prot · G10991 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:91 Förhandlingarnaleddes lill en början av Iredje vice talmannen. Föredrogsskatteutskoltels belänkande 1977/78:30 med anledning av motioner ombostadsbeskattningen. CHRISTERNILSSON (s): I motion 413föreslås att antar den lagstiftning mot s. k. strimlade lån somföreslagits av bostadsskatlekommittén i börian av 1976. Kommitténbetecknar strimlade lån som ett skattemässigt konstgrepp, som förryckergrunderna för den avvägning av kostnaderna för olika boendeformer somstatsmakterna gjort genom bostadspolitiska beslut. lagt fram strävar mot att eliminera de skatie-mässiga fördelarnaav fördelning av lån. De nya reglerna föreslogs träda i kraft den 1 januari1977 och tillämpas vid taxering. Kommittén föreslogockså en regel som innebar att befintlig förening som fördelar lånen ellervidtar motsvarande åtgärd efter skulle träffas av den strängarebeskattningen. Om dessa förslag rådde det enighet i utredningen. Kommitténsförslag har remissbehandlais och mottagits positivt av ett stort antalremissinstanser. Förslagens innehåll och tidpunkten för genomförandet hadeunder en direkt dämpande effekt på såväl nybildande avbostadsrättsföreningar med fördelade lån som på fördelningen av lånen inombefintliga föreningar. har man emellertid kunnat notera altdenna form av skallemässiga konstgrepp inom den spekulativa delen av nyproduktionenoch saneringen tagit ny fart. Detta beror på, för att återge vadsocialdemokraternas bostadspolitiska arbetsgrupp sagt, att den borgeriigaregeringen inte klart och entydigt ställt sig bakom bosladsskatle-kommilténsbedömning, att skatteflykt inte bör tillåtas bli vägledande för denbostadspolitiska utvecklingen. Strimladelån är, som bostadsskatlekommittén påpekat, elt skattemässigt konstgrepp.Systemet ger höga inkomsttagare stora förmåner, leder lill spekulation ihandeln med bostäder och ökar de sociala skillnaderna i boendet. Strimlade lånär därför inte förenliga med målsättningarna bostadspolitiskabeslut. Socialdemokraternakan inte acceptera atl den sociala bostadspolitiken urholkas. Vi krävde därförlagstiftning mot strimlade lån i samband med en Partiets bostadspolitiska arbetsgrupp har krävtetl klart och entydigt uttalande från regeringen alt man avser att stoppaverksamheten med strimlade lån fr. o. m.den Ijuli 1978 genom förslag lillhöslriksdagen. Det är med tillfredsställelse jag konstaterar att utskottet delar denkritik mot strimlade lån som finns i motionen och i bostadsskattekom-miiténsförslag. Enligt utskottet kommer en proposition med förslag till ändrade reglerrörande bostadsbeskattning alt föreläggas . Jag har därföringet yrkande . Det är emellertid nödvändigt att regeringen vid arbetetmed propositionen noga beaktar vad utskottet sagt om s. k. strimlade lån. Överläggningenvar härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. §2 Inflationsskydd av inkomstskatteskalan Föredrogs skatteutskottets betänkande 1977/78:31med anledning av motioner om infiationsskydd av inkomstskatteskalan. Idetta betänkande behandlades motionerna 1977/78:868av m. fi. (vpk), vari under punkten 1 hemställts att riksdagenbeslutade slopa indexregleringen av statsskatten fr. o. m. den 1 januari 1979och 1977/78:1457av m. fi. (s), vari hemställts au beslutade alt indexreglering av statsskatten inte skulle införas fr. o. m. den . Ulskottethemställde atl skulle avslå 1. motionen 1977/78:868 yrkandet 1, 2. motionen 1977/78:1457. Reservation hade avgivits av , , , , i , HagarNormark och (samtliga s) som ansett atl utskottet bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1977/78:1457 och motionen 1977/ 78:868yrkandet 1 skulle anta av reservanterna framlagda 1. förslag till lag om ändring i lagen (!947;576) omstatlig inkomslskau och 2. förslag till lagom upphävande av lagen (1977:1071)om basenhet enligt 10 § I mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Densocialdemokratiska partimotionen 1977/78:1457, som behandlas i skalleulskoltetsbetänkande nr 31, innehåller etl avslagsyrkande på förslaget atlindexreglera statsskatten fr. o. m. . Skatteutskoltelsborgerliga majoritet står fast vid beslutet om indexreglering och yrkar avslagpå vår motion. Visocialdemokrater har fogat en reservation till utskoitsbetänkandet, och jagskall något motivera vårt ställningstagande. Fråganvar föremål fören ingående behandling här i så sent som i december1977, alltså , varför jag med hänvisning till den debattennu kan fatta mig kort. Visocialdemokrater har tidigare redovisat en rad skäl som talar emot enindexreglering av statsskatten. Vi menar all ett sådant system medförorättvisor som främst drabbar låginkomsttagarna. Vårtidigare motion, 1977/78:41, innehåller en utföriig redovisning av deskatteomläggningar som beslutat om på förslag av den socialdemokratiskaregeringen . Omman jämför effekterna av de skatteomläggningarna med vad som skulle hainträffat, om man i stället valt atl indexreglera skatten, framgår ett tydligtresultat av den jämförelsen. En index reglering på det sätt som den borgeriigaregeringen nu föreslagit hade varit klart ogynnsam urinkomstför-delningssynpunkt. De lägre inkomsttagarna hade förlorat avsevärdabelopp, medan den varit gynnsam förde högre inkomsttagarna. Skatteomläggningarna,så som de genomförts under de här nämnda åren, har medverkat till attunderlätta avtalsrörelserna. Förslagen har, i jämförelse med en indexreglering,haft en klar låginkomstprofil. Vireservanter anser att systemet med indexreglering av statsskatten medför att defördelningspolitiska orättvisorna förstärks, att möjligheterna atl föra eneffektiv stabiliseringspolitik försvåras och att infiationen förstärks. Detförhåller sig utan tvivel så, att infiationen och prisstegringarna slår hårdastmot låginkomstlagarna. En av utgångspunkterna för ideén med indexregleringen avstatsskatten har varit atl inflationen slår på ett likartat sätt över helainkomstskalan, men så är inte fallet. Ser vi till en låginkomsttagaressituation, finner vi att utgifterna för dagligvarorna tar en betydligt störredel av inkomsten än vad som är fallet för en höginkomsttagare. Vi vet att underföregående år, med prisstegringar på omkring 13 96, steg dagligvarorna med intemindre än . Låginkomsttagarna har drabbats hårdast av dessa prisstegringar. Menmed den skattereform som den borgeriiga majoriteten bestämt sig för kommerlåginkomstlagarna, med en förhållandevis större andel av dagligvaror, attunderkompenseras. Indexregleringen verkar inte rättvist. Omvänthar en höginkomsttagare bättre möjligheter alt avstå från atl konsumera helainkomsten och kan i stället välja att placera ett sparal kapital på ett urskaitesynpunkl fördelaktigt sätt. tidigare nämnda motionen 1977/78:41 har vi tagit med en redovisning av hurexempelvis skuldränteavdraget för fastigheter fördelar sig efterinkomstgruppen. Av den redogörelsen framgår tydligt hur skuldränteavdragenökar ju högre upp man kommer i inkomstlägena. De som har goda inkomsterhar större möjligheter att undgå infiationens verkningar genomfördelaktiga kapitalplaceringar, och de lar uppenbarligen också lill vara dechanserna. Indexregleringenav statsskatten kommer alt ytterligare förbättra situationen för de bästställda på bekostnad av de lågavlönade. Urslatsfinansiell synpunkt menar vi också att det finns skäl att avstå frånindexregleringen av slalsskatlen. Vihar angett alt vårt förslag skulle innebära atl statsinkomsterna förstärktesmed . Utskottet har , med hänvisning lill vad finansutskottettidigare anfört, kommit fram till alt den summan borde vara 1,2 miljarderkronor. Vi skall inte tvista om summans storiek - förmodligen har man tagithänsyn till vissa skatteadministrativa förhållanden och till huruppbördsterminerna infaller och därigenom kommit fram lill denna lägre summa. Menobestridligen går vårt förslag i rätt riktning när det gäller att hålla innemed statens utgifter. Även om delta är viktigt, så är del inte det främstaskälet för alt vi går emot indexregleringen av skatteskalorna. Vianser all del är bättre om skatteomläggningarna utformas så, atl de får en klarfördelningspolilisk profil. Vidareanser vi alt möjligheterna att nå en slabiliseringspolilisk effekt ökar, omskatteomläggningarna anpassas till det rådande ekonomiska läget. Vianser också att möjligheterna alt bekämpa inflationen ökar, omskatteomläggningarna kan ingå som etl led i avtalsförhandlingarna och på såsätt vägas in i den totala förtjänslulvecklingen. Detföreliggande beslutet atl indexreglera statsskatten anser vi har så slorabrister atl det inte bör genomföras. Jag ber därför, herr talman, all få yrkabifall till reservationen av m. fl. (vpk): När förslaget om s. k. inflationsskydd för skatteskalan behandlades islutet av yrkade vi från vpk avslag, och vi ställde en radalternativa förslag, bl. slopande av momsen påmaten, slopande av 1977 årshöjning av momsen, slopande av allmännaarbetsgivaravgifter för kommuner och landsting, ytteriigare 1 miljardkronor till kommuner och landsting och skärptbeskattning av höga inkomster, stora förmögenheter, arv och gåvor samtrealisationsvinster. Senasti den finanspolitiska debatten för sedan riktade vi kritik motindexregleringen av den statliga skatteskalan. Vi menar atl en sådan åtgärdfrämst gynnar höginkomsttagarna. Vi kan heller inte se denna avskild från andraskattepoliliska åtgärder. Höjning av mervärdeskatten och stigandekommunalskatter och taxor drabbar de stora arbetar- och tjänstemannagruppernahårdast. Om man alltså vill lätta på skattebördan, så är det helt andra metoderän de av regeringen föreslagna som behövs. Vihar påmint om - och det finns skäl att göra del återigen - hur nuvarandeekonomiministern åkte land och rike runt före valet med utropet: Det går alt sänkaskatten om viljan finns. Den viljan sträckte sig inte så långt som lill atlsänka skatterna för dem som bäst behöver det. Sänkningen för höginkomstlagarnaskall i stället betalas av dem som har låga inkomster. Detär ett märkligl aktstycke majoriteten i skatteutskottet åstadkommit när manavstyrker moiionsförslagen om all skall besluta alt indexregleringav statsskatten inte skall gälla. "Enligt utskottets uppfattning kanmotionärernas förslag därför inte beräknas medföra någon ökning utan snarare enminskning av statsinkomsterna för nästa budgetår", hävdar utskottet ibetänkandet efter att ha giorl en utflykt i konsumentprisindex ochavtalsrörelse. Men utskottet kan naturiigtvis aldrig komma ifrån det faktum attom staten avstår från skatteinkomster, så minskar inkomsterna till statskassan.Och omvänt: om motionärerna anser att dessa skatteinkomster skall las in även ifortsättningen, så ökar detla inkomsterna till statskassan i förhållande tillregeringsförslaget. Vänsterpartietkommunisterna företräder en skaltepolitisk linje som innebär minskadeskattebördor på lönarbetarna, barnfamiljerna och pensionärerna. Den föreslagnaindexregleringen strider enligt vår mening mot strävandena att uppnå enrättvisare beskattning. Sammakrafter som avhänder statskassan miljardbelopp ropar på åstram-ning förkommuner och landsting i stället för alt använda resurserna för att hållatillbaka kommunalskattehöjningarna och möjliggöra nödvändig social service. motion vari vpk yrkat slopande av indexregleringen av statsskatten har viutvecklat vår syn på skattepolitiken i dess vidare bemärkelse. Eftersom viutföriigl diskuterade dessa frågor för sedan skall jag begränsa minframställning. Jagvill dock säga alt del s. k. inftationsskyddet av skatteskalan strider motsträvandena atl åstadkomma en demokratisk skattepolitik. Det är en falskframställning som regeringen och den borgeriiga majoriteten i skatteutskottetgör i denna fråga. Man söker dölja faktiska förhållanden genom att framställaåtgärden som betydelsefull föratt bekämpa inflationen. Men ett "inflationsskydd"som innebär minskad progressivilet med atl kommunalskatten ochindirekta skatter ökar skärper skatteorältvisorna utan atl ha någoninflationshämmande effekt. Molden borgerliga utskottsmajoritetens avslagsyrkande på motionerna stårdensocialdemokratiska reservationen, som innebär tillstyrkan av bifall tillmotionerna. Till reservationen är fogad en skatteskala som vi från vpk nogskulle vilja ha annorlunda konstruerad för alt bättre gynna låginkomsttagarna.Det viktigaste är emellertid alt reservationen innebär att indexregleringenavvisats, och vi kommer därför att stödja den. Återigenfinns, herr talman, anledning atl påtala den orimliga situation iutskottsarbetet som jag påtalat redan en gång och som fleravpk-talare tagit upp. Om vi exempelvis funnit anledning att framlägga enfullständig motivering för vår ståndpunkt och en skatteskala hade vi varitförhindrade alt få delta material fogat till utskottets betänkande. 9 protokoll 1977/78:90-91 naturligtvis kunna framläggamaterialet direkt i kammaren. Ja, naturligtvis hade vi också kunna föredra detfrån talarstolen med allt vad det innebär i lidsåtgång. Förändra gången i dagvilljag alltså protestera mot övriga partiers odemokratiska ställningstagande,som innebär att kammarens arbete försvåras. Den redan besvärandearbetssituationen här kommer att förvärras, om dessa partier fortsätter sillsabotage mot normalt riksdagsarbete och tvingar vpk alt muntligt framläggasynpunkter och material som normalt skall återfinnas i utskottsbetänkandena. När påstår alt en indexreglerad skatteskala betyderminskad progressivilet är det fullständigt fel. Indexreglerad skatteskala betyderi själva verkel oförändrad progressivilet - man lar ul precis samma skatt somförut på en oförändrad realinkomst. Stiger realinkomsten blir det stegradskatt, men av en inkomst som i kronor är högre än fömt men till sin köpkraftoch alltså till sitt reella värde är oförändrad skall sammanlagt sammaprocenttal tas ul i skatt som förut. Om man inte har skatteskalan indexregleradoch inte gör några andra justeringar innebär det atl beskattningen skärps påen oförändrad realinkomst, som genom inflationen vuxit i kronor. Närreservanterna räknar med alt tillföra staten betydande skatteintäkter måste manonekligen fråga sig: Är avsikten att vi skall behålla en helt oförändradskatteskala? Under en lång följd av år har det inte accepterats. Sedaninfiationen böriade bryta igenom med ganska höga procenttal har skatteskalan isjälva verket reglerats varie år. Den har förändrats i så stor utsträckning altskaltebortfallet har blivit större än det belopp som det skulle ha kostat atlha skatteskalan indexreglerad. Nusäger alt om vi hade haft en indexreglerad skatteskala under enföljd av år och inte gjort några justeringar i övrigt i skatteskalan skulle deli själva verket ha inneburit att människor med de lägre inkomsterna skulle hafått betala en större del av den samlade skatten än de faktiskt hargjort. Men,vem har påstått från någol håll att skatteskalan, därför all man indexreglerarden, skall ligga kvar oförändrad ? Del är alldeles uppenbart atlman kan behöva göra justeringar i skatteskalan, men den borde i alla fallrimligen kunna fungera mer än elt år. Det är framför allt del som är avsiktenmed en indexreglering. Bara skatteskalan är rättvis när den fastställs bordeden rimligen kunna bestå såsom rättvis om samma procenttal tas ut i skatt i deolika skikten under . Det är vad förslaget innebär. Sedanvill jag säga liksom sade alt den här frågan diskuterats sånyligen atl ingendera sidan väl kan tillföra debatten några nya synpunkter. Dethar påståtts att man skulle få in väsentligt ökade belopp till statskassan omman följer förslaget. Det måste innebära att man i själva verket föreslår enskalleskärpning genom att man skall låta del försämrade penningvärdet slåigenom, så att skatten blir skärpt i alla inkomstlagen. Det blir fallet utom ide allra lägsta inkomstskiklen, där skallen ligger på 2 96. vissa lägen där blirdetnaturiigtvis ingen egentlig skärpning, men del blirdet i alla övriga lägen, medstörre eller mindre belopp. Vi kommer inte förbi att det kommer att blieffekten. göra justeringar i skatteskalan liksom del har gjorts tidigare kan mannaturiigtvis uppnå något annoriunda effekter än med en direkt indexbundenskatteskala, men vi skall ha klart för oss att de blir ganska obetydliga. I delägre inkomstskiklen har man i majoritetsförslagen i skalteutredningarna räknatmed atl man under skall kunna göra vissa justeringar iskatteskalorna. Men i beskattningen av de högre inkomsterna skulle inte skenågon lättnad i annan mån än atl det, eftersom skatteskalorna är indexbundna,blir en oförändrad realinkomst, och man kan inte skärpa beskattningen av den.Jag har alltså svårt att förstå att man verkligen skulle kunna få några ökadestatsinkomster om man inte direkt avser att skärpa siatsbeskaUningen genom aUlåta inflationen urholka de värden som anges i skatteskalan och därmed i självaverket skärpa beskaUningen - del ärju det reella som inträffar. Det är klart då får ökade intäkter. Men den skärpningen slår ju i alla inkomstlägen! Med delta ber jag att fö yrka bifall lill utskottets hemställan. NILSBERNDTSON (vpk): Det är väl ändå uppenbart, , att en indexreglering avskatteskalorna gynnar de högre inkomsttagarna framför de lägre. Därmed ändrasju progressiviteten i ogynnsam riktning. Serman på de skalor som utarbetats i skatteulredningen -av dem kan man utläsaeffekten för olika inkomstlägen - skall man strax finna alt i kronor räknat gerindexregleringen större effekt för de högre inkomsttagarna, som ändå måste halättare all bära skattebördorna än de lägre. Det är detla de borgerliga sökertrolla bort när de diskuterar effekterna av en indexreglering av skatten. Tillsaken hör också atl om man därutöver låter de indirekta skatterna och deproportionella kommunala skatterna stiga, så får också detla den svårasteeffekten för de lågavlönade, de i samhället som har den minsta bärkraften. 1 finansdebatten för sedan framförde vpkkritik mot att skattepolitiken inte behandlas i ett sammanhang. Här tyckerjagatt vi har elt typexempel på hur man behandlar en delfråga i stället förhelheten. Men del kanske också är meningen för att man skall kunna framställaden här åtgärden som någonting positivt, när det i själva verket är en åtgärdsom förstärker skatteorältvisorna. Det är uppenbariigen så att vi har skilda uppfattningar i denna fråga.Alvar pläderar för en indexreglering av statsskatten. Visocialdemokrater menar alt det är riktigare att göra återkommande skatteomläggningar,där man kan ta hänsyn den ekonomiska situationen. kan man ge enlåginkomsiprofil. Man kan alltså medvetet föra en politik som tar sikte på altlätta på beskattningen för de sämst ställda. Att detta tar sig uttryck i etlförhållandevis hårdare skalletryck på de högre inkomstlagarna är ganskanaluriigl. Det menar vi är en rättvis beskattning. Det är etl sätt att fördelaskattebördorna efter bärkraft. Här skiljer vi oss alltså ål i uppfattning. Erfarenheternafrån pekar entydigt på att en indexreglering hade varitogynnsammare från inkomstfördelningssynpunkt. Den skulle alltså ha givit slorabelopp till de högre inkomsttagarna. Däremot skulle låg- ochmellaninkomsttagarna ha fått väsentligt mindre i skattelättnad än de fåll genomde återkommande skatteomläggningar som vi gjort . ALVARANDERSSON (c): upprepar sitt påpekande att om vi hade haft indexbundnaskatteskalor under hela 1970-lalel och inte hade gjort några skatteomläggningarhade del inneburit alt de lägre inkomsttagarna hade fåll betala högre skatt.Det harjag inte förnekat , och det skulle inte falla mig in attgöra det. Men ingen har heller yrkat på atl vi skulle ha en oförändradskatteskala år . Den har ju förr justerats då och då, och det har ävengjorts . Dessutom beslutar varie år vilken procentsats som skalltas ut i staisskalt. barden varit 100, men förr var detdär som man reglerade uttaget. NilsBerndtson säger all en indexreglerad skalleskala ger förmåner för de högreinkomsttagarna därför att i kronor räknat får de större skattelättnader. Det äruppenbart atl i inkomstlagen där 2,4 eller 8 96 las ut i statsskatt kan maninte i kronor räknat få samma summor som man får i inkomstlägen där 53 eller 5896 las ut i statsskatt. Inte ens med en proportionell skall lär man kunna kommadithän. Jag skall gärna hålla med när hansäger alt om man bara gör vissa lättnader i den progressiva skalleskalan ochskärper proportionella skaller, såväl kommunalskall som indirekta skatter avolika slag, slår det hårdare mot de lägre inkomstlagarna. Tyvärr är det på detsättet att om vi skall få in de medel som behövs för att betala statens,kommunernas och landstingens utgifter skulle del förslå väldigt lilet om vibara inriktade oss på atl ta ut del från de högsta inkomstskiklen. Fördelförsta skulle vi då få ta ut av inkomsten, och för det andra skulle dessainkomstskikt snart försvinna och inte vara möjliga atl använda som skalteobjekiår . Inte skulle det gå särskilt länge atl finansiera budgeten på detsättet. Vi kommer aldrig ifrån alt det stora flertalet av svenska folkel intetillhör höginkomsttagarna. Det är kanske tragiskt, men sådan är verkligheten. (vpk): Del är ju ett framsteg alt erkänner althöginkomsttagarna i kronor räknat får mer. Vad han däremot inte fullföljer isitt resonemang men som ändå är väsentligt för hela frågan är från vilken inkomst skatten skalldras. Jag skall ta några exempel ur de tabeller från skatteutredningen som jagtidigare hänvisade till. Om jag antar att prisutvecklingen är får den somtjänar . i läunad, medan den som tjänar 50 000 får enlättnad på bara . Vid en inkomst på . Detär därför jag anser att man inte kan bortse från frågeställningen: harlättast att bära skattebördan? Och omvänt: Vem är del som behöver en lättnad?Det är ju framför allt låg- och medelinkomsttagarna. Deförlängningar av resonemanget som försökle göra på andraskattepolitiska områden blev väl ändå litet långsökta utflykter. Jag tror attdel för de allra flesta inkomsttagare i landet hade varit vettigare om man tillstatskassan hade tagit in det man nu avhänder sig genom index regleringen ochfört över de pengarna till kommunerna för att möjliggöra för dessa att hållatillbaka skattehöjningarna. Det ärju ändå så alt kommunalskatterna tar mer avinkomsten för de allra flesta inkomsttagare än vad den direkta statliga skattengör. Det är där som åtgärder bör sättas in om man vill åstadkomma enomfördelning av skattebördan och en rättvisare beskattning. Överläggningen var härmedslutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposiiion: Densom vill atl kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandet nr 31 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då RuneCaristein begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 150 Nej - 143 1977/78:11 med anledning av propositionen1977/78:70 om värdet av vissa beräkningsenheter i guld. Onykterhetvid trafik till sjöss §4 Onykterhet vid trafik till sjöss Föredrogs lagutskottets belänkande 1977/78:12 medanledning av motion om lagstiftningen rörande onykterhet vid trafik till sjöss. ELVERJONSSON (fp): Bara en kort kommentar lill lagulskoiteis enhälliga belänkande. Drunkningsolyckornai samband med båtfärd har ökat kraftigt . Detla hänger delvissamman med all antalet båtar har ökat, och då särskilt småbåtar. Man har kunnatkonstalera alt många av dessa dödsolyckor har berott på alkoholförtäring. Nunär det blir alltmera trångt på sjön och trafiken där blir allt intensivareborde väl liknande trafikregler gälla på sjön som på land. En sådan åtgärdskulle säkeriigen förslås av de flesta. Men har tyvärr många denuppfattningen att alkoholförtäring i samband med båttrafik inte är så fariigt. Närriksdagen behandlade denna fråga vid 1976/anförde man bl. a. attproblemet, dvs.