prot · G109151 · 1977-12-31 00:00:00 — I likhet med kommunministern tyckerjag del ärtillfredsställande att konslilulionsulskotiet så klarl betonat kyrkomötets rollvid den kommande behandlingen av ifrågavarande spörsmål. Del är också ettriktigt konstaterande som görs i betänkandet när det framhålls atl det övervägandeflertalet svenskar sluter upp kring stalmakternas och kyrkomötets beslut frånår 1958, alt man och kvinna skall ha samma rätt alt ifrågakomma till och attutöva präst- och biskopsämbetet i den . Även jag har denuppfatiningen. Liksomför tolkas emellertid ord olika när det gäller kvinnligapräster. Och liksom regering och riksdag ansåg sig böra tillmäta denkyrkliga enigheten och principen om att inte utöva tvång i trosfrågor slorbelydelse, finns det enligt min mening skäl att göra det också . Delär viktigt att finna former, som garanterar kvinnliga präster deras möjligheteralt verka i enlighet med de rättigheter som lagstiftning Kvinnligapräster m. m. har givit dem, utan attför den skull de som har en annan trosuppfalining slöts bort från kyrkan ochfrån prästämbetet. Jag anser det riktigt att kyrkan genom ställningstagande påkyrkomötet först ger kyrkans egen syn på frågan om den s. k. samvetsklausulensinnehåll och räckvidd, innan yttrar sig i de frågor som belänkandetlar upp. Jag yrkar därför alt i stället för atl bifallakonstitutionsutskottets hemställan med anledning av motionerna 214, 252, 645,646 och 1421 måtte uttala: "Deuttalanden som kyrkomöte gjorde i samband med behörighetslagensantagande - den s. k. samvelsklausulen - har kommit alt spela en slor roll idebalten om frågor som rör kvinnliga präster. Uttalandena syftade till allundvika kyrkosplittring och värna om den för en evangelisk kyrka betydelsefullaprincipen atl inte utöva tvång i trosfrågor. De önskemål som uppbar uttalandenakvarstår i princip fortfarande. Denrätt som samvelsklausulen ger dem som inte anser sig kunna acceptera kvinnligapräster får inte utnytOas så atl kvinnliga präster skulle kunna förvägras ellerförhindras alt utöva sin Oänst och fullgöra sina uppgifter i kyrkan. Riksdagenfinner det angeläget all kyrkan genom sina egna organ - inte minst den s. k.samrådsgruppen - söker vägar som möjliggör för dem som har en gentemot 1958 årsbeslut i behörighetsfrågan avvikande ståndpunkt alt bevara hemortsrätt isvenska kyrkan, som vaOe form av trakasserier på grund av kön måsteförhindras. Synenpå kvinnors behörighet till prästerlig Oänst utgår från skildatrosuppfaltningar. bör inte vidta åtgärder som innebär tvång motföreträdarna för någondera irosuppfaltningen. Frågor av troskaraklär börbehandlas av kyrkans egna organ. Något ställningstagande av lill denu aktuella motionskraven bör således inte göras. Detta understryks ytterligareav del fakium att kyrkans framtida relationer till staten f n. är underövervägande." I deltaanförande instämde , , , , och (samtliga m). () kortgenmäle: I det utlalande som föreslagils finns ett par saker som det välråder allmän enighel om - del vill jag gärna ta sikte på - nämligen della skall förhindra varje form av trakasserier på grund av kön, och vidare altde som har en avvikande ståndpunkt i ämbetsfrågan skall kunna bevarahemortsrätt i . Men uttalandet redovisar en uppfattningsom inte har stöd i nuvarande grundlag, nämligen den atl inte skallgå in i kyrkolagsiiftningsfrågor. Del är ändå skyldighet att göraså. Så länge nuvarande grundlagsbestämmelser finns är del faktiskt etl ansvarför atl arbeia med dessa frågor. Del ansvarel kan inte gåifrån. menar lydligen PerPetersson alt eftersom del är fråga om trosuppfaltningar inteskulle kunna arbeta med dessa frågor. Del måste vara etl misstag. I en slordelav kyrkolagstiftningen finns trosmomenl. I annal fall kunde det inte gälla enkyrka. Följaktligen är det uppgift au behandla även sådana frågor. Tidigarehar aldrig intagit den ståndpunkten att den alltid skall låtakyrkomölel vara inilialivlagare. Lål mig erinra om att när den lag stiftadessom vi nu behandlar utgick initiativet från . Det var försl efter riksdagsbeslutsom kyrkomötet tog upp frågan. Det fattades två riksdagsbeslut vid , av formella skäl. Sedan kom ärendet upp på kyrkomölel . Delfanns antagligen vid det tillfället de som hade samma uppfattning som PerPetersson, men har aldrig ställt sig bakom denna. Och det vore ettsvagheislecken från den svenska , om den sköl ifrån sig sitt ansvar påden här punkten, när man nu kan visa vad grundlagen föreskriver i olikahänseenden. Del skulle beiyda alt vi struntade i den grundlag som vi själva harantagit. Kvinnligapräster m. m. PER () kortgenmäle: Jag tycker inte atl del i en sådan här fråga är ett svagheislecken atlkräva all kyrkan försl genom ställningslagande på kyrkomötet ger sin syn påfrågan om den s. k. samvetsklausulens innehåll och räckvidd, innan vi iriksdagen ullalar oss. Jagtror atl skillnaden här främst beror på attjag för min del har en starkarekänsla för risken för kyrkosplittring och också en starkare önskan all värna omden värdefulla principen atl inte utöva tvång i trosfrågor. HILDINGJOHANSSON (s) kort genmäle: I sin senasle anförande åberopade två skäl för attriksdagen inte skulle ta initiativ. Det ena var att man inte skall utöva tvångi trosfrågor. Låt mig till det säga alt ingen vill ha någol tvång i trosfrågor,men ingen kan heller i religionsfrihetens namn göra anspråk på all det skall finnassärbestämmelser, så all vederbörande skall kunna ha Oänst i svenska kyrkanunder speciella villkor. Detandra skälet som åberopades var att kyrkan skulle gå före i sådana här frågor.Men det strider faktiskt mol den lagsliftningsprincip som gäller på del härområdel. För alt få till stånd den ordning som Per vill ha måsle manändra grundlagen, och del kan vi ju inte göra så här hux flux. Dåkommer detla in atl kyrkan inte skall ställas åt sidan. Finessen med dennuvarande ordningen, så länge kyrkan är en offentligrättslig institution, ärjualt även kyrkan får säga sin mening. Men del slår ingenstans att den alltidskall säga sin mening först. vill göra detta på grundval avmolioner, då skall väl göra del och inte krypa bakom kyrkomötet. 13 prolokoll 1977/78:150-151 Kvinnligapräster m. m. Jag vill som motionär rikta etl tack lill konstilulionsutskoltel för detbetydelsefulla arbele och det resultat utskottet åstadkommit vid sin behandlingav kvinnoprästfrågan. Värdefullt är inte minst den tyngd det enhälligautskoiisbetänkandet innebär. beslut eller harsin särskilda historiska belydelse genom alt en lag som tillkom för 20 år sedannu av åtskilliga svårigheier förs ett stort sleg mot etl slutligtförverkligande - för jag utgår ifrån aU så kommer au ske. Självklartär del här en alllför för en lag aU vinna efterlevnad. Det ärdärför desto angelägnare alt arbelel nu bedrivs på etl kraftfullt sätt för atlsäkerställa att lagen kommer att efterlevas fulll ul. Efter alla dessa år ärdel dags att göra upp med illusionerna om alt reform bådegäller och inte behöver gälla. Det är också skäl alt understryka - som fleratalare har giort här tidigare - den grundläggande skiljelinje som finns mellanåsiktsfrihet å ena sidan och ämbelsansvar och ämbetsplikter å den andra sidan. Närvi från centerhåll väckte den första motionen 1975 för alt driva påutvecklingen var intresset tämligen ljumt från annat håll, och i riksdagsbehandlingenhänvisade man lill de pågående överiäggningarna i kyrka-siat-frågan. Del fårväl sägas alt det var etl sätt all skjula frågan framför sig. 1976 fickcenlermotionen ell mer posilivi bemötande och resulterade i etltillkännagivande till regeringen. När vi för tredje gången väckt fråganhar vi fått anslutning av motionärer även från socialdemokratiskt ochfolkpar-tisliskt håll. Frågan har över huvud laget vunnit ny aktualitet med detrakasserier mol kvinnliga präster som kommit lill allmän kännedom och de mångaoffentliga kvinnofienlliga uttalanden som giorts. Atl kvinnliga prästeroffentligt av en manlig kollega t. o. m. får tåla all kallas för en ny kategoridjävlar är bara ell exempel - och etl utmanande sådant - på uppenbaramissförhållanden och samarbelsproblem inom kyrkan, vilka väckt en starkreaktion bland allmänheten. Att inte reagerat kraftigare lidigare harsannolikt sin förklaring i att de positiva tecknen på förändringar övervärderatsoch relativt litet varit känt om kvinnornas problem i del dagliga arbetet. Vadsom heller inte varit allm'änl känt är den systematiska uppbyggnad som skett avmotslåndsgrupper för atl hindra att kvinnoprästerna blir fler och sprids tilllandets olika församlingar. Att de kvinnliga prästerna nu själva lagit tillorda och alt man börjat reagera i alll bestämdare ordalag inom kyrkans ledningbidrar till atl förutsäuningarna förbättrats för atl lag skallkunna hävdas med full kraft inom kyrkan. moiion vi väckt i år- f ö. årels första - konstaterar ochjag atl det är uppenbart atl samvelsklausulen fått elt alllvidare innehåll och en vidare tillämpning än som kunde förutses vid dentidpunkt då lagen stiftades. I vissa fall förefaller man rent av tillmätauttalandet till kyrkomötets prolokoll större vikl än själva lagen. I ställetför all betraktas som ett hänsynstagande i ell övergångsskede för alt undvikaen tillspetsad situation och en kyrkosplittring har samvelsklausulen 20 årsenare kommilall bli en täckmantel för reaktionära uppfattningar och trakasserier molkvinnorna. Härvill jag bara lillägga alt man av de tendenser som med särskild styrka gav sigtill känna fåll det intrycket atl en hel del kvinnoprästmotståndarevarit beredda alt ulnyUja uttalanden om ell hänsynstagande föralldeles egna syften. De har ställt stora krav på hänsynslagande från motpartenmen själva aktivt medverkat till alt spetsa till siiuationen och skapa engrogrund för en kyrkosplittring genom försök atl utöva etl slagsminoriletsdiktalur över den breda majoritet som accepterar och välkomnarkvinnliga präster. Det är detla förhållande som utgör den kanske största riskenför kyrkosplittring . Iårets moiion underströk vi all de pågående överläggningarna i kyrka-slat-fråganinte kunde vara någol skäl alt t. v. tolerera den diskriminering av kvinnor somfortfarande pågår efter beslutet om kvinnans lika rätt att innehaprästOänst. Vi menade alt elt klart och otvetydigt utlalande från riksdagenssida skulle bli elt värdefullt slöd i de kontakter som man meddelat skulle lasfrån regeringen med kyrkan. Vi menade också att de åtgärder som skulle vidtasrimligtvis borde leda till alt samvelsklausulen inte längre skulle kunnaåberopas för atl diskriminera kvinnorna. Motionen utmynnade i ett yrkande omalt skulle uttala som sin mening atl den diskriminerandebehandlingen av kvinnor i samband med prästutbildning, prästvigning ochämbetsutövning i måsle upphöra och alt det som sagts i motionenskulle ges regeringen lill känna. Utskottethar nu tagit klar ställning i de vikliga principfrågorna och framhåller attarbetet i kvinnoprästfrågan bör fullföljas genom beslut av nästa kyrkomöte ochatl regeringen bör lägga fram ett förslag för kyrkomötet. Så långt har jagingel att invända. Men när det gäller prästutbildningen är utskouets skrivningväl lös i köttet. Ulskollel förefaller att vara väl medveiel om problemen , när man påpekar all del förekommit åtgärder mol kvinnliga teologiestuderande som måste anses vara klarl diskriminerande och som ulskollel medskärpa vänder sig mol. Ulskottet framhåller att åtskilliga av de manligastuderandena intar en avvisande hållning till kvinnliga präster och atldet är särskill allvarligt all en sådan attityd förefaller att prägla alll flerav de manliga studerandena. Om denna tendens fortsätter flnns det risk förbetydande svårigheier i församlingsarbetet , enligt ulskoileismening. Ulskoitelhöjer alltså här ell varnande finger, men vad finns det för möjligheterenligtutskottets uppfattning all komma åt missförhållandena vid de teologiskafakulteterna? Senarei betänkandet lägger utskottet fram sill förslag lill en omprövning avsamvelsklausulen. Omprövningen skall säkerställa all de som efter beslut iärendet påbörjat posigymnasiala sludier med särskild inriktning på Oänst inomsvenska kyrkan inte skall kunna åberopa de av kyrkomöte gjordauttalandena för ett handlande i Oänsten som strider mot reform. Detinnebär all t. o. m. studerande som är under utbildning efter reformbeslutet,i sin kommande ämbetsutövning i viss mån skall kunna Kvinnligapräster m. m. Nr 151 åberopa den omstridda samvelsklausulen i sitt samarbete med kvinnliga Onsdaeen den kolleger.Att utskottet anser sig behöva ge denna lidsfrist är beklagligt. 24 mai 1978 '''"'' ' '8 '" arbetsförhållanden som skall råda vid de leologiska fakulteterna i landet.Utskottet bekräftaratt det förekommit diskriminerande Kvinnlisa präster åtgärder. I moiionen har viframhållit att trycket hårdnat på de kvinnliga studerandena, främst i . Enrad exempel på delta skulle kunna ges, men jag skall nöja mig med ett exempel. Detförekommer att manliga studerande ställer krav på atl slippa ingå i gruppertillsammans med kvinnliga studerande, och om det inte går gör de anspråk på attslå över lill etl senare tillfälle. Del innebär i korthet att manligastuderande ställer krav på de utbildningsansvariga alt planera och dimensionerautbildningen på ell säll som möjliggör särbehandling. Även mer öppnatrakasserier förekommer givelvis. Skalldå en särbehandling efter kön få tolereras ens övergångsvis vid de teologiskafakulteterna, i en statlig ulbildning, bland studerande som inte ens planeraralt bli präster ulan har andra utbildningsmål? Vilken förståelse kräver manegentligen av dessa studerande att de skall visa gentemot en mindre gruppmanliga studerandes s. k. samvetsömhet? Förall besvara de här frågorna behöver vi inte avvakta vare sig något beslut avett kyrkomöte eller resultatet av de förslag som lagts fram om enjämställdhetslag. Och det finns inte skäl att sväva på målet. Vihar fått en ny, reformerad högskola. Högskolans verksamhet och organisalionregleras i en särskild högskolelag. I förarbetena till lagen föreslogs allvissa allmänna mål skulle sältas upp för utbildningen, forskningen ochutvecklingsarbetet vid högskolan. Dessa tankar övergavs i den proposition somlämnades lill . Skälet var följande enligtdepartementschefen. Vadsom bör gälla som mål för högskoleverksamhetens inriklning i stort behövernumera inte komma lill ultryck i högskolelagen, eftersom 1 kap. 2 ! ;regeringsformen sedan den innehåller en allmänmålsättnings-paragraf för all offentlig verksamhel, alltså ävenhögskoleverksamheten. I denna paragraf sägs bl. a. all det skall åligga detallmänna att trygga rällen till utbildning och att verka för att demokratinsidéer blir vägledande inom samhällets alla områden. I paragrafen sägsuttryckligen och ordagrant följande: "Del allmänna skall tillförsäkra mänoch kvinnor lika rättigheter Eftersom utskottet inte omnämnt detla, vill jag pådet här sättet rikta uppmärksamheten på del akliva ansvar för kvinnornaslikabehandling som genom grundlag vilar på högskoleverksamheten. Något undantaghar såvitl jag förstår inte gjorls för någon enda högskolefakultel ellerinstitution. Jagvill för klarhetens skull, herr talman, eftersom delta har stor belydelse för många studerande och är ell viktigt principiellt problem, rikta en frågalill utskottets talesmän: det något undantag för de teologiska fakulteterna, eller finns det några andra skäl för all kraven på kvinnors och mäns lika rättigheter skall väga lättare vid de teologiska fakulteterna än i 196 högskolan och i den offentliga verksamheten iövrigt? () kortgenmäle: slällde en direkt fråga lill ulskottet rörande innebördeni det stycke i slutet av utskottets skrivning som handlar om teologiestuderande. Man för observera vad som verkligen står där. här bara slutet: " desom efter beslul i ärendel påböOal posigymnasiala studier med särskildinriktning på Oänst inom inte skall kunna åberopa de av 1958 årskyrkomöte gjorda uttalandena för ett handlande i Oänsten som strider mot 1958års reform." Såledesskall undervisningen vid de teologiska fakulterna ske enligt samma regler somgäller för högskoleutbildningen i övrigt. Jag vill gärna tillägga att jag ärövertygad om att ett borttagande av den s. k. samvelsklausulen kommer atl habetydelse när det gäller atl komma lill rätta med den mobbning mot kvinnligastuderande som ulan tvivel har förekommit. Det moraliska slödel för en sådanmobbning kommer genom en sådan här förändring all försvinna. Kvinnligapräster m. m. ANNAELIASSON (c) kort genmäle; Jag vill tacka fördetta klargörande från utskottets sida. Det förtydligade den som jag uppfattadedel något luddiga skrivningen av utskottet. Det är alltså hell klart att kravetpå likabehandling av män och kvinnor inte bara skall ställas i samband medundervisning för en eventuell framtida yrkesverksamhet i form av prästOänsteller liknande. Kravet gäller sedan vid undervisningen i stort vid deteologiska fakulteterna, och det tycker jag var elt värdefulll klargörande frånutskottets sida. /ENKEL (fp); I moiionen 252 begärde jag och sju kvinnliga medmotionärer frånfolkpartiet att skulle uttala alt vägran atl prästviga kvinnor ochsärvigning på grund av att vissa män ej vill prästvigas med kvinnor icke står iöverensstämmelse med gällande lag och med en demokratisk människosyn. Ävenom konstilulionsutskoitet inte föreslår atl direkl skall göra deltaultalande, är del ändå glädjande all utskottet enhälligt har intagit en sådanbestämd och positiv hållning vid behandlingen av samtliga motioner sombehandlar åtgärder mot diskriminering av kvinnliga präster. Närdet gäller särvigningen föreslår utskottet en långsiktig lösning, och jag villcitera ett avsnitt ur betänkandet som jag tycker är särskill viktigt i sammanhanget: "Detkan sålunda enligt utskottets mening inte komma i fråga att nytillträdandebiskop ulnyujar sina befogenheter med avseende på prästvigning på etl säll sominnebär att prästkandidat diskrimineras på grund av kön. Den som skallprästvigas måste vidare vara medveten om alt prästeriig Oänst i svenska kyrkanstår öppen för både män och kvinnor och att han eller hon i sin Oänsteulövningmåsle kunna samarbeta med kollega utan hänsyn lill kön." Detla innebär emellertiden långsiktig lösning. 14 prolokoll 1977/78:150-151 Kvinnligapräster m. m. varitinne på löser det inte problemen i de två stift. och , därbiskoparna fortfarande vägrar att viga kvinnor. Del kan bli en i det närmasteolidlig situation i dessa stift, då de kommer att dra lill sig kvinnoprästmotståndarefrån hela landel. Ibörjan av juni prästvigs 107 personer, varav 22 är kvinnor. I Göteborgprästvigs 19 män. En del av dessa prästkandidater kommer från andra delar avlandel. För alt slippa prästvigas tillsammans med kvinnor har de begärlsärvigning, fåll nej av vederbörande biskop och ordnat så, att de får prästvigasi . Kvinnligaleologer från däremot hänvisas till att försl Oänstgöra någraår i etl annal stift, innan de ens kan söka Oänst i . Jagär lacksam att kommunminisiern nu kommer lillbaka till kammaren. Kommunministernanförde tidigare att denna fråga i skulle kunna lösas genom attförsamlingar och ministern skulle utnämna präster. Men diskrimineringen gällerju redan teologerna. Det måste också vara en klar könsdiskriminering attkvinnliga teologer, som har sill hem i eller i dess närhet, inte hartillgång till prästvigning och prästexamen i . Utskottethar enligt min mening kanske varit i mesta laget generöst motkvinnopräslmotståndarna på ett par punkter, men jag delar ändå utskottetsmening atl förslaget skall utformas på ell sådanl säll, att de som har enavvikande mening i ämbetsfrågan kan bevara hemortsrätt i . Därförskulle del vara fel alt vidga beslutet till atl gälla även de nu i Oänstvarande biskoparna. Mennär det gällde etl annal slag av samvetsbetänkligheter bland prästerna,nämligen problemet atl viga frånskilda, löstes den frågan så, atl det inte blevden enskilde prästen som ålades att förrätta vigseln, utan den skyldighetenlades på kyrkan. Analogtmed detla kunde man länka sig en motsvarande lösning. Regeringen kunde tillkyrkomötet kompleltera utskottets skrivning med exempelvis följande tillägg: Detåligger biskop och domkapitel alt föranstalta om prästexamen och prästvigningäven av kvinnliga prästkandidater, med rätt för biskopen alt uppdra åt annanbiskop atl förrätta vigningen. Enkvinnlig prästkandidat som mottagits och godkänts i prästexamen kunde då fårätt till vigning för stiftet i fråga. En biskop från ell näriiggande stiftkunde förrätta prästvigningen. Givelvis förutsätter jag då au domkyrkorna iberörda stift skulle upplåtas för akten. Jagvill undersiryka detla, eftersom jag i en av dagens tidningar läser att enkvinnlig präst på studieresa vägrats all med sin ungdomsgrupp ha en andaktsstundi kyrkan. Kyrkoherden varemot kvinnliga präster och öppnade alltså inte sinkyrka för en kvinnopräst. Inågra andra dagstidningar läser jag om en kvinnlig präst, som tvingades användaett kapell i en enskild stiftelse från den plats, där hon läste medsina konfirmander, för att förrätta konfirmation. Detta händer, herr kommunminister, iSverige. Längre har vi alltså inte kommil under . Därför instämmer jag medde talare som framhåller atl del är viktigt att man inte väntar till delordinarie kyrkomötet för att säkerställa att reform helt skall slåigenom. Enligtvad jag uppfattat har kommunminisiern fåll frågan om det enligt vadkommunminisiern anfört i sitt svar var meningen atl man skulle invänta detta.Jag vill återigen ställa frågan om inte också kommunministern tycker alt det ärviktigt att det myckel snarl hålls elt kyrkomöte, där dessa frågor kan las upptill behandling och riktlinjer fastställas. Kommunministerndeklarerade sin respekt för åsikt. Om nu bifallerulskottels hemställan, ligger ju ansvarel på regeringen. Jag hoppas alt vi hardet förtroendet för regeringen att den snarl skall lösa denna fråga. Innan jag stiger ned från denna talarstol, vill jag deklarera alt jagdefinitivt tar avstånd från det förslag som lagls på bordet av Per . Kvinnligapräster m. m. I delta anförande instämdeKarl () och (). Jag vill i klarhetens intresse säga attjag är beredd att pröva den formsom här föreslår. Jaghar uppfattat det så alt man nu bl. a. diskuterar åtgärder av delta slag i densamrådsgrupp som har aprostroferats så här. Del är min åsikt attdel med nu gällande regelsystem fordras en dispens från regeringens sida. Föratl tillmötesgå alla dem som har en positiv inslällning och, vill jag säga, irespekt för biskop trosuppfalining skulle jag vara beredd atlpröva en sådan åigärd. INGEGÄRDFR/ENKEL (fp) kort genmäle: Jag lackar kommunministern för detta hans senaste svar. LARSSCHÖTT (m): I KU:s betänkande, som behandlas, uttalar ulskottet alt frågan omkvinnliga präster djupt engagerar elt slort antal människor i vårt land. Antaletmolioner i ämnet här i och antalet talare i denna debalt ärytterligare bevis härpå. Somledamot av KU vill också jag vittna om alt utskottet mycket grundligt behandlatdetla ärende och ägnal det mycken tid. Handläggningen har präglats av slortallvar och stort ansvar inför den svåra uppgiften. viktigt moment ihandläggningen har varit besöken hos utskottet av kyrkoherde ,biskop och ärkebiskop -jag lar dem i den tidsföljd ivilken de gästade utskottet. Alla tre har lämnat värdefull redogörelse för sinallmänna syn på aktuella frågeställningar i detta kompli- Kvinnligapräster m. m. Iinledningsskedet förelåg onekligen vissa meningsskiljaktigheter mellan ledamöterna,men alla har varil beredda lill vissa eftergifter för att vi till slut skullenå fram till etl enhälligt förslag. Glädjen och tacksamheten över att vilyckades härmed var allmän inom utskottet. Medhänsyn till att debatten här i kammaren nu pågått i fiera limmar skall jag intetrötta med att fullständigt redogöra för motiveringen för utskottelsställningstagande. talare har svarat för den uppgiften. Låtäven mig bestämt tillbakavisa allt tal om atl ej skall lägga sig ifrågan om kvinnliga präster och den s. k. samvelsklausulen. Enligt gällanderegeringsform stiftas kyrkolagen av gemensamt med regeringen, dockatt därvid erfordras samtycke jämväl av allmänt kyrkomöte.