prot · G109123 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag utgårfrån atl det inte är kammarkansliets personal, som ju brukar hålla ett vakandeöga över att frågeställare och inlerpellanter inte överträder gällande regler.Jag utgår också från all det inte är talmannen man vill åt. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. rn. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. som har atl vaka över altinget mot författningen förgripligt yttras i kammaren. Omdel nu skulle vara statsråden som man vill pricka, ärdet, som jag redan harframhållit, helt poänglöst. Till vad jag redan har sagt bör kanske försäkerhels skull tilläggas att statsråden svarar precis vad de vill, så länge deinte enligt talmannen överträder gränsen för vad som får yttras i kammarenenligt vår författning. Inte heller vad gäller innehållet i svaren kan mansåledes på konstitutionell grund rikta någon anmärkning mot statsråden. Slutsatsenblir, herr talman, all del finns många goda skäl, formella och sakliga, förkammaren att avslå den här reservationen. Jag ber att få yrka bifall tillutskoltels hemställan på denna punkt. WIVI-ANNECEDERQVIST (s) kort genmäle: nämnde att antalet frågor och interpellationer har ökatunder senare år och alt det är därför som svaren dröjer. Han började med deltai alla fall. Men man kan jämföra tidsöverdraget beträffande svar på frågorhösten 1977, då antalet framställda frågor var 225, med tidsöverdraget våren1976, då vi hade en socialdemokratisk regering och då antalet framställdafrågor var 225. I bilagan på s. 104 i belänkande kankammarens ledamöter se detta. Där syns tydligt all lidsöverdraget harblivitstörre , vilket aren väldigt oroväckande tendens. Närdet gäller statsministerns sätt alt övertämna frågor och interpellationer lillannat statsråd poängterade jag klart att statsministern, när han fåren frågasom rör ett annal statsråd, en fackminisler, naluriigtvis skall överlämnafrågan eller interpellationen. Men när det gäller en fråga ellereninterpellation som ställs till statsministern i hans egenskap av regeringschefoch som rör stora övergripande saker, skall han besvara den frågan ellerinterpellationen själv. Av den jämförelse som gjorde mellanOlof Palmes och besvarande av frågor framgick inte hur mångafrågor som hade ställts till resp. statsminister. Det bör man också ha klartför sig. Vi kan klart konstatera att det inte finns någon fastpraxis när det gäller besvarandet av frågor som innehåller kritik mot enskilda.Ena gången svarar ett statsråd atl regeringsformen förbjuder honom alt svara påfrågor som innehåller kriiik, men svarar etl statsråd på en dylikfråga. () kortgenmäle: sade nu atl det i och för sig är naturligt attstatsministern till annal statsråd överlämnar frågor som sorterar under någotfackdepartement. Ja, del är precis vad som har skett. Vi är överens om attsåväl som har handlat hell korrekt i deltaavseende. Men helt allmänt vill jag bara tillägga att del är regeringen själv,som inom de gränser som för ärendefördelningen gällande författningar ställeravgör hur frågorna skall fördelas. Det är inle sak atl skrivaregeringen detta på näsan. När del gällertidsöverdragen vill jag understryka alt vi har påpekat dessa i Vi äröverens inom utskottet på den punkten. Vi lycker alt del är olyckligt att dethar blivit så långa lidsöverdrag. Vad jag framhöll förut var bara attsocialdemokraterna inte skall komma och säga att förseningar är någonting nytt.Det är klart att förhållandet inte blir bättre därför alt det var en stadgadpraxis även under den socialdemokratiska regeringens tid att det förekomöverdrag, men utskottet har uppmanat regeringen atl svara snabbare påfrågorna, och det tycker jag att regeringen skall ta ad notam. Sedanfinns det naturligtvis alltid en mängd olika skäl som gör att man inte kansvara inom den tid som är angiven i riksdagsordningen. Jag har själv upplevt påden tiden då vi hade socialdemokratisk regering atl jag blivit förhindrad all mottaett svar. Jag gick då lill vederbörande statsråd och sade: Kan du inte väntamed atl svara eller , så au jag harchans att vara med idebatten? Vederbörande var vänlig nog all säga: Ja vissl, det kan jag göra. överens på den punkten så går det bra. Delär så del har fungerat i väldigt många fall. Och ibland är statsrådnaturligtvis tvingade t. ex. att vistas utomlands eller är förhindrade av andraskäl. Slutligenden stadgade praxisen när det gäller svar på frågor som berör enskild. Jagupptäckte när jag gick igenom handlingarna att jag själv var inblandad som ettexempel i den här diskussionen. I en debatt angrep hårt för att han inte ville svara på vissa ting som ansåg berördeenskilda. hänvisade då till en fråga som jag hade ställt ommiljöskandalen BTKemi i Teckomatorp-som verkligenär en sjuherrans miljöskandal,det vidhåller jag, vilka konstitutionella gränser jag därmed än skulle kunnalänkas tangera. Menlåt oss säga att vad jag påstod i min interpellation var ett gränsöverskridande.Hur i all världen kan man vända delta till en anklagelse mot . Åsling föratt han vill vara striktare när del gäller att iaktta de visserligen litetflytande gränser som finns på området? Om någon skulle anklagas, så vore del iså fall jag, och som enskild ledamot slår jag inte underkonstitutionsutskottets granskning. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. ()kort genmäle: Jag lycker alt är något motsägelsefull. Han sade i sillinledningsanförande atl socialdemokraterna i sina reservationer vill göradechargen till en politisk stridsfråga. tycker jag alt villgöra besvarande av frågor och interpellationer till en politisk stridsfråga. Somjag ser det, är det här en fråga som rör varje riksdagsledamot, hela riksdagen.Eftersom besvarandet av frågor och interpellationer föreskrivs iriksdagsordningen och diskussionen gäller riksdagsledamöternas arbetsförhållanden,borde det ligga i hela intresse alt föreskrifterna följs.Granskningen av frågeinstitutet ligger ju inom konstitutionsutskottetskompetens. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. () kortgenmäle: Detta harjag inte alls bestridit. Vi är också överens inom utskottet omatt fråge- och inlerpellationsinstitutet är väldigt viktigt och att del är enuppgift för utskottet atl se lill hur det fungerar. Orsaken till alt jag intekan gå med på de skrivningar som socialdemokraterna har i sin reservationharjag utföriigt redovisat i mitt första anförande, och jag skall inte upprepaden nu igen. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk): Anmärkningarna mot regeringen under den här punklen ärju två. De gällerför det första tidsöverdrag vid besvarande av frågor, för det andra attstatsministern överiålit besvarande av många frågor och interpellationer tillandra statsråd. Till de bägge anmärkningarna skulle jag vilja foga entredje. Menförst vill jag säga att det är anmärkningsvärt vilken dubbel attityd somkonstilulionsutskottets talesman intog till frågeinstitutet isitt första anförande. Dels förklarade han sig vara positiv tillfrågeinstitutet och dess utveckling, dels kom han med en rad förtäckta hotelsermot de riksdagsledamöter som använder sig av frågeinstitutet. Han begagnadetermen "kontinuerliga missbrukare" - sådana fanns tydligen enligthans mening i . Han talade om all del kanske skulle bli nödvändigt atlompröva frågeinslituiet, om antalet frågor och interpellationer ytterligareökade. Jag tycker det var en otäck ton i anförande som äranmärkningsvärd för att komma från en talesman för konstitutionsutskot-let. Detärju heller inte så aU det finns någon alldeles bestämd tendens när det gällerutvecklingen av antalet interpellationer och frågor här i . Jag villpåpeka au enligt den statistik som självt har levererat,så riktades del 1972 238 interpellationer till regeringen. 1977 var, trots enviss ökning , antalet väsentligt mindre, nämligen 186. Detvar alltså ett mindre antal interpellationer än i början på 1970-lalel. Närdetgäller frågor, så riktades 1971 410 frågor till den sittande regeringen. Sedanhade man en viss nedgång - siffran låg under 400. Det senaste åretskedde en ökning till 534. Men tendensen är alltså inte bara att det sker enökning; närdet gäller inlerpellationerna är nivån faktiskt lägre än vad den vari början på 1970-lalet. Detärju dessutom så, atl antalet interpellationer och frågor som riksdagensledamöter anser det nödvändigt att rikta till regeringen i hög grad avgörs avregeringens politik. Om en regering för en i så många avseenden dålig och motfolkflertalets intressen riktad politik som den borgertiga regeringen har gjortunder den tid den har suttit vid makten, så är det rätt naturiigt atl deltautlöser en rad interpellationer och frågor från oppositionspartiernasledamöter, som ju har skyldighet att bevaka sina väljares och hela folketsintressen. Jagser den här ökningen av antalet framställda frågor som ett sundhets-tecken ochvill bestämt protestera mot antydningarna om att del skulle vara nödvändigt att omprövafrågeinstitutet. Jag tror i stället att del skulle vara angeläget atl utvecklainterpellations- och frågeinstitutei, så att vi fär en livligare debatt än vadsom nu ibland förekommer, beroende på atl statsråden egentligen inte vill varamed i en verklig debatt utan endast avger formella svar. Detär riktigt all tendenserna lill tidsöverdrag vid besvarande av frågorna ochtill att statsministern överlåter många frågor till andra statsråd fanns ocksåunderden socialdemokratiska regeringens tid. Det tycker jag man bör påpeka. Mendet är inget tvivel om att vi har en ökad tendens till missbruk från dennuvarande regeringens sida i bägge dessa avseenden. Och man kan ju inte sägaatt anmärkningarna mot den borgeriiga regeringen är obefogade, därför attden socialdemokratiska regeringen och den socialdemokratiske statsministerngjorde sig skyldiga till samma missbruk gentemot . Då borde deborgerliga ledamöterna i stället redan underden tiden ha anmärkt på en tendenssom måste vara felaktig. Vpkinstämmer för sin del i anmärkningarna som hargjorts under den här punklen ochi reservationen 1. Jag skulle vilja ge etl dagsfärskt exempel som visar hurstatsministerns förfarande att överlämna besvarandet av interpellationer ochfrågor lill andra statsråd inkräktar på hela arbetsordning ochriksdagens arbetstid. Densocialdemokratiske riksdagsledamoten riktade eninterpellation till statsministern, där han log upp vissa frågor som harsamband med devalveringen . Han fick svar avstatsministern. Den31 mars, alltså efter , när nytt material hadepublicerats av två riksbanksekonomer i , riktadejag en interpellation till statsministern om i huvudsak samma problem. Deninterpellationen skall besvaras nu av ekonomiministern. Det ärtydligen det enda ärende som förekommer vid plenum denna dag. Vifår också i anslutning till senare punkter i konslilutionsutskolleisbetänkande en debatt om vad som hände i samband med devalveringen sommaren1977. Detblir alltså i under en mycket kort tidrymd tre debatter i samma ämne.Del måste vara alt förfara på ett felaktigt sätt. har, som allakänner till, ett mycket ansträngt tidsschema. Statsministerns förfarande idetta fall innebär alltså att man onödigt arbetsbelastar båderiksdagsledamöterna och tjänstemän och övriga som arbetar här ihuset. Det kan inte vara riktigt. Det riktiga hade i det här konkreta falletvarit att statsministern svarat på bägge dessa interpellationer. Dettaär ett flagrant exempel på den nuvarande statsministerns tendens au övertalabesvarandet av interpellationer och frågor till fackministrar. Det är givet atlfackministrar i vissa fall kan vara mera sakkunniga när det gäller olikaproblem. Men det avgörande är att statsministern skall synas här i riksdagen.Statsministern skall inte vara anonym för ledamöter, för massmediaoch för de medborgare som följer debatter. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. skallinte gömma sig i kanslihuset, utan han skall ta alla tillfällen i akt attpresentera sin regerings politik för . Jag tycker del ärett minimikravatt han svarar på de frågor och interpellationer i allmänna ämnen som riktastill honom. Dentredje punkt jag skulle vilja ta upp gäller den tendens som funnits under dennuvarande regeringen att statsråd inte egentligen går i svaromål när del riktasfrågor och interpellationer till dem. De undviker verklig debatt, avger ettformellt svar men vill inte fortsätta alt belysa de frågor det gäller. Dennatendens var tydlig i framför allt ekonominisierns beteende häri . Jag har tidigare tagit upp och kritiserat detta i en fråga tillstatsministern. Jag är glad att statsministern i varje fall den gångenpersonligen svarade och inte övertal svaret lill ekonomiministern. BERTILFISKESJÖ (c): lyssnade inte på mig men fick den uppfattningen - eller ocksåföreställer han sig att det är sä - alt jag vill ål fråge-ochinterpellationsinstitutet. Det är precis tvärtom. Jag vill bevara det som ettvitalt inslag i riksdagsarbeiel. Vadjag påpekade var atl fråge- och interpellationsinstitutet kan få en sådanulveckling att vi av rent praktiska skäl inte klarar av det i dess nuvarandeformer. I land efter land där man har pariamentarisk demokrati - ikommunistslaterna behöver man ju inte besväras av sådana här ting; där är detaldrig någon som ställer några frågor i pariamenten - har man upptäckt attantalet frågor sväller till 6 000, till 7 000, till 10 000. Vad skall vi göraom utvecklingen också hos oss går i den riktningen? Då får vi naluriigtvis gåöver till andra former för besvarandet. Jaghoppas att vi inte skall få den utvecklingen i vårt land. Men nog har vi fåtten väldig ökning av antalet frågor. Tendensen är såvitt jag har kunnat finnaatt antalet fortsätter all stiga. Var mällnadspunklen ligger är en annan sak. talade liksom alla andra vpk-are för folkflertalels intressen. Detär väl i enlighet med den nya matematiken som ell folkflertal kan bestämmaslill . Eller också är det i överensstämmelse med den kommunistiskademokratiska centralismens principer! Vihar gått igenom de frågor statsministern har överiämnat lill andra statsråd. Vifann då aU del i de allra flesta fall inte funnits någon som helst anledningför jusl statsministern att uppträda som svårare på den fråga som hade ställts. Statsministernskall ansvara för regeringen - han skall inte gömma sig i kanslihuset, sägerCarl-Henrik . Del där är en myt som socialdemokraterna och vpkdriver. Jag har gått igenom debatterna och funnit att statsministern uppträtt ialla viktigare debatter här i kammaren, ungefär på samma säll som den tidigareslalsminislern. Mennär det gäller de sakfrågor som behandlas i olika fackutskott är detsjälvfallet rätt naturligt alt regeringen företräds av det statsråd som har ansvaret för ämnesområdeti fråga. Så har del alltid varit och så får del väl bli även i fortsättningen. Närdet gäller alla dessa frågor om devalveringen vill jag säga att de på sitt sättbelyser den problematiksomjag tidigare var inne på. Man kan t. ex. fråga sig omdet är så förfäriigt nödvändigt atl väcka en fråga i ett ärende som rör precissamma frågeställning som man vet kommer upp till debaii i kammaren veckan därpåpå grundval av betänkande. Den som är intresserad avden fråga det gäller kan ju i stället välja att delta i den redan annonseradedebatten. Exemplen skulle kunna mångfaldigas. Det ställs alltså frågor iärenden som man vet kommer atl diskuteras i kammaren avannal skäl. Granskningav statsrådens tjänsteutövning rn. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk): Delvis pratade strunt i sill inlägg, och del skall jaginle bry mig om all bemöta. Jag försöker att hålla mig till de sakfrågor som vidiskuterar under den här punkten. HerrFiskesjö säger nu att han i själva verket är mycket positiv tillfrågeinstitutet. Men då skulle han ju inte ha uttalat sig på det säll som hangjorde i sitt första anförande. kan ju själv i prolokolletkontrollera vad han har sagt. Han skall då finna att det inle andas någonsärskilt positiv inställning till frågeinslituiet; där fanns både slängar ochdirekta hotelser om alt en fortsatt utveckling skulle nödvändiggöra ingripanden. Detfinns ingen anledning att tala om att del kanske kommer att bli 10 000 frågorhär i kammaren, när vi f n. har omkring 500 under ett hell år. Del innebär inteden arbetsbelastning som regeringens företrädare nu talar så ivrigt om. Det äringen större skillnad mot vad som förekom under den föregående regeringen. Detargumentet tycker jag alltså man kan lämna därhän. HerrFiskesjö säger nu att om en fråga behandlas i ett betänkande frånkonstitutionsutskottet, så skall ledamöter inte väcka interpellationereller frågor med samma tema. Han menade att det tydligen var olämpligt av bådeThage och mig atl la upp frågor kring devalveringen . Nuär det så - vilket borde känna lill, om han följer med ipressoch lidskrifter-att det fören sedan utgavs etl helt nytt materialför belysning av den stora spekulation i en devalvering av den svenska kronansom förekom . Detta material borde ha publicerats i KU:sbetänkande, men KU har inte alls brytt sig om det. Detvar på grundval av detta material som jag framställde min interpellation. Jagmenar att det var ytterst befogat alt framställa denna och alt la fram helamaterialet till diskussion här i kammaren. Jag skall återkomma till frågan närvi diskuterar devalveringen. Den avgörande punkten för kriiik av den borgerligaregeringen är att den inte på något sätt ingrep mot denna spekulation i endevalvering av den svenska kronan. Vad sedan gäller myten omherr , och jag kan gärna tillägga de Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. övriga statsrådens,närvaro i kammaren, så är del möjligt alt är mera visionär, merasynsk än jag och kan se saker i del fördolda. Jag kan i varie fall inte se varesig eller någol annat statsråd på regeringsbänken. Närdet gäller talet om att vara visionär vill jag gärna erkänna attjaginteärsåvisionär alt jag just nu kan se något statsråd häri kammaren. Men nyligenvarelt statsråd här. Vi kan i och försig diskutera frågan huruvida statsrådskall närvara eller ej vid dechargedebatierna. Man kan rimligen inte begära atlde skall delta i dessa debatter. Det är en fråga som vi diskuterat fram ochtillbaka under alla år och där ledamöterna i kammaren varil av olika åsikt. Beträffandetalet i övrigl om att statsministern gömmer sig i kanslihuset etc. harjag heltenkelt gått igenom kammarens protokoll över debatter och annal som tidigareförekommit på området. Jag har funnit att delta tal kan karakteriseras som, ienlighet med vad C.-H. använt mot mig, rent struntprat. Jag anserdet också vara rent struntprat att tala om sig själv som en företrädare förfolkflertalet när man i realiteten företräder 5 96. påstår vidare att jag uttalat mig nedsättande om frågeinslituiet.Det harjag inle alls. Jag skall inte ändra ett ord i det anförande som jagstartade diskussionen med efter inlägg. Jag tycker attdet är ett utmärkt institut och vill slå vakt om det. Jag har pekat på de farorsom hotar och refererat till utvecklingen i vissa andra länder. Det är lätt attkontrollera alt det faktiskt är på det sättet. i sill senaste inlägg atl jag skulle ha sagt alt 1. ex.Thage eller C.-H. inte flck framställa frågor idevalveringsärendei. Det fick ni naturligtvis göra! Ni har full rätt till detenligt gällande regeringsform. Jag bara gjorde en försiktig antydan om att jagföreställde mig atl frågeställarna var medvetna om att hela frågekomplexel inomen mycket snar framtid kom att ventileras i kammaren på grundval avkonstitutionsutskottels betänkande. Vadbeträffar del material som C.-H. säger alt jag aktualiserade hardet självfallet varil tillgängligt för KU:s granskning av ärendel. Vi ärfaktiskt ganska ambitiösa och försöker plocka samman allt som kan ha relevansför det ärende vi behandlar. (vpk): Först villjag understryka alt vad beträffar det nya materialet kringspekulationen i samband med devalveringen sade jag atl det bordeha återgivits och behandlats i KU:s betänkande. Det finns en antydan om det iden socialdemokratiska reservationen, men i övrigt finner jag inle några spårav att studerat materialet. I så fall borde man rimligenha dragit vissa slutsatser av vad som där avslöjas. Jag får åierkomma tillfrågan i den följande debatten. Självfallet har jag intesagt all jag själv och enligt herr Fiskesjö \ntefick interpellera iden här frågan. ansåg atl vi inte borde ha interpellerat. Jagmenar att om statsministern hade agerat på ett annat säu hade man sparatvärdefull tid förden hårt arbetstyngda . får vi tre debatter motannars två, dels en interpellationsdebatt, dels en debatt i samband medgranskningsbetänkandet. Mycket tid hade naluriigtvis kunnat sparas. Jag logdetta som ett konkret exempel på att statsministerns agerande när det gälleralt överlåta frågor och interpellationer till fackministrar ju inte är någotsom bara rör interpellanterna utan hela och dess arbete. Vadslutligen gäller frågan om representanter för folkfiertalet, , såharjag aldrig framställt mig som någon sådan. Jag talade om all regeringenförde en mot folkflertalets intressen riktad politik. Såvitt jag kan bedöma avdet senaste valet flnns det inget parti här i som kan framställa sigsom representant för folkflertalet i den meningen att det bakom sig har enmajoritet av väljarna. Detta är någonting som vi väl alla känner till. Jaganser emellertid atl regeringens agerande gentemot inte bara är enfråga om förhållandet mellan statsråd och enskilda riksdagsledamöter.Regeringens närvaro i , statsministerns närvaro och frågan om hanssätt att gå in i debatterna eller avstå från atl göra det, har större räckviddän vad gäller förhållandet till de enskilda riksdagsmännen. Del är en fråga omagerande gentemot folkflertalet för vars vilja skall vara uttryck. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningenav ärenden enligt byggnadslagstiftningen Sedan de under avsnittet Interpellationer ochfrågor anmälda talarna nu haft ordel övergår kammaren till att debatteraHandläggningen av ärenden enligt byggnadslagstiftningen. Inledningsvisskall jag säga några ord om ett avsnitt där utskottet är överens. Det gällerbekymren med de långa handläggningsli-derna i . Som mantidigare påpekat är det förvisso ett hårt arbetsbelastat departement. Etl stortantal ärenden på byggnadslagstiftningens område blir föremål för prövning. Ettenigt utskott finner det angeläget all man på olika vägar söker nedbringa tidenför hanteringen. Om ärendena blir föremål för en alltför långdragen behandlinghinner de ju föriora sin aktualitet. måste man tyvärr konstatera attärendebalansen ökar på ett oroande sätt år . Del är belagt med siffror iutskollsbetänkandet. Från departementet sägs nu att dessa problem ägnassärskild uppmärksamhet. Man får livligt hoppas alt det kan leda till positivaresultat. Såskall jag ägna mig åt ett par avsnitt där meningarna är delade i utskottet-sanneriigen inte i imaginära frågor, som raljerade om idebattens inledning. Delförsta avsnittet gäller handläggningen i av frågor som rördispenser från det s. k. tätbebyggelseförbudet enligt 5 >; BL. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Handläggningenav ärenden enligt byggnadslagstiftningen enlighetmed principen alt del är samhället som har huvudansvaret för samhällsbyggandeloch utformningen av den lokala miljön stadgas i denna paragraf ett förbud förbebyggelse, som skulle innebära tätbebyggelse, med mindre än an marken genomplanläggning enligl BL bedömts som lämplig för bebyggelse. m.den 1 juli 1977 har, efter etl förslag från den borgeriiga regeringen,förbudet mildrats så att tätbebyggelse av mindre omfattning kan tillåtas efterprövning i samband med ansökan om byggnadslov. Av propositionen där ändringenföreslogs (1976/77:122) kan dock utläsas all denna möjlighet bör tillämpasrestriktivt. a. anförs atl den föreslagna ordningen inte skall tillämpas omen byggnad elleren bebyggelsegrupp nu eller senare föranleder behov av gemensammaanordningar av mer betydande omfattning eller krav på allmänna va-anläggningaro. Utskoltelsgranskning av regeringens praxis på detta område omfauar första halvåret 1976och , dvs.