prot · G109111 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är pä grund av omsorgen om de anställda pä de olikadriftsplalserna som förhandlingsresultatet har blivit vad det är. Det ligger ibåde statens och de anställdas intresse att undvika så drastiska förändringarsom hade blivit följden om man hade gått till verket med ett annat mål förögonen, med, som sade, målet alt skapa en ur alla synpunkteraffärsmässigt hållbar och önskvärd uppgörelse. Atl regeringen nu har accepteraten förhandlingskompromiss som tryggar fortlevnaden för företag som haft enulsatl position tyckerjag inte borde förefalla så utmanande för oppositionen,eftersom jag har levt i den föreställningen alt också opposiiionen,liksom regeringen, känner ell ansvar för sysselsättningen på de härstålörterna. Men självfallet anser jag, liksom motionärerna och ,att staten måste eftersträva affärsmässighet i sina förhandlingar. 1 det härsammanhanget har det emellertid inte varit möjligt alt bilda ett nyttstålföretag med för samhället acceptabla konsekvenser i övrigt, om vi inte hadehaft möjligheter att väga in de här omständigheterna i uppgörelsen och låtaförhandlingarna ha den gäng de har haft. Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu-strin, m. m. I sin reservation till näringsutskottets betänkandesäger socialdemokraterna att man har för avsikt atl uppta avtalen om SvensktStål till nya förhandlingar om partiet kommer i regeringsställning. Del är ettmyckel märkligt konstaterande. Jag vill först bara erinra om attregeringspartierna och socialdemokraterna ju är överens om atl bolaget skallbildas med det av regeringen föreslagna statliga engagemanget. Detla slår intei samklang med atl man nu säger alt man ämnar återkomma med en omförhandling.Jag beklagar uppriktigt uttalandet i reservationen, främst därför att det kankomma alt verka störande på parterna och de anställda i Svenskt Släl, under enlid då föreiagel befinner sig i elt känsligt och komplicerat omvandlingsskede. Jagvill än en gäng erinra om all förhandlingsresultatet inte arenaffärsmässig uppgörelse i vanlig bemärkelse. Det aren induslripolitisk åtgärdsom det inte är möjligl atl värdera som en annan affär. Om man skulle värderaalla indusiripoliliska insalser vi har varit tvungna atl göra i detla landunder det .senaste året efter strikta affärsmässiga principer, skulle vi havarit handlingsföriamade, och dä skulle arbetslöshetssiffrorna varit mycketstörre. Är det det ser som något ideal? I så fall är jag myckelförvånad. Irealiteten försöker reservanterna sitta på två stolar. Men man kan inte bådeacceptera ett avtal, som man gör nu de facto, och säga att om det varen annan situation här i kammaren skulle man bryta upp avtalet, omförhandlaavialel. Ni måste bestämma er om ni vill bli trodda på era ord. Annars är deltaen demonslrationspolitik av ganska enkelt märke. Jagvill nu ta upp de frågor som rör kraven på struktur- och investeringsplaner förhandelsstålsinduslrin och regional- och arbetsmarknadspolitiska åtgärder förorter som kan väntas bli drabbade av inskränkningar inom stål-ochgruvindustrin. Jagnämnde tidigare att bildandet av ett nytt handelsstålsbolag först och främstmåste betraktas som ett första steg till en strukturomvandling, dvs. enanpassning av produktion och marknadsorganisalion till de förändrademarknadsförhållandena. skall, under medverkan av de anställda, utreda ochgenomföra en ny inriktning av sin verksamhei. Arbetet pågår f n. mycketintensivt och med en berömvärd målmedvetenhet från företagets ledning och deanställdas organisationer. Inomhandelsstålsinduslrin finns emellertid elt antal företag - om dem i sitt inlägg - som inte ingår i . Dessa företags -demindre handelsstålsföretagens - intressen får naturiigtvis inte åsidosättasgenom detta nya företags bildande. Det är därför regeringen har föreslagit allstatliga lån lill skall beviljas endasi under förutsättning att bolagel genomförstrukturförändringar i samråd med de utanför stående handelsslälverken. SSABskall ärligen redovisa sin planering och utveckling för industridepartementet.På del sällel kan en uppföljning göras av hur villkoren för lånet uppfylls. Medandra ord: Tillkomsten av får inte innebära att situationen därigenomförsämras för de mindre handelsstälverken och deras möjlighet till överlevnad. De utanför slående förelagen, berörda kommuneroch representanter förde anställda har i skilda sammanhang haft överläggningarmed mig angående situalionen inom denna del av stålindustrin. Man har påvisatbehoven av ålgärder för sysselsällningen. Statliga medel till dessa förelag haraktualiserats. har också begärt alt staten i samband med attmedel lill beviljas föreskriver della förelags produklionsinrikining. Jagvill därför precisera vår ståndpunkt i den här frågan. Som jag tidigare påpekatär det branschens skilda företag som har den bästa kompetensen för beslut närdet gäller marknads- och produktionstekniska frågor. Det är inte rimligt atlstaten genom sina beslut skall föreskriva företagens produklionsinrikining.Jag har, för alt underlälla samråd mellan och de ulanförstående förelagen,utsett en särskild opartisk ordförande, , alt leda diskussionernamellan företagen i branschen. Jag väntar all resullalel av dessa diskussionerblir förslag om strukturförändringar, som totalt sett skall stärka branschenskonkurrenskraft och alltså inte gå ul över något enstaka företag utan garanteraockså de mindre företagen överlevnadsmöjligheter. Jaghar noterat att näringsutskotlel i likhel med regeringen anser alt de utanförSSAB stående handelssiälverkens intressen måsle bevakas. Utskottet har ocksåföreslagit atl slatliga medel ställs lill dessa företags förfogande, om behovuppkommer. Min mening är att frågan om statliga medel lill dessa förelag börprövas i samband med förslag lill beslående förbänring av branschenskonkurrenskraft. Denna princip har gällt för de ålgärder lörstålindustrin som regeringen föreslagil. Under hand harjag erfarit all delfinns goda förulsäliningar för alt förslag om bätlre samordning av produktions-och marknadsorganisation kan komma atl presenteras från branschens sida. Enförbänring av konkurrensförmågan inom stålbranschen kommer sannolikt allinnebära personalinskränkningar i de berörda förelagen, vilket är beklagligtmen tyvärr, som det nu ser ul, ofrånkomligt. Avsevärda produktivitetsförbättringarär nämligen angelägna för atl stärka branschens överlevnadsmöjligheter.Samtidigt begränsar marknadsförutsätiningarna branschens expansionsmöjligheter.En minskning av sysselsättningen inom branschen framstår därför som oundviklig.Både samhället och företagen har atl medverka lill atl dessasysselsäiiningsförändringar inte medför oacceptabla konsekvenser för deanställda och an de berörda orternas överlevnad inte äventyras. Ävenhär har regeringen skapat förulsäliningar fören smidig omvandling. Jag länkerhär närmasl pä det arbetsmarknadspoliliska stöd som företagen kan erhålla isamband med att de uppskjuter uppsägningar för att gearbetsmarknadsmyndigheterna ökat rådrum för angelägna insatser. Regeringen harvidare uppdragit åt länsstyrelserna atl bilda särskilda samverkansgrupper ilän med stål- och gruvindustri. Gruppernas arbele består i all samordna dearbeismarknadspoliiiska insatserna och medverka lill all nyasysselsältningslillföllen skapas på de orter som drabbas av inskränkningar istålindustrin. Jag räknar med all de berörda förelagen med all kraft medverkartill att sysselsättningsfrågorna finner en lillfredsställande lösning Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu-strin, m. m. motbakgrund av del goda samarbete som alllid funnits mellan förelag, anställda ochsamhälle pä våra bruksorter. Jag kommer också alt aktivt verka för allförelagen tar sill ansvar i detla hänseende. Slutligenvill jag också ta upp frågan om de anställdas medverkan i samband medstrukturomvandlingen i stålindustrin. Iförhandlingarna om Svenskt Stål hade de anställda full insyn. Förhandlingsarbetetunderlättades i hög grad genom de anställdas aktiva och konstruktiva medverkan.Jagharerfaritatl de anställda i hög grad engagerats i det nu pågående arbelelmed framtida produktionsinriktning och organisation. Insatserna från defackliga organisationerna måsle bedömas vara av slörsla värde för föreiagel närdel gäller att lösa de svåra problem som en strukturomvandling medför. Jagtroraltdeerfarenhelersom vunnits inom kommeratl vara av betydande intresseförden framtida tillämpningen av lagen om medbestämmande i arbetslivet. Jagfinner del glädjande all föreiagel funnit en ordning för samverkan mellanförelagsledning och anställda som ökar tilltron också lill företagetsutvecklingsmöjligheter långsiktigt. Därmed har lagts en god grund för att vidmakthållaen konkurrenskraftig svensk stålindustri. Jagber därmed, herr talman, att la övergå till atl besvara den interpellation omstålpolitiken (1977/78:21) som framställt angående regeringensstålpolilik. Jag har kommit överens med interpellanten att jag skulle besvarafrågorna vid detla tillfälle. Följande frågor harställts i interpellationen: Vilka garantier är regeringen beredd all ge berördastålörter och järnbruksarbelare för all inte sysselsällningen skall minska närelt nytt stålbolag bildas? Varför omfattas inte handelsstålsförhandlingarna avalla handelsstålverken? Tänker regeringen tillse all berörda gruvor ochberörd kraftförsörjning ingår i ell nytt slålbolag? Är regeringen beredd all salsa del kapital som ärerforderiigl för all i en snar framlid genom ny teknik och ökad förädling ökasysselsällningen inom stålindustrin? Har regeringen för avsikt alt ålägga de nuvarandeägarna till stålindustrin att bidraga med invesleringsmedel för att gollgöralidigare inveslerings-lörsummelser? Avser regeringen atl verka för atl de fackligaorganisationerna skall ges vetorätt i det nya bolaget när det gällerinvesteringar, personalpolitik och löneformer? Kommer regeringen alt ompröva sina tidigare ställningstagandenom storfinansen som delägare i ett nytt stålbolag och i stället heltförstatliga handelsstålverken? Genomproposiiionen och vad jag lidigare sagt här har fåttsvar på sina frågor när del gäller de överväganden regeringen gjort i sambandmed förhandlingarna om bildandet av ett nytt slälförelag. Delsamma gällerfrågorna om sysselsällningen och de handelsstålverk som inteföreslås ingå i . Vad gäller frågan om vetoräll förde anställda villjaghänvisa till del goda samarbete som etablerats mellan och de fackligaorganisationerna. Jag finner därför ingen anledning att verka för någraytterligare ålgärder i detla avseende inom . LARS-OVEHAGBERG (vpk) kort genmäle: Omständigheterna i handelsslålsbranschen har gjort alt eninterpellalion från besvaras i det här sammanhanget, vilketkanske kan ses mot bakgrund av all frågeställningarna framställts i ett lägenär avtalsuppgörelse inte hade träffats. Meni svaret på frågorna i interpellationen utgår induslriminislern från all densvenska handelsstålsinduslrin skall följa den internationella stålindustrinsutveckling. Då vill jag kort erinra om att den internationella stålindustrin -den europeiska, japanska, amerikanska osv. - mer och mer föriägger sinverksamhet till länder av typ militärdiktatur. Och kommer detkapitalet att vara i och i ännu slörre uisiräckning i . Medden inriklning som industriministern talar om och med den inlernalio-nellasituationen kommer svenskt handelsstål att pressas ännu längre tillbaka. Om manmed ännu lägre produktionskostnader i dessa länder pressar priserna påmarknaden, menar då industriministern atl frihandeln skall gälla förhandelsslålel i sådan omfattning atl vi också följer med i nästa steg? Vadskall det i så fall bli av svenskt handelssiål? Här måste man ställa frågan:Hur länge kan vi vara med i frihandelssystemet pä dessa villkor? Det ärju intekapital i eller som används ulan del är redan etableratstälkapilal som etablerar sig i de här länderna, framför allt påhandelsstålssidan. Det är grunden för om vi skall ha sysselsällningen kvar. Dettaär ocksäiniimt förknippat med expansionen av branschen. Industriministern sadei sill an förande al idel inte blir någon expansion av branschen. Men varkommer då expansionen att ske, var kommer jobben alt skapas? Den frågan måsleockså vara inlimt förknippad med frihandeln. Var kommer den vidareförädling somdet ibland talas om all ske, var skall produkterna säljas och på vilka villkorskall den komma till stånd? Skall vi då återigen av de internationellakapitalintressena pressas till atl slrukturraiionalisera? Faklum är all varjestrukturomvandling har lett till högre kapiialinsiitser och förrearbetstillfällen. Fortsätter vaoe strukturomvandling på delta sätt anmäler sigfrågan: I vilket led kan handelsslålel vara med i den svenska indusirikedjan?Då gäller det jobben. 1svaret och i propositionen säger industriministern att inflytandet för deanställda är mycket bra. Förelag och anställda har samverkat. Facket är med istrukturomvandlingen, och all ting är frid och fröjd. Jag undrar det, jag.Hårde fackliga representanter som kommersenarepå talarlistansamma uppfattningom de fackliga representanternas förnöjsamhet med den utveckling som varit iSSAB? Detpågår nu en dragkamp när det gäller ramarna. Jag vet att de fackligarepresentanterna i strukiurulredningarna, framför alll från Domnarvet, inte Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu -strin, m. m. alls känner sig lill fredsmed den här siluationen. Eftersomjag är anställd i och tillhör i ar jag en avdem som får rapporter från strukturgruppernas arbele. Jag kan inie alls hållamed industriministern om all detla samarbete mellan fackförening och företagsledningär positivt för utvecklingen . Del är snarare tvärtom. Huvudfrågani min interpellalion gäller garantin för sysselsättningen och jag har redanberört den. Var kommer de nya jobben all skapas? Ingen i den borgerligamajoriteten i näringsutskotlel kunde säga varde nya jobben nu skulle komma,trots all induslriminislern säger att det var av omsorg om de anställda som manskapade . Det kan man säga under en förutsättning: Om man tillålerenindustri all underså lång lid gå sä långt ned i bollen alt den behöver snabbhjälp, då kan della rädda några sysselsätlningstillföllen. Men frågan kvarstår:Var skall de nya jobben skapas? Var finns garantin för dem? Är detAMS-insalserna som är regeringens garanti för sysselsättningen, eller vad ärdel? Vilken industripolitik och vilken näringspolitik är del somindustriministern har som svar till de arbelare som direki hotas att förlorasina jobb? GUNNARSTRÄNG (s) kort genmäle: Induslriministem har en benägenhet all lala om för kammaren vad hansdebaitmotståndare egentligen länker och lycker men inte säger. Jag tror atldebalien vinner på om var och en lalar för sig - dä slipper vi en diskussion pålilel för subtila och osäkra grunder. Närindustriministern motiverar den här rent afförsmiissigt skrala och snedauppgörelsen, gör han det med atl man därmed har räddat sysselsättningen och dåhar man absolution för uppgörelsens innehåll. trorjag personligen all sysselsällningen iniegärna hadeäveniyraisom stålen hade svarat för tvä tredjedelar och de privataföretagen för en tredjedel av aktiestocken i SSAB.Jag går t. o. m. så långt alljag säger att de anställda inte hade känt sig mer otrygga om staten hade svaratför 100 "-h av aktiestocken i . Så det kan inte gärna vara elthållbart motiv för alt man har träffat en uppgörelse dar staten ochskaltebetalarna svarar för de helt dominerande insatserna men där akiieägarna iBergslagen och i delar lika med den stal som betalar. påminde om all interpellationen ställdes för rättlänge sedan. Det är en korrekt information. Dess värre ställdes den milt i ettförhandlingsläge där del inie var meningsfullt all ge en svar. Därav delförfarande som vi här har lillämpal. Lars-OveHagberg refererar lill utvecklingstendenserna i den internationellastålindustrin. bör trots utvecklingstendenserna internationellt ha enhygglig framtid. haren stor hemmamarknad, man haren industriell traditionatl bygga på, man har med den finansiella rekonstruktionen också fållmöjligheter all utveckla föreiagel organisatoriskt, kommersiellt och Jag lycker därför atl är alltförpessimistisk i sin bedömning av framtidautvecklingsmöjligheter. Sedan ställerLars-Ove den kompletterande frågan:Var kommer då sysselsättningen all återfinnas - den sysselsättning som inte kommer alt kunna genom enexpansion i stålindustrin? Jag ser som en väsentlig insats förall trygga produktionen av basråvara för svensk verkstadsindustri, som ju ändå även i delta lägei vissa företag är expansiv och som i en mer normal konjunktur bör ha myckel stora möjligheter all expandera och därmedkompensera bortfallet i sysselsättning både i stålindustrinoch i andra branscher som har bekymmer. Om vi sköter forsknings- och utvecklingsarbetet rätt, om vi ser till all vi har en positiv näringspolitik och en atmosfär som främjartillkomsten av nya och utveckling av befintliga förelag trorjag all vi har alt emotse en betydande expansionskraft isvensk verkstadsindustri. påstår alt jag hävdaratt de fackliga representanterna har visat förnöjsamhet i detla arbete. Det aren helt felaktigbeskrivning. Det har delvis varil mycket hårdatag. De fackliga representanterna har energiskt hävdat sina synpunkter. Men de har ändå besjälats av envilja att hitta konstruktiva lösningar. Delvar den viljan atl ändå skapa någonling konstruktivt, något som skulle förabranschens utveckling framåt, som jag tycker är sä lovvärd och som har möjliggjortskapandet av detla förelag. Jag tror inte att man löser några problemgenom att torna upp svårigheter, genom att eftersträva konfrontation; jag troratt den enda väg på vilken mankan lösa dessa svåra problem äratt försöka hitta gemensamma lösningar,konstruktiva lösningar. Jag är medvelen om den regionaladragkamp som finns inom föreiagel, men jag är ocksåmedveten om atl de fackliga ledarna samt arbelare och tjänstemän vet altdet är problem som så bra som möjligtmåste lösas inom förelagets ram för alt företagetskall få den livskraft som vi eftersträvar. Var inte såpessimistisk, . Jag iror all förnuftet segrar också i den här frågan. Till jag säga all frågan om ägandetär principiell. Har vi här två enskildaintressegrupper och en stallig intressegrupp tror jag fortfarande alt del är angelägetatt man på ett påtagligt sättmarkerar atl de enskilda iniressenlerna har elt ansvar för förelagetsfortbestånd. Del här föreiagel får ju en sädominerande roll i svensk stålindustri,atl det är angeläget alt skilda ägargrupperkänner sill ansvar. Hade man förstatligat detla 100-procenligt, hade man förlorat denna poäng,och eftersom detla i hög grad är en induslripolitisk åtgärd som förutsätter en öppen, positiv medverkan också från delenskilda näringslivet, så trorjag atl delta är av stort värde. gör sig sedan möjligenskyldig lill en litet förhastad slutsats när han sägeralt akiieägarna i de enskilda föreiagen delar lika med staten, även om staten tar på sig svårigheter. Vi skall väl realistiskt bedömtäven notera att i vaoe fall ell avde privaia förelagen genom den här insatsen räddadesfrän ell öde som vi bara kan gissa graden av men som i varjefall inie Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu -strin, m. m. harinneburit alt man klarat överlevnad och sysselsättning på de orter där dellaföretag är verksamt. LARS-OVEHAGBERG (vpk) kort genmäle: Först några ord om pessimism och optimism. Hanfår igenom sin politik. Han tror på den och då är han optimistisk. Jagtror atl detta är en felaktig politik. Därför är jag pessimistisk. Med en annanpolitik skulle också jag vara optimistisk om svenskt handelsstål. Däri liggerfrågan om optimism och pessimism. Del är inie fråga om kunnandeoch del somfinns i svenskt handelssiål. Industriministernförsöker komma undan väl lindrigt när han talar om hur vi skall klara vårframtid i och med den internationella konkurrens vi har . Hittillsharju av vår hemmamarknad betats av. Visst skall vi behålladen i den frihandel som omhuldas av den borgeriiga regeringen, där svensktkapital inte kan hävda sig mot del internationella kapitalet som söker sig tillde länder, där det kan få den bästa profiten och kan konkurrera bl. a. på vårhemmamarknad. Det ärju elt problem. Dåföljer nästa konsekvens. Industriministern sade atl vi skulle ha inrättatsvenskt handelsstål efter de premisser som vi har . Vad blir då följden när man har etablerat sig ordentligt i och ? Sedanskall vi satsa på vår verkstadsindustri. Del är vår basnäring och basvaranskall vi utveckla. Men jag ställer mig återigen samma fråga som jag ställt lillnäringsutskotlets lalsemän: Hur skall denna verkstadsindustri byggas ut i vårtland, när de slörsta verksladsföreiagen i detla land alltmer söker sigutomlands? T. o. m. forskning och utvecklingsarbete söker sig successivt ut urlandet. Hur skall vi dä kunna få våra jobb här? Jag tycker atlindustriministern skall svara också på della, eftersom det finns ell intimtsamband mellan dessa frågor. Sedantill de anställda och deras möjligheter. Jag har helt klart för mig all de fackligarepresenlanlema har haft en vilja all försöka göra della så bra som möjligl,framförallt då de representanter som sitter i varje klubb på varje ort och somfält la huvuddelen av detta ansvar, som fått titta konkret på problemen ochkommit in i förhandlingsarbetet på ramar som vi inte har beställt och dåförsöker försvara del som de har kunnal försvara. Jag tycker all de i flerafall hargjort del myckel bra. Men som del nu ser ul-och del förman ocksårapporter om - får de inte igenom det de kämpar för. De får ge sig. Då måsleman väl ändå bli pessimistisk? Och hur skall del bli om de anställda kommer idireki konfrontation med den inställning som nu har i och med att del intelas hänsyn lill de förslag som kommer bl. a. från järnbruksklubben i . Del är rikligt att vi har föriorat marknader hemma när det gällerstålet. Men det ärjusi för alt stärka den svenska handelsstälsindustrin ocksåpå hemmamarknaden som vi har vidtagit åtgärden att bilda Svenskt StålAB, för det kommer naturligtvis atl stärka den svenska stålindustrins positionockså på hemmamarknaden. Dessutom bör notera att vårtkonkurrensläge gentemot omvärlden på dét här områdel successivt har förbättratsgenom regeringens ekonomiska politik. Det finns alltså anledning till betydandeoptimism beiräffande möjligheleralt hävda sin hemmamarknad. Närdetgäller frågan om verkstadsindustrin ärdet kanske bara att notera alt denindustrin här i landel trots allt under senare är successivt har ökat sin andelav exporten. Även om del har skett elableringar utomlands, så har de från denhär synpunkten en marginell betydelse. Jagtycker vidare atl skall sluta med an försöka misslänkliggörade fackliga ledarna. Jag kan vitsorda att de har deltagit i del härförhandlingsarbetet med oegennylia och med målet för ögonen att stärkaföretaget och därmed skapa underlag för en trygg sysselsättning för medlemmarnai fackföreningsrörelsen. Det äran gå väl långt atl på detta sätt försökamisstänkliggöra det arbete som bedrivits av de fackliga ledarna i de här mycketbesväriiga och komplicerade förhandlingarna. Handelsstålsindu -strin, m. m. Det är viktigl all än en gång slå fast atl vi inte fattar någrabeslut om hur skall besluta om sin framtida struktur. När man läsertidningarna kan man nämligen fä intrycket att det nu skulle besluttis omnedläggningar, men del är alltså inte fallet. Den s. k. strukturgruppen, SSAB82, arbelar och förhandlar om den lösning som är bäst för alla tre förelagenoch kommer att presentera den för regeringen. Samverkansgrupperna inom resp.länsstyrelse har också en viktig uppgift all föra in hela regionens intressen ibedömningarna. Några beslul om melallurgins framlid vid Domnarvet i Boriängehar således ännu inte fattats. Metallurginhar betydelse för många fler än dem som arbelar med den i Domnarvet.Industriministern räknar med att man också skall komma atl användamalm från de mellansvenska gruvorna. Såvitt jag förslår innebär del allmetallurgin måste behållas i Domnarvet.