prot · G10925 · 1977-12-31 00:00:00 — - Detta gör atl delnaturligtvis är myckel svårt för oss att mötas när vi diskuterar sådana härproblem. Och därför skall jag inte föra debatten vidare. Jagskall däremot gå in på den sifferexercis som ägnade sig åt närhan kritiserade mitt svar. Han gjorde gällande att del inle var en fullständigredovisning som jag har lagt fram och att ka-pilalutförseln från isjälva verket är av helt andra dimensioner och kan få helt andra konsekvenserän jag har angivit. Om man - vilket tydligen inte vill göra -reviderar siffrorna när del gäller det kapital som går ut från medhänsyn till konverteringen av fordringar för levererade fartyg och förfordringar på dotterbolag blir siffrorna helt annorlunda än dem som herrHermansson anförde. Omjag tar sifferserien med frånräkning av konverteringsposterna -jag skall kommatillbaka till dem senare - blir den, och fram 1977,följande: 1 900 miljoner 1972, 1 500 miljoner 1973, 2 400 miljoner 1974, 2 300miljoner 1975, nära 3 000 miljoner 1976 och 2 200 miljoner 1977. Varför skallman då dra ifrån konverteringarna av fordringar på grund av svenska leveransersom jag menar att man måste göra vid bedömningen av våra utlandsinvesteringar? Kapitalexportsom kapitalexport, menar . Jo, om man inte konverterar, herrHermansson, innebär det alt direkta föriuster drabbar berörda företag och helafolkhushållet. Sådana föriuster medför en större påfrestning på vårkapitalbalans än den utflyttning av kapital som det här är fråga om. Genom attföra ut kapital i delta syfte har vi i alla fall pengarna kvar. Om vi skulleskriva av fordringarna direkt skulle det innebära klara förluster för hela detsvenska folkhushållet. Därför är det riktigt atl man gör en sådan härrevidering när man redovisar den egentliga kapitalöverföringen förutlandsinvesteringar. Ävenherr borde kunna kosta på sig att medge att det är rikligt - om manskall titta pä vad som skett - att ta hänsyn tillinflationen, dvs. göra en bedömning av volymerna av våra investeringar. Görman en sådan bedömning blir sifferserien följande - jag går också den härgången : 1 900 miljoner 1972, 1 400 miljoner 1973, 1 900miljoner 1974, 1 600 miljoner 1975, 1 900 miljoner 1976 och . Jag vågar kategoriskt påstå alt beloppet kommer alt underskridabeloppet från . Detborde väl ändå säga en del - han viftade bara bort del medhänvisningar till företagskoncentrationer och annat - att de utomlandsinvesterande svenska företagen går avsevärt bättre än andra svenska företag. Deger ökad sysselsättning här hemma också, och de har bättre lönsamhet, vilket vialla borde ha intresse av att sträva efter , då lönsamheten generellt settär utomordentligt låg. Lönsamheten i del svenska näringslivet har aldrigtidigare varit så låg som den är , vilket har tvingat regeringen att görabrandkårsutryckningar som kostar skattebetalarna mycket pengar. Jagkan nämna några siffror beträffande sysselsättningen utomlands som gäller de 20största svenska företagen. 1973-1974 ökade antalet anställda med 16 500 iSverige och i utlandet med 21 000, en ökning med 6,4 96 å ena sidan och 8,9 96å den andra, alltså en något högre ökning utomlands. varökningen 8 300 i och 9 800 utomlands, 2 96 i del första fallet, 3,7 96i det andra fallet - en något större ökning utomlands än i alltså. gjorde gällande alt den omständigheten alt större delen av de pengardet här är fråga om lånas upp utomlands inte spelar någon roll. Pengar sompengar, menar han. Låt mig först nämna några siffror. Det kapital som gick fränSverige, som alltså inle lånades upp utomlands, uppgick lill 659miljoner, 1973 till 923 miljoner, 1974 till 651 miljoner, 1975 till 402miljoner, 1976 till 491 miljoner och 1977 till 401 miljoner. Då har jag ändåicke gjort någon revidering med hänsyn till penningvärdels fall. Jagåterkommer till frågan om det inte skulle spela någon roll att pengarna lånasupp utomlands. gjorde gällande all det ur svenskintressesynvinkel och med hänsyn lill den svenska kapitalstocken var sak sammaom pengarna lånades utomlands och inte överfördes från tillinvesleringsländerna. Lånen måste ändå återbetalas med svenska pengar och medräntor härifrån, sade . I själva verket rör det sig här omproduktiva investeringar, och lånen betalas med det kapital och de räntor somgenom produktionen skapas i dessa länder. De belastar icke den svenskakapitalbalansen på del sätt som antydde. Jagskall inle gå in på själva materien - jag har redan förklarat att jag icke kan mötas, eftersom vi har helt olika utgångspunkter och läggerhelt olika värderingar till grund för vår bedömning av behov av detinternationella varuutbytet. Omåtgärder mot kapitalexport och industriutfiyttning (vpk): Det är bra atl ekonomiministern nu medger att vissa Omåtgärder mot kapitalexport och industriutfiyttning problem är förknippade medkapitalexport till utlandet, med minskningen av sysselsättningen i svenskindustri osv. Det är just de problemen som jag anser det viktigt att diskutera. Mendå menar att det skulle vara meningslöst alt föra en sådandiskussion eftersom vi har så olika utgångspunkter. Hans beskrivning av minutgångspunkt är emellertid missvisande. Jag är visseriigen, det är rikligt,anhängare av en planhushållningsekonomi, men jag är inte anhängare av att denär sluten i den meningen att den inte bedriver någon som helst handel medutlandet - det har jag aldrig givit uttryck för. Jag tror alt , oavsettekonomiskt syslem, måste ha ett relativt omfattande varuutbyte med andraländer. Visseriigen anser jag att utrikeshandeln f. n. torde spela en alltförstor roll, att man har satsat för mycket på exportindustrin, vilket harbidragit till att skapa en del av de nuvarande problemen. Men att förall framtid måsle ha en relativt omfattande utrikeshandel råder det ingen somhelst tvekan om enligt mina värderingar. HerrBohman menar att han å andra sidan är anhängare av ett fritt handelsutbyte tillgagn för alla, och därför blir hans inställning en annan till kapitalexportenoch utflyttningen av industri från . Detskulle kanske föra alltför långt att ta upp en utföriig diskussion om olikateorier som finns om utrikeshandeln och dess betydelse. Jag vill bara påpekaatl den utrikeshandelsdoktrin som utformades under 1920- och 1930-talenknappast torde vara giltig f. n., bl. a. på grund av atl de storamultinationella företagen eller internationella koncernerna spelar enväsentligt större roll i utrikeshandeln än vad de gjorde så sent som pä1930-talet. Man kan sätta ett mycket stort frågetecken för påslåendet att viöver huvud taget skulle ha ett fritt handelsutbyte till gagn för alla. Däremotär det riktigt att vi har ett rätt omfattande handelsutbyte som bestäms ochdomineras av de stora internationella koncernerna, av vilka som bekant fleraockså har sin bas i svenskt näringsliv. Manmåste alltså göra en stark revision av själva teorin för utrikeshandeln, förain en rad nya moment, om man skall komma fram till en riktig värdering av dekrafter som där gör sig gällande och i vilken mån denna utrikeshandel verkligenär till gagn för alla människor i . En del av den är det på det sättetatt vi får tillgång till vissa produkter, men myckel av den utrikeshandel sombedrivs bestäms också av de internationella koncernernas intressen, och debygger inte på maximen atl tillfredsställa människornas behov utan atl säkra såstora profiter som möjligt. Detta sagt som kommentartill första delen av anförande. Sedantill det han kallar sifferexercisen, där han nu anför nya sifferserier som inleredovisades i interpellationssvaret. Jag skall studera dem, och finner jaganledning att återkomma skall jag göra det. Men jag vill naturligtvis ta delav hela grundmaterialet innan jag i en diskussion uttalar ett färdigt omdöme omde siffror som har presenterat. Jagskall emellertid la upp några av de frågor som berörde. Han menaratl jag inte tar hänsyn till inflationens utveckling - det är ett av hansavgörande argument. Nuär frågan vilken tid vi begränsar oss till vid jämförelsen. Utgår man från1960-lalets början är det väl ingen tvekan om att vi har haft en utomordentligtstark ökning av utlandsinvesteringarna som ingalunda kan förklaras enbart medförsämringen av den svenska kronan, del tror jag all är villigmedge, även om det var en annan finans-och ekonomiminister som satt . Det är alltså helt otvetydigt atl det har skett en stark ökning avutlandsinvesteringarna, sett på något . Sedananför det argumentet att de företag som har storautlandsinvesteringar skulle gä bättre än andra företag pä grund av utlandsinvesteringarna.Man bör hellre vända på förklaringsgrunden och säga att de företag som gårmycket bra i och därför växer i storlek också kan göra storautlandsinvesteringar. Ser man till det historiska förloppet är den förklaringensannolikare och innehåller mer av riktighet än det sätt att se på saken somherr redovisade. Jagfinner att jag överskridit min repliklid och ber atl få återkomma efter herrBohmans nästa anförande. Omåtgärder mot kapitalexport och industriutfiyttning Eftersom så gärna ville fortsätta debatten, skall jagge honom möjlighet härtill genom att gä upp och säga ytterligare några fåsaker, ehuru debatten egentligen borde vara avslutad. Jagvill haka fast vid vad sade om att vi hade salsal för mycket påexportindustrin. Om jag inte minns alldeles fel brukar just det parti som herrHermansson tillhör i alla sammanhang kräva myckel stora satsningar på svenskbasindustri. Om det skall vara någon mening med dessa stora satsningar i svenskstålindustri och i svensk basindustri över huvud taget, måste deras produktersäljas någonstans. Och var skall de säljas om inte i omvärlden? Om herrHermansson accepterar den internationella handeln, vilket sadeatl han gjorde, måste han också acceptera att vi driver marknadsföring och harförsäljningsbolag utomlands. I de siffror för kapitalutförseln som jagredovisade var de investeringar som gjorts i marknadsföring och handelsbolaginräknade. Om vi räknar bort dessa investeringar blir siffrorna för de direktainvesteringarna utomlands gynnsammare ur min synvinkel. Isjälva sakfrågan vidhåller jag alldeles bestämt att del inte är rvå alternativsom står emot varandra, vilket vill göra gällande: antingenökade investeringar och ökad sysselsättning här hemma eller ökade investeringaroch ökad sysselsättning utomlands. Det är tvärtom i de allra flesta fall pådel sättet atl investeringar utomlands och ökad sysselsättning utomlands ocksåger ökade möjligheter atl sysselsätta människor här hemma och all skapalönsamma företag som ger tryggare och bättre jobb för vårt folk. Investeringarutomlands är alltså ofta ett Omåtgärder mot kapitalexport och industriutfiyttning villkor för att svenskaföretag skall leva vidare. Vadslutligen gäller reflexion om orsakssammanhangen tror jag attall historisk erfarenhet visar alt de väridskända svenska företagen i mycketstor utsträckning har byggt upp sin styrka och sitt välstånd just genom att dekunnat gå utomlands och komplettera sin verksamhet här hemma med insatser runtom i världen. Vid en jämförelse med andra företag kan man konstatera all de somgjort detta och byggt ut sin verksamhet också går bättre än de företag som intekunnat göra detta. (vpk): Jag återkommer först till några punkter i förraanförande, som jag inte hann kommentera. Han medgav nu att de 20 störstaföretagen, beträffande vilka utfört en viss undersökning,har ökat sin sysselsättning mera utomlands än i . Det var vad jag sade imin första replik, och det var det materialet jag efleriyste iinterpellationen. I interpellationssvaret fanns bara siffran försysselsättningsökningen i men inte den större siffran för ökningen avsysselsättningen utomlands. Det är också ett faktum som framgår av statistiskacentralbyråns undersökning atl den del av sysselsättningen som ligger i Sverigeminskal . En mindre och mindre del av hela sysselsättningen ide här stora koncernerna ligger i , och ett faktum är att en rad av deallra största svenska företagen har fler anställda utomlands än de har iSverige. Det är alltså en kraftig tendens som fortsätter. Ifråga om betalningen av upplåningen utomlands hävdar all den intekommer alt belasta och den svenska betalningsbalansen på något sätt.De lånen och räntorna, säger han, kommer atl betalas ur de vinster som dessasvenskägda företag gör utomlands. Men det vet vi inte så mycket om. Det är juinte alls säkert atl lånen och räntorna kommer att betalas på det sättet. Kanekonomiministern utfärda en garanti för att i varje fall den nuvaranderegeringens handläggning av frågorna kommer atl bli sådan, så tycker jag att delär intressant. Men någon säkerhet kan vi inte få på den punkten. F.ö. är och svenska företags relationer till längivande institutionerutomlands inte tvä olika saker, utan det är saker som hänger ihop. Man kanalltså inte räkna på det viset att del inte spelar någon roll med de storainvesteringarna utomlands bara pengarna lånas upp av utländska långivare; delhar naturiigtvis ändå sin betydelse för den svenska ekonomin. Jag tror alltsåatt man skall fundera över den frågan ännu en gäng och icke vara så självsäkersom ekonomiministern var på den punkten. Delär riktigt all det parti jag företräder har krävt en ökad utveckling av svenskbasindustri. Men ekonomiministern har råkat ut för ett litet missförstånd somär vanligt, nämligen att vi därmed bara skulle avse industrier som producerarhalvfabrikat o. d. Vad vi menar med begreppet basindustri är någontingmycket vidare: industrier som blir en verklig bas för en allmän expansivutveckling i de områden där de ligger. Det är alltså icke begränsat tillproduktion av råvaror och halvfabrikat, ulan vad vi har tryckt på är attSverige behöver utveckla sin förädlingsindustri, att vi skall sälja mindre avråvaror och halvfabrikat i utlandet och i stället fortsätta förädlingen. Mankan säga: Ja, men det måste också säljas någonslans. Ja, det är givet. Härfinns emellertid också svenska behov som skall täckas: behovet av färdigvarorav olika slag. Jag tror att det är helt avgörande för utvecklingen under denärmaste åren att vi får en ändrad balans i svensk ekonomi - dels en relativminskning av exportandelen, dels en ökning av förädlingsindustrins andel inomlandet - om vi skall kunna klara de stora sysselsättningsproblemen. Ekonomiministernkom i slutet av sitt anförande fram till huvudfrågan, där våra bedömningar ärhelt olika. Jag hävdar för min del alt man måste framställa saken så här:vi ökar investeringarna antingen här hemma eller utomlands. ochregeringen vill i stället framställa det så, atl stora investeringar utomlandshjälper den svenska ekonomin och att det därför inle finns någon valsituation,inte några sådana alternativ som jag menar är väsentliga i nuvarande läge. Dethär är den springande punkten i hela diskussionen. hävdar att destora svenska företagen går bra därför att de gör stora investeringarutomlands, medan jag hävdar att det skadar den svenska ekonomin ochsysselsättningen här hemma att dessa stora kapitalinvesteringar utomlandstillåts och att man tillåter utflyttning av svensk industri. Ja,här står verkligen två betraktelsesätt mot varandra, och del är inte så enkeltatt man kan reducera dem bara lill motsättningen mellan anhängare avkapitalistisk frihandel och anhängare av en planerad ekonomi. Det är huvudfrågan, och jag troratt det är en fråga som kommer att spelaökad roll i svenskt näringsliv . Omåtgärder mot kapitalexport och industriutfiyttning Herr tal man! Jagskall begränsa mig till att sägaatt när ställer plus- och minusposter i fråga omsysselsättningen emot varandra, då bortser han ifrån att den minskning avsysselsättningen som ägt rum i har skett i sådana företag som inte harinvesterat utomlands. (vpk): Men, , det bevisar inte på något sätt regeringens ochekonomiministern tes, utan här beror det ju på hur vi ser orsakssammanhangen.Jag menar att expansionen inom de stora svenska företag som har kunnat öka sinsysselsättning både här hemma och i utlandet, men som har ökat den mera iutlandet, är en frukt av den koncentrations- och centralisationsprocess sompågår i den svenska kapitalismen. Det bevisar å andra sidan inte att det i ochför sig skulle Omregeringens syn på sydafrikanskt övertagande av svenska företag vara nyttigt för densvenska ekonomin med stora utlandsinvesteringar. Det bevisar möjligen att detär vinstgivande för vissa kapitalgrupper med stora utlandsinvesteringar, mendet är någonting annat än vad som ligger i de svenska industriarbetarnas ochhela det svenska folkets intresse. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Om regeringens syn på sydafrikanskt övertagande av ska företag industriministern erhöll ordet för atti ett sammanhang besvara dels i (fp) den 20 oktoberanmälda fråga, 1977/78:87, dels (vpk) anmäldafråga, 1977/78:91, till statsministern, och anförde: i har frågat om jag anser att det står iöverensstämmelse med tankegångarna bakom vårriksdagens beslut om stopp försvenska nyinvesteringar i att sydafrikanska intressen övertar svenskaföretag. GustavLorentzon har frågat statsministern om regeringen anser atl överiåiande avaktiemajoriteten i svenska företag till av beroende kapital står iöverensstämmelse med den deklarerade linjen att bekämpa apariheidpolitiken.Frågan har överlämnats lill mig för atl jag skall besvara den. Jag besvarar frågorna iett sammanhang. Ävenom det inte framgår av fråga utgår jag från att även han avserden affär där det engelska företaget övertar aktiemajoriteten iSvenska i . Statsministern har i brev tillfackklubben vid Bromsbandsfabriken i redogjort för regeringens syn påöverlåtelsen av aktiemajoriteten i företaget till . Av brevetframgår atl ett avtal föreligger, godkänt av den gamla regeringen, som ger CapeIndustries rätten att utvidga sitt aktieengagemang i Bromsbandsfabriken. Ejheller står detta i strid med det beslut av vårriksdagen som och som avsåg frågan om förbudsåtgärder från svensk sida med avseendepå nyinvesteringar i . i (fp): Jag vill lacka industriministern för svaret, som främst innebär att hanhänvisar lill statsministerns brev till fackklubben vid SvenskaBromsbandsfabriken i . I det brevet hävdar statsministern att CapeIndustries, som fått överta aktiemajoriteten i Bromsbandsfabriken, inte ärsydafrikanskt. Han säger att endast har "ett begränsatsydafrikanskt kapital ett par led bakåt". Atthävda detta är tyvärr både felaktigt och okunnigt. ägs till 6696 av företaget . Övriga 34 96 ägs främst av andra sydafrikanskaintressen. IRuth Firsts standardverk The South of African Connection beskrivs CharterConsolidated som "vägröjaren och symbolen för del sydafrikanskakapitalets expansion". 1 bok guldålderbetecknas Charter Consolidated som en av "hörnpelarna" i detsydafrikanska Oppenheimerimperiet. Vadsom mot den bakgrunden är speciellt allvariigt är att regeringen har beviljatSvenska Bromsbandsfabriken 6 milj. kr. i lån och bidrag för alt detsydafrikanska företaget skall kunna ta över. På så sätt används svenskaskattebetalares pengar lill alt främja sydafrikanskt näringslivs intressen iSverige. Det kan inte slå i överensstämmelse med andan bakom vårriksdagensbeslut om de ekonomiska förbindelserna mellan och . Jagär också orolig för atl ett övertagande kan försvaga trovärdigheten i regeringensförhandlingsposition när man nu skall överlägga med svenska företag om enneddragning av deras verksamhet i . Å ena sidan säger regeringen attsvenska företag inte skall få investera i och atl deras nuvarandeverksamhet bör dras ned. Å andra sidan beviljar man lokaliseringslån och annatstöd till ett sydafrikanskt företag i . Jagvill inte främst lasta industriministern och den nuvarande regeringen för detsom hänt när det gäller Svenska Bromsbandsfabriken. Regeringen har helt enkeltfullföljt ett konsortialavtal som ingicks under den socialdemokratiskaregeringens tid. Menjag vill fråga industriministern en sak: Är det så att regeringen i det härfallet varit bunden av den tidigare regeringens handlande och inte kunnat frångåingångna avtal - dvs. är fallet ett extremt undantagsfall?Eller avser regeringen att behandla sydafrikanska investeringar i svenskaindustrier på samma sätt som den behandlar andra utländska investeringar? Detär nödvändigt att få ett klargörande på den punkten. Omregeringens syn på sydafrikanskt övertagande av svenska företag (vpk): Jag tackarindustriministern för svaret på frågan. Svaretär litet underligt lika väl som det brev som statsministern skickade tillarbetarna vid Svenska Bromsbandsfabriken i . Kontentan avindustriministerns svar är egentligen: Ja, vi har ju inte ansvaret för det här- det är den gamla regeringen som har godkänt det hela. Ochi brevet till arbetarna vid Svenska Bromsbandsfabriken - det brev somindustriministern hänvisar lill - säger statsministern "all det finns ettbegränsat sydafrikanskt kapital ett par led bakåt i Capes ägarkedja",varför försäljningen av det statsägda svenska företaget i inte sägsstrida mot den svenska synen på sydafrikansk apartheidpoliiik. Jagmenar att beslut om att inte ge något stöd åt den sydafrikanskapolitiken borde gälla principer. Enligt regeringens uppfattning är beslutetkautschukartal och kan länjas hur som helst. Omregeringens syn på sydafrikanskt övertagande av svenska företag Minfråga till industriministern är därför: Hur myckel sydafrikanskt kapital skalldet finnas bakom ett utländskt företag för att beslut skall gälla?Enligt statministern gällde det ju i fallet Bromsbandsfabriken ett begränsatkapital. Vidare: Hur många dotterföretag kan , HarryOppenheimer, arbeta med för att den nu sittande regeringen skall anse att detslår i överensstämmelse med beslut om svensk Sydafrikapolitik attgöra affärer med företaget? Det är ett par frågor jag gärna skulle vilja attindustriministern ger svar på, eftersom regeringen tydligen tolkarriksdagsbeslutet på sitt speciella sätt. Minbestämda uppfattning är den att överlåtandet av aktiemajoriteten i svenskaföretag till av beroende kapital inte kan stå i överensstämmelse medden av deklarerade linjen att bekämpa apariheidpolitiken. F. ö.: Vadär det för logik i dylika beslut om man sedan låter de intressen man säger sigbekämpa överta svenska förelag i ? Dessa utländska företag arbetar juefter metoden att göra största möjliga vinst och att sedan överföra dessavinster - och i så fall går de till . Vad är del för mening med attfalla beslut i när man arbetar på det sättet? Sedanär det en annan sak i statsministerns brev som industriministern hänvisar lill.Enligt statsministern är försäljningen av Bromsbandsfabriken till ensydafrikansk kapitalägare väl motiverad ur regional sysselsättningssynpunkt -har man hört på maken! Vidare sägs att arbetar-styrkan successivt skall öka med40 personer till 140. Minfråga till industriministern är: Kan det tänkas att regeringen har planer påall försälja fler svenska företag till sydafrikanskt kapital för atl på detsättet upprätthålla sysselsättningen i ? Del har ställts ett antal frågor till mig. Jag tror att det väsentligaändå är att jag påminner herrarna om att vägledande för regeringens handlandeär den omständigheten att det förelegat ett avtal, godkänt av den gamlaregeringen, som gett rätten att utvidga sitt aktieengagemang iBromsbandsfabriken. Närdet gäller sydafrikanska investeringar i kommer ien beskrivande del av sin rapport också att beröra dessa. Det kommer alltså enredovisning. Dencentrala frågan är dock, vilket i tar upp, om detta pånågot sätt har försvagat trovärdigheten i vår Sydafrikapolitik. Det är enallvarlig fråga, och jag vill därför något beröra just den. Sydafrikafråganhar under en följd av år hafl en central plats på FN:s dagordning och i höggrad engagerat den internationella opinionen. känner väl till densvenska regeringens inställning i denna fråga, och den torde vara väl känd ävenför en internationell opinion mot bakgrund av våra engagemang i FN. Detföreligger också stor enighet mellan de politiskapartierna i om Sydafrikapolitiken. Det finns ingenting i agerandetomkring affären Bromsbandsfabriken i som på något sätt svär mot denkonsekventa linje vi har haft och har när del gäller Sydafrikapolitiken.