prot · G109119 · 1977-12-31 00:00:00 — Jagskall ta upp ett argument mot vidgad länsdemokrati, som ofta framförsfrån socialdemokratisk sida och som också berörs i den reservation som HansGustafsson hade godheten att i långa stycken läsa upp. Man påminner om alllandsling och primärkommuner enligt nu gängse doktrin betraktas som likvärdigaoch frågar, om inte en utveckling mot vidgad länsdemokrati skulle fåtill följd att detta likaberättigande upphävdes. skulle bli ettslags överkommun. Enligt min mening är detta ett resonemang som fördunklarproblemet. Genom att spela ut kommun och landsting mot varandra pläderarsocialdemokraterna fören ordning som inte ger vare sig kommun eller landslingökat inflytande ulan i stället lägger kontrollen hos . Jagmenaratt vi efter demokratins genombrott inte har så stor anledning att göra enskarp åtskillnad mellan staten och kommunerna som mellan olika former avpolitisk gemenskap. Staten är också ett slags kommun, och ställer man den irelation till enheterna på lägre nivåer, blir den naturligtvis en "överkommun".Alt det i ett system med olika plan blir organ på den ena nivån som prövarbeslut av organ på den andra nivån är hell oundgängligt, och om det är enlänsstyrelse enligt nuvarande modell som övar den tillsyn som behövs eller ettintegrerat regionalt organ av den typ som jag här talat om kan inte vara någonavgörande fråga. HANS (): säger att vi har en statlig förvaltning och en kommunalförvaltning som är tämligen enhetliga men att vi har en kluven regionalförvaltning. Det är ju riktigt, men det finns också goda skäl för alt så ärförhållandet. Alt vi har en enhetlig statlig förvaltning på riksplanet ärnaturiigt i och för sig, eftersom vi där inte har någon förvaltning.Att vi har en enhetlig på det primärkommunala planet ärlika naturiigt, eftersom vi där inte har någon statlig lokal verksamhet. Mendet är därför lika naturtigt att vi har två organ på det regionala planet, eftersomvi där har både en verksamhet och en statlig regionaliseradverksamhet. Problemetskulle vara mycket enkelt, om vi kom överens om att primärkommunerna handläggerkommunala frågor på det lokala planet, landstingen handlägger kommunala frågorpå det regionala planet och länsstyrelserna handlägger statliga frågor på delregionala planet. Del är ju det frågan gäller. Och vi har aldrig motsatt ossall kommunalisera statlig verksamhet. Vad vi har motsatt oss - och fortfarandemotsätter oss - är all ett kommunalt organ, dvs. , skall ta över ochsvara för samordning och planering av en statlig verksamhet. Vi har i och försig inte haft särskilt mycket att erinra mot att kommunalisera den statligaverksamheten. Nå,varför kommunaliserar man nu inte all statlig verksamhet på det regionalaplanet? Jo, av det skälet att den statliga verksamheten tillhör ämbetsverken,och man skulle inte kunna kommunalisera den verksamheten utan att ämbetsverkenskulle omgärda handläggningen med detaljerade regler för att tillgodoseämbetsverkens intressen. Ettannat skäl är att det på det regionala planet finns verksamheter - det tror jagatt de flesta av oss är överens om - som inte kan kommunaliseras därför att dehar ett t.o.m. över länsgränserna övergripande verksamhetsområde. arbetsmarknadspolitiken, vägpolitiken och liknande. Där har vi på detregionala planet systemet med dubbla nivåer. Sedanvet jag inte om jag missförstod när han i slutet av sittanförande tog upp risken för att landstingen etablerar sig som en överkommun.Jag fattade det så all menade all det inte skulle vara någonsärskild risk med att landstingen etablerade sig som överkommun över primärkommunerna.Om del är den uppfattningen som här för lill torgs-och dåmissförslår jag inle med avsikt-att det inte spelar någon roll att landstingenetablerar sig som överkommuner, då blir den logiska slutsatsen att del inte harnågon betydelse att man gör denna organisationsförändring. Men del är ju etlfastslaget organisationssystem som det har rått stor enighet om att landstingoch primärkommun är två jämbördiga kommunenheter. Om man läser vilka uppgifterlänsstyrelserna har framgår det tydligt, att om de skulle samordna deuppgifterna skulle landstingen bli överkommuner över primärkommunerna. Och omdet då skall göras skäl för beteckningen planering och samordning, så måste detju också kunna fattas beslut och re-beslut från landstingens sidasom sträcker sig över primärkommunerna. Omvi läser i länsslyrelseinstrukiionen flnner vi att handläggersådana frågor som den regionalpolitiska planeringen, plan- ochbyggnadsväsendet, fastighetsregislreringen, naturvården, miljöskyddet, livsmedelskontrollen,kulturminnesvården osv. Det är klart att landstingen måste fatta beslut inomdessa områden och att de besluten blir styrande för primärkommunerna. I denmeningen etableras landstingen som överkommuner över primärkommunerna, om detöver huvud tagel skall göras skäl för namnet planering i sammanhanget. En gång för inte så länge sedan talade socialdemokraterna mycket om detkommunala sambandet, om samhörigheten mellan stat och kommun. tycks manvilja markera de skarpa gränserna mellan stat och kommun,gränsersom harblivitalllmeröverspeladeav utvecklingen. Vi häri dag i själva verket en mycket starksammanflätning mellan statliga och kommunala element. I kommunerna är detmycket av verksamheten som är statligt reglerad. Detsamma gäller förlandstingen. I länsstyrelserna finns det element av folklig självstyrelse. Heladelta system håller på att glida ihop. Och vi menar alt den rimliga utveckligenmåsle vara alt passera det historiskt givna mönstret och sträva efter enenhetlig demokratisk regional självstyrelse. Lål mig i 4 punkter angenågra principer för den fortsatta utvecklingen. Vi måste gå vidare mot en utvecklad länsdemokrati.Centraliseringen i den svenska offentliga apparaten är alltför stark. Vi måstege utrymme åt ett vidgat folkligt inflytande och ansvarstagande för denregionala utvecklingen och därmed också åt en vidgad regional självstyrelse.Hela landet behöver inle stöpas i en enda form. Ett större spelrum förregionala initiativ och regionala variationer kan ge impulser lill en värdefullförnyelse. Vi måsle även vidmakthålla ettbetydande mått av statligt reglerad verksamhet pä regional och lokal nivå. Påen rad väsentliga områden är enhetlighet ochlikformighet oundgängliga värden. Regering och riksdag måste även i framlidenbära del yttersta ansvaret för samhällsplaneringens ramar. Ingenting säger alt den regionalt styrda och dencentralt styrda verksamheten behöver inrymmas i olika organisationer. Påkommunal nivå har vi redan förenat en hel del av det statligt reglerade arbetetmed det arbele som kommunerna bedriver efter sitt eget gottfinnande. Kommunernaär ett bevis för att statlig myndighetsutövning och folklig självstyrelse låtersig sammanföras. På regional nivå upprätthåller vi än så länge olika organisationer:ä ena sidan , etl statligt organ med vissa inslag av regionalsjälvstyrelse, å andra sidan , ett självstyrelseorgan med vissainslag av statlig reglering. Detta regionala dubbelkommando harsitt ursprung iett samhälle, där den moderna demokratin ännu var avlägsen. bör vi ställa insiktet på en enhetlig regional samhällsförvaltning med den avvägning mellanstatlig styrning och regional självstyrelse som kan befinnas lämplig för vartoch ett av de olika områden där dagens länsstyrelse och dagens landsting ärverksamma. Vår strävan att decentralisera olikabeslutsfunktioner för inle göra halt pä den regionala nivån. Vi måste ocksåvidga kommunernas kompetens. Den tillsyn som länsstyrelserna utövar växte istor utsträckning fram under en epok då kommunerna var små och svaga. harkommunerna bättre förutsättningar att stå på egna ben, och del bör därförnoggrant prövas, om de inle kan ta över en del av de funktioner somlänsstyrelserna f n. har. Utvecklingen mot vidgad länsdemokrati för inte ledatill en överdimensionering av den regionala nivån. Vadjag här har skisserat är mål för den långsiktiga utvecklingen. Ensammansmältning av länsstyrelse och landsting kommer givetvis att ta ianspråk. Den kan förverkligas bara genom partiella reformer, som måsleförberedas noggrant, inte minsl med hänsyn till den berörda personalen, somgivetvis också måste medverka i utvecklingsarbetet. Från den utgångspunkten servi inget underiigt i an flera utredningar behandlar problem som rör denregionala samhällsförvaltningen. Att nu upplösa dessa utredningar och tillsättaen ny kommitté för alt ta itu med alla frågor på en gång förefaller poänglöst, särskiltsom minst tvä av de arbetande utredningarna rätt snart kommer med betänkanden.Det avgörande för reformarbetet är ju inte utredningarnas antal utan denhelhetssyn som styr planeringen av nya politiska insalser. Eftersomreservanterna för ett ganska utförligt resonemang om den regionalasamhällsförvaltningen, har jag velat peka på några principer, som för ossframstår som viktiga. Den starkaste kontrasten ligger kanske i självaperspektivet. Reservationen blickar bakåt - den genomsyras av en oro för altden ordning som har byggts upp på något sätt skall ruckas genom den nyaregeringens initiativ. Föross är det naturtigare alt se framåt. Vi står nu på tröskeln till en period avgenomgripande reformer för att utveckla det demokratiska systemet och den offentligaadministrationen. Det är ett arbete som vi skall gripa oss an med stort allvar och medklar blick för de många svåra avvägningar som kommer att krävas. Och vi villgärna se oss som medlare mellan de ylterligheisståndpunkler som möter idebatten. Om länsdemokralins mest reservaiionslösa förkämpar skulle viljafundera litet mer över värdet av statligsamordning och omlänsstyrelsekontrollens varmaste vänner å sin sida skulle vilja reflektera litetmer över den statliga styrningens många begränsningar, borde vi kunna få enbred uppslutning kring en demokratisk och mer tidsenlig organisation av denregionala samhällsförvaltningen. HANS (): Framtiden får avgöra vem av oss som ser framåt eller bakåt. Jag troratt även de som ser framåt gör klokt i att hämta erfarenheter från det somredan har skett. talar om att man skulle kunna sammanföra landslingen ochlänsstyrelserna till ett gemensamt organ och talar om länsdemokrati,så föreställer jag mig ett organ där beslut fattas av dem som är folkvaldaledamöter. Trorverkligen alt vi skulle kunna erhålla en regional utjämning idet här landet enbart genom kommunala beslut? Tror att kommuneroch landsting skulle fatta beslut som kunde leda till en regional utjämning?Behöver vi verkligen inte en styrning från statens sida, inle minst närdetgäller de regionalpolitiska frågorna, som innebär att vi kan åstadkomma denutjämning vi vill ha men som vi aldrig kommer att fö genom kommunala beslut? Jagiroratl jag ännu aldrig i någon demokratisk valförsamling har upplevt att någonställt sig upp och sagt: Det är väl inte möjligtvis så att det här företagetskulle vilja flytta till etl annat län i stället? Jag tror inle heller att vikommer att få uppleva detta. Det finns frågor av den karaktär jag redovisat somkräver en övergripande hantering i form av statlig verksamhet och statligaorgan. Vad vi vänder oss emot är luddigheten, dvs. alt lokala organ skallsamordna statlig verksamhet. Jagkan naturtigtvis inte ta upp inlägg till alla delar, men jagvill påpeka ytterligare en sak som berörde. Han talarom alt manskall anstränga sig för alt decentralisera verksamheten från statlig nivå nerlill regional nivå. Jag delar starkt den uppfattningen. Men jag tror alt delhär vore oklokt all la bort de organ som man kan delegera till. Det blir ganskasvårt att delegera uppgifterna från ämbetsverk och departement om man tagitbort de organ som man skall delegera till. Vihar redan underen talat om all vi är ense när det gäller frågan om attkommunalisera statliga uppgifter, och vi bör eftersträva det. Både DanielTarschys och jag - om jag nu uppfattar honom rätt - är överens om att del finnsuppgifter som är av den karaktären an staten måsle handlägga dem. Sialen måstedå till sitt förfogande ha regionala statliga organ. ser väldigt statiskt på detta problem. Han ser bakåtoch konstaterar att vi har en förvaltning med två delar på den regionala nivån,en statlig och en . Han gör en skarp åtskillnad mellan dessa bådadelar, men ser inte att utvecklingen i stor utsträckning har flätat sammandessa funktioner. Sepå den kommunala nivån. Där har vi en förvaltning som lill stor del är styrdgenom statliga regler. Skulle vi också på den lokala nivån behöva en statligförvaltning? Ja, om man drar ul konsekvenserna av resonemang såskulle vi behöva del. Den kommunala nivån bevisar att man kan förena folkligsjälvstyrelse med statligt reglerad verksamhet. Del finns ingen anledning atttro alt man inle skulle kunna göra det också på den regionala nivån. Det finnsingen anledning att anse att det statligt reglerade arbetet och självstyrelsenmåste inrymmas i olika organisationer. Dagens verklighet i kommunerna är isjälva verket en dementi av den föreställningen. HANSGUSTAFSSON (s): Jag är myckel tacksam, för alt lill slut bekräftade vadvi redan har sagt på vår sida, nämligen alt om man avskaffar länsstyrelsernaoch lägger deras statliga uppgifter på landstingen, leder det till att statendelaljreglerar hur verksamheten skall bedrivas inom dessa organ. Dåsäger att vi ju på nivå har det så ordnat alt statengenom att använda sin normgivningsmakt och sin lagstiftningsmakt har dragit uppnoggranna gränser för hur kommunerna.skall handlägga sina uppgifter. Ja, det ärprecis detta som vi har sagt! Om man går över till att lägga hanteringen avstatliga uppgifter, dvs. ämbetsverkens och departementens uppgifter, pålandslingen, måste del ske genom att man då använder sin normgivningsmakt ochhårt detaljstyr verksamheten i detta organ. Men det kan inte vara till gagn fördemokratin! Del gör inte skäl för begreppet länsdemokrali, utan det blir justatliga förvaltningsorgan på del regionala planet som i så fall handlägger denverksamheten. Sedansäger alt detta går bra på nivå. Men har inteDaniel Tarschys uppmärksammat all kommunerna inte fattar beslut som innebärsamordning för andra kommuner? Skillnaden är alt del regionala organet skallfalla beslut som är styrande och samordnande för andra kommunala enheter, ochdet sker ju inle i kommunerna - kommunerna fattar besluten för sin egen del. Vi lalar om all man etablerar en överkommun justdärför alt man där skall fatta beslut som blir bindande för delarna ilandstinget, men den silualionen befinner sig inle primärkommunerna i. Vi har här talat om vem som blickar bakåt och vem som blickar framåt.Jag tror för min del att har etl visst behov av altblicka bakåt i protokollet för alt se vad jag verkligen har sagt. - Sedan serjag fram emot en ny och intressant diskussion med på dengrunden. Övertäggningenvar härmed slulad. Propositionergavs på bifall till dels ulskolleis hemställan, dels reservationen av HildingJohansson m. 11. i motsvarande del, och förklarades den förra proposilionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller konslitutionsulskottets hemställan i betänkandet nr 33 mom. 1röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då HansGustafsson begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: 1977/78:34 med anledning av motioner angående omröslningsreglervid lekmannamedverkan i statliga styrelser m. m. § 5 Skatt på charterresor FöredrogsskatteulskoUets betänkande 1977/78:45 med anledning av proposilionen 1977/78:98med förslag lill lag om skatt på vissa resor, m. m. jämte motioner. Regeringen(budgeldepartementel) hade i proposilionen 1977/78:98 föreslagit all riksdagenskulle anla vid propositionen fogade förslag lill 1. lag om skatt på vissaresor. Nr 119 2. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), Torsdaeenden ' ' " ändring i lagen (1971:1072) omförmånsberättigade skatieford- 13april 1978 '"'"g''- Skattpå charter- ' Propositionen hade föreslagits, i enlighet medvad som aviserades i budgetpropositionen, atten skatt infördes på charterresor med flyg till utlandet. Skatten hadeföreslagits utgå med per passagerare. För barn skulleingen skatt utgå. Denya reglerna hade föreslagits träda i kraft och gälla för resorsom påbörjades efter ikraftträdandet och som hade beställts den 1 mars 1978eller . I detta sammanhang hade behandlats de med anledningav proposilionen väckta motionerna 1977/78:1765 av NilsHjorth m. fl. (s), 1977/78:1766 av MargotHåkansson (fp) och (), 1977/78:1769 av LarsWerner m. fl. (vpk), vari hemställts 1. att beslutade avslå propositionen1977/78:98, 2. att hos regeringen skulle anhålla om förslagtill skall på utlandsresor, utgående i procent av resekostnaden, dock attskatteuttaget maximerades lill , per resa och att ingen skatt skulle utgåför barn , 1977/78:1774 av IngridSundberg (m) och 1977/78:1775 av m, fl. (s). 1. beträffandereseskattens principiella utformning att med avslag på a) motionen 1977/78:1769, b) motionen 1977/78:1765 godkände den iproposilionen 1977/78:98 föreslagna utformningen, 2. beträffandeundantag från beskattningen att skulle avslå a) motionen 1977/78:1766, b) motionen 1977/78:1774, c) motionen 1977/78:1775, yrkandel 1, i den mån motionerna intekunde anses besvarade genom vad utskottet anfört och godkänna förslagen ipropositionen i motsvarande delar, 3. beträffande åtgärder till stöd för Sturupsflygplats att skulle avslå motionen 1977/78:1775, yrkandet 2 i dennadel, i den mån yrkandet inte var besvarat genom vad utskottet anfört, 4. beträffande beredningen av propositioner attriksdagen skulle avslå motionen 1977/78:1775, yrkandet 2 i denna del, 5. beträffande förfallningsförslagen all riksdagenskulle anla de vid proposilionen fogade förslagen till a)lag om skall på vissa resor med de ändringarna att 110 dels 2 och 9 SS skulle erhålla av utskottetföreslagen lydelse, innebärande bl.a. alt förutom passagerare som enligt charlerbestämmelserna ägde flyga gratisäven den personal som var anställd hos den som förmedlade resor skulle undantasfrån beskattningen, om den inte behövde betala sina charterresor, delsikraftträdandebestämmelserna skulle erhålla av utskottet föreslagen lydelse,innebärande att skatt skulle utgå på alla resor som anträddes fr. o. m. den Inovember 1978, oavsett när resan beställts, b) lag om ändring i skaltebrotislagen (1971:69), c) lag om ändring i lagen (1971:1072) omförmånsberäuigade skattefordringar m. m. När luftfartsverket föreslog regeringen införandet aven särskild avgift på charterresor för att hjälpa upp verkets ekonomiskasituation, kunde det inte drömma om att i stället fö en charterskatl somavsevärt kommeratt försämra verkels konkurrenssituation och därmed även dessekonomi. Enavgift i storleksordningen . per charterpassagerare skulle göra detmöjligt för luftfartsverket att för /79 lämna stat och kommunerränta på nedlagt kapital motsvarande ca 40 96 av full ersättning i stället förberäknade 15 96. Nuär detta inte möjligt genom del nya skatteförslaget -och inte nog med delta.Man riskerar också att fö en överströmning av charterresande från tillKastrup. Genom stimulansåtgärder i form av rabatter och bonus har man på någrafö år lyckats öka chartertrafiken på med ca 90 000 resenärer,innebärande en merintäkt på drygt 11 milj. kr. Del har alltså varit englädjande utveckling. En enkätundersökning bland allmänheten somluftfartsverket lät utföra visade att en stor majoritet föredrog Sturupsom avreseflygplats framför . På grund av de något högreflygplaiskost-naderna på förlade emellertid researrangörerna störredelen av reseutbudel till . De nämnda stimulansåtgärderna, som utjämnadekostnadsskillnaderna, ledde till den omfördelning av reseutbudet somallmänheten önskade. Denföreslagna utformningen av reseskatten på . per passagerare blir intekonkurrensneutral utan kommeratt medföra fördelar för researrangörer i Sverigesom säljer flygresor till resenärer i med avresa från . Detskulle enligt luftfartsverkets beräkningar medföra att staten går miste om ca25 milj. kr. genom minskade intäkter och uteblivna skatteinkomster. EnligtVeckans Affärer överväger reseföretagen åtgärder för överföring av sydsvenskapassagerare i specialbussar till . Alt resefrekvensen från medden föreslagna utformningen av reseskatlen kommer att minska torde vara ställtutom allt tvivel. Charterskatten i är endast 50 danska eller och såledesförmånligare än den tänkta charterskatten i vårt land. bättre sätt för attmotverka delta vore att skatten logs ut av den som sålde charterresan i ställetför av flygbolaget med avresa från svensk flygplats. 1vår motion nr 1765 med en lång rad undertecknare har vi föreslagit denutformningen att en reseskatt med . och en särskild charterpassageraravgiftpå . Visserligen blir beloppet även i det fallet 100 kr.tillsammans, men del ger luftfartsverket möjlighet till ökad rabaltering föralt stimulera reseföretagen att även fortsättningsvis och i ökad utsträckninganvända som avreseflygplals. Trafikutskottethar uttalat sin oro inför den föreslagna charterskatten. Isitt betänkande avseende utgifterna på kapitalbudgeten och motioner i fråganbetonade utskoiiel enhälligt viklen av att konkurrensförhållandena för Sturupsflygplats ej försämras. Man ansåg del vidare angelägel att åtgärder vidtas, såalt en snedvridning av konkurrensläget för ej blir följden. Trafikutskottetupprepar dessa sina farhågor i sitt yttrande lill skatteutskottet över denföreliggande proposilionen. Det är av vikt, säger man i yttrandet, att denföreslagna skatten ej leder till en överströmning av passagerare från Sturuptill . Detta synes, som motionärerna framhåller, kunna leda till enfördyring för charterresenärerna utan motsvarande intäkt för luft fars verket,fortsätter utskottet. Den föreslagna skatten bör därför ges en sådan utformningatt den ej medför snedvridande effekter av den art som angivils, eller att ivart fall sådana effekter i möjligaste mån elimineras. Utskottet finner det försin del angelägel att nu anförda synpunkter beaktas vid skatteutskolteisprövning av ärendet. Detvar en klar fingervisning lill skatteutskottet att ändra den av regeringenföreslagna skattekonstruktionen. Den chansen tog man tyvärr inte. Man talar istället om en så långt möjligt likformig nordisk lagstiftning på detta område,som om nu någon på allvar skulle tro att danskarna skulle höja sin charterskatli nivå med den svenska. Så dumma är de inle i . Det är endast frommaförhoppningar från utskottets sida. Slutligen räddar sig utskottet med attförvänta alt regeringen med största uppmärksamhet följer verkningarna avreseskatlen för vidkommande och skyndsamt vidtar åtgärder för atteliminera konkurrenssnedvridningar lill flygplatsens nackdel. Detär så dags då, när skadan redan är skedd. Det införda bonussystemet är såupplagt alt det ger bonus till researrangörer vid trafikökning på . Skallman då först avvakta en återströmning av passagerare lill och sedanbetala en gång till för att få dem tillbaka? Det verkar absurt. Tillsaken hör att både ledamöter i skatteutskottet och andra anser att den av ossmotionärer föreslagna lösningen är bättre än propositionens. Av hänsyn lill deförväntade skatteintäkterna har man dock inte velat gå emot propositionen. Vadär det för mening au genomföra förslaget, om man inte tror på dess positivaeffekter och att del ger så stora inkomster som beräknat? Jagvet också att man i med kommunikationsministern ispetsen inte tycker om charterskatten men att man fått ge sig förbudgetdepartementet. Detta bekräftas också av Veckans Affärers intervju Där säger kommunikationsministern mot bakgrund av luftfartsverketsberäknade intäktsminskningar, att det är självklart att regeringen måste varaberedd att ompröva en skatt som ger en motsatt effekt än den som var avsedd.Regeringen måste i ett sådant läge också slå vakt om .