prot · G109116 · 1977-12-31 00:00:00 — Men detta är inte tillräckligt. Biståndetmåste också nå ut till de fattigaste befolkningsgrupperna i de här länderna.Regering och riksdagsmajoritet bryter grovt mot dessa av fastlagdamålsättningar. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Det finns en rad länder som bedriver en politik somi praktiken innebär att klyftorna ökar mellan å ena sidan majoriteten avbefolkningen och å andra sidan en liten privilegierad maktelit. Antalet fattigaökar och de fattigaste blir fattigare. Sådana länder är bl. a. ,, och . Dessa länder får svenskt bistånd. Det innebär ipraktiken att svenska biståndsmedel går till redan välbärgade i dessa länder. Riksrevisionsverkethar lagt fram en rapport med . I denna rapport jämför mandet svenska biståndet till med de mål för biståndet som sattupp. RRV:s chockerande slutsats blev att av den miljard kronor som genom årengivits i bistånd till hade inte en krona använts på ett sätt som kundeanses vara förenligt med de biståndspolitiska målen. Ledamöternai bemöter denna RRV-studie med en lätt fnysning och fortsättersom om ingenting hänt. De är ju så fattiga i , säger man. Ja visst, menom då svenska folkets skattemedel hamnar hos de redan välbärgade i ,kommer klyftorna att bli än större. Lönarbetarna i är inte intresseradeatt med sina surt förvärvade slantar göda indiska godsägare och andraslavdrivare. De kräver att biståndsmedlen skall gå till de allra fattigaste -då är de också beredda att satsa. nöjer sig inte med denna fnysning åt utan föreslårt. o. m. att biståndet till skall höjas från nuvarande 240 milj. kr.till 300 milj. kr. Det är den slutsats drar avRRV-studien. Jag tycker det är upprörande. Förinte så länge sedan presenterades en landanalys av . Jag har interiktigt klart för mig varför denna och RRV:s rapport om nära nog harförtigits. Kan det möjligen bero på att de innehåller så mycket avslöjandematerial om dessa länders förhållanden, material som innebär att alla dehundratals miljoner vi skänkt dit till stor del hamnat i händerna på rikastadsbor eller rika godsägare på landsbygden och direkt medverkat till attskapa nya arméer av svältande jordlösa? Kantystnaden möjligen bero på att de 110 miljoner vi ger till Bangladeshockså bidragit till att bygga upp en stark militär och polismakt, som användsför att kasta tusentals politiska motståndare i fängelsehålor, till tortyr ochavrättningar? Inget av biståndet går mig veterligt till att tillgodose denfattigaste delen av befolkningens grundläggande behov av mat, utbildning,hälso- och sjukvård. 1Kenya ökar klyftorna, politiska motståndare och aktiva fackföreningsmän kastasi fängelse, men ökar sitt bistånd. med en brutalmilitärdiktatur ger vi bistånd. Påvilket sätt pågår i dessa länder en demokratisk utveckling? Vem kan på allvarhävda alt i dessa länder finns något som tillnärmelsevis kan kallas för socialoch ekonomisk utveckling? kanske vill ge en politisk förklaringtill den borgeriiga regeringens bevekelsegrunder för de biståndsinsatser mangör i dessa länder, främst då ? , som med sådanfrenesi attackerat länder som verkligen satsar på en utvecklingspolitik som ärtill gagn för hela landets befolkning, exempelvis och ,kanske har en förklaring? Frågan bör också gå tillTorsten , som så ofta talar om fattiga och förtryckta och om hur solidarisk han är med dessa befolkningsgrupper. Om man nu skulle ta herrarna på allvar borde ni i gengäld ha krävtatt man ökar biståndet till ländersom , , , , och för att nämnanågra länder med en demokratisk utveckling, en social och ekonomisk utjämningspolitik. Ni borde dessutom ha talat för ökat stöd till nationella befrielserörelser. Ni borde ha talat för ökat stöd till bl. a. de fackliga organisationerna i Kenyaoch andra odemokratiska länder. Men det gör ni inte, istället försöker ni skönmåla dessa förtryckarregimer. Ni t. o. m. begär att de skall fåökat bistånd. attackerar ni andra länder därfolket frigjort sig från slaveri, där människorna nuär självständiga och fria individer, där analfabetismen avskaffats, där knappa resurser fördelas jämnt till hela folket. Dessa länder kastar ni er över i vilt raseri, därför att ni ser i dem ett hot mot det system somfortfarande håller en stor del av tredje väridens länderi fattigdom och förnedring. När USA-imperialismen våldförde sig motVietnams folk i dess kamp för frihet ochoberoende, då teg ni. När folk hjälperAngola och all behålla sinnyvunna självständighet då de slåss för sina livmot imperialism och fortsatt fattigdom och förnedring,så skriker ni och ställer upp påförtryckarnas sida. På en frågatill Nkomo i den tidigare nämndaintervjun om kubanerna svarar han följande:"Kubaner! börjar fåfnatt--- . Vad har gjort för ont för att bli måltavlaför jag tycker västväriden ska börjatänka på vad man själv gör för att befria södraAfrika, i stället för att leta efter kubaner." Attackerna fortsättermot från svensk borgeriighet. I det nu föreliggande betänkandetkonstaterar utskottet att i och med utgångenav den nu löpande avtalsperioden1977/78-1979/80 skall biståndssamarbetet med varaavslutat. Jag måste fråga utskottets talesman på vilka grunder detta konstaterande görs. Har motsvarande information lämnats till de kubanska myndigheterna? Orsakerna kan inte vara att har blivit så rikt att det inte behöver bistånd. Sockerpriserna är fortfarande mycket låga, vilket förorsakat stora ekonomiskaproblem. Dessutom har sockerimport från minskat som utökat sin egen sockerbetsareal. Bakgrunden till att biståndet nu skall avslutas kan inte vara att blivit avsevärt och permanent mycket rikare än andra programländer.Orsaken är solidaritet med ochEtiopiens kamp för självständighet. Jag tycker att utskottetsmajoritet kunde vara så äriig att den också skrev det i betänkandet. Jag vill konstatera att utskottsmajoriteten nu heltanslutit sig till den amerikanska utpressningspolitiken mot . Ni kommerinte att lyckas, till er stora förtret. Tvärtom kommer ert tal om solidaritet att framstå som en Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. ,och säljer inte friheten till imperialister för någrabiståndsmiljoner. Tillsist vill jag säga några ord om det bundna biståndet. Vpk kräver att alltbistånd skall ges utan bindningar till uppköp av svenska varor. Vi anser ikonsekvens med detta att biståndet skall rensas från alla anslag som är ettstöd åt svenskt näringsliv. Det finns ingen anledning att sådant stöd skallbelasta biståndsbudgeten. Om stöd skall ges till svenskt näringsliv bör detta iså fall bekostas av vederbörande departement. Utskottethar svårt att fatta hur ett sådant krav skall kunna realiseras. Man säger t. o.m. att det är oklart och delvis självmotsägande. Jag kan inte se något sådantproblem. Vad det handlar om är att upphöra med bindningen av biståndet, i dethär fallet 675 milj. kr. Använd dessa miljoner till bistånd åt progressiva ochsocialistiska , till befrielserörelser och fackliga organisationer ienlighet med motionens yrkande! Jag har berört en del av den svenska u-landspolitiken. Det är ettområde som jag får möjlighet att återkomma till dettaår. Som bekant har det framlagts ett förslag om hur denna politik skall se ut iframtiden, bl. a. som ett resultat av biståndspolitiska utredningen ochindustribiståndsutredningen. Närdet gäller biståndspolitiken och de anslagsfrågor som behandlas bordealltså följande förändringar vidtas: All bindning av biståndet upphör. En successiv avveckling av biståndet till följandeländer påbörjas: , , , , , ,och Sri Länka. utträder ur och Asiatiskautvecklingsbanken. De medel som frigörs används för ökning avbiståndet till progressiva och socialistiska , nationellabefrielserörelser samt flyktingar i södra och . Jagyrkar bifall till yrkande 3 och 4 i motionen 1028. kommer senarei debatten att framställa yrkandena beträffande övriga delar av motionen. I biståndsdebatten konstaterades att den egentligen var enanhalt på den långa vägen då vårt bistånd började, över medden stora propositionen nr 100 fram till den långsiktiga översyn av vårbiståndspolitik som genom den biståndspolitiska utredningens försorg beräknadeskunna föreligga . finns resultatet av denna utredning på riksdagensbord i form av proposition nr 135, och det är naturiigt att detta faktum kommeratt prägla någon del av debatten. skall ju denna propositionbehandlas av , och olika principfrågor i samband med vårt bistånd kandärmed anstå till den behandlingen. Vi får alltså tillfälle att återkomma omnågra veckor eller någon månad. Dettafaktum har alltså satt sin prägel på utskottets behandling av regeringensförslag. I många viktiga frågor föreligger enighet inom utskottet. såsom vice ordförandennyss underströk. Om den totala storleken av de samlade anslagen föreliggersålunda icke någon meningsskiljaktighet. Dessa ökar som sagts med 320 milj. kr.eller i förhållande till innevarande budgetår. Av denna ökning faller105 miljoner på del internationella biståndsprogrammet och 106 på detbilaterala. Fördelningen av totalanslaget mellan multilateralt och bilateraltbistånd beräknas därmed bli ungefär den nuvarande - 33,5 resp. . Dennaökning innebär att även något litet överskrider det utlovadeenprocenlsmålet. Detta har ju också betecknats som ett elappmål. Detbekräftades regeringsförklaring, och del har upprepals i åretsdokument. Fannsdet då inte anledning att tveka inför att höja biståndsbeloppet med hänsyntill att uppvisade ett underskott i betalningsbalansen på ca15 miljarder kronor, att vi kommer att få ett underskott även innevarande åroch med hänsyn till att dessa underskott har föranlett och föranleder enomfattande statlig och privat upplåning utomlands? Bör vi då höjaanslaget till u-hjälpen, dvs. på sätt och vis betala vår del av u-hjälpen.medlånade pengar? Trots allt bör vi nog göra det, och det finns flera skäldärtill. U-hjälpenfår inte bli ett dragspel ut och in - som det har sagts förut - närbytesbalansen växlar. Planeringen för u-hjälpen måste vara flerårig för att blieffektiv, och vår biståndspolitik måste vara trovärdig gentemot utlandet.Utfästelser skall hållas även om det ekonomiska undertaget för givarenförändras. Detnuvarande ekonomiska bakslaget i innebär självfallet ej heller någonändring i det förhållandet att vårt land har en mycket annorlunda ekonomiskstandard än de som gör anspråk på bistånd från oss. Jag tror inte jagbehöver utveckla ämnet. Jag skulle kunna nöja mig med att instämma i vadutskottets vice ordförande utvecklade i några expressiva satser härom. Detfinns hunger och lidande i världen, brist på elementära resurser i fråga omföda, vatten och sjukvård, och det finns himmelskriande skillnader ilivsvillkor mellan människor i olika länder och på olika kontinenter. Vi liksomden svenska allmänheten vet detta, och del är väl ett av de förhållanden somgör att enigheten kring vår u-hjälp glädjande nog synes ha ökat under desenaste åren. Vihoppas dessutom att våra ekonomiska svårigheter är tillfälliga, att de är såtillfälliga att de icke tvingar oss till drastiska ingripanden i fråga omu-hjälpen. Men det går naturligtvis icke att förneka att en ogynnsambytesbalansutveckling sätter gränser för vad som kan äga rum beträffandeutvecklingsbiståndet. har i klartext framhållit att ytterligareambitioner i fråga om biständsvolymen f n. inte torde vara realistiska. Det ärbistert sagt, men det är ett faktum som det inte går att komma ifrån. Enighetföreligger också i utskottet, som dess vice ordförande påpekade, om attriksdagen bör lämna regeringen bemyndigande att avskriva hela den återståendeskulden på de svenska utvecklingskrediter som lämnats till u- Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. länder som hör till deminst utvecklade eller av den ekonomiska krisen hårdast drabbade. Vidkommande budgetårsskifte försvinner alltså, om följer proposition ochutskottsbetänkande, både kapitalskuld och förfallna räntor till dessa länder.Den svenska avskrivningen, som meddelades i Förenta nationernaav biståndsministern , rör ett kreditbelopp på något över 1 miljardkronor. Vår förhoppning är givetvis att andra i-länder skall vidta motsvarandeåtgärder för att lätta stora och ökande skuldbörda. finns alltsåett exempel, och även om det inte är särskilt tilltalande att ett land slår sigför sitt bröst, har regeringen inte underlåtit att påpeka detta införomvärlden. Det må i detta fall vara berättigat om det sker i lagom dosering. Fåsvenska åtgärder i det internationella samarbetet tycks f ö. ha väckt sådanuppmärksamhet som denna åtgärd. Detföreligger också enighet i utskottet om en annan ibland omstridd åtgärd,nämligen ökningen av den bundna delen av det svenska biståndet. Det är attmärka att det bundna bistånd som det här är fråga om inte binds till vissavaror eller branscher. Mottagaren får i princip välja fritt på den svenskamarknaden efter egna önskemål och behov. Därmed har man reducerat många av deinvändningar som eljest kan riktas mot bundet bistånd. Attmärka är också att det är fråga om en höjning av den bundna biståndsdelen i dennya budgeten från , från 500 till 675 milj. kr. Internationelltsett är denna bundna del alltså mycket låg. Andra länder binder, och binderhårdare än vi, stora delar av sitt bistånd. För många av oss skulle detemellertid te sig ganska orimligt, om vi i nuvarande sysselsättnings- ocharbetsmarknadsläge hundraprocentigt bibehöll principer, som en gång infördes ien annan ekonomisk situation och vilka f ö. redan under den föregåenderegeringens tid mjukades upp. Samtidigtbör man emellertid undvika att tro att givande av bistånd är en improduktivverksamhet, som egentligen inte för någon nytta med sig i övrigt. Tvärtomförhåller det sig så att resurser som överförs kan bidra till en utveckling iu-länderna och sedan komma tillbaka till i-länderna i form av beställningar ochkontakter, som bidrar till att hålla verksamheten i gång både i i-länder och iu-länder. Den underhandsdiskussion som f n. förs mellan några i-länder om enmassiv utvecklingshjälp i bl. a. detta syfte är värd att följa, och så görockså den just . Denenighet som alltså i stort sett rått i utskottet vid behandlingen av biståndspropositionengör att antalet reservationer är ganska litet, åtta stycken. Flera av dessakommer senare att behandlas av andra ledamöter av utskottet. För egen del skalljag nöja mig med att säga några ord om reservationen 1 beträffande anslag tillFN:s kapitalutvecklingsfond, UNCDF. Regeringen har föreslagit 20 milj, kr., menoppositionen vill höja detta belopp till 40 milj, kr. Att utskottsmajoriteteninte har velat höja beloppet beror främst på att fonden hör till de mindre inomFN-systemet och att de bidragsgivande i-länderna är mycket få. svaradei fjol ensamt för inemot av fondens samlade tillskott. I intetinternationellt biståndsorgan har en högre andel än i detta. Då finnsxJet knappast någon anledning att snabbt ökadet svenska bidraget till fondens verksamhet, utan i stället bör arbetaför att antalet länder som ger understöd ökar. Därför förordas ett avslag påden socialdemokratiska motionen och reservationen i denna del. Låtmig , herr talman, med några ord ta upp vad som har sagts tidigare i dennatalarstol. Utskottets vice ordförande anmärkte på att biståndspropositionen135 kommer att behandlas i vår. Hon kritiserade att därmed får enringa tid för detta viktiga ärende, och hon var misslynt över att de bådapropositionerna skulle behandlas med så kort mellanrum. Förvissoär det , men å andra sidan bör man betänka att den biståndspolitiskautredningen inte är någon nyhet för utskottets eller ledamöter.Flera utskottsledamöter är själva medlemmar av den biståndspolitiskautredningen och har alltså från vaggan till graven, om jag så får säga, följtarbetet i denna utredning i detalj. Därtill kommer att remisstiden har varit lång,att remissutlåtandena har varit tryckta och publicerade sedan lång tid tillbakaoch att det alltså inte är några nyheter som utskottet får på sitt bord. I ochför sig förefaller det inte behöva möta några stora besvärligheter att slutförahandläggningen av denna proposition möjligt och därmed också få ettundertag för biståndspolitiken i ett tidigare skede än eljest skulle varafallet. HerrMåbrink spädde på. Han talade om en upprörande situation. harsjälv varit ledamot av biståndsutredningen och bör veta hur det har gått till. Emellertidsade en del annat också. Han klagade över vad herrar ochTorsten sagt i talarstolen - innan vi hade yttrat oss. Det kan manalltid göra. Han sade att jag i vilt raseri störtade mig över anslagen tillvissa länder. Kammaren ser nu alltså framför sig en rasande , ett utslagav vilt raseri. Jag tror att jag kommer att göra kammaren och på den punkten. Omjag skulle ta upp något av vad yttrade i övrigt, som är värt attta upp, skulle det möjligen vara vad han sade om de multinationella svenskaföretagen och deras verksamhet utomlands, vilken han utmålade som en fasa ickebara för det land där den bedrivs utan också för svenska arbetare och svensksysselsättning. Dettorde i många fall förhålla sig alldeles tvärtom. Utskottet hade tillfälle attpå en resa i besöka t. ex. en svensk industri i ett land där.Verksamheten sysselsatte 400 arbetare men gav upphov till arbete för 700 å 800personer i och på flera andra platser. Utskottet hade också tillfälleatt följa en del av arbete på denna kontinent, och det varintressant att ta del av hur många arbetstillfällen som genom LM:s tekniskaskicklighet, affärsskicklighet och kvaliteter kunde beredas på hemmaplan iSverige till följd av arbete på dessa främmande marker. Jagtror att bör tänka om vad gäller denna del av verksamheten. Den ärtill gagn för i övervägande antal fall och den ger arbetstillfällen härhemma. Nog om detta. Internationellt111 vecklingssa mar-bete m. m. 2 RiksdiiKeus ivolokoll 1977/78:116-117 Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Ävenom det finns enighet i utskottet i fråga om stora principer, så finns det somvanligt, höll jag på att säga, oenighet om anslagens storlek ochländerfördelningen. Om behoven i varje särskilt fall är det ju lätt alt ha enegen mening och varken den enaeilerden andra sidan kan göra anspråk på att vidvarje tillfälle ha funnitdet gyllene lagom, det gyllene snittet. I några fallärdet också fråga om principer. Jagskall nu lämna rollen som talesman för utskottet och framföra synpunkter somledamot av utskottet. Då kan den frågan ställas: I vilken omfattning bör detkunna krävas att mottagarländer för svenskt bistånd tillämpar mänskligarättigheter? Att våra egna värderingar därvidlag icke får bli utslagsgivande ärsjälvklart. Å andra sidan finns det vissa minimikrav som måste iakttas. I dettaavseende har allt skäl att i några fall ge sin mening till känna i denena eller den andra formen. Utan att pressa på mottagarlandet våra egna åsikterbör vi i varje fall ge till känna vad vi tycker och tänker. kom fråntrovärdiga källor skakande skildringar av händelser i , massutplåningoch barnamord, vilka reportage väckte stort uppseende utomlands och omedelbartgav genklang t. ex. i det engelska parlamentet. Näri utrikesdebatten under föregående år oroande skildringar från källor bl. a.inom det franska - själv f ö. - gav vid handen attläget i icke var tillfredsställande, förnekades dessa källorkategoriskt och av åtminstone en ivrig röst i denna kammare. I årtorde man vara och borde man vara mindre bestämd. Alltför många nya vittnesmålhar kommit till om vad som sker i fråga om mänskliga rättigheter i ,detta stora svenska biståndsland. Det går inte att utan vidare avfärdaflyktingars vittnesbörd på ett håll men godta dem i andra väderstreck. Detkrigstillstånd som råder mellan och - Cambodja är ju intenågot biståndsland lyckligtvis - har också föranlett båda parter atttillhandahålla omvärlden bloddrypande skildringar av grymhet och terror.Sanningshalten i dessa fall är naturligtvis mera diskutabel, men vad som harförekommit i Cambodja är skräckinjagande nog. har också understött en engelskbegäran om FN-undersökning, men den har inlagts i FN-maskineriet med sedvanliglångsamhet, och arbetet på frågan bedrivs med snigelhastighet. Jag upprepar ettspörsmål från utrikesdebatten till regeringen: Vill regeringen ta någrainitiativ för att få till stånd en snabbare behandling av frågan om mänskligarättigheter i FN? Ocksåfrån haren vederhäftig tidning lämnat uppgifter av hart närotrolig karaktär om vad som där sker, om folkutrotning och omtvångstransporleravbarni tusental utan föräldrar från till påCuba. Dessa uppgifter har förnekats av angolanska regeringen, men en enkeldementi är nu icke till fyllest med tanke på källornas kvalitet. ,herr talman, skall jag inte längre syssla med denna del utan i stället fästauppmärksamheten på två särskilda yttranden, som avgivits av ochmig som ledamöter av utskottet. Det ena gäller och kommer senare attbehandlas av . I denna del vill jag nöja mig med att konstatera att vimoderater från början stått mycket kritiska mot det stora skogsprojektet , att vi anser att då fördes åt sidan och att vi städse harhävdat att det avtal som den dåvarande regeringen utan hörandetecknade var huvudlöst. Vi har tyvärr fått rätt. Miljon efter miljon av svenskapengar läggs ned på anläggningen som följd av detta avtal, som därtill äroklart och motstridigt. Därtill vet man icke när denna penningström frånSverige enligt avtalet skall upphöra eller när anläggningen är färdig. Menavtal skall hållas -det aren gammal regel från den romerska rättens tid - ochdärför har vi inte yrkat på lägre anslag sedan avtalet engång tecknades. Däremot har vi yrkat på en översyn och på nya förhandlingar,tyvärr utan framgång. Ifråga om ser vi äntligen ett resultat av våra ansträngningar,nämligen att biståndssamarbetet med avses bli avslutat i och med utgångenav nu löpande avtalsperiod 1979/80. upphörde med sitt bistånd ,är i färd med att göra detsamma. frågade efteranledningen till detta. Det är nog med att svara att det sker i enlighet medriksdagens beslut. Det är också något att ta hänsyn till för ett parlament,. Cubaborde egentligen aldrig ha fått något bistånd. För det första hör landet icketill de fatliga. Nationalprodukten per invånare är betydligt högre än iflertalet andra biståndsländer. För det andra ger självt bistånd tillu-länder, och för det tredje är nära ekonomiskt knutet till en supermakt,som lämnar enorma summor i bistånd till landet. har ett stort antalpolitiska fångar - siffran 10 000 har nämnts. Yttrandefriheten är obefintlig. Därtillhar kommit, men del åberopas inte av utskottets majoritet, att bedrivermilitär aktivitet i länder och på kontinenter långt utanför landets gränser ochutan all egna säkerhetsinlressen står på spel. Man beräknar att inemot enfjärdedel av krigsmakt är sysselsatt utomlands. I upp till 20 länderfinns kubansk mililärpersonal och kubanska rådgivare, och enbart i Afrikaberäknas 30 000 soldater och militära rådgivare ha sin tillfälliga hemvist. Ettland som kan försörja så stora truppstyrkor pä främmande områden kan iniegärnasägas vara i behov av svenskt bistånd. Förbindelserna till dessa truppstyrkorskall ju också upprätthållas. Denkubanska militära aktiviteten fördöms också världen över, I den svenskautrikespolitiska debatten beklagade både regeringen ochoppositionsledare den kubanska inblandningen i . Förenta staternasFN-ambassadör , som till en början försvarade inblandning i ,har ändrat sig och är en flitig angripare på världsarenan av den kubanskapolitiken. Den engelske utrikesministern fördömde kraftigt denkubanska militära interventionen i , som enligt honom var nutidens mestallvarliga hot mot avspänningspolitiken och därmed mot världsfreden. Deafrikanska staterna själva blir alltmer oroliga över närvaron av kubanskasoldater. Kaunda har gång på gång varnat för vad han kallar"främmande tigrar". Nogmåste kunna avbryta bistånd när skälen för ett avbrott blir alltförstarka, konstaterar två tjänstemän i SIDA i en artikel i senaste numret Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. av ,Vi instämmer häri.