prot · G10916 · 1977-12-31 00:00:00 — Det ligger nog någol idella konstaterande, alldeles speciellt om vi omvandlar problematiken lilldagens samhälle och lill dagens svenska näringsliv. sedanpräglades slagordet övervinster, och den näringspoliliska debatten här i landetrörde sig myckel kring den Aktionen. Ordet övervinster var som alla i dagförstår ell begrepp ulan täckning; dessa vinster behövdes verkligen förföretagens fortsatta motståndskraft mot dåliga lider. Men deballen omövervinster ledde till en snedvridning av hela avtalsrörelsen. Lönekraven blevmyckel höga just lill följd av övervinsi-deballen. Hela debatten var enpsykologisk krigföring mot näringslivet och mot företagen, vilkas försvarskrafigentemot kraven minskades drastiskt. Denpsykologiska krigföringen satte företagarna i underläge - och så gick del somdet gick. Vi började totalt sett att beiala väridens högsla löner, samtidigtsom den indirekta beskattningen av företagen genom den allmänna löneskauen ochallehanda sociala avgifter, lill ändamål som inte direkt hade med näringslivetatt göra, ständigt höjdes av en regering som försågsvenska folket med ett annat slagord, nämligen att "arbetsgivarenbetalar". Delta blev grunden till den nationella ekonomiska krisen, ochsedan kom också, som jag sade, den internationella. Närsedan den nya regeringen trädde till måste den därför göra den enabrandkårsutryckningen efter den andra för atl klara sysselsättningen i enhårdnande ekonomisk silualion och ell allt besvärligare ekonomiskl klimat Subventioner och stödåtgärdersattes in. Personligenhar jag den uppfattningen, atl det skulle ha varit till än större nytta försvensk företagsamhet om de pengar som används för att rädda sysselsättningenhade gått till att öka vår konkurrenskraft genom en - åtminstone tillfällig -sänkning av löneskatter som belastar företagsamheten, särskilt de mindre ochmedelstora arbetsintensiva företagen. Men regeringen bedömde det tydligen så,att situationen var alltför akut för atl den skulle kunna sätta in åtgärder sominte skulle ge effekt. Man föredrog att ta till andra metoder, ochdet innebar bl. a. atl vi lämnade valutasamarbetet inom den s. k. ormen och devalveradekronan med officiellt . Dettahar hårt kritiserats . Också i dagens debatt har del kritiserats,bl. a. av olika medlemmar i den förra regeringen. Enligt mångas uppfattning varemellertid devalveringen en nödvändig åtgärd. Genom vår bindning till den lyskamarken i valutaormen hade den svenska kronan blivit starkl övervärderad iförhållande till andra viktiga valutor. Man kan nämna schweizerfrancen, denjapanska yenen, USA-dol-larn m. fl. Ett fortsatt samarbete i valutaormen skullealltså ha fått samma effekt på vår konkurrensförmåga som löneskatterna. tvivel har devalveringen redan haft en viss positiv effekt förexportindustrins konkurrenskraft. De ultalanden som har gjorts under senaretid, speciellt från de stora exportföretagen, lalar sitt tydliga språk. Menfortfarande är arbelslösheten här i landet för hög, även om den inlernalionelltsett är synnerligen låg. Intemindre än 42 000 ungdomar går utan arbete, som många enskildaföretagare skulle kunna bereda en stor del av dessa unga människor arbete ominte rent diskriminerande lagar lade hinder i vägen. Den utformning lagtextenhar har resulterat i att möjligheter till s. k. provanställning endastföreligger i de fall, då överenskommelse härom träffats genom centralakollektivavtal mellan s. k. huvudorganisationer. Sådana överenskommelser har inrymtsi några kollektivavtal, men jag vill framhålla att de tillämpas ytterstrestriktivt. Detfinns en formell möjlighet att provanställa exempelvis ungdomar utan tidigarearbetserfarenhet. Men, herr talman, sådana möjligheter står inte till buds förde mer än 80 000 småföretagare, jordbrukare undantagna, som står obundna avkollektivavtal. Redan vid remissbehandlingen av lagförslaget påpekades detovärdiga i att svensk lag utformas på ett sådani sätt, att den direktdiskriminerar företagare och deras medarbetare som står utanför den trots alltfrivilliga anslutningen till arbetsmarknadens Vi har jui vårt land fortfarande den friheten för både företagare och anställda att densom vill kan gå med i en organisation, och den som inte vill skall kunna ståutanför. Nuhar regeringen tillsatt en utredning som skall se över lagen omanställningsskydd, och det är nog bra. Jag skulle emellertid vilja ge denutredningen ett gott råd: Lägg snarasl fram ett förslag så att rätt tillprovanställning, förslagsvis under maximall , alltid föreligger! Ensådan förändring skulle säkeriigen positivl påverka de mindre företagen attprovanställa yngre medarbetare. I vart fall borde denna provanställningsrättföreligga när det gäller människor som inte varit yrkesarbetande ellersom inte kan uppvisa betyg från anställning. En sådan åtgärd skulle dessuiommedföra alt den synneriigen allvarliga situationen beträffandeungdomsarbetslösheten förbättrades. Jag har, herr talman, under senare tidträffat åtskilliga småföretagare, t. ex. hantverkare, som gärna skulle viljaprovanställa ungdom, men eftersom de inte har kollektivavtal vågar de inte göradet. Detta förhållande tycker jag är beklagligt. Här boren förändring ske, inteminst för ungdomens skull. Somen av företrädarna för egenföretagarna vill jag ha sagt att vi från vårt hållhade hoppats all en förändring av lagen om anställningsskydd skulle ha kommit isamband med den aviserade småföretagarproposi-tionen, som skall läggas påriksdagens bord . Men där kommer tydligen att föreslås en rad andraförbättringar för de mindre och medelstora förelagen. På etl område finner jag dock anledning till oro, och det gällerförmögenhetsskatten. Enligt förljudanden skulle de minsta familjeföretagen fåvissa lättnader. Ett normalt familjeförelag med ca 2 miljoners värde - del ärinte så mycket pengar - skulle t. ex. få en skattelättnad på ca . Men från 2,8 miljoner och uppåt skulle förslaget inte innebära någrasom helst förändringar. Och det är ju oftast inom den gruppen av familjeförelagsom del hårdaste trycket finns. Del är de familjeföretagen som vi så välbehöver i det här landet för att jobben skall behållas, och del är deföretagen som tvingas sälja eller i många fall lägga ned sin verksamhel. Delär därför som vi från förelagarnas sida säger: Ta ett rejält grepp omhela den här problemaliken och inför elt system som rejält sänker beskattningenpå det kapital som arbeiar i familjeföretagen! Och inför ett system som hållerinflationen stången, dvs. som är varaktigt! Det system som enligttidningsreferaten nu är aktuellt blir ju bara ett provisorium. harinflaiionen hunnit i kapp, och då slår vi där med problemen igen. En annan fråga som är värd uppmärksamhet gäller den hårda kritiksom riktas mot det enskilda näringslivet i vårt land. Inom loppel av någraveckor har krav rests på bl. a. etableringskontroll för frisörsalonger ochbilverkstäder. Senasl handlade det om kontroll vid etablering inomlivsmedelshandeln. Vem är det som drabbas avsådana här intrång? Jo, lill sisl blir kon- sumenten lidande avetableringsförbud och auktorisationskrav. Det fina och väl beprövade system somvi har tillämpat bl. a. här i och som heler marknadshushållning - somväsentligt bidragit till att vi trots de hårda tiderna har en levnadsstandardsom är bland de högsta i väriden - tål inte hur mycket som helst. Det får inteslås sönder av diverse socialiseringar, regleringar och byråkratiska påfund.Man kan inte bara få ut allt det goda av en marknadsekonomi om man inte ocksåtillåter den att arbeta med en viss frihet. Jagvet att det finns starka krafter i vårt samhälle som förespråkarplanhushållning. Denna uppfattning har bl. a. från denna talarstol en tidigaretalare gett uttryck för alldeles . Det görs också med allehanda skönamotiveringar, men bakom dem alla ligger tanken att de styrande och byråkraternabättre än de enskilda människorna, konsumenterna, vet vad enskilda människorskall efterfråga. Vihar, herr talman, på mycket nära håll sett resultatet av sådana ekonomiskasystem. Lål oss ta varning och lärdom av det när vi diskuterar ytterligareregleringar och intrång i vårt lands näringsliv! arbetade i del närmaste 90 000 personer inom textil- ochbeklädnadsindustrin. Vid utgången av 1976 fanns ca 46 000 personer kvar. Inuläget rör det sig om ca 40 000. Merän en tredjedel av branschen är koncentrerad till södra delen av ,dvs. av industrisysselsättningen i denna region med nära200 000 invånare finns inom tekoindustrin. Det är naturligtvis med stor oro somvi upplever den snabba nedgången av sysselsättningen inom branschen. Detekoanställda har knappast upplevt någon trygghet i sysselsättningen under desenaste åren. De regionala problemen har ytteriigare skärpts och enbart under1970-talet har ca 10 000 arbetstillfällen inom teko försvunnil i ,varav över 6 000 i kommun. Enligt prognoser kommer ytterligare7 000 lekojobb att försvinna inom regionen . Motdenna bakgrund är det anmärkningsvärt all den ulredning som har lagt ettförslag om en statlig tekodivision förutsätter att 1 500-2 000 jobb skallförsvinna av de totalt 5 000 som finns i de berörda företagen. Eftersomde stora nedskärningarna skall ske inom Eiser och får man förutsätta attdet blir sysselsättningen i kommun som kommer att drabbas hårdast. Redannu är arbetsmarknadsläget i så alarmerande att det klart kan konstaterasatt vi inte tål några fler smällar. En föruisälining för tillskapande av ettstafligt företag borde också rimligtvis vara att rädda så mycket som möjligt avsysselsättningen och inte atl snabbt försöka att bli av med så många anställdasom möjligt. Av regionalpolitiska skäl och av sysselsätlningsskäl kan vinaturligtvis inte acceptera en sådan utveckling. Men också frånberedskapspolitiska synpunkter är det ett högst tvivelaktigt handlande altbanta ned två av de största företagen i branschen, som många av ossär helt klara över att gränsen ärnådd när det gäller att kunna upprätthålla en tillfredsställandeberedskapsproduktion. Detnya krispaketet för teko innehåller knappast några nyheter. Det är bra att detsker en föriängning av de stödåtgärder som vi förut beslutat om. Det är bra kommer alt införa vissa importrestriktioner när det gäller importen frånlågprisländer som tillämpar barnarbete och utsuger arbetskraften till detotroliga. Mendet som saknas är framför allt de mer långsiktiga åtgärderna. Fortfarandekommer de anställda att få känna otrygghet. Man vet inte mycket om framtiden.Industriministern tycks ju också känna samma osäkerhet. Enligt pressreferat kanhan inte uttala sig om branschens framtid. Vad som behövs nu är en klartfastställd nivå för den framtida beklädnadsindustrin, vilket också har krävtsav och i en skrivelse till regeringen. Det ärhög lid atl regeringen griper sig an arbetet med ett långsiktigt program förtekoindustrin, medan det finns någonting kvar över huvud taget att diskutera. Äldrestödetkommer att förlängas och 15-kronan blir . Det är naturligtvis braatt det sker en föriängning. AMS har begärt det Höjningen kan ju också varamotiverad. Men det finns starka skäl att kritisera det sätt på vilket dettastöd fungerat . hade ett av våra större tekoföretag bolagsstämma, och man beslöt att höjautdelningen med kr. I årsrapporten /77redovisar man ett resultat som är 6 96 bättre än föregående år, och manredovisar höga vinster. Företaget uppger att tillgången på likvida medel är godosv. med den höjda utdelningen förutser styrelsen en avsevärdförsämring av koncernresultatet . Man bedömer dock att försämringenav överskottet kan bli av måttlig karaktär, om de "betydande statligastöden inräknas i årsresultatet". I nästa andetag talar man om att debeslutade stödåtgärderna inte kommer att kunna hindra en krympning avproduktion och antal anställda. Enligtmin mening är det en underlig moral som detta företag företräder. Först laparman i sig tekostödet, sedan höjer man utdelningen och så avskedar man arbetskraften.Företagets VD tar enligt tidningsuppgifter ut . i äldrestödtrots en taxerad inkomst på nära . Han är f ö. inte ensambland tekodirektörerna om detta. Det är också avslöjande när företagetredovisar att en inte oväsentlig del av försäljningen inom tekosektorn utgörsav handel med inköpta färdigvaror och att en ännu större del baseras påbearbetning av importerade halvfabrikat. Det statliga stöd som man i så höggrad utnyttjar inom företaget används således inte primärt för att klara sysselsällningeni vårt egel land. I stället medverkar man till en ännu snabbare ulslagning avsvensk teko genom egen import. Närsysselsättningsbidraget till teko behandlades i riktadevi från socialdemokratiskt håll en rad invändningar mot utformningen av detföreslagna stödet. Vi vände oss framför allt mot den generella utformningen ochföreslog att stödet endast skulle komma de företag till del som behöverdet för alt undvika väsentliga sysselsätt-ningsminskningar. Däremot ansåg viatt slödel inte borde ulgå lill väl-konsoliderade förelag eller företagsenheteri vinstgivande koncerner. Vi föreslog därför alt som särskilt villkor för stödbör gälla atl del beviljas först sedan förelagets ägare beslutat inställa ellerväsenlligl reducera utdelning av vinst i stödföretaget, eller i förekommandefall i övriga förelag i koncernen. Vi ansåg det inte heller rimligt alllönestödet skulle utgå även för personal som är verksam med import avtekovaror, och föreslog att stödet schablonmässigt skulle minskas för sådanaföretag. Avsikien var att sysselsättningens upprätthållande här hemma skullepremieras men inte importörerna. upplever vi att rena handelsbolag får sys-selsäitningssiödlill de anställda. som höjde utdelningen i går belyser i allt väsentligt all defarhågor som uttalades från vårt håll vid införandet av 15-kronan var och ärrelevanta. I delta fall finns alla komponenterna med, nämligen; vinslen somökas ytterligare genom statsbidrag, den höjda utdelningen, man tar ut fulltlönebidrag trots den stora importandelen, högavlönade direktörer tar emollönesubventioner från skattebetalarna, man vill minska antaletanslällda trots atl man räknar med vinst även genom det statligastödet. Löntagarna - alltså de anslällda - skall dra åt svångremmen men inteaktieägarna. tidningsartikel kunde vi läsa: "Företagetblomstrar men får bidrag ändå." Del gällde ett annat tekoföretag, och detvar ägaren själv som konstaterade all företaget inle behövde lönesubventionernamen att man naturligtvis gärna log emot dem ändå. Jag skulle kunna ge flerexempel, herr talman, av det här slaget. Nuföriängs alltså stödperioden, och slödel ökas. Mol bakgrund av de många varsleninom leko och den besvärliga situation många förelag inom branschen brottas medbehövs detta stöd. Men det kan inte vara rimligl all strö ut bidrag för attytterligare öka ägarnas vinster med skattemedel, utan avsikien med bidragenbör vara att man skall klara sysselsättningen. AMS, som krävt en förlängningav stödet, har också föreslagit skärpta bestämmelser. Om några sådana finnsmed i propositionen vet jag inte, eftersom jag ännu inte fått den i min hand.Men det finns anledning att misstänka att det även i fortsättningen kommer attutgå slöd till förelag som stoppar vinsten i fickan i stället för att ge deanslällda en tryggare framtid. Om så är fallel kommer vi naluriigtvis alt reagera. NärPer i valrörelsen körde med sin slogan Sociala reformer utan socialismförstod jag inte rikligt innebörden, det skall jag erkänna. Men med deerfarenheter jag numera har när det gäller tekostödet förstår jag all han avsågatt skapa sociala reformer för kapitalisterna. Arbetsmarknadsministernhar i övrigt fått en hel del beröm för det sysselsättningspaket som aviserals,och det har framhållits atl han i stort sett följt det förslag som AMS harlagt. är väl Per den i regeringen som kanske behöver det beröm hankan få, men låt mig konsialera att på en rad viktiga punkter hararbetsmarknadsministern frångått AMS förslag. Detgäller den personalförstärkning som med dagens belastning i hög grad ärmotiverad. Där prutade regeringen från 200 till 150 aspiranter. Besparingen rörsig om någon miljon. Ulbildningenville styrelsen utöka och ge ungdomarna ett rejält stöd. Vi föreslog KAS - utanKAS-prövning - plus stimulans för alla ungdomar som gåri arbetsmarknadsutbildning. Det förslaget tog alltså inte regeringen, och detter sig unikt med hänsyn till tidigare uttalanden om ungdomsgarantin. NärPer länker på sina yviga tal och löften om ungdomsgaranlin måstehan - det är jag övertygad om - känna sig som katt på hett plåuak. Över 40 000ungdomar är arbetslösa, och hör vi inte talas om någon garanti längre. Närdet gäller utbildningen föreslog att bidrag skulle utgåmed . för permitteringsholad personal som fick yrkesinriktadutbildning. Här har regeringen prutat från föreslagna till 480. Ifråga om kommunala beredskapsarbeten yrkade AMS på en höjning av normalbidragetfrån 33 till 50 96. Regeringen avvisar inte förslaget men vill själv fattabeslut om sådana höjningar i varje enskilt fall. Förmodligen har man inteklart för sig vilken administrativ belastning det innebär för kanslihuset omsådana ärenden - även de som beslutar i - skall avgöras iregeringens kansli. Eller är detta ett utslag av berömdadecentraliseringstänkande? Närdet gällde det 75-procentiga sysselsättningsbidraget hade AMS en rad förslagtill förändringar. Utgångspunkten var att företagen enligt lag är skyldiga attha en sådan framförhållning att man kan klara sysselsättningen undervarseltiden. Del 75-procentiga bidrag som regeringen konstruerat kan man gå inmed och därmed avlyfta företagen det ansvar de harenligt lag. Styrelsen ville i stället för bidrag ha en konstruktion med lån somskulle utgå först efter det att varseltiden utlöpt. Vi menar, här liksom när detgäller tekostödet, att det är orimligt atl ösa in miljarder av skattemedel iföretag som i en konjunkturuppgång kanske kommer att göra goda vinster. Genomlån, som kan avskrivas om så behövs, kan man styra pengar till de företag somverkligen behöver stödet, medan vinstgivande företag bör återbetala pengarnanär konjunkturerna förbättrats. Men tyvärr avvisades detta förslag avregeringen. Viville också att investeringsavgiften på oprioriterade byggen skulle upphöra,men regeringen föreslår i stället att man skall kunna ge dispens. Regeringenhar alltså på en rad viktiga punkter förbigått arbetsmarknadsstyrelsensförslag, vilket jag anser bör klargöras. Somen kuriositet och ett bevis på hoppigheten och bristen på konsekvens i detborgeriiga lägret vill jag också påpeka att AMS när det gälldeberedskapsarbetena förordade en inriktning mot ungdomar och kvinnor, som juutgör den dominerande delen av alla arbetslösa. förutsåg styrelsenett ökat behov på vägsidan och föreslog en höj- ning av vägramen med 100milj. har regeringen ökat den lill 300 miljoner, och det är verkligen enfrån politisk synpunkt intressant sak, eftersom ökningen exakt motsvarar de 200miljoner som och tidigare fick av konjunkturskäl men som dendåvarande oppositionen förde över till det ordinarie väganslaget. tycksalltså ordningen från den socialdemokratiska regeringstiden bli återställd. Låtmig nolera atl det skett en lillnyklring från de borgeriigas sida närdet gäller att beräkna arbetslösheten. Hur har inte borgeriigapolitiker i denna kammare - men kanske ännu oftare i buskpropagandan - räknatalla som går i arbetsmarknadsutbildning, som har beredskapsarbete, praktikjobb,jobb i skyddad verkstad, arkivarbete m. m. som arbetslösa! Vid dessatillfällen har man sagt all den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitikenvarit misslyckad. blev jag nästan rörd när jag hörde Per Ahlmarkspedagogiska redogörelse här för värdet av arbetsmarknadsutbildning m. m.Tänk om vi socialdemokrater skulle använda de borgerligas räknesätt - dåskulle arbetslösheten beröra ca 270 000 personeri Men vi har aldrig räknal pådet sättet och kommer inte heller att göra det. Jag vill i alla fall, herrtalman, starkt understryka att jag hoppas att borgeriiga politiker skallfortsätta att räkna som Per gjorde . Vi upplever f. n. den längsta och djupaste lågkonjunkturen sedan1930-talet. Jag har en känsla av att detta har sagts åtskilliga gånger i dennakammare . Väntan på konjunkturuppgången, som enligt mångas utsago snartskulle vara här, har förblivit en oviss väntan. allmänpolitiska debatten sade bl. a.: "Detär ett rikt land med hög sysselsättning, sunda statsfinanser och en starkekonomi som de borgeriiga övertar." Det upprepade han faktiskt inte . Dennya regeringen, som frän har brottats med stora problem för attklara sysselsättningen och där det ena arbetsmarknadspolitiska paketet efterdet andra på åtskilliga rniljarder har satsats, kan nog inte skriva under påsanningshalten i påstående. Sammadag, , talade om för oss alla fåkunniga här ikammaren att konjunkturen stadigt är på väg uppåt och att exporten såg ut aUbli en expansiv faktor . Vi har sett hur litet sanning detlåg i de frejdiga uttalandena. talade om alla som missbedömdekonjunkturerna - han kunde kanske också ha talat om den härkonjunkturbedömningen. Deviktigaste och mest diskuterade frågorna under hela /77 gälldesysselsättning, arbetsmarknadspolitik, ungdomsarbetslöshet och obalansenmellan vår export- och importmarknad, våra föriorade marknadsandelar ochkostnadsläget på svenska varor. Och det, mina vänner, fortsätter under dettariksdagsår att vara den viktigaste och mest brännande problematiken - ochgivetvis med all rätt. Man kan inte ens från socialdemokratiskthåll längre avfärda det hela som en borgerlig myt. Förvissohar regeringen gjort och fortsätter atl arbeta med arbetsmarknadspolitiskainsatser som saknar motstycke i vårt land under någon lid för all komma lillrälta med näringsliv och arbelsmarknad. De senaste åtgärderna i eltliopunktsprogram som lades fram den 3 okiober av arbetsmarknadsministern , då satsas 1977/78 för all möta en växandearbetslöshet, kommer hell säkert alt få en utomordentlig betydelse inom mångaområden. Ivissa delar av landel är problemen på arbelsmarknaden speciellt stora, och jagvill här något belysa situation. Svårigheterna i länet är intenya. förlorade länel 4 500 arbetstillfällenpå grund av minskning av sysselsättningen vid marinen, marinverkstäderna ochkustartilleriet Trots att länet då åderläts på ell så slorl anlalarbelstillfällen med staten som arbelsgivare fick länet inte någon del av denuilokalisering av statliga verk som i ett senare skede inleddes. Då hade vi ensocialdemokratisk regering som borde ha haft ansvar för den kris påarbetsmarknaden som elt litet län utsattes för. Underförsta minskades befolkning med 218 personer. Mankan lycka all det inte är så märkvärdigt, men det är jusl vad det är. Blekingeär det enda län vars befolkning har minskat . Befolkningsutvecklingeni länet har legat klart under riksgenomsnittet Länet har ocksåett mindre differentierat näringsliv än genomsnittet i riket. Medden nya småförelagsproposition som skall läggas fram kan man hoppas pånyetableringar och expansion hos små och medelstora företag inom länet. Detär nödvändigl för den framlida tryggheten för sysselsättningen i länet alt destora konjunkturkänsliga företagen kompletteras med små och medelstora förelaginom länels alla fem kommuner. Samtidigtbehöver etl ökat utbud av högskoleutbildning. Länel har klarlminst av eftergymnasial ulbildning om man jämför med de övriga sydliga länen.Delta medför en sned åldersstruktur, då många ungdomar måsle lämna länel underutbildningstiden och sedan har små utsikter atl ålervända, eftersommöjligheterna att få etl arbele som svarar mot utbildningen är myckel begränsadei . Antaletinvånare i icke förvärvsarbetande åldrar, och tippat, har ökal med 7 100personer , medan anlalel invånare i åldrarna 15-64 århar minskal med 900 personer. väntas 1 700 arbetslillfällen försvinna inom induslrinenligt beräkningar. Detta motsvarar den ökning avsysselsällningen som skedde . Länetsberoende av etl fåtal slora företag gör det också extra känsligt i enlågkonjunktur som den vi nu upplever. Jag vill här nämna VolvoOlofsirömsverken. Karlskronavarvel, och . I Kariskronavarvet ochUddcomb har staten ell speciellt ansvar, och