prot · G10974 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:74 §1 Om internationellt förbud mot atomdrivna satelliter Utrikesministem erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1977/78:271, ochanförde: har frågat om jag är villig att medverka till att Sverigei FN och annorstädes, där så är möjligt, aktualiserar frågan om internationelltförbud mot användandet av atomdrivna satelliter. Jaginstämmer i konstaterande att den inträffade olyckanmed en satellit som störtade över aktualiserar riskerna för skador isamband med utnyttjandet av rymden. Vi har på ett konkret sätt blivit påmindaom dessa risker. Satelliter som är utmstade med kärnreaktorer är naturligtvissärskilt fariiga. Reaktionenhar på många håll i världen varit stark. reagerade starkt bl. a. medhänsyn till alt vi befann oss i riskzonen. Någotförbud mot att använda kärnreaktorer i rymden finns inte i de internationellaavtal som reglerar rymdverksamheten. Det finns inte heller någon formellskyldighet att informera de länder som kan hotas av skador från en nedfallandesatellit. Delär vår avsikt att möjligt la initiativ på det inlemationella planet isyfte att öka säkerheten i samband med utnyttjandet av rymden och för attförebygga att skador uppstår på jordytan eller i atmosfären. Vi har redankontaktat andra länder i denna fråga, och vi överväger vilken väg och vilkainitiativ som är de mest framkomliga för alt åstadkomma snabba resultat. Detinträffade bör öka möjligheterna att vinna stöd för åtgärder på det internationellaplanet. SONJAFREDGARDH (c): Jag tackar utrikesministern för del klart positiva svar hon har givitpå min fråga, och jag vill betona att det verkligen är befogal att Sverigevidtar åtgärder på detta område. Denkännedom om rymdsatelliterna som allmänheten haft har varit begränsad. Förmånga kom händelsen som en chock. ,Vad man vänt sig motär att - om jag så får uttrycka mig - såväl satellitens huvudman, alltsåSovjetunionen, som haft kännedom om alt denna satellit i densovjetiska Cosmosserien inte har fungerat som den skulle. För att användatidningsreferatens ord "började den krångla" efterdet alt den skjutits upp i sin bana. Utvecklingenhar följts bl. a. av observatörer i , och man har känt viss oro för att enkämexplosion skulle kunna inträffa när satelliten kom i beröring Tisdagen den 7 februari1978 Ominternationellt förbud mot atomdrivna satelliter Ominternationellt förbud mot atomdrivna satelliter Förstden tog emellertid kontakt med , och straxdärefter mobiliserade man för egen del en omfattande beredskap för den händelseatt amerikanskt område skulle beröras. NATO-länderna underrättades av ,medan underrättade vissa östländer. Inga andra länder informerades dock,oavsett om de utsattes för risker eller ej. Inte heller fick vetanågonting, trots att vi ganska klart befann oss i riskzonen. Viss upplysningträngde dock hit, även om de informerade ländema förbjöds att förainformationen vidare; man ville, har det förklarats från , undvika att skapa"en världsvid panik". Heladetta förspel har upprört många människor med tanke på den katastrof som skulleha blivit följden om t. ex. vårt land fullständigt ovetande hade drabbats avexplosionen. Världens båda ledande makter borde på ett annat sätt ha känt sittansvar. Detplötsliga och dramatiska avslöjandet att atomdrivna satelliter kretsar kringjorden har såväl i som i andra länder skapat djup oro för framtidenliksom det ökat misstron mot det spel som stormakterna bedriver-i det här falletunder vetenskapens täckmantel. Till detta bidrar ytteriigare dels attsatellitexplosioner tidigare inträffat i rymden, vilket först nu kommit fram,dels att ett betydande antal atomdrivna satelliter alltjämt befinner sig iomlopp mnt jorden. Vadsom inträffat visar att säkerhetskraven för användning av kärnkraft i rymden ärklart otillräckliga. Kärnkraften har även här visat sig rymma otillåtligarisker. Det räcker inte med en "rymdens villkorslag" för satelliter.Ett förbud mot att över huvud taget sända upp atomulmstade satelliter ärnödvändigt. Överiäggningenvar härmed slutad. §2 Anmäldes och bordlades Motioner 1977/78:1733 av AlfLövenborg och 1977/78:1734 av m.,fl. med anledning av propositionen 1977/78:87 omstatligt engagemang inom handelsstålsindustrin, m. m. §3 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1977/78:128av () till handelsministern om den svenska vapenexporten: Enligt uppgifter i utmslasArgentinas krigsmakt med svenska Bantamrobotar, och erhållerluflvärnskanoner från . Den kartläggning som tidningen gjort visar attstora mängder vapen tillverkas på licens i främmande länder, varvid ingatillstånd krävs. På så sätt kringgås uppenbariigen den svenska lagstiftningen. Riksdagenantog i propositionen 1971:146 förordade skärpta riktlinjer förkrigsmaterielexport. Huvudlinjen är ett generellt förbud mot att exporterakrigsmateriel ulan tillstånd. Ovillkorligt hinder för sådan export föreliggerpå grund av internationella avtal, beslut av FN;s säkerhetsråd ellerfolkrättsliga regler om export från neutral stal under krig. Därtill gäller alttillstånd inte bör beviljas för export till stat som befinner sig iväpnad konflikt med annan stat, statsom är invecklad i internationell konflikt, som kan befaras leda till väpnadkonflikt, eller stat som har inre väpnadeoroligheter. Exportskall vidare inte medges för materiel som kan bli utnyttjad för att undertryckamänskliga rättigheter. Tillkomsten av nya stater och en delvis ny typ avkonflikter ansågs göra bedömningama svårare. uttalade alt detta bordeleda till en ännu större restriktivitet än som dittills hade tillämpats vidprövningen av mottagarländer. uttalade också att exportlicens bördrasin om den mottagande staten kommer i väpnad konflikt med annan stat eller fårinre väpnade oroligheter. Huvudregeln är således enligt svensk lagstiftning attkrigsmaterielexport är förbjuden. Redan1971 var medveten om problemet med att svenska vapen uppträder iväpnade konflikter i områden dit vi ej exporterat, men ansåg att endast iundantagsfall hade materiel använts som tillverkals via svenska företagslicenser. Man föll då tillbaka på vad utredning sagt om 1956 årskrigsmaterielutredning. "Denna utredning föreslog därvid bl. a. attförsäljning, utbjudande eller annat tillhandahållande utomlands inte utantillstånd av Kungl. Maj:t skulle få ske av uppfinning av krigsmateriel ellerbeskrivningar, ritningar eller andra tekniska underiag rörande krigsmaterieleller förfarande för dess tillverkning. Förslagen års utredning leddeemellertid inte till någon lagstiftning," utredning avvisade enskärpning av lagstiftningen på den här punkten med hänvisning till attföretagen följt de råd som krigsmaterielinspektören meddelat om lämplighetenav alt försäljning sker eller inte sker till ett visst land och att detta synes skapagoda fömtsättningar att lösa problemen i delta sammanhang. Utredningen ansågatt detta samarbete var tillfredsställande ur kontrollsynpunkt "särskiltsom det synes fungera bra". Riksdagenuttalade för sin del att man utgick från att vederbörande myndigheter kommeratt begagna sina möjligheter all förhindra att försäljning avtillverkningslicenser utnyttjas för ett kringgående av gällande förbud motkrigsmaterielexport. Uppenbart är att så inte har skett. , som fleragånger fått nej när det gällt att köpa Boforskanoner, hardrygt efter invasion på fått Boforskanoner,monterade på tyska fartyg, köpta genom ett tyskt varv. , som fleragånger ansökt om direktimport från och fått nej, har därefter på sammasätt via Singaporevarv erhållit fartyg som varit utrustade med Boforskanoner,tillverkade på licens. Det är väl känt att vissa länder harsådana restriktioner inbyggda i sin vapenexport. Någon svårighet för Sverigeatt ställa krav på licenstillstånd kan knappast föreligga. Det är därtillnödvändigt om den svenska lagstiftningen skall fungera. Att medvetet avvaktaden svenska lagstiftningens urholkning är ansvarslöst. Köparländersbehov av att deras köp ej offentliggörs kan knappast accepteras av Sverige.Någon pariamentarisk insyn i tillståndsgivningen finns ej. har därmedringa eller ingen möjlighet att få insyn i krigsmaterielexporten. Detta är intetillfredsställande. Jagutgår ifrån att handelsministern delar den uppfattningsom kommer till uttryck i det beslut som 1971 fattade om skärptvapenexporllagstiftning och vill därför till statsrådet ställa följande frågor: Anser statsrådet att export av vapen till Argentinaoch står i överensstämmelse med beslut ? Vilka åtgärder är statsrådet beredd vidtaga för attriksdagens beslut och riktlinjer om förbud mot export av krigsmateriel ej skallkringgås via licenstillverkning? Hur har utvecklingen av den direktakrigsmaterielexporten varit åriigen ? Vilken position intar som vapenexportland? Är statsrådet beredd medverka till en offentligredogörelse för till vilka länder krigsmateriel exporteras så som exempelvisUSA offentliggör sin export? 1977/78:129av (vpk) till statsministern om den svenska vapenexporten: Den svenska vapenexporten har ofta debatterats. Deregler som gäller har utretts och omarbetats, . De verkar vararestriktiva och framhålls ibland som exempel på att en nation kan skaffa sigkontroll över sin vapenindustri och sin vapenexport. Trots detta sprids svenskavapen över hela väriden, och betraktas allmänt som en "stor"nation på denna marknad, inte så mycket på grund av stora kvantiteter utan merapå grund av god kvalitet och hög teknisk standard. Argumentenför att skall upprätthålla en export av vapen och krigsmateriel ärvälkända och har upprepats i olika omgångar . Det förstaargumentet är försvarspolitiskt. Så länge vi är beredda att försvara oss ochsamtidigt upprätthålla en neutral linje, så länge är vi också i behov av en egentillverkning av vapen för att inte bli alltför beroende av andra stater. Dettaär alla överens om. I det försvarspolitiska argumentet ingår också alt utbyteav erfarenheter inom teknik och forskning" på vapenområdet bara är möjligtom vi själva upprätthåller en hög standard. För att gå i land med detta måstevi exportera. Här kommer det andra argumentet, det ekonomiska, in i bilden.Tillverkning av högt utvecklad, teknisk materiel, som det här är frågan om,blir mycket dyrbar i små serier. Vi är därför tvingade att sälja en del avvapenproduktionen, annars har vi inte råd att skaffa det vi behöver till vårteget försvar. Även detta argument godtas av flertalet svenska medborgare. Menvem skall vi sälja till? Det är här som det uppstår konflikter, och det är härsom de gällande reglerna visar sig otillräckliga. Det har visat sig att haft en "olycklig fallenhet"att exportera vapen till olika diktaturstater. Man har då stött sig på reglemasskrivning om "inre stabilitet". Inre stabilitet är en utmärkandeegenskap hos alla diktaturer, så länge de består. De upprätthålls med våld, ochför att utöva våld behöver man vapen. Följaktligen är alla diktaturer storavapenkunder. Men det är dubbelmoral av och svenska regeringar att säljavapen till sådana stater under åberopande av de anförda argumenten. Det rimmarilla med talet om solidaritet med förtryckta och stöd åt demokratiska krafter.Gör tankeexperimentet att under ett flertal år sålt vapen till en"stabil" diktatur, och att folket gör uppror för att befriasig och införa demokratiska fri- och rättigheter. Inbördeskrig utbryter ochalla leveranser av svenska vapen stoppas då . Vi kan således säljavapen till regimer som förtrycker sitt eget folk men inte till folket som villstörta diktaturen. Är detta rimligt? Enannan bedömningsfråga är om ett visst vapen eller ett visst vapensystem ärdefensivt eller offensivt. Del finns otvivelaktigt fall där en sådan klassningkan göras, men de är få och gränserna är flytande. Många vapen avsedda förförsvar går också utmärkt att använda vid anfall. exporttill den typ av stater som här nämnts med hänvisning till att det rör sig omdefensiva vapen är ett dåligt argument. Slutligenhar vi frågan om licenstillverkning och reexport. Många, för att inte säga defiesta, svenska vapen sprids genom tillverkning i andra länder och genomförsäljning i andra hand. Så länge vi inte skaffar oss något slags kontroll pådessa områden kan vi inte ge sken av alt vi kontrollerar vår vapenexport överhuvud taget. Detär uppenbart att reglema för svensk vapenexport har betydande svagheter. Enprecisering av här refererade punkter är nödvändig. Framför allt måste äntligenen ändring ske i synen på olika staters inre system och de förhållanden sombefolkningen i sådana stater tvingas leva under. Jag vill därför frågastatsministem: Anserstatsministern att svensk vapenexport skall få förekomma till stater som ,eller ? Anserstatsministem att de nuvarande reglerna för export är tillräckligt precisa? Omså inte är fallet, vill då statsministern medverka till att en omarbetning ochskärpning kommer till stånd? §4 Meddelande om frågor Meddelades att följandefrågor framställts 1977/78:280av () till utrikesministern om ett svenskt FN-initiativ rörandeförhållandena i och Umguay; Avser regeringen alt ta initiativ till att deständiga kränkningarna av mänskliga rättigheter i och Umguay tas upppå dagordningen vid den just inledda sessionen i FN:s kommission för demänskliga rältighe-tema? 1977/78:281 av HåkanWinbeig (m) till justitieministem om bibehållande av kriminalvårdsanstaltenLjustadalen; I budgetpropositionen 1976/77:100 bil. 5 anmäldesatt regeringen - mot bakgrund av att den då sjunkande beläggningen påkriminalvårdsanstalterna nödvändiggjorde en fortsatt reducering avanstaltsbeslåndet - beslutat att nedlägga bl. a. anstaltenLjustadalen i . harsedermera förklarat sig inte ha någon erinran mot beslutet. Beläggningssituationen påkriminalvårdsanstalterna synes numera ha Nr 74 Enligt uppgift föreligger stora svårigheter att . bereda Tisdagenden plats för samtliga somådömts frihetsstraff. Inte minst inom Härnösandsre- jfebruari 1978 gionen synes problemenvara avsevärda. Mot bakgmnd härav villjag till justitieministern ställa följande fråga: Meddelandeom Anserjustitieministern att dagens situation beträffande beläggningen på frågor kriminalvårdsanstalterna ger anledning till omprövning av beslutet alt lägga ned anstalten Ljustadalen ? §5 Kammaren åtskildes .