prot · G109151 · 1977-12-31 00:00:00 — Del första innebär alldet icke får förekomma någon som helsl diskriminering på grund av kön. Delandra innebär att det inte får förekomma särvigningar, och där harsamrådsgruppen nått fram till enighet, om jag har tolkat uttalandet riktigt.Det Iredje innebär att inte någon nytillträdande biskop skall ha rätt all pågrund av hennes kön vägra prästviga kvinnlig teologistuderande. Del flärdeinnebär alt man inte forisättningsvis skall efter beslutet kunna åberopasamvelsklausulen för en särbehandling. Jagskulle uppskatta om ville säga alt även han delaruppfattningen alt dessa fyra punkter skall utgöra fundamentet för detregelsystem som skall finnas inom den . BERTILFISKESJÖ (c): Jag ber atl få tacka kommunminisiern försvaret på min fråga. Del komlitet post feslum, men jag accepterar de skäl för dröjsmålet somkommunminisiern angett. Efter det atlinierpellationerna och frågan framställdes, väcktes även en rad Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom molioner, och det kundenaluriigtvis vara lämpligt alt invänta konsliiutionsutskottets yttrande, såatl vi kunde klara av frågan med en debatt i stället för med två. Delär naturligtvis beklagligt att vi skall behöva diskutera frågan. För mig är detså självklart alt samma regler skall gälla för män och kvinnor, att jag tyckeratl del för kyrkans del är väldigt genant att den principen inte har tillämpatsfullt ul. Imånga avseenden har utvecklingen varil posiliv. Många kvinnor harutbildat sig till präster och många kvinnor har fält prästOänst. Man kan ocksånotera atl ledningen inom kyrkan har blivit alltmer deciderad när det gällerjämlikheten mellan könen i den här speciella frågan. Även mycket annat harhänl. Moldelta står, som tidigare talare varil inne på, de negativa upplevelser sommånga kvinnor har haft när de har gått ul och arbetat i kyrkan, det motståndsom de då har mött och den särbehandling som de har varit utsatta för. Detvar, tror jag, olyckligt alt den s. k. samvelsklausulen, som ju från lagteknisksynpunkt aren märkvärdighet, inte försågs med någon tidsgräns vid 1958 årsbeslut. Det kunde , på grundval av vad som då förelåg, vara rimliglatt ha den här öppningen, men det är naluriigtvis helt orimligt all den skallforlsätla all gälla årtionde efter årtionde. Nuhar ell enigt konslitutionsulskolt, vilket har betonats, sagt all delmåste bli en definitiv ändring. Del är innebörden i konslitutionsutskoltetsuttalande. Mankan naturligtvis diskutera hur denna ändring skall komma lill slånd. Såviu jagkan förslå speglas del lagiekniska bekymret i interpellationssvaret. Lagen omkvinnans behörighet till präsujänst som har antagits av riksdag, regering ochkyrkomöte är, som lidigare har sagts, glasklar, del är ingenting att funderaöver. Men så knöl då kyrkomötet till lagen de förbehållen som finns i den s. k.samvelsklausulen. Man kan naluriiglvis diskutera vilken giltighet etl sådanlmolivullalande skall anses ha. Del brukar ju vara på del sättet altmotivultalanden skall Oäna till ledning vid tolkning av lag som är krångligeller besvärlig för lillämparna. Men här finns inte de problemen -lagen ärenkel, klar och entydig. Det finns inte den minsta tvekan om vad den innebär.Egentligen kan man säga aU motivuttalandet, såsom del har kommil alt tillämpas,slår undan själva lagens bokstav - vilket är mycket märkligt. Klart är dock altriksdagen i vaOe fall aldrig explicit har tagit ställning för densamvetsklausul som finns. Vikänner till den historiska siiuationen och vi vet hur samvelsklausulen hartillämpats. Det gäller nu atl hitta eU säu på vilket vi kan komma till rättamed detta. behöver i och för sig inte fatta något nytl beslut. Dendel av de lagstiftande makthavarna som behöver falla ell nytt beslut ärkyrkomötet. Den gång som vi närmasl hade tänkt oss när vi skrev betänkandet varatl regeringen, på grundval av vad utskottet har sagt, skulle få kyrkomötet attgöra den omprövning av molivullalandet som konstilulionsutskoltel harförordat. ser jag i interpellationssvaret -vilket jag tillmin ledsnad anser uttrycker litet större tveksamhet än vadkonslitulionsutskoltels betänkande gör - all man skall avvakta vad som kommerfram i samrådsgruppen innan eventuella förslag föreläggs kyrkomöte och riksdag.Först och främst tror jag alt det blir nödvändigi med förslag; samvelsklausulensom den har tillämpats bör inte kvarstå oemotsagd. "Eventuella"skulle således kunna utgå. Jagär lilel tveksam till all man här tagit med . Jag föreställer mig attdet har föresvävat kommunminisiern att det kunde vara nödvändigi att göra enlagändring för all få lillfälle att göra förändrade motivuttalanden. Det är ioch för sig i linje med god svensk lagstiftningstradition; jag har ingentingemot det, även om jag i det här speciella fallet inte tycker att det skullevara nödvändigi atl gå den omvägen. Litetsenare i svaret sägs det alt denna fråga inte kan betraktas som envanligjämställdheisfråga. Det uttrycket är någol dubbeltydigt. Det är klart atldel i princip är en vanligjämställdheisfråga. en fråga om jämställdhet mellankvinnor och män när det gäller rätten att utöva prästämbetet. Men den ärovanlig från den synpunkten au vi har della speciella lagstiftningsförfarande.Jag hoppas atl det är del som avses med den här meningen och ingenting annat. betänkande har vi inte preciserat vid vilken typ avkyrkomöte en sådan här fråga skulle aklualiseras. Vi har sagt "näslakyrkomöte". 1 inlerpellalionssvarei talas det om "nästa ordinariekyrkomöte". Jag förslår inte meningen med det tillägget. Del är uppenbartatl om det sammankallasellkyrkomöte..såkommer-oavseitom regeringen framläggernågol förslag eller ej - frågan att aklualiseras på detta kyrkomöte. Närjag läste interpellationssvaret förstod jag inte innebörden av den sistameningen. Det sägs där: "Principen bör, allmänt uttryckt, vara att hanskall ha rätten atl avslå men inte kunna tvinga henne all avslå." Del ären nästan teologisk formulering. Kommunminisiernhar sedan förklarat den här meningen. När jag hörde den förklaringen blev jagtrots allt litet ängslig. Jag hoppas atl den, så som den förklarades, inte slåri motsättning till vad som sägs nederst på s. 22 och överst på s. 23 iutskottets betänkande. Där heter det nämligen: "Den som skall prästvigasmåste vidare vara medveten om aU prästeriig Oänst i står öppenför både män och kvinnor och att han eller hon i sin Oänsteulövning måste kunnasamarbeta med kollega ulan hänsyn till kön." Det är en av kärnfrågorna när det gäller atl förändra de konkretaarbetsförhållandena för de kvinnor som hamnar i församlingarmed manliga prästersom ogillar kvinnliga präster. Man kan naluriigtvis ha sin uppfattning var försig. Människor tycker ju ibland illa om varandra av olika skäl, men här rör detsig om Oänsteulövning, och i denna Oänsteulövning krävs det samarbete. Manskall naturligtvis inte kunna vägra alt samarbeta med sin kollega i Oänsten avdet skälet atl hon är kvinna. Del är helt absurt. Eftersom kommunminisiernvid fiera tillfällen i sitt anförande sade alt han Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom anslutersig lill betänkande och till vad utskottets viceordförande sade i den inledande debalten utgår jag ifrån att han med den sisiameningen menar detsamma som konstitutionsulskottet skriver i den mening jag nyssläste upp. Jagskall sluta milt anförande med att säga att ell beslul i den riktning somkonslilulionsulskotiet har angivit naluriigtvis inte kommer att kunna lösaproblemet, men jag trorändå att del kommeratt förändra atmosfären. Jag tror atlatmosfären kommeratt förändras redan genom det beslul som av allt altdöma snarl kommer all fatta på grundval av betänkande,eftersom detta kommer all få en allmän psykologisk effekt. Del är skönt attriksdagen nu äntligen är beredd att samla sig till ett auktoritativt ultalandei den här segslitna frågan. Jag ber att få yrka bifalllill utskottets betänkande. Om jag förstod rätt tycktes han uppfatta mittinterpellationssvar så atl jag skulle betrakta riksdagsultalandet som enandrahandsfråga. Nej, del är ingalunda så, ! Fördel första villjag poängtera att jag, jusl i respekt för åsikl, har velal samordnabehandlingen av de föreliggande molionerna med det interpellationssvar som jagsjälv har lämnat. För det andra begär att regeringen lämnarförslag till riksdag och kyrkomöte angående en omprövning av samvelsklausulen.Jag vill gärna citera vad utskottet säger: "Dellaförslag, som innebären omprövning av den s. k. samvelsklausulen, skallsäkerställa att de som efter beslut i ärendet påböOat posigymnasiala sludiermed särskild inriklning på Oänst inom inte skall kunna åberopade av kyrkomöte giorda uttalandena för ett handlande i Oänsten somstrider mot reform. Självfallet belyder denna reform att någratrakasserier på grund av kön inte får förekomma inom den svenska kyrkan.Ulskollel förutsätter vidare att förslagel utformas på etl sådanl sätt att desom har en avvikande mening i ämbetsfrågan kan bevara hemortsrätt i ." Personligenkan jag helt instämma i detla ultalande, och det harjag också sagt iinterpellationssvaret. Detär rikligt attjag vill ge kyrkan en möjlighel atl genom samrådsgruppen, som hartillkommit på ärkebiskopens initiativ, själv utarbeta etl regelsystem församexistens. Jag vill ge kyrkan den chansen därför atl kyrkolag stiftas i denspeciella ordningen alt regeringen först på vanligt sätt lägger fram ettförslagom vilket kyrkomötets mening inhämtas. Därefter beslutar riksdagen.Eftersom vi har denna specifika form för lagstiftning på det kyrkliga områdelär det bäst för både kyrkan och samhällel om man kan enas om ell regelsystemalt lägga lill grund för lagstiftningen, så att vi slipper uppslitande stridermellan kyrkomöte å ena sidan och regering och riksdag å den andra. tog upp de förhållanden som råder i . Jag skall intekommentera dem på annat sätt än att jag, som själv tillhör , haruppfattat församlingarnas och de kyrkligt intresserade medborgarnas mening så,alt det inte råder några avvikande meningar från den mycket klara majoriteten ilandet i övrigt som har en positiv inställning till kvinnliga präster. Deflesta prästerliga ämbetstillsättningar sker genom val i församlingarna, därförhyserjag inte samma bekymmer som här har givit ullryck åt,eftersom det slår även kvinnor helt fritt att söka och bli valda. Och jag villgärna tillägga att i den mån del gäller en iredjegångs-tillsältning kommer jagatt göra en prövning enligt gällande lagstiftning, dvs. grundlagens krav omförOänst och skicklighet. I den mån kvinnor där meritmässigl konkurrerar pålikvärdigl sätt med män är del självklarl min önskan alt kunna tillsältakvinnlig präst även i mill eget hemslift. BertilFiskesjö tog upp den konstitutionella frågan och menade - om jag förstod honomrätt -att det inte var behövligt här att inhämta kyrkomötets uttalande. Somjagupplevt del ärdet en gammal svensk lagstiftningstradition att inte upphäva eltmolivullalande lill en lag om lagen gäller oförändrad. Man måsle alltså för attfå ell nytt motiv för lagen också i någon mån ändra i lagstiftningen. BertilFiskesjö sade atl det här är en jämslälldhelsfråga och all jag intetillräckligt skulle ha insett del. Då vill jag säga alt frågan är svår jusldärför all två i grundlag skyddade rättigheter står emot varandra här. Vi haren grundlag som säger alt tros- och åsiktsfriheten är skyddad. Samma grundlagsäger att ingen skall diskrimineras på grund av sitt kön. Det är därför jagmåste säga atl del här inteären vanlig jämlikhetsfråga utan en kombination avtrosfråga och jämslälldhelsfråga, där grundlagen skyddar i båda fallen. Jagföreställer mig allom inte grundlagen innehållit dessa föreskrifter så hade detinte nu funnits underiag för det motivutlalande som gjordes 1958. Jaghyser måhända större förhoppningar än , som säger att det är farai dröjsmål när man skall invänta samrådsgruppens förslag. Jag hoppas inte altmina positiva förhoppningar kommer på skam. Jag grundar dem på all del påmindre än elt år, , har skett en väsentlig förskjutning ibiskopsmötets uttalanden i de här frågorna. Fördet första säger biskopsmötet i elt utlalande all del inte ärmöjligt att ge samvelsklausulen en hur vid tolkning som helsl. Då hänsyftar manpå uttrycket "det som uppenbarligen kränker prästmans samvete". Fördet andra säger man atl del inte heller får lämnas ål den enskilde prästmannensgodtycke att avgöra hur hans personliga uppfattning skall tillåtas inverka påhans ämbetsutövning. Det har man aldrig sagl tidigare. Fördet iredje säger man atl i väntan på samrådsgruppens förslag till regelsystemskall särvigning inte kunna påkallas. Det är också en väsenllig förändring ibiskopsmötets inställning. Vidarehar del rått oklarhet i fråga om upplåtelse av kyrkorum för kyrkligförrältning. Av gammal hävd har rällen atl upplåta kyrkorum för kyrkligförrättning tillkommit pastor ensam. För förrättningar av mer profan karaktärär del kyrkorådet som beslutar. Jaghar för min del inte kunnat finna något lagligt stöd för pastors ensammadispositionsrätt. Men här har vi en så gammal och långvarig praxis, atl man Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av k\'innor inom har ansett all det skullebehövas lagstiftning om man vill ändra en flera sekler gammal praxis. haremellertid den frågan under detta år prövats av justitieombudsmannen. JO harkommit med ett klart ultalande där han säger atl möjligheten atl disponerakyrka för kyrklig förrättning inte för vara beroende av om prästen är man ellerkvinna. Samma sak har biskopsmötet nu fastslagit. Närdet gäller upplåtelse för församlingsbo för förrättning enligt svenska kyrkansordning har man redan lidigare slagit fasl-jag Iroratt det var 1977-att delinte är förenligt med gällande rättsläge att vägra upplåtelse för sådanförrättning. Vidare säger biskopsmötet nu att alla vägar bör prövas även igudsOänstsammanhang för full arbetsgemenskap inom kyrkan. Jag hoppas attriksdagsledamöterna förslår mig, om jag på grundval av dessa myckel klarauttalanden ställer förhoppningar till atl man här skall komma fram till etlregelsystem för samexistens inom kyrkan som kan läggas till grund för delmolivullalande och den lagstiftning som begär. Jagkan dela ståndpunkt atl det är tämligen unikt just för Sverigeatt man åberopar leologiska skäl i samband med motstånd mol kvinnlig präst. Delär riktigt att man, som säger, i exempelvis anglikanska kyrkanoch kyrkor i andra länder mera åberopar enbart Iradilionsskäl och icke någrateologiskt grundade ståndpunkter. Jag vill i del sammanhanget inte härdiskutera bibeltolkning och liknande ting, men enligt vad jag förstått sägerexegeterna - de som vetenskapligt försöker tolka - all man inte kankomma fram till någon entydig uppfattning bl. a. av del skälet atl inteanses behandla frågan om prästämbetet i den nuvarande kyrkans mening. Tvåsvenska professorer har sagt detla ganska . Omdel slutligen, herr talman, får tillåtas mig all göra en personlig reflexion idetta sammanhang vill jag säga att jag har den uppfattningen atl först i ochmed kristendomen och dess stiftare-Kristus-har människovärdesbegreppel kommilin i det västeriändska kulturmönstret. Därför kan jag som lekman inte förståatt det kan ha varil religionsstiflarens mening alt göra åtskillnad på man ochkvinna när del gäller atl förrätta gudsOänst på likvärdigt sätt, eftersom justuppfattningen om alla människors lika värde var så kännetecknande för Kristilära och människosyn. Vitalar ibland om som föregångslandet när del gäller demokrati. Vissthade man i det gamla en teoretiskt förnämlig demokrati, men det manglömmer i den debatten är att i realiteten grundades myckel av ulvecklingen idåtidens på det faktum att det var ett ganska litet anlal fria grekersom höll ett flera miljoner stort antal slavar, alltså en hell annanmänniskovärdessyn än den vi fått in i Västerlandet just med kristendomen. HANSPETERSSON i (fp) kort genmäle: Del är rikligt all jag fattade svar som att dagensriksdagsbeslut var en andrahandsfråga för honom. Det är beklagligt alt manskall behövaanvända formuleringar som ärså vaga. Jag har till yttermera vissobett tre personer läsa igenom svaret för atl se om de kom tillsamma ståndpunkt som jag. Del gjorde de. Jaghar med intresse ly.ssnal till andra inlägg. Del varklarläggande och på slutet engagerande. Jagär naluriigtvis medveten om alt kyrkoministern liksom de flesta av vårabiskopar är villig och beredd atl lösa problemet, men även vi andra harenuppriktig och äriig omsorg när vi på våra olika sätt hävdar all diskrimineringenav kvinnorna måste upphöra. Riksdagenfattar beslut om en omprövning av samvelsklausulen. Det är för mig etlminimikrav över huvud taget. Jag anser att kommunministern bör kalla lill etlextra kyrkomöte, framlägga åsikter och se lill all samvelsklausulenomprövas. Då löser vi problemel till en del - visseriigen bara till en litendel. Kommande präster kan inte längre åberopa samvelsklausulen. Det är ettlilel steg för att uppnå jämlikhet inom den . Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom () kortgenmäle: Jag undrar om inte kommunministern-kyrkominislern ändå underskattar dekrafter som är i rörelse i vårl gemensamma stift. Jag vill vädja tillkommunministern att han följer den här frågan ordentligt och ser vad som kangöras. Det får inte bli så att man upphäver särvigningarna och ändå får demkvar i ell av stiften. Det måste vara en mycket egendomlig ulveckling. Jagdelar kommunminislerns åsikl all inte är annorlunda änandra.och alt den stora majoriteten vill ha kvinnliga präster. Vi har fåtten och det kan dröja innan vi för någon mer - och om så sker kommer de på andravägar än via den ordinarie prästvigningen. Jag hoppas all kommunminisiernkommer all följa frågan och se om del finns möjligheter all åstadkomma någolgenom den skrivning som skall göras lill kyrkomötet. Del kan annars komma attske en väldig polarisering i stiftet. Jagdiskuterade faran i dröjsmålet och antydde att det kanske skulle vara på sinplats att sammankalla ell extra kyrkomöte jusl för denna fråga, om del visarsig nödvändigi. Jag vill naturligtvis inte med detta säga all man inte skall geden centrala samrådsgruppen lid. Kommunminisiernradar upp väldigt många positiva saker som har skett-men det är inte sådant somhar skett tack vare samarbete mellan dem som är för kvinnliga präster och demsom är emot, ulan andra krafter har varil i verksamhet. Det är just despeciella personerna som skall mötas och göra ett regelsystem. Vi och de kännerargumenten lillbaka efter många och långa diskussioner. Del kannaturligtvis inte komma fram så väldigl myckel nytt, och man kommer ganskasnart atl se vilka åsiktsskillnaderna är. Tillsist, herr lalman, kan jag instämma i kyrkominislerns uppfalining enligt Bibelnom den ursprungliga synen på kvinnans slällning. Men är del möjligen på detsättet atl utvecklingen mot rättvisa och jämställdhet har tagils över av andrakrafter än de som skall representera kristendomen? Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av k\'innor inom () kortgenmäle: I de delar av inlägg som berörde mitt tidigareanförande fanns etl par missförstånd, som jag gärna vill rätta till. sade attjag hade uttryckt uppfattningen atl man för kyrkolagstiftandeinte behövde inhämta kyrkomötets godkännande. Något sådanl harjag icke sagt -det ärjag helt säker på. Sedanrefererade till den nuvarande grundlagen i samband med atlhan diskuterade tillkomsten av behörighetslagen 1958. Del är heller interelevant. Vi hade inte den nuvarande grundlagen 1958. Det har naturligtvis enviss betydelse för resonemang när det gällde den kollisionmellan två frihetsbegrepp som han kom in på. Manhar försökt göra den här frågan till en trosfrihetsfråga. Del är inte fråga omtrosfrihet. Trosfriheten ligger fast. Vad frågan handlar om är de villkor somskall gälla för tillträde till Oänst och de villkor som skall gälla för rätlenatl utöva denna Oänst. Man må i övrigt ha vilka åsikter man vill om innebördeni den aktuella teologin. Man kan alltså icke ställa de friheter som ärgaranterade i grundlagen i molsalsslällning lill varandra på del säll somskedde. Jagvill gärna citera etl avsnitt ur en artikel i den 3 februari1978, skriven av professor . Han säger i slutet av den artikeln: "Delligger nära lill hands atl i detta ämne också tänka på religionsfrihetensprincip. Men regeringsformens religionsfrihetsstadgande kan ej åberopas somstöd för att staten medverkar till särrältigheler för innehavare av prästerligaOänster i kyrkan. Rättighelsregeln innebär alt den enskilde medborgarengentemot det allmänna är tillförsäkrad Trihel att ensam eller tillsammans medandra utöva sin religion'. Vad regeringsformen säger om religionsfriheten äringet argument i kvinnoprästfrågan. Del kan inte tolkas så att det blir engrund för samvelsklausulen." Jag instämmer helt i OlleNymans konstaterande på den punkten. () kortgenmäle: Efter kyrkoministerns senasle anförande utgår jag från all regeringenkommer alt i respekt för beställning lägga fram elt förslag förnästa kyrkomöte och atl delta förslag slår i överensstämmelse med vad konstilulionsulskottelanfört. Jagdelar uppfalining alt man skall låta kyrkan arbeta meddetla och få fram ett regelsystem. Men det kan inte vara detla regelsystem,oberoende av hur del ser ut, som skall ligga till grund för förslaget frånregeringens sida, utan del måste vara den beställning gör. Del kan viväl vara överens om, och jag kanske också kan få en bekräftelse på atl vi äröverens på den punkten. Därmedkan man säkerligen klara frågan om religionsfriheten. Redan i milt förstainlägg försökte jag utveckla vissa synpunkter på det här. I detta inlägg villjag passa på att instämma med både och . Samvelsklausulenär ingen förutsättning för att grundlagen skall upprätthållas. Men det ärklart alt vi skall slå vakt om religionsfrihetens princip. finnsett par uttalanden som jag vill bringa i erinran. Särskilda utskottetförklarade att ingendera meningsriklningen skall utsättas för sådan påverkansom kan uppfattas som åsiktsförföljelse eller intrång på samvetets ftihet. Dendåvarande ecklesiastikministern yttrade följande i debatten: "Någonåsiktsförföljelse från statens sida kan inte gärna vara atl befara så länge vihar vårl nuvarande demokratiska samhällsskick." Men vi kan ireligionsfrihetens namn inte ha särbestämmelser, sådana som de som kommer tilluttryck i samvelsklausulen. Den kan avskaffas; religionsfriheten finns kvar. Jag vill än en gång stryka under alt jag vill ge kyrkan en möjlighelalt arbeia fram ett regelsystem, speciellt av det skälet att det måste liggaell slort värde i alt ha så samstämmiga uppfattningar som möjligt i en såkänslig fråga som denna. Kyrkolag stiftasju efter samtycke av kyrkomöte,avriksdag och regering lillsammans. Jag iroratt del gagnar både kyrkans sak ochde principerom vilka vi här allmänt är ense, om vi kan uppnå en bred enighet. Ivarje fall kan man hoppas att det som underlag skall ligga etl regelsystem,framarbetat av den samrådsgrupp som finns samt att regeringen kan grunda eltförslag till kyrkomöte och riksdag på detla regelsystem. Jag tror alt del är enriklig väg i uppläggningen när del gäller atl lösa den här frågan. Eftersomkyrkomötet har vetorätt i sammanhangel vore del ytterst olyckligt för helafrågans utveckling om det uppstod starka spänningar mellan å ena sidan regeringoch riksdag och å andra sidan kyrkomötet. Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom svenska kvrkan PER (): Förhållandet stat-kyrka är under utredning, och arbetsgruppens förslagär jusl nu föremål för remissbehandling. Detta är etl tungt vägande skäl tillatl inte nu bör uttala sig i frågor som tas upp ikonslitutionsutskottets belänkande nr 48. Medinlresse harjag tagit del av statsrådet interpellationssvar ochanföranden här .