prot · G109149 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:149 §1 Om ifrågasatt begränsning av ramarna för yttrandefriheten Justitieministern erhöll ordet för altbesvara () anmälda fråga, 1977/78:451, och anförde: har frågat mig om regeringen står fast vid direktivenlillyUrandefrihetsuiredningen ellerom lilläggsdirekliv äran vänta med innebördatt ramarna för yttrandefriheten bör begränsas. Frågan ställs mot bakgrund bl.a. av tingsrätts friande dom i målet mellan statsministern ochAftonbladet. Yttrandefrihetsutredningentillsattes enligt beslut av regeringen för inte fulll ell år sedan. EftersomOlle är ledamot i kommittén skall jag inte gå närmare in på vaddirektiven innehåller. Jag skal I bara erinra om några av riktlinjerna förarbetet. OlleSvenssons fråga kan sägas röra tvä olika delar av del nuvarande regelsystemet.Den ena delen omfattar de regler som anger vilka yttranden som är straffbara,dvs. reglerna om yttrandefrihetsbrotten enligt den s. k. brotlskatalogen. Denandra består av reglerna om rättegångsordningen i yttrandefrihetsmål. Närdetgäller reglerna om yltrandefri hetsbrott bör det enligt direktiven inte varanågon förstahandsuppgift för kommittén alt ta ställning lill brollskala-logensinnehåll och avfattning. Kommittén bör i den delen i alll väsentligt utgå frångällande rättsläge. Eventuella ändringar i det straffrättsliga regelsystemetfär i stället övervägas i särskild ordning. Endasl pä en punkt, som saknarintresse i det här sammanhanget, bör kommittén mera ingående behandla frågan omdet slrafföelagda områdets omfattning. Tillledning för kommitténs överväganden i fråga om rättegångsordningen heter det idirektiven bl. a. alt det rättsliga förfarandet i yllrandefrihetsmälsjälvfallel bör vara så utformat att yttrandefrihelsiniressena tillgodoses istörsta möjliga utsträckning. Med det framhålls också atl del är ett allmäntintresse att den enskilde medborgarens integritet skyddas. Tankenpä tilläggsdirektiv har inte någon aktualitet. Kommitténs nuvarande direktivligger alltså fast. Omifrågasatt begränsning av ramarna för yttrandefriheten OLLESVENSSON (s): Jag ber attfä tacka för svaret pä min fråga. Delär tillfredsställande atl vår justitieminister här talar ä hela regeringensvägnar, då han tillkännager alt det inte finns några planer på att begränsaramarna för yttrandefriheten. Det betyder atl yllrandefrihelsutredningen fårarbeta efter sina ursprungliga direktiv. De ligger som statsrådet säger fast. Omifrågasatt begränsning av ramarna for yttrandefriheten SvenRomanus personliga inställning behöver jag inteefterfråga. Jag vet all han ärposiliv till värdet av yttrandefrihet och aktivt verkat i den andan både somordförande i den av förra regeringen tillsatta massmedieutredningen och i sittnuvarande ämbete. Direktiven lill yllrandefrihelsutredningen har en klartliberal tendens, och detta i ordets bästa bemärkelse. Tidningarna tilldelasslor frihet och förutsätts kunna driva ett "allmänt uppdrag" mednormal hui. Minfråga motiverades av uttalanden från statsminister och förste vicetalmannen efter det atl juryn vid friatAftonbladets satiriska artikel. ThorbjörnFälldin sade sig efteråt vara "djupt besviken" över det frikännandejuryulslaget. Målet stannade ju i del medborgeriiga "filtret". Någotprejudikat skapades inte. Då han beslöt atl åtala Aftonbladel sade han all hursmärtsamt artikeln än hade uppfattats både av honom själv och av hans familj,var del mindre med tanke på sig själv än med hänsyn till vad även andramedborgare kunde bli utsatta för i svensk press. Han ville pröva om svensk lagtillåter alt människor oslraffal får behandlas sä som Aftonbladel gjort medhonom. I likhet med undrade jag om statsministernalltså frågade å allas våra vägnar. Vad drar han dä för slutsats av svaret frånjuryn? Han måsle väl anse att det är fel på lagen, och måsle han då inte i denställning han har göra vad han kan för att få den ändrad? Dessafunderingar var orsaken till min fråga, om det kommer ändrade direktiv tillyllrandefrihelsutredningen. TorstenBengtson talade mer i klartext. "Lagstiftningen är för mild", sadehan i en intervju i . "Jag överväger atl personligen göranågot föratt ändra tryckfrihetslagstiftningen." Detär värdefulll alt justitieministern nu tillkännager alt någon sådan omprövninginte skall ske. Regeringschefen har tydligen fått ned pulsen och insett atl hanborde ha gått lill i stället för lill domstol. Jaginstämmer gärna i vad ordföranden i den av statsrådet tillsattayllrandefrihelsutredningen. skrivit i sin tidning, dä han gör dentolkningenatt juryn fastnat för försvarsadvokatens huvudargument som i sak varan artikeln av läsarna måste ha uppfatlats som en fantasiprodukt. Det rörde sigmed andra ord inte om något förtal i tryckfrihetsförordningens mening, däremotom en politisk kritik i satirens form. Juryn har visal smakfrågan, dvs. attbedöma kvaliteten i artikeln, ifrån sig. Det är glädjande. Smakfrägor är intedomstolsfrågor. Jagvill avslutningsvis säga attjag är glad över del svar jag har fåll samtidigtsomjag vill fråga: Har den del av frågan som berör rättegångsordningen på någolsätt aktualiserats i samband med den friande domen? Som jag nämnde i svaret berör fråga dels reglerna föryttrandefrihetsbrotlen enligt brottskatalogen, dels rättegångsordningen. Dendel som berör brottskatalogen är enligt min mening inte något ämne för kommittén atlbehandla, i varje fall inte i första hand. Däremot är kommitténs överväganden ifråga om rättegångsordningen en mycket viktig del av kommitténs uppdrag, ochvilka synpunkter som i det avseendet skall tas upp är ganska utförligtbeskrivet i direktiven. Kommittén är parlamentariskt sammansatt, och det ärgivei alt de som skall bedöma dessa viktiga frågor mot bakgrund av sin kännedomom vad som skett måste väga samhällsintresset mot den enskildes intresse.Närdet gäller samhällsintresset villjag i första hand betona vikten av enmycket stor yttrandefrihet, som del är viktigt atl den enskildemedborgarens integritet tryggas. Kommittén har fåll i uppdrag all göra enallsidig bedömning av frågan, och eftersom del här gäller en grundlagsfrågavill jag begagna tillföllet att framhålla alt det är av stort intresse attkommittén söker komma fram lill sä enhälliga bedömningar som möjligl. Omifrågasatt begränsning av ramarna för yttrandefriheten OLLESVENSSON (s): Jag vill gärna lacka för det här tillägget. Jag anser att jag kan göraden tolkningen atl vad som senast hänl inte härav regeringen uppfattals som enanledning atl ändra de utgångspunkter som givits för kommitténs arbele. Undermassmedieuiredningens arbete och även i samband med alt direktiven tillyllrandefrihelsutredningen fastställdes fick vi erfara all del gärna görsvantolkningar på det här området. Jag vill därför slå fasl atl det finns ensamfälld posiliv inslällning hos regering och opposition i det här landet närdet gäller värdet av en yttrandefrihet liksom atl arbetet med de förbättringarhärvidlag som infördes på basis av de förslag till ändringar avtryckfrihetsförordningen som massmedieutredningen kom fram till skallfullföljas. Vad gäller det förslag om en central ytlrandefrihetsdomstol sommassmedieutredningen lade fram och som var uttryck för en klar vilja attförbättra yttrandefrihetens villkor har jag tolkat direktiven till yttrandefrihetsutredningenså -och här vill jag gärna få bekräftat av justitieministern atl min tolkningär riktig -alt detta förslag f n. saknar politisk realitet och alt det allisåinie kommer all aklualiseras. Jag vill gärna att noga skall läsa direktiven som skrevsför elt år sedan. Dessa direktiv står fortfarande kvar. Egentligen är de intedirektiv till kommittén utan synpunkter som bör beaktas. När det här talas ommassmedieuiredningens förslag gäller det tanken på en centralyttrandefrihetsdomstol, som är aktuell. Den kan alltså avföras. Hurdet i övrigt skall ordn;is med rättegången behandlas också på andra punkter idirektiven. Det sägs ju också alt frågan om de grundläggande dragen beträffanderättegången aren viklig uppgift för kommillén, som gärna kan tas upp till enprincipbehandling redan i en första etapp. Det är inte något direktiv men ettunderstrykande av all rättegångsordningens detaljer är viktiga. Om ökad rättssäkerhet för barn i vårdnadsärenden Jagar fullt på del klara med innebörden av direktiven. Det är enväsentlig sak för kommittén att se på reglerna när det gäller förfarandet irättegången. Menjag vill understryka, det värdefulla i att vi i direktiven har fält enrekommendation att på ett tidigt stadium inför offentligheten redovisa deöverväganden man kommit fram till, så att en eventuell förändring inte skerförrän frågan genomlysts av en omfattande offentlig debatl. Enligt min meningär detta positivt mot bakgrund av de vantolkningar som så ofta sker av syftenamed reformerna på detta område. Jag tycker alt del är elt goll facil av den härdebatten all regering och opposition slår så pass nära varandra och har en såposiliv syn på värdet av yttrandefrihet, men självfallel måste denna utövasunder ansvar. Överläggningenvar härmed slutad. §2 Om ökad rättssäkerhet för barn i vårdnadsärenden Justitieministern erhöll ordel för atlbesvara () anmälda fråga, 1977/78:464, lillsocialministern, och anförde: har frågat socialministern om han är villig att vidta deåtgärder som krävs för att barn som i föräldrahemmet ulsälls för misshandeleller vanvård skall kunna garanteras rältssäkerhet. anser att detfaktum att domstolar upphäver sociala myndigheters beslut om omhändertagande avbarn innebär otrygghet och ökat fysiskt och psykiskt lidande för barnen. Honkonstaterar för sin del alt det på grund av detta inte finns någon garanteradrättssäkerhet för biirn. Frågan har överlämnatstill mig. Enligtmin mening innebär möjligheten tilldomstolsprövningav frägorom omhändertagandeoch vårdnad av barn en rältssäkerhelsgaranli som vi inte kan vara utan. Enannan sak är att olika instanser kan komma till skilda uppfattningar i de oftasvåra frågor som det här rör sig om. Dettabelyder naluriigtvis inte alt lagstiftningen på området inte skulle kunnaförbättras. syftar i frågan närmast på prövningen i länsrätt avsocial centralnämnds beslut om omhändertagande av barn. Hennes fråga beröremellertid också beslutsordningen beträffande vårdnaden om barn. Debarnavårdande organens möjligheler att omhänderta barn har utförligt behandlatsi social utred ningens slutbetänkande (SOU 1977:40) Socialtjänst ochsocialförsäkringstillägg. I detta har lämnats förslagom beslutsordningen och omhandläggningen i länsrätt av frågorom tvångsingripande betriiflande barn.Remissbehandlingen av betänkandet har avslutals, och en proposition ide delar som är akluella förbereds f n. inom . Den kanvänlas bli förelagd under /79. Rättenför samhället atl omhänderta ell barn, som kan la skada genom atl slanna i sinaföräldrars vård, innebär en inskränkning i den rätt föräldrarna har somvärdnadshavare enligt . Om en far eller en mor gravt missbrukareller försummar sin vårdnadsrätt, kan föräldern bli fränlagen vårdnaden helt.En sådan fråga pröviis av allmän domstol. F. n. ser utredningen (Ju 1977:08) ombarnens rätt över hela lagstiftningen om värdnaden. Kommittén avser all i eltbelänkande till belysa bl. a. hur barnets intresse bäst skall kunnabevakas i en vårdnadskonflikl. I direktiven för kommittén sägs, atl skäl talarför atl barnet behöver någon som under hela handläggningen av ettvärdnadsärende har att bevaka endast barnets intresse. Delsamma gäller enligtdirektiven i fråga om ärende om överflyilning av barn. Ulredningenom barnens rätt har att även i övrigl pröva hur barnens räilsliga Slällning iolika sammanhang skall kunna stärkas. I sill arbele skall kommittén beakta deförslag som blir resultatet av socialutredningens betänkande. 'Som framgår av vad jag har sagt nu pågår alltså lagstiftningsarbete som syftartill att stärka barns rättsliga ställning. Några ytterligare åtgärder påområdet frän regeringens sida är inte aktuella f n. Omökad rättssäkerhet för barn i vårdnadsärenden Försl ber jagatl fä lacka justitieministern för svaret pä min fråga. Jag upplever detpositivt att justitieministern inser alt lagstiftningen kan förbättras, och detär också positivt atl arbete pågår för atl genom lagstiftning stärka barnelsrätt. Tyvärrär barnmisshandel en kuslig verklighet bakom välfärdssamhällets kulisser. Påolika säll har dock samhällel tillbaka satsat på åtgärder för attförebygga atl barn far illa och för alt garantera dem rättssäkerhet både ideras hem och i skolan. Man blir då allvarligt bekymrad när man får erfara attsamhällets egna organ, domstolarna, vid sina domslut inte bedömer barnets väloch ve på samma sätt som de sociala myndigheterna utan upphäver deras beslul.Delta får då till följd atl barnet flyttas fram och lillbaka mellan föräldrahemoch fosterhem, kanske ,allteftersom man verkställer överklagande iolika instanser. Manvet att barn som växer upp under så osäkra förhållanden tar psykisk skada.Målsättningen för alla instanser måsle vara alt ge barnet en trygg uppväxt.Delta kan man inte ge barnet, om det alltefter de olika besluten flyttas kolli fram och lillbaka. Det är visserligen så atl föräldrarna i sådanafall fråntas en rättighet, men vi vet också all kroppslig misshandel ofta ärsymtom på allvariiga missförhållanden i hemmiljön. Uppmärksamheten på sådanasymtom måsle omfatta barnets hela situation. Psykisk misshandel och iblandäven vanvård kan ingå i helhetsbilden. En sådan otrygg miljö vill mannaturligtvis genom olika åtgärder försöka rätta till, men del är ingen omtankeom barnets rätt och dess säkerhet att, innan man har gjort någonting åthemmiljön, flytta tillbaka det till denna, ibland i flera omgångar och kanskelill sist för goll. Omåterupptagande av spårbunden trafik mellan och Underförra året upplevde jag två fall, där del gick till såsom jag nyssbeskrivit. Både förtroendvalda och anställda inom socialvärden blev förtvivladeoch upplevde det hela myckel negativt. Man omhändertar sannerligen ingen i dagför samhällsvård utan att väl grundade skäl föreligger. Då de båda ärenden jagnämnde var akluella önskade de som handlade dem alt sociala centralnämndensursprungliga omhändertagande skulle få kvarstå till dess att alla deöverklaganden som var möjliga hade slutförts. Mot denna bakgrund villjag ställaden frågan lill justitieministern, om det är tänkbart all en bestämmelse sommöjliggör en sådan ordning skulle kunna tillföras den lag som gäller vidhandläggning av vårdnadsärende. Barnär små människor men har själva ingen möjlighet all ta till vara sin rätt ellerrättssäkerhet. Det är vi vuxna som har delta både förtroende och ansvar. Överläggningenvar härmed slutad. §3 Om återupptagande av spårbunden trafik mellan och Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara Per IVesiertiergs (m) anmälda fråga, 1977/78:457,och anförde: Per har under hänvisning lill all anlalel pendlare iTrosa-Vagnhäradsområdet till ökat kraftigt under hela1970-talel frågat mig om jag är beredd all positivt pröva möjlighelerna ochförutsättningarna atl återuppta någon form av spårbunden traflk mellanVagnhärad och . År1972 lade SJ-med dåvarande regeringens medgivande-ned den lokala persontrafikenpå järnväg vid stationerna mellan och , bl. a. i . Nedläggningenföregicks av ett omfattande utredningsarbete inom SJ, som fördjupades sedanberörda kommuner överklagat SJ:s planer i ämnet. 1 det följande remiss- ochberedningsarbetet, med medverkan av bl. a. KSL, SL samt berörda länsstyrelseroch kommuner, undersöktes ett trafikeringsalier-nativ med pendeltågstrafikgenom SL på sträckan . Alternativet visade sigdriftekonomiskt ogynnsamt både i sig och i förhållande till ettersätlningsalternativ med landsvägsbussar. Enligtvad jag inhämtat finns inga aktuella undersökningar som visar att utgångslägetför återupptagen järnvägstrafik i området skulle ha förbättrats ,vare sig irafiklekniskl eller Irafikekonomiskt. Eventuella ändringar itrafikeringsmönstrel är emellertid i första hand beroende av förhandlingarmellan de berörda huvudmännen för kollektivtrafiken i områdel. 1 den mänparterna, dvs. SJ samt landstingen i och , skullekomma fram till ett ändrat irafikeringsmönsler ligger del i sakens natur atljag i positiv anda kommeratt överväga förslag och lösningar i saken. PER (); Jag ber att få lacka kommunikationsministern för svarel pä min fråga. Jagvill påpeka alt antalet pendlare från Trosa-Vagnhäradsområdet tillSödertälje-Stockholmsområdet ökar myckel snabbi. Enligt denundersökning som gjordes 1974 låg anlalet pendlare till Stockholmsregionennågonstans mellan 800 och 1 000 personer per dag i vardera riktningen. Dessutompendlade lill regionen ett par hundra personer. Medden inflyltningsfrekvens som varil i , nästan uteslutande frånStockholmsområdet, har antalet pendlare väsentligen ökal och borde kunna uppskattas lill omkring 1 500 personer per dag. Jagvill betona alt det samhällsekonomiskt borde vara riktigt med någon form avkollektivtrafik här för att se lill all undvika en alltför slor privatlrafikmed privatbilar lill resp. arbetsplatser. Dessutom är den del av sträckan frånVagnhärad till som följer E4 utomordentligt hårt belastad, medganska hög olycksfallsfrekvens. Jagförstår atl kommunikationsministern inte kan tänka sig atl man låterÖsigölapendeln med dess dagliga tåg stanna i , eftersomdet tyvärr ulgör en del av SJ;s trafikpolitik atl sakta men säkert försöka fäupp hastigheten på lägen och låta dem hälla jämna minuter på varje ställe.Någon form av pendeliägstrafik anser jag däremot an del vore rikligl ochrimligt att införa. Det finns två orter med kommunikationer upp tillSödertälje-Stockholmsområdet som har myckel likartade förhållanden. Den andraorten, förutom regionen , är Gnesla, där del nu förekommerpendeliägstrafik med tolv turer per dag och med eU trafikunderlag som är fullljämförbart med det som finns på siräckan . Denna irafik gåröver , och del skulle även irafiken lill kunna komma atl göra. Enligtuppgifter som jag har inhämtat är kapitalkostnaderna för att kunnagenomföra sådan irafik ca 8 milj. kr. och driftkostnaderna 2,5 milj. kr. Dellagör att kostnaderna blir något större än för Gnesla, beroende på inflationensverkningar. För atl åstadkomma en trafik där krävs det att trafiken mellanSödertälje och ökar på pendeltågen i , och för altklara delta behöver vi också en posiliv medverkan från SJ och kommunikationsministern.Jag anseratt förhållandena driftsekonomiskt och trafikmässigl har ändrats ochatt mätningarna visar att det nu finns ett väsentligt större irafikunderiag.Trots allt använder endast 10 96 av passagerarna buss vid sina dagligakommunikationer med . Au busstrafiken misslyckats är delvis beroendepä atl det är så många olika orter och hållplatser som de pendlande reser till. Omåterupptagande av spårbunden trajik mellan och Del är rikligt som Per säger alt del är mänga som pendlar.Detta skulle naluriigtvis i och för sig kunna motivera pendeltåg Omåterupptagande av spårbunden trafik mellan och mellan ochSödertälje-Stockholm på samma säll som del finns sådana mellan ochSödertälje. Men de renl fysiska förhållandena är besvärande på sträckanVagnhärad-Järna, eftersom banan är enkelspårig, under det att bananJärna-Södertälje är dubbelspårig. På sträckan går ju samlligalåg i den s. k. Östgötapendeln och den s k. Göieborgspendeln,dvs. del går elltåg i vardera riktningen för vart och ett av dessa pendeltåg. Dellagör alt banan redan är oplirnalt belastad, varför det inte går atl belasta denmera. Ytterligare en belastning är ett stopp i . Kombinationenav Oärrtäg och lokaltåg är alltid besvärande, men den är särskill svår när detbara finns enkelspär; del säger ju sunda förnuftet. Skulle man vilja öppnamöjligheler för pendeltåg norrut från , förutsälter det att man hardubbelspär. Det är klart att man kan anlägga sädana, men det blir en mycketdyrbar investering, och kapitalkostnaderna kommer att bli av betydligtstörre storleksordning än de 8 milj. kr. som Per nämnde. PER (): Jag kan förstå om de fysiska svårigheterna i så fall skulle göra dettill en direkt omöjlighet att bedriva någon form av spårbunden trafik fränVagnhärad, men jag finner det ändå något underiigt, eftersom det tidigare-uppenbarligen så sent som i början på 1970-talel-fanns kapacitet för alt klaradetta. Jagvill vidare peka på alt om man skulle säga att siräckan haralltför hård belastning, skulle ett motargument mycket väl kunna vara altpendeltågstrafiken från Vagnhäradssidan kan sluta i , med anslutningdärifrån till befintlig irafik norrut mot . Jagtolkar ändå kommunikationsministern så, atl han i princip är positivt inslälldtill atl pröva även de tekniska förutsättningarna för att kunna lösa de problemsom kan vara för handen, om en irafik mellan och vara lämplig sedd ur ekonomisk synvinkel. Skillnaden mellan början av 1970-talel och idagärden att då hade viinte vare sig Östgötapendeln eller Göleborgspendeln. Del var ett betydligtmindre antal fjärrtåg som då framfördes på , och man hadeutrymme för lokaltrafik även till och från . Det har man inte . Detär rikligl som Per har tolkat miu svar atl jag är myckel positivlill alt försöka medverka lill åtgärder som skall göra del möjligl atl ordnadenna spårbundna trafik för pendlarna, men av naturiiga skäl kan man inte räknamed aU del skall gå särskilt fort, för del krävs mycket stora investeringar ochmycket tidsödande arbele. PERWESTERBERG (m): Jag förslår mycket väl problemen, men jag vill påpeka att justÖstgötapendeln på siräckan bara går , och det ärtrots allt inte någon särskilt stor belastning. Belastningen kommer norr Nr 149 o" '''"''' den Jag berändå alt få tacka kommunikationsministern för hans utomordent- 23 mai 1978 ligt positiva svar och hoppas att vi skall kunnalösa denna fråga. Överläggningen var härmed slutad. § 4 Om en övre åldersgräns för rätt att utföraskolskjutsar Kommunikationsministern ordel för alt besvara (c)anmälda fråga,1977/78:461, lill statsrådet , och anförde: har frågat statsrådet omhon anser del lämpligt, med hänsyn lill elevernas säkerhet, alt personer imycket hög ålder har hand om skolskjutsningar. Frågan har överlämnats till mig. Enligt de upplysningar som jag har fält finns det intenågot belägg för att förarens ålder har haft någol samband med olyckor iskolskjutsverksamheten. Frågor som rör barnens säkerhet i trafiken behandlas f n.av irafiksäker-helsutredningen. Utredningen kommer också att ta upp frågor somrör skolskjutsning. Mot bakgrund av vad jag nu har sagl finner jag någraålgärder f n. inte vara påkallade. På grund av uppdrag i FN är atl della i riksdagsarbetet under återstoden av riksmölel. Jag berdärför atl i hennes ställe få tacka kommunikationsministern för svarel påhennes fråga. Anledningen lill frågan är alt frågeställaren påträffatnågot enstaka fall där en person fortsätter att handha skolskjutsning trots atthan enligt föräldra-opinionen kan anses uppfylla de mycket högasäkerhetskrav som man anser sig ha räll all ställa pä dem som skjutsarskolbarn. Frågan ställdes till statsrådet , och den tar endast uppspörsmålet om del med hänsyn lill elevernas säkerhet är lämpligt atl personer imycket hög ålder får ha hand om skolskjutsning. Jag vill betona all fråganenbarl gäller skolskjutsar och inte får tolkas som elt ifrågasättande av äldrepersoners lämplighet som bilförare. Frågeställaren efterlyser alltså inte någonövre åldersgräns för rätlen all köra bil ulan ville genom sin fråga endastaktualisera betydelsen av alt höga krav pä lämplighet i form av aktsamhel, gouomdöme och körskick-lighet bör ställas pä alla som har ansvarel förskolskjutsning för alt säkerheten skall bli sä bra som möjligt. Jag lackar åter för svaret och hoppas alltrafiksäkerhelsutredningen vid sina bedömningar även skall beakla det spörsmålsom tagit upp i sin fråga. Om enövre åldersgräns för rätt all utföra skolskjutsar Överiäggningenvar härmed slutad. Omåtgärder för att underlätta finansieringen av Jjärrvärmeanlägg-niiigar § 5 Om åtgärder för attunderlätta finansieringen av fjärrvärmeanläggningar Bosladsministern erhöll ordel för attbesvara Per () anmälda fråga, 1977/78:484, och anförde: