prot · G10938 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag kommer således all besvara fråganendast i de delar som avser mina åtgärder för sysselsättningen i . har frågal mig hur jag tänker beakta de mindrehandelsstålverkens problem. Inomhandelsstälbranschen har överiäggningar pågått mellan de tre största företagen,, /NJA och om bildandeav ett gemensamt handelsstålföretag. Jag kommer att föreslåregeringen alt lägga fram en proposition om bildandel av detta företag. Isamband med detta kommer jag också atl redogöra för del fortsalla arbetet medstrukturförändringar i den svenska handelsstålindusirin. Stålverketi arrenderas av , ell dotterföretag lill berörs inle direkt av bildandet av . I likhet med deandra ulanförstående handelsslålverken kommer emellertid och Horndalall påverkas av den produk- lionsstruktur som kommeratl fastställas för Svenskt Stål. Diskussioner mellan Svenskt Stål och deulanförstående handelsstålverken om den framtida strukturen påbörjasomedelbart. Det är inte möjligt alt nu uttala sig om resultatet av dessadiskussioner och vilken roll kan få i detta sammanhang. Del äremellertid nödvändigt att strukturförändringar som totalt sett stärkerbranschens konkurrenskraft genomförs. måsle vi medverka lill altstrukturförändringarna inte medför konsekvenser som är oacceptabla frånsamhällets synpunkt. Länsstyrelsernai de län som direkt berörs av strukturförändringarna inom stålbranschen harbelyst de regionala konsekvenserna av dessa förändringar och har lämnatförslag till åtgärder för alt lösa förekommande sysselsättningsproblem. Enpreliminär genomgång av det material som länsstyrelserna har lämnat visaremellertid an flertalet förslag måste vidareutvecklas i samverkan mellankommunal, regional och central nivå. Regeringenhar därför uppdragit åt berörda länsstyrelser, bl. a. iKopparbergs län, all bilda särskilda samverkansgrupper under resp.länsstyrelsers ledning. Gruppernas uppgift skall vara att samordna dearbetsmarknads- och regionalpolitiska åtgärder som kan vidtas pä länsnivå samtall ytterligare konkretisera de allmänna ålgärdsförslag som resp. länsstyrelsem. För samverkan med grupperna i länen och för samordning avåtgärderna i regeringens kansli har jag tillkallat en särskild arbetsgrupp, somskall arbeta med anknytning till etableringsdelegationen och stålorlsgruppen iindustridepariementet. Självfalletär regeringen beredd att vidta alla de åtgärder av arbetsmarknads-, regional-och näringspolitisk art som behövs för alt avhjälpa de sysselsättningsproblemsom kan uppstå. Dessa åtgärder måsle stå i överensstämmelse med deinternationella handelspolitiska reglerna. Jag ber att fä lacka industriministern för svaret - ett svar som jagsjälvfallet inte kan vara nöjd med, alldenstund det, som jag ser det, är mycketofullständigt. Jag beklagar att industriministern inle har kunnat svara påförsta delen av min fråga, som ulan tvivel är den som har störst intresse. Jagbeklagar ocksä atl industriministern inle kan eller kunde fä styrelsen förIggesunds Bruk atl inse det felaktiga i ell beslut av den här typen angåendeHorndal. Det kan självfallet inle vara rätt och riktigt att på det här sättetföregripa de utredningar som pågått och som pågår angående den framtida ägar-och produktstrukturen inom handelsstälbranschen. Delfinns ingen anledning för mig att här med siffror beskriva den situationsom befinner sig i. Sedan jag ställde min fråga har jag haft tillfälleatt tillsammans med representanter för min egen hemkommun uppvaktaindustriministern. Vi redovisade då mycket utförligt den situation som dettalilla samhälle kommer att hamna i om stålverket läggs ned och om den näststörsta arbetsplatsen, ASSLs såg- verk, försvinner, vilketmed största sannolikhet blir fallet. Man kan sammanfatta det så attsituationen helt enkelt är katastrofal. Såvittjag kan förstå får jag och de andra människor som berörs av detta sälla vår litlill förre LO-ordföranden , som fått departementels uppdrag all seöver situationen för de handelssiälverk som ligger utanför de tre jättarna.Människorna i , som känner stor oro, kan definitivt inte vara lillfreds med det svar som industriministern givit. De kommer, som sagt, säkertalt känna större förtroende för vad kan åstadkomma i det arbete somhan har framför sig. Först får jaglacka industriministern för svaret - ell svar som visar att industriministerndels uppmärksammat de problem jag tagit upp i min fråga, dels ämnar försökagöra något åt dem. Densvenska handelsstålindusirin omfattar tio företag med elva produktionsanläggningar.Av dessa svarar de tre största för den helt dominerande delen avsysselsättningen och produktionen. Och del är också kring dessa - , och - som diskussionen och åtgärdsförslagen lillstörsta delen kommit atl röra sig. Avtal har ju också träffals mellan statenoch dessa tre om en sammanslagning till . Detär emellertid min bestämda uppfattning atl vi inle på något sätt får glömmabort eller åsidosätta de problem som strukturomvandlingen inom stålindustrininnebär för de mindre handelsstålverken. Som industriministern säger kommer deall påverkas av den produktionsstruktur som skall fastställas för svenskt stål.Del gäller , , , , Gullspäng, ,och i . vill man - och det tillstyrks av - byggaut kapaciteten till 40 000 årslön armeringsjärn och införa iväskifl för attkunna behålla nuvarande arbetsstyrka. , också i , menar atlförelagets styrka ligger i atl snabbt kunna framställa precis de slälkvalitelersom kunden behöver. Enligl förelagels och mening börgrovvalsverkel och viss stålproduktion vid bibehållas även iframtiden, och för detta skulle en eleklrostålugn behöva installeras där. 1 t.ex. har samtli;?a produktionsenheter nybyggts ellermoderniserats. Där pågår en kontinuerlig forskning och utveckling, och manönskar nu komplettera med bl. a. en slränggjutningsanläggning. Här som i fleraandra av de mindre, skrotbaserade handelsstålverken bedömer man utvecklingsmöjligheternasom goda. En förutsättning är dock all dessa stålverk ej blir bortglömda i denkommande propositionen och i det avtal mellan staten och somskall reglera företagets verksamhet. Del finns flera skäl tillatt jag också anser att detta är viktigt. Vi har inle råd attinle slå vakt om dessa 4 000 arbetstillfällen och den omsättning på 1 100milj. som de åtta mindre handelsslålverken representerar. Vi inom vill arbeta för ett decentralistisktnäringsliv. Att arbeta för konkurrenskraft och framtidstro även hos dessa verkmåste vara ett led i denna politik. De stålverk vi här talar om betyder så mycket förde orter där de finns. De är pä orter som , och dehelt dominerande industrierna. Samhällena står eller faller med sill stålverk. De här stålverken har investerat och planerar förinvesteringar, man har idéer och vill salsa . Staten bör inte väntamed att hjälpa dem med deras problem tills en eventuell katastrof hotar. Att på ett vettigt sätt ta till vara skrot måstebli ett led i det åter-vinningssyslem vi vill arbeta fram. Meddessa synpunkter pä de mindre, skrotbaserade handelsstälverkens situationslutar jag och vill ännu en gäng tacka för svaret, inle bara å mina vägnar utanå de 4 000 anställdas vägnar, som säkert önskar alt de av industriministernaviserade åtgärderna skall bli lill gagn för de industrier där de arbetar. Jag vill försäkra att jag inte har glömt demindre verken. Jag har redan tidigt förklarat att deras situation skallbeaktas i den proposition om handelsstålindusirin som vi kommer att föreläggariksdagen. De mindre verken har sin stora uppgift och sin särart som vi skallslå vakt om i delta sammanhang. ÅkeGreen säger sig ha större tilltro till än till mig. Det är väl ettomdöme som jag får bära med jämnmod - i synnerhet som har fält sittuppdrag från mig och jag har utfärdat direktiven för hans arbete. Han skallfortlöpande lämna rapport till mig beträffande sina överväganden, och jaghoppas alt det skall resultera i att jag i den proposition som skall föreläggasriksdagen kan ta hänsyn till de förslag han ställer. Tillsist vill jag upprepa vad jag sade vid kommuns uppvaktning, att jag ärväl medveten om problemen i och alt vi från regeringens sida är bereddaalt lämna all den medverkan vi kan för atl skapa en ny sysselsättning där. Detär angelägel alt länsmyndigheter, kommun och fack hjälps åt för atl mobiliseraalternativa sysselsättningstillfällen. Vi är från regeringens sida beredda atlhjälpa till på alll sätt för alt klara sysselsättningen i . Överläggningenvar härmed slutad. 2 protokoll 1977/ 78:38 Vidremiss av propositionen 1977/78:69 § 7 Vid remiss avpropositionen 1977/78:69 Föredrogspropositionen 1977/78:69 om ändring i 6 kap. . INGEMUNDBENGTSSON (s): Jag vill begagna detta tillfälle all å den socialdemokratiska riksdagsgruppensvägnar protestera mot det sätt på vilket regeringen har behandlat närdel gäller avlämnandet av propositioner. Ikonstilutionsulskoltets betänkande 1976/77:44 underströk ett enhälligt utskottall riksdagsarbetels planering och möjligheter atl hålla den uppgjordaplaneringen till slor del är beroende av när propositionerna avlämnas. Jagciterar ur betänkandet: "Utöver del självklara kravet allriksdagsordningens tidsfrister bör respekteras vill utskottet framhålla viklenav all man undviker att koncentrera proposilionsavlämnandet till några få dagari slutet av propositionsperioderna." Dessaändå ganska mättfulla utskollsskrivningar ledde till frontalan-grepp motregeringen av borgerliga ledamöter under de efterföljande kammarbehandlingarna. "Det minsta man kan begära", sade ,"är alt regeringen följer de bestämmelser som finns i riksdagsordningenoch de uttalanden som gör i enlighet med konslitutionsutskottetsbetänkande." Nuhar vi en borgerlig regering, och efter alla de debatter som vi har hafl omdetta hade man kanske väntat sig väsentliga förbättringar. Vad del handlar om är i stället väsentliga försämringar. Pä tre veckorhar vi fält del av en femtiotal propositioner. av de propositionersom har lämnats är försenade i förhållande till frånstatsrådsberedningen lämnade uppgifter. Flera av propositionerna är starktföirdröjda. Delta har lett till en hopplös ordning i riksdagsarbetet. Vikräver all regeringen till vårsessionen efterkommer bestämdauttalanden all undvika atl koncentrera proposilionsavlämnandet lill och all man följer de planer som man harlämnat uppgift om lill . Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionen1977/78:69 hänvisades därefter lill justilieulskoltel. §8 Föredrogs och hänvisades 1977/78:206 och 207 lillskatteutskottet §9 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningar 1977/78:83-85 § 10Försäkringspremierna för motorcyklar Föredrogs näringsutskottets betänkande 1977/78:20med anledning av motion om försäkringspremierna för motorcyklar. PERUNCKEL (m): I motionen 1322 har jag anhållit om en översyn av lagen omförsäkringsrörelse för att få till stånd en rimligare premiesällning förmotorcykelförsäkringar. Utskottet hemställer i sitt betänkande alt riksdagenmåtte avslä motionen med hänvisning till all försäkringsin-spektionen ochnäringsfrihetsombudsmannen noga följer frågan. Bakgrundenlill motionens krav är de starka höjningar av försäkringspremierna förmotorcykel som redan genomförts och de höjningar som kan befaras i framtiden.Även om försäkringsbolagen i är inte höjt premierna fullt sä drastiskt som manuppenbarligen önskade är premiehöjningarna stora nog, i synnerhet som dessahöjningar i slor utsträckning drabbar ungdomar med måttliga eller ingainkomster. Resultatetav starkt stigande försäkringskostnader kan, säviti jag förslär, bli atlungdomar utan betydande ekonomiska resurser inte kan fortsätta all inneha egenmotorcykel eller också atl man fortsätter atl köra men struntar i kravet påförsäkring. av dessa alternativ är särdeles eftertraktansvärt. Sedanmotionen skrevs har i brev lillförsäkringsinspeklionen begärt att få en ingående belysning av hur försäkringsbolagenkalkylerar sina för motorfordonsförsäkringar. Delta initiativ är i ochför sig lovvärt men kommer sannolikt inte att kunna resultera i några merdrastiska åtgärder för att bryta den negativa trenden. Likaså är delsjälvfallet positivt att motororganisationer och försäkringsbolag gemensamtförsöker finna vägar för alt pressa skadefrekvensen och därmed premierna. Meninte heller dessa ansträngningar kan ge mer än marginella resultat. Detkrav jag reser i motionen 1322 lar sikte på utgångspunkten förpremieberäkningarna, nämligen den s. k. skälighelsprincipen som är fastslageni lagen om försäkringsrörelse, 282 S 2 mom. Min avsikt därmed är inle altifrågasätta att premierna skall vara baserade pä den risk som den försäkradeutsätter sig för ulan mera atl diskutera hur fordonsparken skall delas upp vidpremiesättningen. Föralt man skall få en premie exakt avpassad lill risken skulle varje fordonbehöva värderas individuellt. Så gör man av förklarliga skäl inte, utan manbuntar flera fordon i samma riskkategori. Molorcykelparken - och t. o. m. delarav denna - utgör en särskild grupp. Del kan naturligtvis sägas atl motorcyklarär lätt urskiljbara och därför naiuriigen bör utgöra en särskildpremiekategori. Bil och motorcykel är emellertid för åtskilliga utbytbarafordon. Och därutöver härrör försäkringsbelastningen pä motorcyklar nästanuteslutande från olyckor där både motorcykel och bil är inblandade. Läggsbilar och motorcyklar samman. skulle premierna förmotorcyklar kunna sänkas, utan all detta - på grund av del stora antaletbilägare - skulle behöva leda lill stora premiehöjningar för bilförsäkringarna. Utskotteidiskuterar för sin del över huvud tagel inte skälen för och emot en sådanändrad riskgruppsindelning, utan hänvisar bara lill att försäkringsinspeklionenoch noga följer frågan. Den hänvisningen görutskottet trots all man måste vara medveten om att denna granskning inle kanleda lill annat än små förbättringar. Ochjag tror inle att små förbättringar räcker, herr lalman. Jag har pekat på etttillvägagångssätt som borde kunna övervägas inom ramen för en översyn avprinciperna för premiesältningen i allmänhet. Jag vill gärna betona att metodeni del här sammanhanget är underordnad målet, nämligen att se lill att innehavav motorcykel även i framliden skall vara möjligt för den som vill ägamotorcykel. Det är orimligt alt acceptera en utveckling som i realiteten lederlill smiteri från skyldigheten att teckna försäkring och/eller till attmotorcykelinnehav kommer alt vara förbehållet bara en liten, ekonomiskt starkgrupp i samhället. Statoch kommun bör underlätta för de ungdomar som är intresserade av all syssla medmotor. Motor och motorsport kan fylla en icke oväsentlig social funktion. Mendå krävs del också alt man inte, såsom utskottet gör, bara skjuter ifrån sig deproblem som de motorintresserade möter. Utskottet harinte funnit anledning att ändra pä den s. k. skälighelsprincip som ligger lillgrund för premiesättningen för skadeförsäkringar. Jagär medveten om de problem som motionären Per lagil upp. Självfalletfinns det anledning atl fundera en hel del kring försäkringspremier som fårsådan storlek atl premien börjar närma sig motorcykelns inköpspris - det kanvi vara helt överens om. Men den ekonomiska verkligheten när del gäller skadorpå grund av motorcyklar är uppenbarligen sådan all vi hamnat i den situationen. Denlösning som Per vill anvisa, nämligen all försöka bredda underlaget förberäkningen lill att omfatta både bilar och motorcyklar, skulle naturiigtvis haden konsekvensen atl kostnader som vid en strikt tillämpning avskälighelsprincipen skulle bäras av motorcykelägarna skulle fä bäras av andra.Detta kan inle rimligen vara riktigt. Det skulle vara alt frångå en princip somjag och utskottet menar är den logiska grunden for beräkningen vidpremiesättningen. Detenda som kan göras är atl försöka finna former för en effektivare ordning. Såsent som har lagil upp den härfrågan i en skrivelse till försäkringsinspek- Det är bara atthoppas att man den vägen åtminstone i någon Nr 38 utsträckning skall kunna reducera dessa kostnader. Jagyrkar bifall lill ulskollels hemställan. PER (): Jag har aldrig i min motion ifrågasatt skälighelsprincipen som sådan.Vad jag däremot har ifrågasatt är det sätt på vilket denna princip nu tolkasgenom indelningen i olika riskgrupper när försäkringsbolagen fastställer sinapremier. Jagskulle kunna tänka mig en översyn som leder fram till preciseringar om att envidare riskgruppsindelning är möjlig utan att man för den skull begår våld påskälighelsprincipen. Men om vi skulle gå vidare i hopbunlning kan jag hålla medHolger - man skulleju kunna lägga ihop motorfordon och hus ochberäkna premierna på hela den gruppen. Men det är inte det del är fråga om idet här fallet. Vad vi nu diskuterar är: Skulle man kunna se moiorfordonsparkenannorlunda än försäkringsbolagen gör, med den nuvarande riskindelningen? HolgerBergqvist konstaterar alt verkligheten är som den är därför att det blir si ochså många skador på grund av motorcyklar. Men del är inle korrekt. Alla skadoruppstår inte pä grund av motorcyklar, utan del gäller skador där motorcyklar ärinblandade. Ser vi på vållandefrågan vid olyckor där motorcyklar är inblandadevisar det sig atl det är bilislen som är vällande i otroligt många fall. Ävenom motorcykelförarens försäkring inte belastas i sådana fall bör detta ändåpåpekas. Sammanlaget belastar naturligtvis motorcyklisterna försäkringarna hårteftersom motorcyklisten är den mest utsatta pä grund av atl han inte sitteromgiven av ett plåtskal. Dessutom är han vanligtvis yngre än bilisten, vilketgör atl en eventuell invalidilelsersättning för livet ut blir mycket hög. Vadskall vi nu göra? Jag har angivit en modell men inle sagt alt det är den endamöjliga. Däremot är jag alldeles övertygad om att de små randförändringar somnäringsfrihetsombudsmannen skulle kunna komma fram till inle löser detgrundläggande problemet. och jag vet båda två lika väl alt vihar nya höjningar att vänta som kommer alt le sig än mer orimliga och leda tillbåda de konsekvenser - eller i vart fall en av dem - som jag pekat på i mitthuvudanförande. Överläggningen var härmedslutad. Utskottets hemställan bifölls. § 11 Samhällsstöd vidarbetskonflikt Torsdagen den 1 december1977 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1977/78:10 med anledning av motion om upphävande av lagen om begränsning avsamhällsstöd vid arbetskonflikt. I detta belänkande behandlades motionen 1976/77:908av m. fl. (vpk) vari yrkats alt beslutade 1. atl upphäva lagen om begränsning av samhällsstödvid arbetskonflikt (93), 2. atl hos regeringen anhålla atl erforderligaändringar gjordes i aktuella förordningar, kungörelse och reglementen somstadgade begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt. Utskottethemställde atl skulle avslå motionen 1976/77:908. (vpk): kommunisterna har också motionerat om upphävande avlagen om begränsning av samhällsstöd vid arbels-konflikier. Denna lag skallenligl förarbetena garantera statens neutralitet vid arbelskonflikter. Statenskall inle ge stöd ät vare sig arbetare eller kapitalister under pågåendestrejk eller lockout. Dennamålsättning kan aldrig uppnås. Man utgår frän alt parterna på arbetsmarknadenär jämställda - dvs. all lönearbetarklassen och kapitalistklassen ärekonomiskt och politiskt lika starka. Så är del inte. Arbetsköparna harfortfarande den avgörande makten i kraft av sitt ägande av produktionsmedlen.Denna makt förstärks av gällande klasslagar. Många hade säkert förväntat sigall det skulle ske en kraftig förskjutning till lönearbetarklassens favör i ochmed antagandet av de senaste årens arbelslagstiftning. Men denna lagstiftninghar inte nämnvärt förändrat maktförhållandena i arbetslivet. Delär snarare så atl skärpningen av fredspliklen och arbetsköparnas utvidgadelockouträtt - som kom i samband med antagandet av MBL - stärkt deras ställninggentemot lönearbetarna vid konfliktsituationer. Lagen om begränsning avsamhällsstöd vid arbelskonflikter får härmed en markant skärpning i och med altarbetare lättare kan lockoulas och betraktas som direkt berörda av konflikten. Omexempelvis sluveriarbelarna i blivit lockouiade i samband medfrihamnsarbetarnas strejk, som avslutades -vilket för övrigtstarkt övervägdes frän arbetsköparnas sida - hade de betraktats som direktberörda och ställts utanför alll samhällsstöd, trots all dessaarbetarkategorier är anställda i olika förelag. Men med stöd av MBL kundemycket väl en lockout av stuveriarbetarna ha lillgripils. I3 § i lagen vill man göra sken av atl lagen slår lika mot såväl arbetsköparesom arbetare. Där stadgas följande: "Samhällsstöd utgåricke lill arbetsgivare eller arbetstagare som är in- dragen i arbetskonflikt.Samhällsstöd utgår dock lill den som är indragen i konflikt lill följd avmotparts slridsålgärd, om åtgärden är olovlig enligt lag eller kollektivavtaleller icke vidtages öppet." Andrameningen i den paragraf som jag citerade innebär en otvetydig favör förarbetsköparna. Är stridsätgärden olovlig enligt lag eller kollektivavtal ellericke vidtages öppet, skall samhällsstöd utgå. Nuär del emellertid sä alt en arbetsköpare med gällandear-betsmarknadslagsiiftning aldrig behöver vidta några stridsåtgärder somstrider mot lagar eller avtal. Han har ju den suveräna rätten alt friställaanställda med motivering att det råder arbetsbrist. Vem som bestämmer huruvidadet verkligen är så föreskrivs i förarbetena till lagen om anställningsskydd,som antogs 1973 och trädde i kraft . Där sägs det klart ul all det måste"ankomma på arbetsgivaren att avgöra om det föreligger arbetsbrist ellerej". Ulanall del kan föras i bevis kan en arbetsköpare varsla om uppsägningar ochpermitteringar i syfte all hålla tillbaka lönekrav från arbetare ochfackförening. Arbetsköparen använder då sin makt mot arbetarna ulan all delkan betraktas som avlalsstridigt eller lagslridigt. Om däremot arbetsköparenprovocerar fram en konflikt genom alt försämra löne- och övrigaanställningsvillkor är aktionen både lag- och avtalsstridig. Närdet gäller stadgandet för hur samhällsstöd skall begränsas finns del inteintaget i någon förordning eller kungörelse hur samhällsstödet skall stoppas ifråga om förelagens olika stöd och samhällsförmåner. Däremot är det klartutskrivet och stadgat hur del skall gä till för att samhällsstöd lillarbetarna skall stoppas. Detta visar återigen hur olika lagen slår. Pätal om denna frågeställning anför ulskotlet: "I förarbetena till lagen harnämligen förutsatts atl myndigheterna själva skall beaktaneulra-liletsaspekten." När har detta skett? Och hur skall det gå lill?Hur skall ell redan beviljat och utbetalt samhällsstöd stoppas, om del lillhälften eller helt ar förbrukat? Vem kan kontrollera om inle stödet direkteller indirekt utgör ett stöd för företaget i den konfliktsituation där manbefinner sig? Heltnaluriigt stärker direkta ekonomiska bidrag förelagens ekonomi. Bidragen gynnarföretagen och försvagar arbetarnas ställning i en konflikt. Det samhällsstödsom utgick i form av lagerstöd hade också varit en avgörande vapen iarbetsköparnas händer vid en eventuell arbetskonflikt i förra lönerörelsen. OmLO och PTK skulle ha utlöst en omfattande strejk i det lägel, då förelagen fåttproducera på lager med statligt stöd och hade lagrat sina produkter både häroch utomlands, hade en strejk-aktion från arbetarnas sida blivit ineffektiv ochverkningslös. Förelagen kunde ju en lång lid framöver avyttra sina produkterulan något större ekonomiskt avbräck. Flerexempel skulle kunna ges på hur samhällsstödet kan utnyttjas mot arbetarna i enkonflikt jusl pä grund av atl del inle går all vare sig stoppa eller begränsa.Att del alllid stärker företagens ekonomi slår utom allt tvivel, och detta ärju det avgörande. En facklig strid går ju ut på all mäta den ekonomiska styrkanhos lönearbetare och arbetsköpare. Att staten då stöder den redan starkastemåste vara fullkomligt felaktigt. Dennatyp av lagstiftning har sina rötter så långt tillbaka som i de ökändaSlripadirektiven frän mitten av , vilka sedan ändrades till de s. k.konflikidirektiven. Del är enligt vår mening en reaktionär lagstiftning som börslopas med det snaraste. Jag yrkar därför bifalllill vpk-motionen 1976/77:908.