prot · G10973 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:73 Förhandlingarnaleddes av förste vice talmannen. §1 Meddelande om interpellations- och frågesvar 1977/78:108och 109 (interpellationer) 1977/78:238(fråga) om åtgärder motdiskriminering av kvinnor inom Det spörsmål som aktualiserats i fråga och HansPeterssons i Röslånga och interpellationerom åtgärder motdiskriminering av kvinnor inom har även tagits upp i fleramotioner. Jag vill inte föregripa riksdagsbehandlingen av dessa motioner genom attnu besvara frågan och interpellationerna. Dessa kommer därför all besvaras isamband med riksdagsbehandlingen av motionerna. Omlån från AP-fonden till svenska företag i § 2 Om lån frånAP-fonden till svenska företag i Utrikesministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) anmälda interpellation,1977/78:114, och anförde: har frågat mig om det är "i linje med denutrikespolitik som säger sig vilja föra att tillåta att svenskaarbetares pensionspengar investeras i en diktaturstat av typ".Som grund för sin fråga åberopar ett dokument från ambassaden iBrasilia och citerar ett par lösryckta satser ur detta. Detdokument som avses är en skrivelse från ambassadör i av den11 , alltså ej som anger från hösten 1977.Skrivelsen utgör ett svar på en remiss till en rad ambassader rörande ettförslag (Ds H 1976:5) om ökade insatser försvensk export till . Dettaförslag resulterade i en proposition till (1976/77:83)som antogs . Denna proposition innehöll, vilket torde vara bekant,inga förslag av den typ som åsyftar. Eftersomfrågeställaren använt sig av ett par lösbrutna satser, som ej ger en riktigbild av vad ambassaden vid delta tillfälle föreslog, vill jag läsa upp hela detstycke som avslutar ambassadens skrivelse. "Kanskeminst lika viktigt som övriga framförda förslag vore att förbättraexportkredit- och exportfinansieringssystemet. Ett förslag som på denna punkt Omlån från AP-fonden till svenska företag i framförts är attmöjliggöra för bankerna att hos AP-fonden refinansiera sig för långfristigakrediter till fast ränta i svenska kronor. Det är kanske påfinansieringsområdet som svenska företag nu har svårast att hävda sighär." Jagvill understryka att vad ambassaden föreslår är att bankerna skall ges generellmöjlighet alt få lån ur AP-fonden för att kunna ge långfristiga exportkrediter. Deltaär något helt annat än vad antyder i sin fråga, nämligen att viskulle ha övervägt att finansiera investeringar i med AP-pengar. (vpk): Jag ber attfå tacka utrikesministern för svaret. Svaretandas en viss indignation, som om frågan vore otillbörlig eller ställd på heltlösa grunder. Utrikesministern drar upp en del rent formella synpunkter, såsomdatering av dokument samt citat som påstås vara ofullständiga. Samtidigtkringgår utrikesministem sakfrågan, nämligen dubbla ansikten - i dettafall som i många andra. Somjag hade anledning att säga till handelsministern , när vi debatteradevapenexporten till , är dubbelmoral i dessa frågor inte någotsom man ensidigt kan lasta den borgeriiga regeringen för. Den föregående,socialdemokratiska, regeringen har ett minst lika stort ansvar, vilket klartframgått av de reportage om vapenexport som vi fått ta del av underveckoslutet. Men det får vi återkomma till. Föratt återvända till den nu aktuella frågan kan man konstatera att dateringen avde dokument som ligger bakom är ointressant. Jag har en kopia av dokumentetfrån den svenska ambassaden i , och det har jag haft sedan i höstas.Det var nämligen först då som jag och andra med mig, bl. a.Brasilienkommiltéerna, fick klart för oss vilka rekommendationer som ambassadenhade gett i remissvaret. Jag är således väl medveten om att dokumentetupprättades . Vadgäller den proposition, 1976/77:83, som utrikesministern nämner i sitt svar, ärdel alldeles korrekt att den inte innehåller några förslag om alt användaAP-fonderna för att finansiera investeringar i . Det torde ha möttstort motstånd. I propositionen 83 sägs mycket litet om exportfinansiering.Där behandlas framförallt, som vi kommer ihåg, IDB-frågan. När det gälldeexporlfinansieringen ville regeringen avvakta utredningsresultatet. Såtill vad utrikesministem kallar lösryckta citat. Jag har i min interpella tion skrivit; "- kanske minst lika viktigt som övriga framförda förslag vore-- att hos AP-fondernarefinansiera sig för långfristiga krediter till fast ränta i svenskakronor." Den fullständiga lydelsen, somju utrikesministern här har lästupp, var: "Kanskeminst lika viktigt som övriga framförda förslag vore att förbättraexportkredit- och exportfiitansieriiigssystemet. Ett förslag som på denna punktframförts är att möjliggöra för bankerna att hos AP-fonden refinansiera sig förlångfristiga krediter till fast ränta i svenska kronor." Men vad gör det förskillnad? Utrikesministern säger själv: "Jagvill understryka att vad ambassaden föreslår är att bankerna skall ges generellmöjlighet att få lån ur AP-fonden för att kunna ge långfristigaexportkrediter." Delär väl under sådana förhållanden ATP-pengar som kommer till användning. Ellergenomgår dessa pengar något slags förändring i och med att de flyter genom enbank? Vifick ett tydligt åskådningsexempel på detta i ;s Rapport , den 2februari. Där visades ju i inslmktiva bilder hur AP-fondernas pengar skulleanvändas av AB . Utrikesministernhar således inte svarat på min principfråga, och jag vill därför upprepa den; Ärdet i linje med den utrikespolitik som säger sig vilja föra alt tillåtaatt svenska arbetares pensionspengar investeras i en diktaturstat av Brasilienstyp? Omlån från AP-fonden till svenska företag i Först vill jag understryka vad som också framgår av svaret; nämligenatt det som har sagts i remissyttrandet från ambassaden i gällergenerellt och inte exklusivt exportkrediter till . Iövrigt vill jag gå in litet grand på hur AP-fondspengar används och hurAP-fondsmedel medverkar i finansieringen av exportkrediter och förelagsin-vesleringar, AP-fondenredovisar redan nu att exportkreditgivningen sker på två sätt; dels genom attrefinansiera exportkrediter givna av det av staten och bankerna gemensamt ägdaAB , dels men i begränsad utsträckning och endast vad gällerstörre projekt genom att refinansiera exportkrediter från affärsbankerna. Ettexempel på den sistnämnda typen av finansiering ger ett hotell i , somnu uppförs av ett svenskt företag. AP-fondenmedverkar direkt eller indirekt vid företagens investeringar dels genom köp avföretagens obligationer, dels genom kreditgivning till de företagsfinansierademellanhandsinstilulen, dels också genom s. k. återlån till bankerna.Finansieringen i de förstnämnda formerna sker under fortlöpande kontroll avriksbanken. Där tillämpas kreditpolitiska kriterier, och förelagens rätt tillåterlån gmndas på tidigare avgiftsinbetalningar. Det är dock bankerna som ärlåntagare i AP-fonden, och vid sin utlåning till företagen av dessa medeltillämpar bankerna sedvanliga lånevillkor. För alla utlandsinvesteringar måstetillstånd inhämtas från . Vidprövning av ansökningar om tillstånd gäller den under en följd av år tillämpadehuvudprincipen att investeringarna skall främja export från eller påannat sätt vara gynnsamma från betalningsbalanssynpunkt. Likaså tillämpas istor utsträckning krav på finansiering i utlandet genom upplåning pågenomsnittligt . Undanlag från dessa villkor görs för investeringari försäljningsföretag och andra företag som i betydande omfattning avsätterexport från och som i övrigt gör beloppsmässigt Omlån från AP-fonden till svenska företag i mindre investeringar iutvecklingsländer som är huvudmoltagare av svenskt bistånd. Detär väl också bekant att en prövning på industri- och sysselsättnings-politiskagrunder görs , i en beredning där fackliga företrädareockså finns med. Somframgår av mitt svar är det företagen själva som bestämmer var de skallinvestera, och det finns ett bestämt kontrollsystem på vägen ut för dessamedel. Det är dock ett land som är föremål för sanktioner som gör att sådanainvesteringar inte får äga rum, och det är . När det gäller Sydafrikaoch pågår arbete för att vi skall få ett liknande sakernas tillstånd,men inte för något annat land i väriden finns sådana restriktioner. Det skulleleda till oanade konsekvenser om man så att säga generellt skulle gå ut ochfördöma enskilt det ena landet efter det andra. diskuterar vi Brasilien.Det finns nog andra länder som man kan diskutera utifrån samma utgångspunkt närdet gäller mänskliga rättighelsfrågor. Jagtror alt den väg som vi har valt i , med en kontroll av AP-fondspengarnasom fungerar på del sätt som jag här har redovisat, är den bästa grunden attbygga på. Och det är helt förenligt med den utrikespolitik som för. (vpk): Jag tackar utrikesministern än en gång för denna grundliga genomgång avhur ATP-pengarna används, men det är fortfarande inte svar på min fråga. Jaghar frågat om utrikesministern anser att det är rimligt alt pengar används tillinvesteringar i en sådan stat som . Det är tydligt att jag får tolkadet här kringgående svaret så att detta är vad utrikesministern anser. Hurär då läget i ? Jag kanske för min del också får bidra med litetupplysningar. Det finns många uppgifter om läget. Om svenska företagsinvesteringar vet vi ganska mycket. Det är också ganska aktuella saker fn. Svenskaföretags investeringar i ökar. investerades 458 milj. kr.,en tredubbling jämfört med . Det utländska kapital som strömmar tillBrasilien förbättrar inte förhållandena för det arbetande folkel. Tvärtom, deutländska företagen drar nytta av ett system, som är uppbyggt på ekonomisk ochsocial utsugning. Detbrasilianska samhället är mycket "företagsvänligt". Det är förbjudetatt organisera sig i fackföreningar. Det finns visseriigen ettoppositionsparti, , men dess handlingsmöjligheter är starkt begränsade.Kritik från partiet resulterar ofta i suspendering av enskilda deputeradeeller, som , i att pariamentet helt enkelt stängs. Detta ärden brasilianska modellen för demokrati. DN:sbörskommenlator, , har haft två stora reportage omBrasilien, i går och . För sedan skrev han:"Löneklyftorna ökar i ". I går skrev han: "Åter vinstför LM i Brasiliensedan 3 000 sparkats". "Två konkurrenter kastades ut". Dettaär alltså verkligheten i . Det är därför jag frågar; Är det förenligtmed den svenska utrikespolitiska linjen att över huvud taget slussa pengar dit? Utrikesministernsäger att vi har ett kontrollsystem som vi kan använda. Ansökningarna skallgodkännas av osv. Men det är just det jag menar. Ni godkännerinvesteringar i denna stat, med det förtryck som råder där, som nigår ut i andra sammanhang och talar om vår solidaritet med förtryckta folk. Detär våra två ansikten, med den dubbelmoral som vi visar i utrikespolitiken bådei det här fallet och i många andra fall. Utrikesministern har själv nämntSydafrika, som vi också har talat om . Det ärju därför som man ärtvungen att ställa sådana frågor och efterlysa synpunkter från statsrådet ochandra inom regeringen! Sedantill frågan, om detta gäller generellt, eller om det bara gäller . Detgör naturiigtvis ingen skillnad. Jag har den här gången frågat om ,men frågan kan lika gärna ställas generellt - det gäller alltså alla stater avden typ som förtrycker den egna befolkningen. Frågankvarstår således fortfarande. Utrikesministern har inte svarat på om hon anserall detta är förenligt med den svenska utrikespolitiska handlingslinjen. Överläggningenvar härmed slutad. § 3 Om utbyggnadav färjhamn KommunikationsministernBO erhöll ordet för att besvara () den 17 decemberanmälda interpellation, 1977/78:103, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att medverka till att enom- och tillbyggnad, bl. a. nya färielägen och ny vågbrytare, kommertill stånd i hamn. Visbyhamn är en hamn. Det är kommunen som avgör om hamnen bör byggas uteller inte och hur hamnområdet skall disponeras. Visbyhamn kan vara svår att anlöpa vid överhandsväder med det relativt sett storafärjetonnaget, som f n. trafikerar hamnen. Man bör dock hålla i minnet att denpersonal som för fram färjorna är väl förtrogen med hamnen i . Närriskerna bedöms alltför stora att gå in i hamn går färjorna i ställettill Kappelshamn, där ett alternativt färjeläge finns utbyggt. Enligt uppgiftär det emellertid relativt sällan som en sådan utväg måste tillgripas. Trafikförhållandenamellan och fastlandet har varit föremål för övervägandenoch diskussion. Statsmakterna har därvid stannat för att stödjaGotlandstrafiken genom olika åtgärder riktade direkt till dem som utövar dennatrafik. Ett statligt stöd tillhamnutbyggnad i skulle numera strida mot de allmänna principer somtillämpas när det gäller utbyggnad av våra kommunala hamnar. ERICREJDNELL (fp): Till kommunikationsministern säger jag tack för svaret på min frågaangående utbyggnad av hamn. Tyvärrinnehåller svaret mest konstateranden av redan kända fakta, och del avslutasmed ett principiellt uttalande att statligt stöd ej bör utgå vid utbyggnad avkommunala hamnar. Generellt kan man kanske dela den uppfattningen - men när detgäller måste även andra bedömningar väga tungt. Gotlandstrafikensutveckling är intressant att följa. Inte har Visbyhamns yttre vågskydd varit föremål för utbyggnad. De fartyg dåanvände sig av var S/S , byggd , och S/S Drotten, byggd , vilkabåda hade en längd av och en bredd som låg på knappt . Denföriängning som norra vågbrytaren då fick ansågs tillräckligför att ge fartygen en vindskyddad uppbromsningssträcka före hamninloppet. Framtill 1954 utökade Gotlandsbolaget sin flotta med ytteriigare två fartyg tillsammanlagt fyra, vilka alla rymdes vid innanför lotsbryg-gan.Det året fraktades 3 200 bilar till . - 1977 - fraktades 150000 personbilar och 40 000 lastbilar, trailers och släpvagnar till och från Gotland.Redan under början av 1940-talet, då bl. a. en statlig utredning arbetade medhamnfrågan i , stod det klart alt yttre vågskyddet måste förbättras. År1954 färdigställdes ett generalplaneförslag för hamn där en föriängningav norra vågbrytaren och byggande av en ny sydlig vågbrytare ingår.Sjöfartsverket har granskal och godkänt planen. Efter1954 har Gotlandsbolaget inköpt bilfärior som efter hand bytts ut till alltstörre. Även andra rederier har under olika perioder låtit sina färjor regelbundetanlöpa . har hamndirektionen använt allaekonomiska resurser för att bygga ut kajer och färjelägen och fördjupahamnbassänger för att möta behoven för de allt större fartygen. Gotlandsbolagel,som har koncession på reguljär färjetrafik mellan Visbyoch trefastlandshamnar, uppehåller trafiken med två färjor, och ,som har en längd på 124,8 m, en bredd på 20,5 m och ett djupgående på 4,7 m -således en fördubbling av såväl längd som bredd mot tidigare. Dessa fartyg kanla ca 300 personbilar vartdera. insätts även kapacitet är 110 bilar, och . Antalet befordrade passagerareuppgick till 628 000 och antalet personbilar till 164 600. Antalet längdmeterlaslfordon som transporterades uppgick till 353 000. Under turistsäsongengår och två turer vardera. Dehär siffrorna talar sitt tydliga språk om utvecklingen av Gotlandstrafiken.Kommunikationsministern håller med om alt det kan vara svårt att anlöpa Visbyhamn vid överhandsväder. Men han säger; "Man bör dock hålla i minnet attden personal som för fram färjorna är väl förtrogen med hamnen i "Ja, det gäller just att befälhavare och övrig personal på färjorna är såyrkesskickliga. Därför har man behövt angöra reservhamnen i endastvid 17 tillfällen . Det är givet att befälhavarna bara som en sistautväg väljer att gå till reservhamn, eftersom detta också medför storaextrakostnader. Men hur långt kan man gå i kraven på befälhavarna, och hur blirdomen över den som felbedömer situationen och hamnar i en olyckssituation? F.n. måste av säkerhetsskäl oljelossning avbrytas på grund av den kraftigavattenslåndsändringen när färiorna passerar inloppet. En fiyttning av oljekajenär aktuell. Om vågskyddet byggs ut och färjelägena flyttas skulle oljekajenkunna bibehållas som den är, i avvaktan på energiförsörjningens framtidautveckling. De inre hamnbassängerna skulle inte bara få skyddade kajplatser fördet mindre lasttonnaget och fiskarna-de skulle också kunna ge lämpliga och urmiljösynpunkt tilltalande platser för fritidsbåtar. Detvar de nödvändiga utbyggnaderna av kajer och färjelägen somförsämrade vågskyddet för inre hamnbassängen. I generalplanen ingick utbyggnadav ett yttre vågskydd. Utbyggnaderna inne i hamnen tog alla ekonomiska resurseri anspråk, och det yttre vågskyddet har dröjt. Staten borde redan här ha gåttin med bidrag som möjliggjort en utbyggnad enligt generalplan. Sedan1965 har hamndirektionen uppvaktats av rederier, försäkringsbolag ochintresseorganisationer, som kräver åtgärder för förbättring av möjligheternaatt utan risk förtöja i hamn även vid hårt väder. Försäkringsbolag harhotat rekommendera sina försäkringstagare att undvika hamn, ochrederiföreningar talar om särskilda ersättningar för att gå till . Under1977 har tre omfattande fartygsskador uppstått vid överhandsväder i hamn. Visbyhamn bör betraktas som en del i den "vägförbindelse" med fastlandetsom har och måste ha om ön skall kunna fungera. Här är det inte bara enfråga om gotlänningarnas möjigheter till goda kommunikationer med fastlandet.I omvänd riktning är behovet större - det bevisar antalet passagerare och detstora antal bilar som fraktas till och från . Detta talar också för attVisby hamn fungerar som en regionalhamn. Detnu aktuella utbyggnadsförslaget, som omfattar nya färjelägen och utbyggnad avnorra och södra vågbrytarna, är kostnadsberäknat till 23 milj. kr. i 1978 årspriser. Den summan kan inte svara för ensam. En finansiering avdenna utbyggnad genom hamnavgifter skulle ge kapitaltjänstkostnader motsvarandeen drygt 50-procentig ökning av den hamntaxa som godkänts avsjöfartsverket. Hamnområdeti är inte byggt för den biltrafik som skapats av färjornas anlöp. Det ärinte heller önskvärt att denna trafik lockas in i innerstad. Utbyggnadenav det yttre vågskyddet och flyttningen av färjelägena söderut med anslutningtill den nyanlagda förbifartsvägen skulle lösa många trafikproblem i land. Kommunikationsministernsäger i sitt svar: "Ett statligt stöd till hamnutbyggnad i numera strida mot de allmänna principer som tillämpas när det gällerutbyggnad av våra kommunala hamnar." Dettayttrande föranleder mig alt fråga om inte samma principer kan tillämpas somnyligen gjordes vid utbyggnaden av färjeläge i färjeförbindelserna mellanGränna och . Åren1962-1964 genomfördes en ombyggnad av , till vilken man erhöllstatsbidrag. I detta läge räknade hamndirektionen med att man utan uppehållskulle fullfölja generalplan. Vågbrytarna, som borde ha byggts först,blev aldrig åtgärdade på gmnd av bristande ekonomiska resurser, vilket innebaratt hamnen miste sitt skydd när lotsbryggan i samma byggnadsetapp togs bort.Anser kommunikationsministern alt statsmakterna bortmedverka till att fullfölja generalplan? När hamn förbättrades och fördjupades i början på 1960-taletutgick statsbidrag till kostnaderna . Den totala kostnaden rörde sigdå om ungefär 4,2 milj, kr. En ytterligare hamnutbyggnad, somju är planerad,blir mycket dyrbar med hänsyn till naturförhållandena. Det är stora vattendjup,och kusten är öppen. Som nämndes här finns det kommunala planer på attbygga ut hamnen. Det finns en vattendom som är . Enligt vad jagerfarit avser kommunen att få giltigheten av den vatlendomen förlängd.Kostnaderna -det nämnde också -beräknas uppgå till 23 milj. kr.Någon framställning till regeringen från om statligt stöd tilldenna hamnutbyggnad har inte inkommit. Det finns inte heller något särskiltanslag för stöd till kommunala hamnulbyggnader i riksslaten. Däremot kannaturligtvis beredskapsmedel utgå under förutsättning att sysselsättningslägetär sådant att arbetsmarknadsmyndigheterna bedömer det som nödvändigt med ettsådant arbete. Vadbeträffar följdfrågan och jämförelsen med en utbyggnad av färieläget i Grännaför trafiken till är bara att säga att den färjeförbindelsen drivs avvägverket med de villkor som gäller för det. Investeringen i hamn harbekostats med statliga medel från vägverkels invesleringsanslag. ERICREJDNELL (fp); Jag är medveten om att bidraget till färjeläget i utgick frånanslaget Bidrag till enskilda vägar. Här består skillnaden i de olikabedömningar som görs när man ser på de allmänna hamnarna. Jag hävdar att maninte kan anse att hamn enbart är en angelägenhet -med hänsyntill trafiken från fastlandet som människor där har krav på. Om det endast ärframställningen från de kommunala myndigheterna på som saknas, bör denfrågan kunna lösas. Jagskulle vilja ställa ett par frågor till kommunikationsministern; Skall manfortsättningsvis envisas med att bedöma hamn som en kommunalangelägenhet? Kan man inte anse att delta är en regional angelägenhet? Överläggningenvar härmed slutad. § 4 Om inventeringen avvissa läger-, kurs- och sommarhemsgårdar, m. m. Socialministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda interpellation,1977/78:111, och anförde; har ställt flera frågor till mig med anledning av attregeringen uppdrog åt att upprätta enuppmstningsplan för sommar- och lägergårdar. Han undrar om den tid som ställdestill förfogande för kommunernas inventering kan anses vara rimlig och om jag ärberedd att medverka till en förnyad inventering. frågarockså vilka ekonomiska resurser staten är beredd att ställa till förfogande ochvilka resultat den aktuella inventeringen kommit fram till. Förslagetom en upprustningsplan för föreningslivets lägergårdar och för sommargårdarnalades fram barnstugeutrednings slutbetänkande (SOU 1975:94) Barnssommar. Planen bör enligt utredningen bygga på en inventering av befintligagårdar samt en turordning för upprustningen med hänsyn till det skick gårdarnabefinner sig i samt till realistiska investeringskostnader. Utredningen anseralt turordningen bör fastställas i samråd med berörda kommuner, landsting ochriksorganisationer. Utredningen föreslår också att uppruslningsplanen skall gesförtur i beredskapsprogram. Avsikten med förslaget äratt en successiv upprustning av gårdarna genomförs i form av beredskapsarbeteoch med de finansiella förutsättningar som därvid gäller. Remissinstansernahade i allmänhet inte haft något att erinra mot förslaget i dess huvuddrag menkritik framfördes mot att upprustningsplanen skulle ges förtur iarbetsmarknadsstyrelsens beredskapsprogram. De grunder som annars tillämpas förprojekt inom programmet borde gälla även för dessa upprustningsprojekt. Detvar mot bakgrund av barnstugeutredningens förslag om en upprustningsplan ochremissinstansernas positiva behandling av förslaget som jag förraåret gav i uppdrag att, i samråd med arbetsmarknadsstyrelsensamt företrädare för kommuner och organisationer, upprätta en upprustningsplanför lägergårdar och sommargårdar. För att göra det möjligt att redaninnevarande vinter börja upprusta gårdarna föreskrevs att planen senast den 1december skulle överiämnas till för att ingåi dess objektreserv. Socialstyrelsenarbetade snabbt och kunde inom fastställd tid till arbetsmarknadsstyrelsenöverlämna en länsvis fördelad och angelägenhetsgra-derad upprustningsplan.Redan när styrelsen skrev till kommunerna upplystes de om att planen kundekompletteras till . Kommunerna borde därför i den förstaomgången endast ta med objekt med kända upprustningsbehov. Denupprustningsplan som således nu finns hos omfattar ca200 projekt ett hundratal kommuner till en sammanlagd Ominventeringen av vissa läger-, kurs- och sommarhemsgårdar, m. m. 6 protokoll 1977/78:72-74 Ominventeringen av vissa läger-, kurs- och sommarhemsgårdar, m. m. kostnad av ca 100 milj.kr. Materialet är överlämnat till länsarbetsnämnderna, som också kommer atterhålla den kompletterande planen. THUREJADESTIG (s): Jag har ställt fyra frågor till statsrådet. I sitt svar uppehåller hansig dels vid utredningsbetänkandets uppläggning och tankegång om uppmstning avsommar- och lägergårdarna, dels vid remissutslaget. Allt detta är kändaförhållanden. Dethänder ofta numera i att interpellanter inte anser sig ha fått svarpå sina frågor. Mina två meddebattörer har haft det utgångsläget.