiska begränsningen avstödet. Däremot godtas inte förslaget om höjning av bidragsnivån, somreservanterna har ställt sig bakom. Utskottet erinrar om att det nu pågår enberedning av frågor om generella och speci- aldestinerade statsbidrag,varför utskottet ansluter sig till handelsministerns bedömning. Ifråga om investeringsstödet slopas den nuvarande begränsningen tillhuvudsakligen del inre stödområdet. bör dock, som anges ipropositionen, stödet inriktas på varuförsörjningen i glesbygder, t. ex.skärgårdar. Utskottet godtar de principer som regeringen förordar och är därförinte berett att förorda en så kraftig utvidgning av stödet som motionärerna harbegärt. Skalldriftstöd bli en normal företeelse? Del verkar som om reservanterna har denambitionen! I varje fall påstod detta i sitt anförande. Delförefaller som om man helt ignorerar den stimulans som den eftersträvadesamordningen av offentlig och kommersiell service kan bli. Regeringens förslaginnebär ändå en inte oväsentlig utökning av stödformerna, och det är fulltmöjligt att följa upp åtgärderna med ytteriigare en utökning av stödet ikommande propositioner, om utvecklingen kommer att visa att detta ärnödvändigt. Utskottettillstyrker förslaget att de nuvarande formerna för stöd till kommersiellservice i glesbygd skall kompletteras med driftsstöd, men utskottet vill interedan på begynnelsestadiet medge en så kraftig utvidgning som motionärernaföreslår. Det är dessutom viktigt att stödet inte lämnas förrän det skett enmycket noggrann prövning av rådande konkurrensförhållanden. Butikernasmöjligheter all fortleva är direkt beroende av kundunderlaget. I dettasammanhang kommer regionalpolitiken in i bilden, som jag harframhållit. Det finns ett nära samband med den samhälleliga servicen. Närdenna service dras in - det kan gälla järnväg, post etc. - skapar samhälletindirekt svårigheter för butikerna i sådana områden. Omman inte kan hålla kvar sådan service, bör en butik stödjas genom att den blirombud för olika samhällstjänster och får en rimlig ersättning för detta. Somallmän princip måste gälla att stimulansåtgärder skall sättas före direktastödåtgärder. Motionärernasförslag om inrättande av en permanent distributionsnämnd avstyrks avutskottet. Utskottet anser i likhet med handelsministern att det nödvändigasamrådet och erfarenhetsutbytet skall ske i former som avgörs från fall tillfall med hänvisning till frågornas beskaffenhet. Däremotskall den nuvarande glesbygdsnämnden vara kvar för frågor som rör kommersiellservice i glesbygd. Utskottet är inte hellerberett att tillstyrka att nu får ytteriigare medel försin förvaltning, vilket motionärerna har begärt. Även den föreslagnaökningen av forskningsanslag avstyrks av utskottet. Propositionen innehållerinte några förslag till anslagsökningar eller nya anslag, utan avsiktenär som utskottet påpekar i betänkandet att anslagsfrågorna skall tas upp ibudgetpropositionen . Sammanfattningsvisinnebär propositionens förslag-som utskottet tillstyrker i dess helhet - satsar på åtgärder för en verklig egen livskraft för de mindre butikerna. Förslageninnebär alt man utmönstrat onödiga regleringar och inslag av byråkrati.Därigenom undviker man att lägga nya och kostnadskrävande uppgifter påkommunerna och man besparar butikerna ett tidsödande uppgiftslämnande. Regeringsförslagetär ett uttryck för stimulans och stöd men inte för statlig styrning. Har viförtroende för handelns förmåga att ge konsumenterna den service de önskar,ökar tillfredsställelsen och ansvarskänslan hos alla dem som arbetar inomdenna sektor av samhället. Jag yrkar bifall till näringsutskotleis hemställan på samtligapunkter. () kortgenmäle: Ledamöterna lade säkert märke till att hänvisade tillhandelsministern. Såvitt jag kan förstå kan bara hänvisa tillhandelsministern och regeringen. Jag hade möjlighet att hänvisa till att nästansamtliga remissinstanser som arbetade med distributionsutredningens olikaförslag ansåg att samhället hade ett ansvar för all ge konsumenterna engodtagbar service. Det har, tycker jag, kommit bort i debatten. underströk att vi inte skall ålägga kommunerna att fylla i blanketter,för kommunerna kan ordna planeringen ändå. När har denmotiveringen kan man förstå att han inte har satt sig in i vadvaruförsörjningsplanen verkligen gäller. Del är fråga om ett samspel mellandetaljhandeln, konsumenterna och kommunerna genom vilket man tillsammans skallskapa en godtagbar service åt kommuninvånarna. Om är fixeradtill att det bara är fråga om att fylla i blanketter och att detta ärbyråkrati, kan jag förstå av hans inlägg. Men om han fördjupar sig i fråganmåste han inse att det inte är detta det är fråga om. Omvalutgången hade blivit en annan, skulle vi medstor säkerhet i stor enighet här i kammaren ha godtagit det förslag somdistributionsutredningen och remissinstanserna har förordat. Men på grund avvalutgången har vi fått en ny handelsminister med helt andra värderingar. Detär de värderingarna som nu försvarar, något som tyvärr ocksåmånga företrädare för mittenpartierna gör. Jagskall återkomma till denna fråga i nästa replik. Låt mig nu bara säga attvaruförsörjningsplanen för oss inte är en fråga om alt fylla i blanketter, utanvaruförsörjningsplanen gäller ett engagemang hos människorna för att få framen godtagbar service. (vpk)kort genmäle: sade att strukturomvandlingen hade dämpat priserna. Menhur kan han bevisa det med den prishöjningskarusell som vi haft de senasteåren? Vi litar i varje fall inte på marknadskrafternas fria spel, och vi kandärför inte heller lita på att en rekommendation till kommunerna ärtillräcklig. Det behövs lagliga medel för en styrning. Kommunerna behöver dethär styrmedlet, om man skall få en ändring till stånd i första hand pålivsmedelssidan för de kategorier som verkligen sköter inköpen. Denkommunala tillståndsprövningen vid etablering, utbyggnad m. m, som utredningenföreslår är förutsättningen för alt kommunerna skall kunna genomföra sinaplaner beträffande hushållens varuförsörjning. Vänsterpartietkommunisterna vill skärpa bestämmelserna så att det blir en skyldighet attminst i förväg underrätta kommunen om en nedläggning och så att företagsom bryter mot den bestämmelsen skall kunna åläggas att fortsätta driften ioförändrad omfattning. Detär väl helt klart att nedläggning av närbutiker är till nackdel för mångakonsumenter. Det kan vi konstalera. På bussar och tunnelbanor kommerkvinnorna släpande på sina matkassar. är det kvinnorna som står förinköpen av dagligvarorna. De stora försäljningsföretagen vänder sig tillbilburna kunder, men del är av husmödrarna som harkörkort. Och även om de har körkort så är det inte kvinnorna som har tillgångtill familjens bil. Detta innebär alt det är något fel i inriktningen avdistributionen. Koncentrationentill färre butiker har medfört att hushållens distributionsarbete har ökat.Fortfarande har vi nämligen en familjesammansättning i smådriftsform.Strukturomvandlingen har därför ökat ojämlikheten mellan olikakonsumentgrupper, och de som missgynnas är de svaga i samhället -låginkomsttagare, ungdomar, studerande, pensionärer, människor medrörelsehinder, ensamföräldrar etc. Det är stora grupper som drabbas. är hela den kommersiella filosofin inriktad på köpstarka kunder. Det ärdetta, herr talman, som måste förändras. () kortgenmäle: Utskottsmajoriteten har funnit att handelsministern har lagt fram ettmycket bra och välmotiverat förslag som motsvarar det förtroende somriksdagsmajoriteten har visat regeringen, och då finns det all anledning atthänvisa till detta och att framhålla det i debatten. Vadbeträffar distributionsutredningen föriitade den sig alltför mycket på statligastyråtgärder och alltför litet på generella stimulansåtgärder och på handelnsegen förmåga att anpassa sig till konsumenternas önskemål.