prot · G109118 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:118 §1 Fyllnadsval till utskott TALMANNEN: partigrupp har somsuppleant i lagutskottet efter anmält . Talmannenförklarade därefter vald till suppleant i lagutskottet () §2 Justerades protokollen för den 5 innevarande månad. Meddelandeom ändringar i den preliminära tidsplanen Omrätten att använda s. k. epatraklorer §3 Meddelande om ändringar i den preliminära tidsplanen , som enligt den preliminära tidsplanen skulle börja , tar sin början . Sammanträdet inleds med en frågestund. Detbordläggningsplenum, som i den preliminära tidsplanen utsatts till fredagen den5 maj, inställs. §4 Om rätten att använda s. k. epatraktorer Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara Kun () anmälda fråga, 1977/78:374, ochanförde: har- mot bakgrund av regeringens beslut den 9 mars 1978om ändring i förordningen om upphävande av den s. k. epatraktorskungörelsen -frågat mig dels av vilken orsak jag har ändrat beslut om att de s. k.epatraklorerna skulle försvinna från våra vägar , dels om jag förebeslutet har berett och irafiksäkerheisverket möjlighet attframföra sina synpunkter på frågan. Jagvill först erinra om aU del till följd av beslut inte har kunnattillkomma några nya s. k. epatraklorer efter . Bakgrunden lillregeringens beslut är framförda önskemål om en mjukare övergång. Dessa betingasfrämst av att epatraklorerna har varil ett värdefullt fritidsintresse för mångaungdomar. Med tanke på detta och att epatraklorerna inte har varit överrepresenteradei olycksstatistiken ansåg regeringen att man - särskilt med tanke på denhastighetsbegränsning som beslutet innebär- utan fara för använda s. k. epatraktorer trafiksäkerheten kundetillmötesgå önskemålen om en förlängning av övergångstiden. Medanledning av andra fråga kan jag upplysa att såvälrikspolisstyrelsen som trafiksäkerhetsverket inom ramen för de normala beredningsrutinernainom har beretts lillfälle alt föra fram sina synpunkter påbeslutet. Jag ber att fåtacka kommunikationsministern för svaret på min fråga. Detkan kanske, herr talman, synas som om jag hade tagit upp en detaljfråga som maninte borde belasta med. Jag har emellertid ställt den här frågan frånprincipiella utgångspunkter. Jagtyckeratt det beslut som fattades om en ändring av ett beslut somfattades 1975 är ett nytt uttryck för den improvisationspolitik som bedrivs ikommunikationsdepartementet. Härhar myndigheterna - trafiksäkerhetsverket, AB och andra-iskrivelser till fordonsägarna meddelat att del fr. o. m.den 1 april ärförbjudet att framföra epatraktorer på våra vägar. Ägarna visste 1975 att dehade en respittid på sig. före beslutets ikraftträdandeändrar kommunikationsministern det här beslutet och förlänger övergångstidenför att, som det heter i svaret, få "en mjukare övergång". Jagvill först fråga vad som menas med svaret på min andra fråga. Här sägernämligen kommunikationsministern "att såväl som trafiksäkerhetsverketinom ramen för de normala beredningsrutinerna inom harberetts tillfälle att föra fram sina synpunkter på beslutet". Fick demyndigheter som hade att handlägga frågan möjligheter att lägga fram sinasynpunkter före beslutet? Enligt de kontakter jag haft medtrafiksäkerhetsverket resp. fick båda myndigheterna vetskapom kommunikationsministerns beslut via massmedia, och det tycker jag är ytterstförvånansvärt. Även om det bara gäller 3 000 epatraktorer, är det ett käntfaktum att de, eftersom de ofta framförs av ungdomar ,uppfattas som en utomordentligt stor fara från trafiksäker-helssynpunkt. Medanledning av kommunikationsministerns beslut har jag från polisen i en skrivelse, där man ger uttryck för de bekymmer somkommunikationsdepartementets nu fattade beslut innebär. Det heter i brevet bl.a.: "Föreskrivenhastighet för EPA-traktorer, högst , är ej en realitet.Bestämmelsen om att utgående axeln skall ge en hastighet motsvarande l/IO avmotorns varvtal, ger med dagens högvarviga motorer, kombinerat med stora hjuloch trimmade motorer, en hastighet . Fiffel medväxellådan är ej heller ovanligt. Nyssnämndahastigheter innebär att föraren kan misstänkas för brukande av oregistreradlastbil och olovlig körning, men f n. sker det inte så mycket på övervaknings-och straffbefordringssidan." Längrefram i brevet framhålls det alt det förefaller "som om kommunikationsministernsuttalande, som del återgivits, är grundat på dålig kännedom om problemen. Detfinns säkert andra vägar att tillgodose ungdomars intresse för motorer ochteknik." återkommer lill beteckningen "tillfälligabeslut", som inte har något samband med tidigare beslut av regering ochriksdag. Jag vill med anledning av del erinra om att det inte är någonimprovisation som skett. Det var inte den nuvarande regeringen som fattadebeslutet . efteriyser mitt svar på den andra frågan, dvs. vad som hade föregåttbeslutet. Det uttryck som jag använde -"inom ramen för sedvanligaberednings rutiner" - innebär att myndigheter och verk, som ärintresserade av frågan, före beslutet har fält lillfälle att yttra sig om det.Så har skett också i detta fall. Jaghar haft en överläggning med trafiksäkerhetsverkets generaldirektör förebeslutet. I de förberedelser som föregick beslutet hade både TSV ochrikspolisstyrelsen tillfälle att anföra sina synpunkter. De hade icke någraerinringar att göra mot att jag föreslog aU regeringen skulle falla det beslutsom sedan träffades. Slutligenskall jag kanske erinra om att det inte är jag eller kommunikationsdepartementetsom fattar beslut i sådana här ärenden utan regeringen som gör det på minföredragning. Omrätten att använda s. k.. epatraktorer KURTHUGOSSON (s): Jag har inte sagt alt beslutet våren improvisation. Men dennuvarande regeringen fattade sitt beslut , tre veckor innanepatraklorerna skulle ha försvunnit från våra vägar. Det är denna form avbeslutsordning som jag vill beteckna som improvisation. Myndigheterna haderedan före årsskiftet i skrivelser vänt sig till fordonsägarna, och det förelågett antal dispensansökningar från irafiksäkerheisverket, som var underbearbetning. Beträffandeden andra frågan, i vilken utsträckning det har förekommit diskussioner medberörda verk före detta besluts fattande , vill jag säga alt uppgiftstår mot uppgift. Jag har haft en diskussion med generaldirektören förirafiksäkerheisverket, som säger att han fick reda på beslutet via massmedia.Jag har också talat med chefen för fordonsbyrån på trafiksäkerhetsverket, somsäger alt han fick reda på beslutet via TV. Enligt uppgift frånrikspolisstyrelsen hade man inte heller där informerats om detta beslut. Menbortsett från den detaljen tycker jag att det är utomordentligt besynnertigt aUkommunikationsministern, som har haft tillfälle att fundera på denna frågaåtminstone , före beslutets ikraftträdandevidtar den aktuella förändringen. Det måste nämligen av myndigheten upplevassom ytterst besvärande att på nytt behöva gå ut med skrivelse och meddela: Nibehöver inte göra den här avregistreringen. Omrätten att använda s. k. epatraktorer behöver inte omregistreraera fordon. Detsom kanske oroar mig allra mest är att kommunikationsministern inte uppleverdetta som en från trafiksäkerhetssynpunkt angelägen fråga. Del var ju med tankepå trafiksäkerheten som beslutet fattades och att dessa fråntrafiksäkerhetssynpunkt mycket farliga fordon skulle försvinna från våra vägar. Vad som hände och vad som föranledde mig alt föreslå regeringen beslutden var att jag fick en mängd information somgjorde att det blev klart för mig att de här s. k. epatraklorerna var ettvärdefullt fritidsintresse för molorbiten ungdom. Det finns icke någon form avtrafikolycksfallsstatistik som antyder att dessa fordon ställer till medolyckor. Det torde inte gå att visa någol sådant. säger litet lättsinnigt: Jag har fått mina uppgifter och kommunikationsministernger andra uppgifter om vad som hände före beslutet. Uppgift står mot uppgift,säger och rycker på axlarna. Mendet är ingenting att rycka på axlarna åt, . Detta är en mycketviktig fråga, nämligen om jag har uppträtt korrekt och riktigt i enlighet medlag och förordning och praxis eller om jag har nonchalerat det. Jagförsäkrar att jag har iakttagit precis de regler som gäller förberedning av sådana här ärenden i enlighet med gammal praxis iregeringskansliet. Jag tar inte emot några beskyllningar för att stå här iriksdagen och uttala mig på ett icke sanningsenligt sätt. Ensådan fråga får man inte vifta bort med orden: Uppgift står mot uppgift, mendet är inte så noga. Säger jag att här har skett en beredning helt iöverensstämmelse med regler och praxis, begär jag att bli trodd på mitt ord. Som enskildriksdagsman har jag också rätt att begära att bli trodd på milt ord. Innan jagväckte denna fråga, tog jag kontakt med trafiksäkerhetsverket och frågade vilkabedömningar verket hade gjort inför ifrågavarande beslut och vilka kontaktersom hade tagits med kommunikationsministern. Jag har vid telefonkontakter medtrafiksäkerhetsverket fått uppgifterna att chefen för fordonsbyrån, som har atthandlägga dessa frågor, fick information via massmedia. Det är vad jag kanmeddela, och det står jag för, herr kommunikationsminister. Beträffandeden andra frågan, att det skulle vara ett värdefullt fritidsändamål förungdomar, tycker jag att skrivelsen från polisen i ändå är ganskaallvariig. Polisen skriver att denna typ av fordon -som alla 1975 var överensom skulle försvinna, herr kommunikationsminister, men ägarna skulle få entreårsperiod på sig - är farlig från trafiksäkerhetssynpunkt. Jag anser attpolisen har möjligheter att bedöma det. Jag tror på poliser när de säger att föreskriften om30 km hastighet icke kommer att bli åtlydd av epatraktorernas ägare. Göleborgspolisens uppfattning är tydligen ganska isolerad, eftersommotsvarande invändningar inte har kommit regeringen lill del från någon annandel av polisverksamheten och inle från heller. Man har utaninvändningar accepterat förslaget att fatta det här beslutet. Vadsedan beträffar uppgifter rörande den information som han harfått om vad som har föregått beslutet, tvivlar jag inte ett dugg på att KurtHugosson kan ha fått de uppgifterna. Del kan i så fall bero på alttrafiksäkerhelsverkets generaldirektör har dåligt minne. Del kan bero på altfordonsbyråns chef inte var i tjänst, när ärendet var på delning hos TSV ochman svarade att verket inte hade något emot det föreslagna beslutet och att handärför fick informationen via massmedia. Men det visar i så fall bara att detär väldigt dåliga kommunikationer inom verket. Ombemanningen på isbrytare och sjömätningsfartyg I motsats lillkommunikationsministern vill jag inte uttala mig om trafiksäkerheisverkelsgeneraldireklörs minnesfunktioner, och jag har inte heller haft möjlighet attkontrollera om chefen för fordonsbyrån var i tjänst när de ifrågavarandediskussionerna lär ha förekommit med irafiksäkerheisverket ochkommunikationsdepartementet. Kommunikationsministerntycker det är konstigt att Göleborgspol isen har en från övriga avvikandemening, men som kommunikationsministern vet -eller i varje fall bör veta -finns epatraklorerna mera frekveni i vissa delar av vårl land. På västkustenfinns det ett ganska stort antal epatraklorer, och det är kanske på erfarenheternafrån dem som Göteborgspolisen baserar sina omdömen. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Om bemanningen på isbrytare och sjömätningsfartyg Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara () anmälda fråga, 1917/18:377,och anförde: BirgerRosqvist har frågat mig delsom jag anser att det ur sjösäkerhelssynpunki är riktigt att bemanna isbrytarnamed därtill kommenderad värnpliktig personal ulan erfarenhet av tidigaresjötjänst, delsom jag anser att bemanningen med erfarna civila sjömän skulle främjaeffektiviteten vid sjömäining och isbrytarassistans, delsom jag anser det rimligt alt utförandet av civila uppgifter bör få försiggåunder tillämpning av civila standardkrav. Jag har så sent som den 30mars besvarat en fråga av om Ombemanningen på isbiylare och sjömätningsfartyg hur snart det kommerförslag om civil bemanning på isbrytar- och sjömätningsfartyg. Jag framhöll dåalt frågan på regeringens uppdrag utreds inom och att förslagkommer att lämnas av verket . Utredningen kommer att remitteras ochdärefter beredas inom . Närutredningsuppdraget alltså ligger på en ansvarig myndighet ser jag inteanledning till alt och jag debatterar olika delar i deltafrågekomplex. Jag ber att få tacka kommunikationsministern försvaret. Detär riktigt som kommunikationsministern säger att det inte är mera än två veckorsedan vi diskuterade frågan och han ser därför inte någon anledning alt nu återdiskutera den eftersom del väntas på ett utredningsförslag. Anledningentill den fråga som jag ställde tidigare var att kommunikationsministern hadelovat alt det - -skulle komma ett utredningsförslag mendet har uteblivit. Eftersom förslaget inte kommit log jag tillfället i akt attstöta på om det och frågade om det snart skulle bli aktuellt med något beslut iden riktningen. Kommunikationsministernsvarade mig vid det tillfället inte bara att utredningen snart var klar- vilketjag hade frågat om - utan han gick då också i sitt svar själv in på olikadetaljer i detta frågekomplex. a. att man inte kunde åberopa de sysselsättningsproblem som jag haderefererat till som ett av motiven för att övergå lill civil bemanning på grundav att det f n. bara var en tillfällig svängning i sjöfartskonjunkturen och attdenna svängning inte kunde utgöra skäl för en ändring. I den frågan togkommunikationsministern ställning. a. sade han också att de fartyg som dethär rör sig om - isbrytare och sjömätningsfartyg - inte är anpassade till civilstandard, men när jag ville ha närmare klarläggande på båda punkterna fick jaginte det av kommunikationsministern. proposition om stöd lill sjöfarten som kommunikationsministern harframlagt talas det inte om någon "tillfällig" nedgång i sjöfartskonjunkturen,utan nedgången bedöms kunna bli ganska långvarig. Argumentet alt det skullevara en tillfällig nedgång i sjöfartskonjunkturen är därför inte korrekt. Skälettill att jag har tagit upp den här frågan är att detta är en helt civil uppgiftsom utförs med militär personal. Man får väl sälla ett väldigt frågetecken föralt militär personal skall utföra civila uppgifter. Då sägerkommunikationsministern att etl av skälen lill alt det inte går att överförauppgiften till den civila sektorn är att fartygen inte är anpassade till civilstandard. Då finns del ju ytterligare anledning att nu ta initiativ frånkommunikationsministerns sida i det läge vi har, där varvsmarknaden är mycketdålig och där man pumpar in pengar i svensk varvsindustri, lämnar krediter ochger avskrivningslån till både svenska och utländska rederier som Dåskulle man kunna använda statliga medel på samma sätt för att bygga om dessa fartyg- om det nu är så att de har så dålig standard. Och del spelar väl ingen rollom det är militär eller civil bemanning. Även värnpliktiga har rätt alt krävaen hyfsad standard. Därförvill jag fråga kommunikationsministern om han innan utredningen kommer-vi vetju inte när den verkligen blir färdig-är beredd att ta initiativ för eneventuell ombyggnad av dessa fartyg och vidare hur kommunikationsministern serpå sysselsättningsläget för svenskt sjöfolk. Isbrytarna rör sig dessutom efterNorriandskusten, och där har vi genomgående sysselsättningsproblem. Ombemanningen på isbrytare och sjömätningsfartyg Läget är ju att det i väldigt har varit militär personal påisbrytare och sjömätningsfartyg och att man uppdragit åt attgöra en utredning om möjligheterna och lämpligheten av att gå över till civilpersonal. Den utredningen är inte färdig. frågade mig ,tror jag det var, och då sade jag att den enligt uppgifter som jag fått frånsjöfartsverket skulle vara klar . Del har den inte blivit,och vet lika väl som jag att jag inte kan ingripa isjöfartsverkets handläggning av sådana här ärenden. Jag kan uttrycka önskemålom att få fram utredningen, men jag kan självfallet inte beordra fram den lillnågot visst datum. Nuhar vi en förhoppning om att utredningen kommer , och dåskall vi naluriigtvis i vanlig ordning höra olika intressenter, myndigheter,organisationer och företag om deras syn på den, och sedan får vi bilda oss enuppfattning om vilken ställning vi från regeringens sida skall ta. Vadjag sade förra gången om att civila standardkrav inte kunde tillgodoses på denuvarande isbrytarna innebär självfallet inte att jag menar att militärpersonal på enheter som byggs skall ha sämre standard än vad den civilapersonalen kan kräva. Och de tre nya stora isbrytarna visar ju att standardkravenverkligen i hög grad är tillgodosedda. Attjag inte , liksom , vill göra något bestämt uttalandesammanhänger självklart med att frågan inte är mogen för ett ställningstagande.Men jag lovar att vi skall se på frågan utifrån alla synpunkterutan några som helst förutfattade meningar. Och det är min förhoppning att utandröjsmål kunna redovisa den bedömningens resultat. BIRGERROSQVIST (s): Det är riktigt att kommunikationsministern och jag diskuterat den härfrågan vid ett flertal tillfällen. Men jag kan säga att närkommunikationsministern upplyste mig om att utredningen skulle varaklar så gjorde han det utan att jag frågade om det - delblandades in i ett annat sammanhang. Jag är tacksam för att upplysningen komvid det tillfället. Jag bara beklagar att den inte stämde helt och Ombemanningen på isbiytare och sjömätningsfartyg Detär också riktigt att bemanningen på isbrytare och sjömälare sedan urminnestider varit militär i . Men vi lever i en annan lid , och det är andraförhållanden och helt andra förutsättningar för att få fartygen bemannade medcivil personal. Jag vill hänvisa till hur man har del ordnat i , därbemanningen helt och hållet är civil. Detta är en civil uppgift, och därförlåter man civil personal sköta detta. Isbrytarfiollanär också så modern att den bostadsmässigl kan la ombord en civilbesättning.Hela systemet med all utnyttja militär personal tycker jag skär iden uppfattning man har om svenskt arbetsliv. Detta är en civil uppgift somutförs mot lägre löner och med lägre krav på fartygsmiljö, bostäder osv., ochmed lägre bemanningskrav, sjöpraktik osv. Skallman föredra ett system där statliga isbrytare och sjömätningsfartyg utnyttjarsvensk flagg, kombinerad med marin befälsvimpel, precis så som en del privataredare utnyttjar bekvämlighelsflaggning från , m. fl. länder?Bekvämlighetsflagg används ju också för all komma ifrån fackligi tillkämpaderättigheter och förmåner för besättningen. Man kan fråga sig: Skall verkligensvensk örloggsflaggning tjänstgöra som bekvämlighetsflaggning? Del är just vadsom sker . När menar att det skär i den uppfattning man har omsvenskt arbetsliv ligger det naturligtvis nära till hands all fråga: Kändesinte den skärningen under de vi hade en regering, lill vars stödtrupperBirger Rosqvist hörde? BIRGERROSQVIST (s): Lål mig säga lill kommunikationsministern alt del är jagaktualiserade den här frågan, och den togs upp av dåvarandekommunikationsministern som tillsatte denna utredning som skulle arbetaskyndsamt. Det är , och del har inle hänt särskilt myckel underde två åren. Detsvar jag fick förra gången av kommunikationsministern kunde jag inle lyda påannal sätt än att kommunikationsministern har uppfattningen att förhållandenaär bra som de är . Kommunikationsministern hade flera invändningar mot skulle övergå till civil bemanning. När jag ville ha ett klart svar påfrågor, som jag ställde lill kommunikationsministern från lalarslolen, sattkommunikationsministern kvar tyst i sin bänk. Jag fick inga svar. Därför fickjag ställa dessa frågor på nytt, och jag kan inte säga att det precis harklarnat efter den debatt vi har haft här . De argument som jag anförde i mitt svar förra gången var närmastavsedda all belysa alt - även om man fattar beslut - delta är en fråga, där ellbeslut inte kan effektueras . BIRGERROSQVIST (s): I den mån standarden på fartygen skulle vara ett hinder finns detanledning alt ta initiativ för att uppfylla de standardkrav som manhar på den civila sidan men inte helt och fullt har på den militära sidan. Imitt första inlägg frågade jag ju om kommunikationsministern var bereddalt ta sådana initiativ. Vi har en mycket prekär situation på varvsmarknaden fn., och'det vore lämpliga arbetsuppgifter för varven att hjälpa upp standardenpå dessa fartyg till en hyfsad nivå. Arbetslöshetenbland svenskt sjöfolk ligger nu på ca 15 96. Det finns alltså befaret, erfaretsjöfolk som skulle kunna bemanna dessa fartyg. Det säger sig väl självt att manskulle få en betydligt större effektivitet på dessa dyra fartyg, som kostar merän 100 milj. kr. per styck, genom alt använda erfaret svenskt sjöfolk iställetföran plockaombord värnpliktiga pojkar, som ser ett fartyg för första gångennär de kommer ombord på fartygen som matroser. Fartygen tjänstgör dessutomunder exceptionellt svåra väderleksförhållanden med isbrytning och assistanser. Överläggningen var härmedslutad. §6 Om fritidsfisket i Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara HansPetterssons\ (s) anmälda fråga,1977/78:380, och anförde: i har frågat mig delsom har meddelat regeringen några planer på att förbjudafritidsfisket i den trafikseparerade delen av , delsom det finns någon dokumentation som ligger till grund för sjöfartsverketsplaner på att förbjuda fritidsfisket, delsvad jag har för uppfattning om ett förbud mot fritidsfisket i . Öresundär en av de hårdast trafikerade farlederna i värtden. För all höjasjösäkerheten där har en rad olika åtgärder vidtagits från svensk och dansksida. a. har det skett en irafikseparering i vissa delar av sundet. F. n.diskuterar de danska och svenska sjöfartsmyndigheterna frågan om all inskränkafritidsfisket i för att därigenom ytterligare höja säkerheten försjötrafikanterna och fritidsfiskarna i sundet. Enligtett förslag som upprättats av skulle friiidsfiskel i praktikenförbjudas i första hand inom den trafikseparerade delen vid , därsundet är särskilt trångt. Förslaget är f n. på remiss hos intressenterna.Efter remissbehandlingen och därav föranledda överväganden avser verket attunderställa frågan regeringens prövning. Del finns således ingen anledning förmig att nu göra några närmare uttalanden i frågan. Omvidgad rätt till pensionstillskott för vissa psykiskt utvecklingsstörda m.fl HANS iHelsingborg (s): Man frapperas av de svar som statsråden lämnar, där delär mycket sällan man egentligen får några besked. Jag kan förstå attkommunikationsministern jusl i detta fall har vissa svårigheier. Den här fråganhar nämligen seglat upp ganska överraskande för många människor, och kanskefrämst för dem som ägnar sig åt fritidsfiske i norra . Anledningenlill att jag tog upp frågan var just att de som skall fatta beslut inte skullebli överraskade utan ha god tid på sig att gå igenom och verkligen kontrollerade uppgifter som finns om fritidsfisket och hur det bedrivs i just de härfarvattnen. Jaghar läst igenom skrivelse av och finnerdär en hel del felaktigheter, som egentligen inle har med fritidsfisket attgöra men väl med trafiken i . Det talas exempelvis om alt del undersommaren går fartyg tvärsöver . Det stämmer, men del äringen som fiskar där färjorna går! Likaså stämmer uppgiften alt 50 000 störrefartyg årtigen passerar längs med , men del har gjorts en separering, såatt trafiken går på olika sidor, beroende på färdriktningen. Och i självafarleden bedrivs inget fiske, utan fritidsfiskarna håller sig alltid vid sidanav farleden. Detär dessa uppgifter jag skulle vilja lämna till kommunikationsministern, så althan verkligen kontrollerar de besked han för. Det framgår också av de remissvarsom har kommit in att remissinstanserna är motståndare till en förbud, och jagvill verkligen göra kommunikationsministern uppmärksam på dessa problem. Enligtuppgift är det hundratusentals människor som ägnar sig ål fiske. I långa vägar för att komma ut till kusten och fiska. Det beror naturligtvispå alt vi har mycket begränsade sötvattenstillgångar.