prot · G10954 · 1977-12-31 00:00:00 — Jordbrukarna har inte närmare funderat över vad delhandlar om. Jordbrukspolitiken,m. 6 protokoll 1977/78:54-55 Jordbrukspolitiken,m. Densvenska jordbruksnäringen har redan gått myckel långt på kooperationens ochdet kollektiva ägandeis väg. Det har man gjort genom upprättandel avslakteriföreningar, mjölkproduceniföreningar och andra organ i förädlingsledet.Men där har man stannat. Kooperationens principer har aldrig trängt in på dendirekta jordbruksdriftens område. Däriligger naturiiglvis en del av problemaliken inte minst för de småjordbruksenheterna. Man kan ju fråga sig om del är så vettigt och så nödvändigtatt var och en äger sin skördetröska som kostar , omvar och en måste ha sin traktor och många andra kapitalkrävande mekaniska ochrationella hjälpmedel. Ja, man kan ju också fråga sig om det är nödvändigt attvar och en har sina stora ekonomibyggnader, eller om man kan söka nya vägarockså på det området. Delär här jag anser att man har missal de möjligheter som finns, och del är lillskada både för samhället och för jordbrukarna. kan del visserligen sägas,som man gjorde i fjolårets jordbrukspolitiska debatt, all det "finns ingetintresse för sådan samverkan". Menallt handlar ju, som i alla andra sammanhang, om vad man gör för att befrämjaell samarbete. Skulle man inom den slalliga jordbrukspolitikens ram verkligengå in för att genom ekonomiska slimulansmedel befrämja isambruk och kooperativadriftformer så skulle man självfallet också kunna skapa ett intresse. Då skulleman kunna utforma jordbrukspolitiken lill att bli ett offensivare instrument iregionalpolitiskt syfte. Man skulle kunna göra Jordbruket attraktivare förungdom som i dagens läge kräver hyggliga arbetstider, reglerad semester ochvillkor som andra arbetande., och allt delta som var innepå. Ochtanken är inle längre främmande för jordbrukande människor. Också här börjarman fundera på nya metoder. Tanken tränger sig fram, och det är skada att mangång efter gång missar chansen alt bana väg för de nya former som förr ellersenare måste komma. Jaghar fått mig tillsänt synpunkter från en norrländsk småbrukare som också harfunderat över dessa problem. Han skriver så här när del gäller bidragsformerna: "iir ju dessa utformade så, att de tillfaller i huvudsak enskildastorjordbrukare, såväl lill Jordförvärv, som maskinpark och djurinköp. Deltaleder till en ny generation godsägare och miljonärer även i . Dessabidrag måste omformas så, all vad gäller de omfattande markförvärv somlantbruksnämnden gör i vårt land, dessa stannar i samhällets ägo ochendast arrenderas ut till oss brukare. Naturligtvis under förutsättning attdirektiven till lantbruksnämnderna och deras egen inriktning omarbetas så, altdel tjänar arbetare och bondeklassen, och icke som bolagen ochsiorjordbrukare. Dettahar två fördelar: dels kommer betydande arealer jord och skog i samhällets ägo,dels blir del billigare för oss brukare att arrendera marken än alt äga den. Vadgäller bidrag lill byggnader och maskiner bör dessa utformas så, attlantbruksnämnder eller annat samhälleligt organ uppför såväl ladu- gårdar, maskinslationersom andra byggnader i lämpligt stora geografiska områden och ställer dessa tillförfogande på ekonomiskt förmånliga villkor, och därigenom både lockar ochskolar Jordbrukarna till ett mera kooperativt tänkande. Ägarfråganmåste vi också aktualisera. Vi måste omgående kräva återinförande av bolagsförbudslagenvad gällerjord och skog. Det finns alltför många skrämmande exempel på hurbolags- och sågägare har köpt in hemman och huggit skogen kal ochlåtit jorden växa igen. Ettannat problem är alla jordbruk som ägs av slerbhus och som står obrukade. "Det kan man verkligen understryka inte minst genom erfarenheter från mitt egetlän. "Här måste en lagändring till, så alt brukaren är skyldig att avhändasig eller utarrendera fastigheten 5 eller efter det han sliitat brukadensamma, så att marken fortsätter all vara produktiv. Tillsist vill jag naturiiglvis understryka, att alla bidragsformer skall utformasså, att de stimulerar till samverkan mellan brukare i alla former." Denhär småbrukaren är säkert inle ensam om sina funderingar och jag vill än engång säga att det är skada att dessa tankegångar inte får någon plats i den nyajordbrukspolitik som utformas. Jagvill komplettera de här tankegångarna med följande: Klart är attfamiljejordbruken i deras varierande former kommer att dominera inom svensktjordbruk och då gäller det att söka och finna former föratt hjälpa och utveckla den driflformen. Men det utesluter inle, ulan det ärett argument för, ökad samverkan och kooperativa former. Vianvisar i dessa motioner ännu en väg som i tillämpliga områden bör varatänkbar. Vi resonerar därvid så här: Eftersom staten kan gå in och startaföretag bör staten också engageras för att starta jordbruk. Detsamma kan prövaspå trädgårdsförädlingens område. Förmig har det alllid framstått som sällsynt beklämmande att man kan resa miltalsgenom goda jordbruksbygder och mest se igenväxande Jordbruk. Att restaureraigenväxande Jordbruksmark och att nyodla kräver visserligen storakapitalinsatser, men jag tycker att detta är nödvändigt i en värld som svälter.Låt mig också i det sammanhanget åberopa erfarenheter från mitt eget län. Därhar antalet mjölkleverantörer fortsall att sjunka. Bara under det här året harantalet kor sjunkit med ytterligare flera hundra och är nu omkring 14 000. Föratt klara enbart det nordligaste länets behov fordras det över 2 000 mjölkkor.Vi är inte självförsörjande med fläsk, kött och ägg. Bara importerar mantill ca mjölk. Mendetta beror inle på all del råder brist på odlingsbar mark. Den odlade markenfinns redan, men den ligger till stor del för fäfot - och det är beklämmande.Det beror inte heller på brist på arbetskraft eller folk som vill syssla medjordbruk. I vissa områden skulle mankunna tänka sig att starta statliga jord- Jordbrukspolitiken, m. m. Jordbrukspolitiken,m. Den tanken faller utanför ramen för del officiellajordbrukspoliliska tänkandet, men det är skada. Jordbrukspolitiken skullegenom komplettering med en del nya former kunna bli ett mycket meraverkningsfullt regionalpolitiskt instrument än vad som är fallet. SvanteLundkvist framhöll i sitt anförande att jordbruket som utkomstmöjlighet intebara skall vara förbehållet dem som ärver eller har gott om pengar. Del villjag instämma i, och jag vill också redovisa några funderingar kring det resonemanget. Pådet här området behövs snabba insatser - det står alldeles klart. Iutskottsbelänkandel hänvisas summariskt till ett kommande förslag lill nyjordförvärvslag. Jag vill i sammanhanget betona vikten av att snabbt stoppa denspekulation som pågår på området och som utestänger jordbrukare frånmöjligheterna att förvärva jord. Vi har sett hur folk som intehar det ringaste samband med jordbruk - eller i varje fall är anknutna till detmed en mycket tunn tråd - köpt upp fastigheter' som de sedan använt ispekulativt syfte. De rika trottoarböndernas antal ökar. Det finns mångaexempel på det. CurtNicolin är ju inle precis bonde, men 1976 köpte han , somligger mellan och , för 2,3 milj. kr. Mar-cus ärJu också en stor trottoarbonde. 1974 köpte han Käll-berga gård utanförNynäshamn för 1,9 milj. kr. Listan kunde göras mycket, myckel lång på folk somi rent spekulativt syfte har skaffat sig stora jordbruksfastigheter, somtrissar upp priserna och omöjliggör för seriöst intresserade jordbrukare attförvärva fastigheterna. Gårdar i har tredubblats i pris. Dettakan ju inle vara i samhällets intresse. På ett eller annat sätt är del dessutomalllid folkel som får betala. Man kan ju hoppas, fast mitt hopp är inte alltförstort, all den nya lag som förbereds effektivt kommer att sätta stopp försådant. Jagvill avslutningsvis upprepa vad som sagts av och som ocksåciteras i vår motion: "----- arbetarrörelsenmåste sälta in all sin kraft för att i samverkan med småböndernas egnaorganisationer skydda dessa och deras familjer mot den kapitalistiskarationaliseringens hänsynslösa krafter. På vilket sätt och med vilka metoderdetla skall ske avgöres av omständigheterna och av den allmänna utvecklingen iövrigt. Huvudsaken är att klarhet finnes i problemens grundelement och att enmålsättning finns som skapar garantier mot opportunistiskt kvacksalveri." Detfinns ingen anledning för arbetarrörelsens folk att låta sig dras med i kampanjermed kortsiktiga politiska syften. Det finns heller ingen anledning att spela utarbetar- och bondeklass mot varandra. Här har vi gemensamma intressen i kampenmot storkapitalet, och utifrån delta måste arbetarrörelsen också utforma sinjordbrukspolitik. Jag vill yrkabifall till motionen 974 som väcktes under den allmänna motionstidenoch motionen 63 som väcktes i anledning av propositionen. EINARLARSSON (c) kort genmäle: Ett gemensamt drag hos och är att bådaintresserat och på ett intressant sätt talar om jordförvärvslagsliflningen.Jag beklagar bara all vi inte har den frågan på dagordningen. HÅKANSTRÖMBERG (s): Som här har framförts i tidigare inlägg från flera håll så råder det påde flesta punkterna i det belänkande som är föremål för kammarens behandlingen mycket stor enighet. Detär, med tanke på den myckel starka kritik som framförts mot socialdemokraternaför den nuvarande jordbrukspolitiken som lades fast riksdagsbeslut,glädjande för oss socialdemokrater att konstatera denna enighet och attriktlinjerna Jordbrukspolitik ligger fast även i det belänkande somnu föreligger och som vi här kommer att fatta beslut om. Visstflnns det vissa skillnader mellan oss socialdemokrater och de borgerliga närdet gäller synen på hur vi på bästa sätt skall forma en jordbrukspolitik somgagnar såväl konsumenter som producenter. Från socialdemokraterna i utskottetkommer detta lill uttryck i de reservationer och det särskilda yttrande som vifogat till betänkande. Denmyckel beska och onyanserade kritik som i många tal framförts mot densocialdemokratiska jordbrukspolitiken av framför allt företrädare förcenterpartiet har till stor del gällt rationaliseringspolitiken. Där harframhållits alt den socialdemokratiska jordbrukspolitiken skulle utarma delsvenska jordbruket, att stora delar av vårt land skulle ödeläggas och buskasigen. Detär därför med mycket stort intresse man kan konstatera att utredningen,departementschefen och utskottet ansluter sig till tidigare grundprinciper närdet gäller en fortsall rationalisering och uttalar sig för att Slalliga insatserfrämst bör inriktas på att främja jordbrukels utveckling i de bygder ochföretag där de kan väntas få största effekten. Delär ingen tvekan om alt den rationaliseringspolitik som bedrivits har haftmycket stor betydelse för att i jordbruksnäringen verksamma fåll enstandardutveckling som är jämförbar med den som andra grupper haft i vårtsamhälle. Genomdenna positiva syn och genom det stöd som jordbruksnäringen erhållit frånsamhället har också Jordbrukarna själva kunnat ta initiativ till rationaliseringaroch investeringar som inle bara inneburit en standardhöjning ulan också enrationellare brukning, lättare hantering och inte minst viktigt: en förbättradarbetsmiljö och en bättre djurhygien. Jag tycker del ärangeläget att framhålla att ett rationellt bedrivet jord- Jordbrukspolitiken,m. Jordbrukspolitiken,m. bruk inte betyder en ödelandsbygd. Del är tvärtom genom ell rationellt bedrivet jordbruk som vi kanbibehålla en levande landsbygd i stora delar av vårt land. Frånsocialdemokratiskt håll anser vi att en fortsatt rationalisering avjordbruksnäringen är nödvändig och att rationaliseringspoliliken som hittillsbör främja uppbyggande och vidmakthållande av effektiva jordbruksföretag. Detflnns trots den rationalisering som ägt rum inom jordbruksnäringen de senasteåren fortfarande ett stort behov av fortsatt rationalisering. Vad som delsenaste året har hämmat ralionaliseringssam-arbelel är den snabba och storaprisökningen och brislen på tillgängligt kapital. Och här bör regeringenverkligen gå in och klara problemen, så all denna rationalisering kanfortsätta. Departementschefenframhåller i propositionen, och utskottsmajoriteten ansluter sig lill detla,att rationaliseringspoliliken i första hand bör främja uppbyggande ochvidmakthållande av effektiva familjeförelag. Även om vi socialdemokrater intedelar jordbruksministerns och ulskottsmajoritetens uppfattning anser vi altfamiljeföretagen i många fall är en lämplig förelagsform när det gäller attbedriva jordbruk. Därför har socialdemokraterna aldrig ställt sig negativa lillfamiljejordbruket. beslut angående Jordbrukspolitiken gavs uttryckför att familjejordbruket under överskådlig lid skulle vara den dominerande företagsformeninom del svenska jordbruket. Vi har heller ingen anledning att ändrauppfattning . När nu påstår att vi inte helhjärtat skulleacceptera familjeförelagsprincipen är det alltså helt felaktigt, och Jag villhärmed dementera det. Jag hoppas att vi inte i referat i cenlerparlistiskatidningar skall få läsa att vi socialdemokrater inte helhjärtat skulleacceptera familjeföretagen som ägandeform, när varit ute ochpratat om regeringens Jordbrukspolitik. Menvi anser att när del gäller stöd till rationalisering inom jordbruket, så ärdel inte formen för ägande som skall vara avgörande för erhållande av stöd. Detmåste vara de bedömningar som finns inom olika stödformer som måste få varaavgörande, de förutsättningar som finns för företagens möjligheter tillutveckling eller önskvärdheten av att bibehålla Jordbruksföretag i ett socialteller regionalpolitiskt sammanhang. Vi menar alt det kan finnas andraägandeformer än familjeföretag som kan ha samma förutsättningar för altframställa jordbruksprodukter till lägsta möjliga produktionskostnader. Delmåste då finnas möjligheter all utnyttja de stödformer som slår tillförfogande. betänkande har vi socialdemokrater i utskottet förutom de åttareservationerna även fogat ell särskilt yttrande beträffande styrning avanimalieproduktionens utbyggnad. Viaccepterar förslaget om ett differentierat avgiftssystem där det gäller alt ivissa avseenden styra animalieproduktionen, därför alt del kanvara nödvändigt all effektivt utnyttja de resurser som finns inomjordbruksföretagen genom att kombinera vegetabilisk produktion ochanimalieproduklion. För alt förhindra en alltför stor överproduktion av vissa animalieprodukterkan ell differentierat avgiftssystem därmed förhindra en utveckling mot alltstörre animalieföretag. Meni vårt särskilda yttrande vill vi peka på att ett avgiftssystem icke fårutformas så, alt de redan befintliga animalieföretagen ställs i en situationdär risken finns att den nuvarande produktionen inte kan bibehållas ochsysselsättningsmöjligheterna därmed hotas. Vi anser också att avgiftssystemetinte får utformas på sådant sätt, att konkurrensen mellan animalieföretagen ochandra Jordbruksföretag står i motsättning till vare sig jordbruksnäringen ellersamhällsekonomiska intressen. Med detta ber jag att få yrka bifall lill de åtta socialdemokratiskareservationerna och i övrigt bifall till utskottets hemställan. Jordbrukspolitiken,m. EINARLARSSON (c) kort genmäle: Jag konstaterar att när ulskotlsmajorileten skriver att"rationaliseringspoliliken i första hand bör främja uppbyggandet och vidmakthållandetav effektiva familjeföretag", så finner socialdemokraterna anledning attavge en reservation som innebär att man ändrar detta till uppbyggandet ochvidmakthållandet av effektiva jordbruksföretag, inle familjeföretag. Jag hartillåtit mig att peka på det här tidigare, och det står alltjämt fast, även omHåkan nu försöker komma undan del. Riskenall också i fortsättningen får se i tidningen att jag harhållit föredrag i jordbruksfrågor slår nog kvar. HÅKANSTRÖMBERG (s) kort genmäle: Vi är hell medvetna om alt familjeföretagen i många fall aren lämpligform för all bedriva jordbruk, och den brukningsformen kommer självfallet attdominera under överskådlig lid. Men del är som vi säger, att när del gällerslödel till jordbruket är del inle ägandeformen som måste vara avgörande, utandet är de förutsättningar för utveckling som finns inom förelaget. Del är dettavi vill betona. EINARLARSSON (c) kort genmäle: Om detta är vi hell eniga, och därmed bortfaller grunden förreservationen 9. HÅKANSTRÖMBERG (s) kort genmäle: Jag har glädjen konstatera att EinarLarsson har ändrat sig och all vi är eniga på den här punkten, att del ärbrukandet och inle ägandet som skall vara avgörande för ralionaliseringsslöd.Därför hoppas jag att del inle kommer in några referat i tidningarna om allEinar har påstått att vi inte skulle acceptera familjeföretagen. Efter att vi har lyssnat på debatten är det väl främst två frågor somdet vore bra all få litet större klarhet i, inkomsimålei Jordbrukspolitiken,m. Mångatalare har framställt det i propositionen omnämnda inkomsimålei som nästan ettuttalat hot mot konsumenterna på så säu au del skulle komma att innebäraonormalt höga livsmedelspriser och att lantbruket skulle få oförtjänt högainkomster för sitt arbete. Men del förhåller sig ju inle så. Om jag nu intekunnat förklara mig riktigt i den föregående debatten, skall jag be all fåcitera ur propositionen på s. 179: "Denutformning av inkomstmålet som jag förordar innebär att de som är sysselsattainom Jordbruket skall kunna följa med i den allmänna standardökning som kanuppnås i vårt land. Delta bör verka stimulerande och ulvecklingsbefrämjande. Detär dock inle fråga om en lönsamhets-garanti för varje enskilt förelag. Även ifortsättningen måste man räkna med betydande variationer mellan olikabrukningsenheier och mellan enskilda år beroende på bl. a. skördeutfallet ochsvängningar i prisnivån." Dettahar många talare inom den socialdemokratiska oppositionen försökt framställasom ett uttalat hot mot konsumenterna och som en favör för jordbrukarna. Jagtycker alt det är synd alt man gör detta. Del vore intressant all få vela avSvante varför den här gruppen inle skall få del av den allmännaslandardökning som kan uppnås i vårt land. Dettaär vad Jag har sagt, och varför skulle man inte få göra ett sådant uttalande ien proposition och markera del i ett inkomsimål? Denandra frågan gäller del i den socialdemokratiska reservationen berördaspörsmålet om hur finansieringen av spannmålsöverskottet skall kunna klaras.Jag har fattal reservationen på del sättet att exempelvis SIDA i fortsättningeninte skall köpa svenskt vete till världsmarknadspriser, som SIDA tidigarealllid har gjort, utan man skall tydligen betala vanligt inlösenpris. Del ärmyckel intressant. Jag vill bara vela om den socialdemokratiska reservationeninnebär delta. Om det sedan är så -jag har fattal reservationen på del sättet -att jordbruket självt skall lyfta ut det här överskottet, vill Jag fråga vadsocialdemokraterna anser att man skall göra med Svensk spannmålshandel. blir ju då överflödig. Är avsikten all den skall försvinna? SVANTELUNDKVIST (s) kort genmäle: Propositionens avsnitt beträffande inkomstmål, som Jordbruksministernnu citerade, är vi helt eniga om. Vi har beskrivit saken precis så vi också.Men när vi diskuterar hur målen skall uppnås gäller det ju i vilken takt och påvilket sätt del skall ske. Hitintills har det ju gällt att de tre mål vidiskuterar skall vara likvärdiga i förhållande lill varandra, eftersom vi haratt bedöma såväl inkomsiulveckling och effektivitetsutveckling somkonsumenternas förmåga att bära kostnaderna för livsmedlen. Detär på den punkten som jordbruksministern enligt min uppfattning har gjort sigskyldig lill en felbedömning. Han frångår jordbruksutredningens enhälligaförslag och säger i stället att vi nu skall markera inkomstmålet kraftigareoch göra del till ett huvudsyfte för Jordbrukspo- Del är hansmisstag, och del är därigenom som han skapar den situation som förelegat underhela denna debatt . Det har också skapat förvirring i jordbruksutskottel,som först tyckte alt vi skulle ha en likvärdig bedömning av de olika målen mensedan av någon anledning -Jag vet inte vilken - ändrade sig och uttalade att ensådan likvärdighet inte kunde behållas. I stället skulle det markeras attinkomsimålei skall vara huvudsyftet. Där skiljer sig våra uppfattningar. Närdet sedan gäller frågan om hur finansieringen av överskotlsproduklionen skallklaras har vi i reservationen sagt, all del är rimligt att den prisgaranli somsamhället slår för skall gälla den kvantitet som man vid förhandlingarnafastställer som den landet behöver för all klara sin egen konsumtion, deutfästelser det gjort i olika riktningar i fråga om katastrofhjälp,biståndsverksamhet och liknande samt dess beredskapsplanering. Självfalletblir priset för den spannmål som skall betalas på detta sätt summan av del somman får in för den prisgaranierade kvantiteten och det som kan las ut videxport av resten av spannmålen. Meddenna ordning får vi i förhållande till tidigare den situationen all man vidförhandlingarna lättare kan få till stånd en rättvisare fördelning mellanolika grupper inom jordbrukarleden av den totala in-komsisumma som kommer attslå till jordbrukarnas förfogande. Vi är ju överens om att det finns ett totaltinkomstutrymme, som inte heller vi vill pruta på. Dessutom får vi ellförelagaransvar vid själva produkt-uppläggningen, så alt vi inte baraautomatiskt får en prisgaranli vid produktion av en viss mängd av en vara ochbetalning för hela denna varumängd. Del kommer också in en företagarbedömningi sammanhanget, om huruvida man skall gå in för en annan produktionsinriktningosv. Vi får, om Jag får uttrycka det så, en sundare diskussion om dessa problem. Jordbrukspolitiken, m. m. började sin replik med att säga all vi är eniga om vadsom slår i propositionen. Då var den naturiiga frågan: Vad bråkar ni då om -det är ju det som står i propositionen som vi diskuterar? Men del dröjde inlelänge förrän kom tillbaka och sade att vi inte var så eniga,eftersom jag hade gått ifrån det som utredningen uttalat. Mennu är det så all utredningen inle har behandlat inkomstmålet, och därför kanjag inte heller gå ifrån dess uppfattning på den punkten. Däremot har jagmarkerat inkomstmålet därför att vi säger - och det är både regering ochopposition överens om - att vi skall bibehålla den odlade areal vi har i vårtland, och då uppslår med nödvändighet exempelvis ett spannmålsöverskott. Vi tardärmed på oss ett ansvar för de människor som skall arbeta iöverskollsnäringarna. Då är del rimligt att man markerar inkomsimålei på detsäll som jag har gjort. Detär också intressant att följa tankegången om hur spannmålsöverskottet skalldisponeras. Vart leder den konstruktion som man anvisar? Jordbrukspolitiken, m. m. Om man, som SvanteLundkvist säger, skall kunna göra rättvisa avvägningar mellan olika grupper avproducenter, blir naturiiglvis följden att de som av olika anledningar har enmycket hög spannmålsproduktion får la ell större ansvar. Men vad gör de då somföretagare? Jo, de söker sig naturiiglvis över till andraproduktionsinriktningar, och då får vi kanske överskotten på smör- eller påmjölkområdel, och del ville vi ju inle ha. Jag tycker, , attdetta är en dålig konstruktion. () kortgenmäle: Enligt jordbruksministerns resonemang skall vi fortsätta att generelltsäga all oberoende av hur myckel del produceras inom denna sektor skall vialltså täcka överskottet via stöd från statens sida i den ena eller andraformen eller genom konsumentpriset. Vi får alltså en indirekt stimulans lill enproduktionsökning i det här sammanhanget. Jag trodde att vi var ganska överensom all vi inte behöver den stimulansen till produktionsökning i den här delen.Däremot behöver vi få möjlighet att i förhandlingar diskutera hur vi skalllägga ut det samlade löneutrymme, som kan komma jordbruket lill godo, mellanolika kategorier av jordbrukare. Vi kan den vägen kanske också få in ettsådant förelagaransvar när del gäller hur man skall inrikta sin produktion attvi kan få en mera gynnsam avvägning mellan olika produktionsgrenar. Jag trordel finns anledning, , all se litet längre framåt.