prot · G10969 · 1977-12-31 00:00:00 — Ilänet finns 4,3 arbetslösa sökande på varje ledig plats om man slår ut dem överhela länet. Sämst är förhållandena i , med 21 sökande per ledigplats, och i Olofslröm, med 16,2 sökande per ledig plats. Iarbetsmarknadsutbildning finns 4 509 personer. Av dessa genomgår 3 447 personerutbildning i förelag med hjälp ay 25-kronan, och 707 får utbildning vidAMU-centret i . Därtill kommer 355 i reguljära utbildningsväsendet. Iberedskapsarbetet är f n. I 189 personer placerade, och av dessa är 882 under25 år. Av varsel berörda personer var 383 , 511 i oktober 1977och 621 . Underförsta väntas ytteriigare en ökning av antalet arbetslösa genomatt den "naturiiga avgången", pensioneringar m. m. ej beräknas kunnaersättas med nyanställningar. Totalt har industrisysselsällningen minskat med750 anslällda . För utbildning i företagen, den s. k, 25-kronan,har statsbidrag beviljats för 8 860 personer i 87 företag under år 1977.Orsaken till det besväriiga sysselsättningsläget i länet är främstkonjuktumedgången inom metall- och verkstadsindustrin, som dominerarindustrisysselsällningen i länet. Den offentliga sektorns utbyggnad är svag iBlekinge, och utbildningssektorn är dåligt utvecklad. Endast elt län i landetligger lägre när det gäller utbildning och forskning. Närdet gäller offentlig förvaltning och tjänster har den näst lägstasysselsättningsökningen av samtliga län . Kariskrona ärdet enda primära centmm i landet som har haft en negaliv befolkningsutveckling.Avsaknaden av högre utbildning samt del faktum all g) kommit i frågavid omlokaliseringar av statliga verk har haft en negativ inverkan på länetssysselsättningsgrad och utvecklingsmöjligheter. Beträffandeden framtida utvecklingen inom den offentliga sektorn kommer länet framtill1980 alt belägga den näst sista platsen av länen i riket. En bidragande orsak är en antagen sysselsättningsminskning inomförsvaret. Delär nödvändigt för länets framtida trygghet och sysselsättning alt de storakonjunkturkänsliga industrierna kompletteras med fier små och medelstoraföretag inom länets alla fem kommuner. Lönelägetinom: industrin i länet understiger riksgenomsnittet, och andelenförvärvsarbetande kvinnor är också lägre p riksgenomsnittet. Länet har under enjång följd av år haft stor ulfiyttning av ungdomar mellan . Detta sammanhängermed bristen på högre utbildning men också, som en följd därav, med bristen påarbetsmöjligheter i länet efter erhållen högre utbildning på annat håll.Blekinge har på så sätt fltt en sned åldersstruktur. ochandelen personer är högre än riksgenomsnittet. InomUddcomb har staten ell speciellt ansvar. Där har man medverkat till en storfolkomflyuning från till . Där måste staten slå vakt ominvesteringarna i högt utbildad och kunnig personal samt i en dyrbarproduktionsapparat. Olofströmaren kommun med många problem. och har en dominerandeställning i kommunen och gör därför samhället särskilt sårbart i enlågkonjunktur. Sölvesborghar det största antalet sökande till varje ledig plats. Varvet i harsin produktion tryggad endast framåt. Där måste arbetsstyrkan bibehållasoch den speciallillverkning av bränslesnåla mindre fartyg som där flnnsstimuleras och utvecklas. Textil-,sågverks-, pappers- och massaindustrierna har också slora problem i Blekingeliksom i landet i övrigt, och det berör både Karishamns och kommuner. Förall återvända lill den östra länsdelen har Kariskronavarvei självfallet storbetydelse för sysselsättningen i . Varvet har en mycket långmarin produktion bakom sig sedan starten . Del är ett alldeles specielltföretag genom sin koncentration på produktion för den svenska marinen, enproduktion som delvis är av hanlverkskvalilel, men den civila tillverkningen ärnödvändig för aU undvika en minskning av sysselsättningen vid varvet. Närmarinen nu beklagligt nog har senarelagt sin beställning av minjakl-fartygenmåste varvet tillföras andra sysselsältningsobjekl. Ellintressant projekt vore alt nyttja Kariskronavarvei fören satsning på eltsvenskt havsforskningsfarlyg. Den samhällsekonomiska kostnaden skulle bli lågom man den vägen kunde undvika en ytteriigare arbetslöshet i Kariskronaregionenoch därmed spara arbetsmarknadsinsatser av annat slag. Nettokostnadenför fartyget skulle alltså kunna bli liten. Att ett havsforskningsfartygskulle bli av stort värde om vi i vill ta del av utforskningen avomgivande vatten är uppenbart. Denna fråga finns på ett övertygande sätt belysti en utredning från styrelsen för teknisk utveckling (STU 38-1975:Forskningsfartyg för naturvetenskaplig och teknisk-industriell utforskning avsvenska farvatten). Ett sådant fartyg skulle kunna ge betydande bidrag tilllandels tekniska och vetenskapliga utveckling när det gäller havsleknik.Utredningar visar atl flera andra länder har ett stort antal sådana fartyg,medan ligger förvånansvärt långt efter. Ett dylikt fartyg skulle kunnavara tämligen litet - 6-8 mans besättning och plats för omkring 15 forskare ochmedhjälpare. Fartyget skufle också kunna byggas i plast. Detär många insatser som målmedvetet har gjorts avregeringen för att stärka näringslivels konkurrens och ekonomiska bärkraft. Densatsning på småföretagsamhelen som träder i kraft i samtliga län den 1 juli1978 kommer hell säkert alt betyda myckel också för . Regeringenförsöker här på ett mer samlat säll än som har skett stödja ochutveckla småföretagen genom de regionala utvecklingsfonderna. Fårvi sedan gehör för fyrpariimolionskraven atl temporärt skall betraktassom stödområde tror jag - och säkert med mig övriga riksdagsledamöter frånlänet - alt länet skall komma på fötter igen och utvecklas i positiv riktning. Detär många områden som i en sysselsättningskris kommer i skymundan. Även om detsociala reformarbetet flr skynda långsammare har del inle upphört. Vi hargenomfört en föriängd föräldraförsäkring, och barnbidragen har höjts, även omdel inle är tillräckligt. Pensionärerna har fltt sin trygghet säkrad ochjämställdhetsarbelel har intensifierats. En mänskligare och bättre sjuk- ochhälsovård är ett viktigt arbete som fortsätter alt vara en angelägen reform förfolkpartiet atl genomföra. Vi har inte glömt kravet på husläkare ellerkontinuitet i vården. Enliberal politik vill förändra samhället lill del bättre. En del liberala kravhar kunnat genomföras hell eller delvis, andra får vi fortsätta att drivaframåt. Meden bred uppslutning från alla partier tror jag att vi tillsammans kan skapa ettbättre samhälle även under en ekonomiskt kärv lid. Men del förutsätter alloppositionen slutar med missnöjespolitiken, med osanningar och snedvridenpropaganda. Jagtror atl de flesta människor inser allvaret i dagens situation och är bereddaall ta ansvaret för allas bästa. Men man är trött på och med all rättmisstrogen mol ständiga konfrontationer och strider i del politiska livet. Detär en allvariig trötthet hos människorna, och den skall nog alla som sysslarmed politik noga beakta. Endemokrati -ett samhälle där vi får tänka fritt och framföra vad vi tänker ioffentlig deball och skritt - är en oerhörd tillgång för ett land. För mångamänniskor ute i väriden är det en utopi, något som de aldrig kan hoppas alt fluppleva. Lål oss värna om den friheten och inle ödelägga den genom ettdåraktigt beteende. En demokrati behöver ständigt försvaras för alt vi skall flelt samhälle byggt på frihet och rättvisa, på solidaritet och samhörighet menockså med respekt för den enskilda människans integritet och egenvärde. HANS (): Jag skall inte använda tiden för all beröra Blekingfrågor - de lär flsin behandling ändå - utan närmast anföra några synpunkter i anslutninglill den kommunala ekonomin. Denkommunala ekonomin har allt oftare tagils upp lill debatt . Detfinns goda skäl härför. Den kommunala ekonomin har fltt allt störresamhällsekonomisk betydelse. En allt störte del av BNP las i anspråk för denkommunala verksamheten. tog kommunerna i anspråk knappt 14 96 av BNP,men 1975 hade andelen ökat till 20,1 96. Del kan därtill konstaleras att det ärdriftkostnaderna enbart som svarat för den ökade andelen. Investeringarna harrelativt sett gått tillbaka. I reala termer har den kommunala sektorn underåren I974-I976 tagit i anspråk hela 61 96 av BNP-ökningen. beror dock merpå en låg ökning av BNP än på en kraftig konsumtionsökning. I realatermer ökade nämligen den kommu- nalasektorn faktiskt dubbelt så myckel som under perioden1974-1976. Kommunernasökande andel av BNP har lagit sig uttryck i en kontinueriig höjning avkommunalskatten. I965-I975 härden kommunala utdebiteringen ökatfrån 16,45 lill 24,35. Del är en ökning som motsvarar per skattekronaoch år . har giort allvarliga försök alt beskriva utvecklingen fram lill 1985. alternativ som har den största sannolikheten har kommunalskatten bedömtsöka med en krona fram lill 1985. Vi skulle då få en kommunalskatt sominklusive församlingsskatten uppgår till . Dettaalternativ bygger på atl den kommunala sektorn skall öka mätt i volym med 3,596 . Vi kan emellertid se, både av vad som inträffat 1977 och av vad somframkommer av den nu pågående långtidsbudgeteringen, atl det sanneriigen inteär en beräkning som ligger i underkant. Försöker vi all omsättavolymutvecklingen i kostnader skall vi finna alt det fordras en ganska hyggligtillväxt av BNP om inte den kommunala sektorn skall fortsätta all ta i anspråkuppemot halva BNP-ökningen. Risken för all kommunalskallen i en del av vårakommuner i mitten av 1980-lalel skall gå över 40-kronorsgränsen är stor. Omkommunalekonomiska utredningens förslag lill nytt skatteutjämningssysiemkommer all genomföras, "hyvlas" . av, och följerriksdagen dessutom del socialdemokratiska förslaget all höja statsbidragetlill hela barnomsorgen upp lill 75 96 kan medeluldebiteringen bringas nedytterligare I kr. Vi skulle då fl ned medeluldebiteringen lill omkring 34 kr.Den statliga skatten fick då sannolikt höjas med ett belopp motsvarande uppemot5 miljarder. Det som talar för ett sådant alternativ är atl staten kan geskatteuttaget en annan fördelningspolilisk profil än man kan göra genom deproportionella kommunalskatterna. Motbakgrund av det här redovisade lägel för kommunerna förs i debatten fram olikaförslag om hur lägel skall bemästras. Denna diskussion följer två linjerberoende på vem som för den, och ibland är det en kombination av båda.Kommunerna måste vara återhållsamma, sägs del. Men samma person sägersamtidigt alt vi skall prioritera äldreomsorg, barnomsorg och långtidsvård. Ochskolan kan vi inte heller göra så myckel åt, eftersom vi har skyldighet atlbereda undervisning åt alla barn. Men är del så, alt bara en planmässigutbyggnad av långtidsvård och barnomsorg medför en volymutveckling på omåret, och det är ulan någon som helst ökning av personaltätheten. Att denbehövs - inte minst inom långtidsvården - lycker de flesta. Ja, det är faktisktså, atl de sektorer som jag här nämnt tar i anspråk 70 ä av utgifterna. Detvore bra om de som deltar i debatten fortsättningsvis inle ställde sig på bådaståndpunkterna . Skall vi bringa ner den kommunala sektorns expansionunder , träffar det också dessa s. k. prioriterade sektorer. Samma kluvenhet kommerigen när diskussionen om sysselsättningen Onsdagenden 1 febmari 1978 11 protokoll 1977/78:68-69 ocksåförs in i bilden. De senaste årens sysselsättningsökning har helt tillkommitinom den offentliga sektorn. Den har också ersatt bortfallet av annansysselsättning. Även när vi får i gång "hjulen" för gott igen kommeren ökad produktivitet inom industri. Jordbruk och byggnadsverksamhet att göradel ytterst svårt atl bibehålla sysselsättningen inom dessa områden. a. sysselsätlningsutredningen. Vill vi ha en hög sysselsättning måste del ihög grad ske genom den offentliga sektorn, och den representeras till tvåtredjedelar av kommunerna. Detvore också bra om de som befolkar talarstolarna landet över gjorde klart försig att vi inte kan öka sysselsättningen inom den offentliga sektorn genom attpressa ned kommunalskatten. Har vi krav på kommuner och landsting i dellaavseende kommer det alt sätta spår i kommunalskatterna. Inte heller här går detatl ha två motstridiga ståndpunkter . Också här måste vi välja. För ensocialdemokrat är det rimligt all ta bördan av kommunalskatten och låtatillgängliga personella resurser vara verksamma där de bäst behövs, nämligeninom sjukvård och social omvårdnad. Andradebatlknep som man återfinner allt emellanåt, inte minst från moderat håll, äratl vi skall klara den kommunala ekonomin genom atl öka avgiftsfinansieringen -som om del skulle vara någon lösning på ett svårt samhällsekonomiskt problem,som om sjukvården eller hemhjälpen skulle bli billigare därigenom. Del kostarnaturligtvis samhällsekonomiskl lika mycket. Det är bara en omfördelning avbetalningarna. Del vore bra om della också redovisades i den fortsattadebatten. Vi flyttar betalningen från kommunalskatten till den enskildaplånboken. Men kostnaden blir densamma. annan talar om lagfäst skaltelak. Det löser inget annal problem än altlyfta ansvaret för den kommunala verksamheten från de valda kommunalmännenlill annan instans. Hurskall vi nu lösa problemet med den kommunala ekonomin? Kan del förresten lösas?Min beskrivning här av den kommunala ekonomin har inte särskilt stor anknytninglill finansplanens redovisning av utvecklingen. Där tecknas en ljus bild av detkommunalekonomiska läget för det kommande budgetåret. Enligl denna beskrivningskall den kommunala verksamheten kunna öka med 4,5 96, och ändå skall deluppslå ett kommunalt sparande på , vilket motsvarar enutdebitering på ca . Deofta upprepade anmaningarna från bl. a. budgetminislern och andra tillåterhållsamhet hos kommunerna får mot denna bakgrund, i vart fall i ett kortareperspektiv, inle särskilt myckel realism. Regeringentecknar här enligl min mening en alltför ljus bild av del verkligaförhållandet. Den skulle i realiteten innebära att kommunerna tagit ut 2 kr.för mycket i sin utdebitering. Jagbetvivlar naturiiglvis inte atl uträkningen är rätt gjord, men jag villsamtidigt påslå att den bygger på felaktiga anlaganden. hör beräkningarnaavseende utfallet och kostnadsantagandel. Det hade varil lätt för finansplanensförfattare alt hos kommunalmännen, som sitter och arbetar med planeringen,få en mer rättvisande bild av del kommunalekonomiska Jag skulle nästanvara beredd alt ingå ell vad med om atl det inle kommer att blinågol finansiellt sparande på i den kommunala sektorn. Föriängervi perspektivet har dock finansplanen och budgetförslaget en likartad bedömningav den kommunalekonomiska utvecklingen som den Jag här har redovisat. Jagtror vi alla kan vara överens om att lösningen ligger i att vi på nytt får enrimlig tillväxt av BNP. De överväganden som gjorts visar hän mot att entillväxt på 3 ä 4 96 skulle ge erforderiigt utrymme både för den offentligasektorn och för den privata konsumtionen. Menom vi nu inle når dil eller om del dröjer, hur gör vi då? Jo, då står vi infördel svåra problemet att rättvist fördela knappa resurser. Vi står för restenredan där, Då måste vi välja att fördela knappa resurser, så atl de som har delbäst får avslå mesl. Del gör man inte genom indexreglerade skatteskalor avborgerlig modell och inte heller genom att strypa den kommunala sektorn. Denoffentliga sektorn är i hög grad ett medel all ställa resurser lill förfogandeför dem som har det besväriigast. Det är genom dem vi manifesterar vårsolidaritet grupper och människor emellan. Detfinns de som ibland påstår alt del går alt sänka skatterna om man vill. Dettror jag också, men bara om man accepterar en bristande solidaritet. Vill vi haell samhälle som präglas av solidaritet, leder det till atl vi måsteuppräUhålla solidariteten genom gemensamma uppoffringar. Om del i ettbesväriigl läge som medför att vi får knappa resurser, är det inte genomattacker mot den gemensamma sektorns solidarilelsinnehåll vi skall skapautrymme för den privata konsumtionen. Vi får då finna oss i alt vi så.längedessa snäva förhållanden varar inle kan tillgodose också vårt önskemål om enökad privat konsumtion, utan all vi t. o. m. får la ell steg tillbaka. En delav oss har utrymme även för della. I ett sådant läge blir fördelningspolitikenviktigare än eljest. Det blir då särskilt betänkligt atl genom indexregleradeskatteskalor konservera en beslående fördelning, när resurserna behövs för altklara standarden för dem som har svårast alt bära en sänkt realin-komst. Det finns inga lätta lösningar på svåra problem. Men del vore bra omman beskrev verkligheten sådan den är och inle hur man vill all den skall vara.Det skulle öka politikens trovärdighet och visa hur våra poliliska värderingarpåverkar medborgarnas vardag. Vadhär har sagts om den kommunalekonomiska utvecklingen kanske också kan medverkalill alt vi börjar fundera över om inle de åriiga skallesänkningar som nuvidtas borde fördelas så att de också fick effekt på kommunalskatterna, som isärskilt hög grad är en påfrestning för dem som har låga inkomster. För allinget missförstånd skall råda vill Jag, herr talman, självfallet understrykaangelägenheten av en god och effektiv hushållning i kommunerna och en noggrannutgiflsprövning. Onsdagenden 1 febmari 1978 BOLUNDGREN (m): Herrialman!Det alternativ socialdemokralerna redovisar i sina motioner med anledning avregeringens budgetproposition innehåller, i likhet med deras grundläggandevärderingar och den politik som de tidigare fört, en rad nya skattehöjningar.Socialdemokraternas skattepolitik skulle, om den fick genomföras , leda försämrad internationell konkurrenskraft, påspädd infiationstakt, lägreproduktion och minskad sysselsättning. Dereformer på skatteområdet som den nya borgeriiga regeringen genomfört ochkommer att genomföra är av största betydelse för vårt lands ekonomiska framtid.1977 och skatteomläggningar gav större skattelättnader änsocialdemokraterna ville genomföra. Inflalionsskyddet för skatteskalan, vilkethindrar automatiska skattehöjningar för alla grupper i samhället, är en iordets verkliga bemärkelse genomgripande skaltereform. Mycket återståremellerlid att rätta lill i den takt de ekonomiska resurserna medger och - kanman kanske tillägga - när det gäller att fl de ekonomiska resurserna att växalill i den takt man önskar för all kunna lösa de många olika angelägnaproblemen i samhället. Enväsentlig sak i detla sammanhang är att fl en sänkning av marginalskatterna tillstånd i enlighet med vad bl. a. moderata samlingspartiet harkrävt. Om man gör en inlernationell jämförelse och ser på ell material, som hartagils fram i samband med skatteulrednings arbete, samt väljer 1974såsom en jämförelse - det har inle skett speciellt stora förändringar sedandess - kan man notera all marginalskatten för en industriarbetare medgenomsnittlig lön i resp. land i ligger på 48 96, i på 30 96, iVästtyskland på 44 96 och i på 63 96. Denhöjd marginalskatterna har nått i vårt land leder till en rad negativakonsekvenser. För del första medför marginalskallehöjden all man späder påinflationen. Lål mig ge ett enda exempel på vad del kan innebära i enlöneförhandling, om vi isolerar problemet lill att gälla just marginalskatten.För alt en inkomsttagare som har 50 96 marginalskatt skall uppnå ettnettoresultat efter förhandlingarna på I . krävs en bruttolöneökning på . -jag bortser alltså här från arbetsgivaravgifternas inverkan. Om eninkomsttagare med en genomsnittlig industriarbeiariön däremot har enmarginalskatt på 65 96, vilket han har i , skulle han för alterhålla netto I . behöva kräva närmare 3 000 i brutlolöneökning. Delinnebär alt arbetsgivarens kostnaderökar med 50 96 jämfört med det förstafallet där del rörde sig om en 50-procenlig marginalskatt. Detla visar altmarginalskallen har effekt på kostnadsutvecklingen och därmed också påprisutvecklingen. Marginalskatternashöjd leder också lill en sämre arbetsvilja och lill en strävan efter alt skaffasig inkomster som man undanhåller beskattning, vilket Ju ur många olikasynpunkter är negativt. Entredje konsekvens som man kan la upp i sammanhanget är vad som händer när enföretagare skall eriägga förmögenhetsskatt, som Ju måste betalas med redanbeskattade pengar. Man kan räkna fram vad förelagaren i fråga måste ta ut iinkomsi före skatt för all kunna klara sin förmögenhels- skall.Lål mig ta elt exempel. Viutgår ifrån all förelagaren skall betala . Vid enmarginalskall på 75 96 kräver del ell uttag före skatt - ell tillägg tillinkomsten - på . Vid en marginalskaU på 85 96, som ju är synneriigenvanligt och ganska lågt för många företagare i , krävs en ökningav lönen på . Vid 90 96 marginalskall fordras 100 000 kronorspåspädning av inkomsten för all han skall kunna betala förmögenhetsskatten ochvid 95 96 marginalskall . i ytieriigare uttag från förelagel, med denegativa konsekvenser del har både för förelagel och på annat säll. Man kannotera all varje procentenhet över 90 innebär . Atldel här är orimliga konsekvenser tror jag de flesta kan vara överens om. Dennya borgeriiga regeringen har därför genom skalleomläggningen tagitelt första steg, och skalleutredning har i sitt betänkande föreslagitfortsatta sänkningar i de vanliga inkomsllägena enligl en Irestegs-plan.Sammantaget innebär planen att inkomsttagare med . ilaxerad inkomst flr mellan 10 och 22 procentenheters marginal-skallesänkningar,om man då också lar hänsyn lill marginalskaltesänkning-arna i samband med omläggningeninför skalleskalor. Den största sänkningen av marginalskatterna, 22procentenheter, sker vid . i laxerad inkomsi. Den totalasammanlagda marginalskatten vid en kommunalskall på . - om vi går framnågra år i tiden efter den utveckling vi har - blir 43 96 för den som har . i laxerad inkomsi, 48 96 för den som har 55 000. Måletmåste enligt moderata samlingspartiet fortfarande vara att alla inkomsttagare ivanliga inkomstlägen skall betala högst 50 96 i marginalskatt. Del målet ärännu inte uppnått, och del uppnås inle heller fullständigt genom det förslagsom skatteulredning har lagt fram, utan ett fortsatt arbete för atlbringa ner marginalskatterna måste lill efter det att ireslegsplanen ärgenomförd. I ännu högre inkomstlägen har ingenting åtgärdals, tyvärr. Denmaximala marginalskatten är i en del kommuner . Delar därförangeläget att vi i vårt land flr en spärr för marginalskatterna i likhet medvad man har i . Gränsen är i vårt broderland i söder satt vid 66 2/3 96-en gräns som vi kanske tyvärr inle kan tillämpa här i . I enreservation lillsammans med folkpartiledamölerna och en del andra ledamöter i1972 års skalleutredning har moderata representanter föreslagit en gräns på85 96. Tyvärrhar inle majoriteten gått på samma linje. Det kan ju bara noteras all den dag,och den verkar kanske inle alltför avlägsen, då vi skulle få marginalskatter påöver -dvs. all inkomsttagare som tjänar ytteriigare en krona måste betalamer än den kronan lill statsverket - har vårt skattesystem i sanning kollapsat. Dessutomhar vi de marginaleffekter som uppslår genom att man har en avtrappning avolika inkomslprövade sociala förmåner som läggs ovanpå de vanligamarginalskatterna. De marginalskatterna kan uppgå till summor inärheten av , och del är självfallet otillfredsställande och 12 protokoll 1977/78:68-69 någontingsom måste ses över i samband med fortsatta överväganden på skatteområdet ochockså när del gäller avvägningen av hur socialpolitiken skall utformas. Jag vill också någol beröra folkpensionärernas skattesituation i dettasammanhang. Även här kommer vi fram till atl det ärmarginalskat-leproblemaliken eller kanske snarare marginaleffekterna som ärväldigt besvärande, för att använda elt milt ord, för pensionärerna. Enpensionär, som förutom pensionstillskott och folkpensionen har en sidoinkomstpå ca . , har en marginaleffekt på 76 96 och får alltså betalastörre delen av sin inkomst i skatt. Självfallet blir viljan all skaffa ettextraarbete - vilket kan ha negativa sociala och personliga konsekvenser-betydligt mindre i det här fallet. Sedan ökar marginaleffekten efter hand föratt för en pensionär med en sidoinkomst på . vara ochdrygt det. Dethär är oacceptabelt enligt vår uppfattning.