prot · G10915 · 1977-12-31 00:00:00 — Dels - någol senare - en besvikelseöver alt så myckel av det gamla trots alll förblivit vid det gamla. Och delsslutligen en smärtsam överraskning över att ett folk, bland de rikaste ivärlden och vant all leva i stort sell obekymrat om omväridens svårigheter,plötsligt kan befinna sig i en ekonomisk kris. Dehär reaktionerna är begripliga. Inte minst med lanke på de sloraförväntningarna. Men samhällsarbete är komplicerat Förändringar lar lid.Politiskt reformarbete kräver inle bara djärvhet och initiativkraft ocksåuihållighei och tålamod. Inie minst i ell samhälle som vårt, med en offentligseklor mer omfattande än i någol annat fritt land och med regleringsmekanismermer djupgående än annorstädes. Alt vända en sådan stalsskula lar lid. Och jubesvärligare farvatten skutan manövrerar i, ju hårdare stormar som möter,desto svårare blir kursomläggningen. Dellahar människorna i vårt land börjat förslå. Detta är del nya i den reaktion jag/ dag möter ute i landel. Å ena sidan en växande insikl om våra problem ochockså om orsakerna till dem. Å andra sidan en ökande förståelse för vad som nukrävs för att komma till rätta med svårighelerna. Och ell alltstarkare förtroende för den nya regeringens strävanden att ulan kortsiktigaparlilakliska spekulalioner klara av de här väldiga svårigheterna. socialdemokraliska opposilionen under detla år och dessa haftännu siörre svårigheler alt växa in i sin nya roll är obestridligt Däromvittnar - om inle annal - den debatl som just förs i pressen. Del ärbegripligt att omställningen från långvarigt regeringsinnehav till plötslig oppositionsrollmåsle ha varil smärtsam. Men del är obegripligt all delta skulle ha behövt ledalill en så slor osäkerhel, sådan ryckighei, så mycket famlande och allmänplanlöshet som kännetecknat partiets handlande under della myckel vikliga år.Della är, herr lalman, utomordentligt beklagligt Inle för vår skull, ulan förlandels skull och för dess ekonomi. Och , tror jag, också försocialdemokralerna - del demokratiska slörsla parti - atl på dettasätl ha svikit sill poliliska ansvar. Vihar alla - över partigränserna - eil gemensaml ansvar för vårt folkhushållsekonomi och för au sådana ålgärder lillgrips som botar och inle förvärrar detekonomiska sjukdomstillstånd som vi befinner oss i. Molden bakgrunden, herr lalman, vill jag ägna ålersioden av del här anförandellill all i korihel belysa ekonomisk-poliliska silualion. Vi kommervisserligen all få en mer ingående deball om den ekonomiska politiken.Då har oppositionen redovisal sina alternativ, hoppas jag i varje fall, tillden proposition om inriktningen av den ekonomiska politiken, som regeringen nulagt på bord. Men del finns skäl all beröra deperspekliv som lecknar sig i den proposilionen. Socialdemokralernagjorde som bekanl efter valet gällande, alt den nya regeringenöverlog en problemfri och stark samhällsekonomi. , elt år efteråt, har vihört här i kammaren medge alt det fanns problem - men då förnekadehan det. I själva verkei ägde valel rum milt uppe i en svår valutakris. Redanunder månader - alltså före valet - förloradeden svenska valutareserven miljardbelopp. En tredjedel av valutareserven rannul ur landet. En av den nya regeringens allra första uppgifter blev alt la itumed valulaulflödet, som bottnade i att utlandet inte alls godtog den, gamlaregeringens påståenden om vår ekonomis styrka. Sedankom krisrapporlerna med täta mellanrum. Redan innan regeringen ens hunnitbildas flck vi de första. De gällde järn- och stålindustrin, och inte minstNJA, som var i behov av en dryg miljard kronor för all kunnaöverieva. Nära nog på löpande band redovisades sedan överhängande problem inom varvsindustrin,rederinäringen, gruvorna, tekoindustrin, skoindustrin och den manuellaglasindustrin. Är den här uppräkningen en svartmålning, ? Är det felatl påminna om della? Skulle vi ha låtsats som om det inte förhöll sig på delhär sättet? Vad skulle folk som jobbade i de här industrierna ha sagt om vigåil ul och predikal all alll bara var bra, om vi underiåtil att tala omsanningen för folk? Hur skulle vi då ha kunnal få underlag för de åtgärder vividlog? Fören lid sedan offentliggjordes en SIFO-undersökning om orsakerna lill krisen. av de lillfrågade angav del iniernaiionella konjunklur-lägei, 58 96 delsvenska kosinadsläget All - som socialdemokralerna påslåll - alll skulle beropå den nya regeringen, irodde bara 10 96. folk har alliså -i molsais lill socialdemokralerna - klart för sig att den viktigasteorsaken till det besvärliga ekonomiska läget är den kostnadskris som orsakadesav de ökande arbetskraftskostnaderna. läggerfortfarande hela skulden på utlandel. Men lill följd av de stigande koslnadernaökade vår export långsammare än andra länders. Världshandeln ökade trots alllförra året med 12 96, ! Vi förlorade marknadsandelar på bådeexport-och hemmamarknaden. Det krävs stora anslrängningar för alt återvinna vadvi lappat "Delfinns överväldigande dokumeniation atl snedvridningen av pris-ochkostnadsrelationen - vid fast D-markskurs - har varit orsaken lill all exportenstarkl släpat efter och alt förlorat marknadsandelar." Den ekonomisk-politiska deballen har, fortsätterhan, "nått en boltennivåi ", när opposilionen och ekonomerinom LO och TCO inte vill acceplera denna förklaring. En bollennivå, herrPalme! Ändasedan 1974 har vår ekonomiska politik varit inriktad på all överbrygga deninternationella lågkonjunktur som följde i de fyrdubblade oljeprisernas spår.Denna politik var delvis framgångsrik. kunde hålla den öppnaarbetslösheten på lägre nivå än flertalet jämförbara länder. Menöverbryggningspolitiken har - också i förening framför alll medkostnadsutvecklingen - skapat svåra problem. De har främslkommil lill synes i ett växande underskott i handels- och bytesbalansen och ietl däremot svarande behov av upplåning ulomlands. Ju längre en mer markeraduppgång i världskonjunkluren låtit vänta på sig, desto mer har svårighelernaskärpts. Äveni år har konjunkturutvecklingen blivit en besvikelse. Tillväxten inomOECD-området tycks komma att stanna vid knappt 4 96. Den förstärkning ikonjunklurförloppel som vi hoppades på har inle kommil lill slånd.Inle heller bör man enligl konjunklurinslilulel räkna med någon lydliguppgång, även om lägel förvänlas bli bäiire under loppet av 1978. Förca ell år sedan blev lillfrågad om vad som skulle hända, omkonjunkturutvecklingen inte skulle motsvara den dåvarande socialdemokraliskaregeringens förväntningar . "Del vore verkligenallvarligt", blev svarel. "Men", tillade han, "della kommerinte att inträffa." Men det "allvarliga" inträffade som bekanl.Och del är i den allvarliga verkligheten som den nya regeringen haft alluiforma sin ekonomiska politik. Massivainsaiser har gjorts på arbetsmarknadspolitikens och industripolitikensområden. har i genomsnitt 160 000 personer, avarbetskraften, fått sysselsättning genom olika ålgärder. 1 slutet av januaripresenterades ell sysselsättningspaket på . fattadesbeslul om förlängning av del programmet. I början av logs ell nyllarbetsmarknadsprogram för vintern och på sammanlagt ca 2 miljarderkronor. På motsvarande sätt harinsaiser gjorts på näringspolitikens område för all stödja förelag somhar möjligheler all leva vidare och för all hindra frislällning av arbeiskrafli branscher som hamnal i akuia kris-silualioner. Del har gällt bl. a.stålindustrin, varv, sjöfart, lekoindusirin och den glasinduslrin. Nuväntar järn- och specialslålbranscher-na på Slöd. Näsla månad framläggs förslagrörande den mindre förelagsamhelen. Redan besluiade näringspoliliska insaiseruppgår lill nära . I lån och garaniier översliger insaiserna10 miljarder. Därmed har det varit möjligt all hålla arbetslösheten på enbeiydligl lägre nivå än , då vi också var inne i enlågkon-junklur - om än mindre djup och besvärande än den nuvarande. Regeringspolitikenhar dessuiom inriklals på all mildra effeklerna av arbelskraflskoslnadsslegringenunder 1975 och 1976, all förslärka den svenska exportindustrins och denimporikonkurrerande industrins internationella konkurrensförmåga samt atlbegränsa den forisälla kostnadsutvecklingen. Låt mig erinra om följandeåtgärder. Förra höstens avskaffande av vissa oformligheter ibeskatlningen av mindre företag. Förra höstens skatteomläggning , syftandetill att underlätta avtal på arbelsmarknaden inom ramen för detsamhällsekonomiska utrymmet Begränsningen till hälften av den höjning avsocialförsäkringsavgifterna som socialdemokraterna föreslagil för allfinansiera skatteomläggningen. Förslag om halvering av den allmännaarbetsgivaravgiften fr. o. m. näsla år och om en total avveckling inom inrestödområdet samt senare om löneskattens totala avskaffande. Förslag i går om ännu en skatteomläggning avseende1978 saml om indexreglerade skatteskalor, med samma moliv som förra årel - atlunderlälla avtal inom del utomordentligt begränsade utrymme för löneökningarsom finns . Förslag om lättnader ikapitalbeskattningen för familjeförelag. Vihar inte gjort della för företagarnas eller förelagens skull ulan för alla demänniskors skull som har sin försörjning i dessa förelag - och för landelsskull, för vårt välstånds skull. Men talade om splittring ochorättvisor mellan grupper i samhällel. Ennödvändig beståndsdel i regeringens slabiliseringspolilik har varilnedskrivningen av den svenska kronan och beslutet att lämna den s. k. valutaormen.Den effektiva justeringen av kronans värde uppgår till 15 96. Det innebär enbetydande inhämtning av den föriust i konkurrenskraft som ådrog sigunder 1975 och 1976 och möjliggör en mer optimistisk exportprognos änvad som annars varil möjligt. NärSverige gick in i ormsamarbelel 1973 skedde det utan att den dåvaranderegeringen öppet klarlade följderna för vårt vidkommande av anknytningen tillD-marken. Det borde ju ha framstått som självklart, all della slagsvalutasamarbete måste förutsätta all förde en med Så blev inle fallel. bedrev i siällei en klarlavvikande poliiik. Undan för undan försämrades våra koslnadsrelalioner lillVäsllyskland. När den lyska marken fortlöpande uppvärderades genlemolulomslående valuior - bl. - följde den svenskakronan med upp. Vår konkurrenskraft försämrades och vi ivingades devalvera. Denfråga regeringen hade atl ställa sig var, om etl forlsallvalulapoliliskl samarbete med bl. a. Väsllyskland var möjligl eller lämpligtmed hänsyn lill våra egna nalionella iniressen. Vi fann atl så icke var fallel.Valet stod mellan atl antingen bli tvungna alt föra en med den västtyskasnarlik, myckel reslrikliv ekonomisk poliiik - någol som ansågs oförenligi medvåra sysselsällningspoliliska sirävanden - eller all räkna med ålerkommandeväxelkursjusleringar inom ramen för ormsamarbelel. 1 del senare fallet skulle tilltronlill både samarbetet inom ormen och den svenska ekonomin ha försvagats.Regeringen beslöt därför atl skulle lämna ormen. OmSverige genom interna ekonomiski-politiska åtgärder kan hålla lillbaka pris-och kostnadsutvecklingen mer än genomsnittet av övriga industriländer skapasemellertid möjligheter för en framtida uppvärdering av den svenska kronan. Ielt sådant läge blir det naturligt för oss alt medverka i ett västeuropeisktsamarbete. har regeringen klart deklarerat. Var socialdemokralernasjälva står då det gäller valutapolitiken är oklart - lika oklart och likamotsägande som det mesta som präglar deras politik. Jag vill därför till dem ställa följande frågor; Trorsocialdemokralerna all den svenska industrin skulle ha haft bättre möjlighelerall finna avsättning för sina produkter och all ge sysselsättning här iSverige, om den svenska kronan legal nära 20 96 högre i förhållande lillD-marken än den gör efter regeringens ålgärder? Eller rakt på sak: Vardevalveringen felaktig eller var den det inte? Skulle vi ha bibehållil sammakronkurs som lidigare? Trorni alt vår industris möjligheter all hävda sig skulle ha varil bäitre, omsocialförsäkringsavgifierna - som socialdemokralerna velal - varil 1,5 %högre? Trorni all bytesbalansen och sysselsättningsmöjligheterna skulle ha varil bättre,om den allmänna arbetsgivaravgiften fr. o. m. skulle vara 2 96 högreän vad regeringen föreslår och 4 96 högre inom del inre stödområdet? Jag skulle också gärna vilja ha en beskrivning av de mekanismersom skulle göra del möjligl för att ha bättre konkurrensförutsättningari etl ännu högre kostnadsläge än det vi har . Inle något enda land kan år leva med växande underskoll i sinabylesförhållanden med omvärlden och läcka brislen på egel lolall sparande genomen växande upplåning ulomlands. Den situation som vi nu befinner oss i - sombl. a. kännetecknas av atl vi 3 protokoll 1977/78:15-16 med utländska lånfinansierar vår u-hjälp, våra turistresor och räntorna på lidigare lån -släller utomordentligt slora krav på vårt näringsliv. Det kommer atl bero påvår export- och ullandskonkurrerande induslris pro-duklionsförmåga,produktivitet och konkurrenskraft över huvud taget, om vi skall komma tillrätta med våra ökande balansproblem. Vi måste därför satsa på industrisektorn.Att vi inle kan konsumera oss ur krisen borde vid del här lägel vara klarl föralla. Delär mol den här bakgrunden oroande all investeringsutvecklingen är så svag somden är. Industriinvesteringarna kommer att minska med över 13 96 ochnäsla år Iroligen med yllerligare 11 96. har elt direkl samband meddagens överkapacitet i produktionsresurser och lager, med minskandeorderslockar och svag orderingång saml med lägre lönsamhel än någonsinlidigare. Förall stimulera näringslivels invesieringar har regeringen bestämt sig för atthell frisläppa invesleringsfonderna för konjunklurutjämning för byggnads- ochmaskininvesleringar i hela landel. De får nu las i anspråk även för ålgärder påmarknadsföringens område. Förelagen medges också räll all ulnyllja etltioprocenligt investeringsbidrag och all använda invesieringsfondsmedlen till100 %. Trotsnedskrivningen av kronans värde kommer enligl denvolymmässiga exporluppgången att stanna vid . Siffran är inlenågot mått på devalveringens effektivitet Det tar tid innan en devalvering fåreffekl i volymutveckling och bylesbalans-förslärkning. Imporlulvecklingenhar pressals ner väsentligt - konjunklurinslilulel räknar med en minskning för1977 på 1,3 96. Därigenom haren yllerligare försvagning av bytesbalansen kunnalbegränsas. För1977 beräknas bylesbalansunderskoitei uppgå lill hela - enalllför hög siffra. Jag vill emellertid underslryka den genuina osäkerhel somvidlåder denna siffra. Den iniernaiionella konjunklurul-vecklingen kan bli mergynnsam än vad konjunklurinslilulel iror. Devalveringen kan få ell snabbaregenomslag än vad kalkylerna föruisälier. En viss förbäliring av byiesbalansenunder 1978 är enligl min mening trolig. Destabiliseringspolitiska åtgärderna har givelvis påverkal priserna här hemma,och delta är oundvikligt Vårens mervärdeskaitehöjning syftade ju lill all slyraöver resurser från konsumiion lill produkiion och från import- lillexporisidan. De fick givelvis genomslag på konsumenlprisindex. Ocksånedjusieringen av kronan får sådana konsekvenser. I själva verkei är jusl dellaavsikien - all göra den inhemska produktionen prismässigt merkonkurrenskraftig i förhållande lill importen. Konjunklurinslilulelberäknar nu prisuppgången under loppel av 1977 lill 13 96. är enoaccepiabel prisslegring på sikl. Jag har slåll här i talarsiolenoch anklagal den förra regeringen för all ägna prisfrågorna alllför liietiniresse under de ire år då prisslegringen var . Inflaiionen ärell samhällsoni, som med alla krafter Jag harinle ändral uppfallning därför att jag har bytt jobb. Delbör ändock observeras, atl dagens prisstegringar är en följd av den ekonomiskapolitik som förts - eftersläpande konsekvenser. Världens isärklass högsta marginalskatter samt de lönekostnader som då släpptes fram ochde arbetsgivaravgifter som lades ovanpå löneökningarna, påverkar allljäml vårprisutveckling. Närarbetskraftskostnaderna ökar med mer än 40 96 som industriproduktionenminskar och produktiviielsiakien sjunker, då kan prisnivån inle förbliopåverkad. Detta är så självklart all det inle skulle behöva sägas. Ovanpåde prisökningar som har sin rol i del förflulna kommer effeklerna av deålgärder som den nya regeringen hell enkell ivingals vidla för all siärka vårförsvagade konkurrensförmåga. Om dessa effekter frånräknas, då har inflationenvarit lägre än förra årel. Prisstegringen uppgick då till 5,4 96. Motsvarande siffra var förra årel 6,1 96, dvs. 0,7procentenheter mer. Dennaförklaring är nalurliglvis lill ringa tröst för den som finner atl pengarnainle räcker lill. För honom eller henne är orsaken lill prisstegringarnalikgiltiga. Men för vår bedömning - en bedömning som även herrPalme borde kosta på sig att göra - är likväl en sådan analys hoppingivande. Vibör kunna dämpa infiationslakten. Konjunklurinslilulel räknar nu med en uppgångi konsumenlprisindex under näsla år på 8 96. Siffran kan komma au bli lägre. Ellnäslan avgörande villkor för dessa beräkningar är all lönekosl-nadsutvecklingenhåller sig inom de marginaler som samhällsekonomin medger. Slorakostnadsökningar är redan intecknade - trots sänkningen av denallmänna arbetsgivaravgiften. De sammanhänger med årets avtal och medinförandel av den femte semesterveckan. Denya skatteskalor som regeringen nu framlagt syftar till atl underlälla förparterna på arbelsmarknaden all nå ell avial inom de ramar som delsamhällsekonomiska utrymmel uppställer. Syftel är också all förhindra allinflaiionen aulomaliskl höjer medborgarnas skall. I förhållande lill vad somannars skulle iniräffa ger förslagei alla grupper lägre skall år 1978.Samiidigl indexregleras de nya skalleskalorna. Del gångna årel har varil besväriigt för oss alla. Prisstegringarnahar varil stora. Trots skattesänkningar och löneökningar har stora grupper fåtten viss slandardförsämring. Den privala konsumtionen har varit i stort selloförändrad jämfört med . Del innebär atl våra pensionärer fått en vissförbäliring och de aktiva åldersgrupperna en viss försämring. Inle heller förnäsla år kan någon slandardökning utlovas. Konjunklurinslilulel räknar med enminskning av den privala konsum-lionen med 0,3 96. Iherr Palmes s. k. Metall-tal och det anförande han höll här , får vi vetaatt allting skulle ha varil myckel, myckel bätlre, om socialdemokraternafått behålla regeringsmakten. Men vad vi inte får veta, del är hur dellaskulle ha gåil lill. Eller med vilken annorlunda politik socialdemokraternaskulle ha kunnal förverkliga allt del goda som de nu - i efterhand - vågar lovavårt lands medborgare. Gårvi lill källorna, bl. a. socialdemokraternas alternativ till regeringensfinansplan , kan vi konstatera att deras recepl då var en"stram" ekonomisk politik. "Stram" innebär ju inte precisatt folk får del bäitre. Ordinationen motiverades med all den iniernaiionellakonjunkluren redan vid årsskiflel var definilivi på väg uppåt Man räknade medbeiydligl ökad export och växande företagsvinster. Därmed skulle ekvationen gåihop. Ijuni, elt par månader senare, var socialdemokralerna mogna alt skjula pååtstramningen lill näsla år. Då skulle konjunklurför-bällringenmed säkerhet infinna sig och rädda . log de avståndfrån regeringens momshöjning, som genomfördes för att strama åt ekonomin, föralt minska imporltrycket saml för alt stärka exporlansträngningarna. Och larde lydligen -jag har inle fåll svar på den frågan ännu - avslånd fråndevalveringen liksom också från lö-neskallesänkningen, alll ålgärder vidlagnaför all stärka företagens konkurrenskraft. Ingenting - inle ell dugg - avdella går ihop. Det är poliliski-laktisk hackmat för hela slanten. Regeringen kan inle utlova några lysande lider . Men jag trorall vi ändå kommer all kunna iaktta lecken lill en successiv förbäliring förden svenska ekonomin. Även om mer pålagliga bevis och siffror saknas, lyckerjag mig kunna iaktta en vändning åt rätt håll ulomlands. Byiesbalansen kommerfortfarande au vara besvärande negativ. Men de volymmässiga relationernamellan export och import kommer att vara mera tillfredsställande. Minskningeni lotalproduklionen lorde förbyias i en uppgång. Läget på arbetsmarknaden bordemot slutel av 1978 förbällras och stabiliseras. Krisstämningen inomnäringslivet torde komma all minska. Prisulvecklingen blir mera gynnsam. Vikommer atl bli varse all vi passeral bollen och är på väg uppåt Vi har bevillnal hur våld och lerrör använls i enskoningslös kamp mol demokraii och människovärde. ISydafrika lillgriper de slyrande rasislerna ell alllmer ohöljl förtryck för allsöka bevara sina privilegier. Också och andra ledare som förespråkalicke-våld mördas eller sälls i fängelse. Arrogant avvisar apariheidregimentanken atl människor har lika värde, oavsell hudfärg. IVäsllyskland söker små terrorgrupper skaka demokratin med skräck och våld,kidnapping och mord. De kan inle ens själva tro all de skall kunna övertyga detvästtyska folkel om all de med terrorn som redskap kan skapa ett bäitresamhälle. Vad de möjligen hoppas är atl kunna provocera lill våld också fråndemokralins företrädare. I båda fallen är våldetett ultryck för politisk svaghet Rasislregimen i Sydafrikaskulle falla sönder den gav alla landelsmedborgare rällen all säga sin mening i fria val, med allmän och lika rösträttDen representerar bara en liten minoritet, förblindad av rastänkande. Delförtryck vi nu ser i måsle bli en signal lill den övriga världen attskärpa kampen mol rasförtrycket Vi måsle i praktisk handling göra klarl allvarje vägran all ge upp apartheidpolitiken kommer all direkt drabba rasislernasjälva och deras ekonomi. Terrorgruppernai Väsllyskland skulle i val få stöd för sin förvridna samhällssyn av enförsvinnande liten del av landels befolkning. Del är just därför de lillgripervåld i stället för argument, slår besinningslösi i stället för atl gå ul i öppendebatt för alt övertyga människor. Rättsstaten står inför den svåra avvägningenall med fasthet försvara sig mot de här grupperna och vägra falla förfrestelsen all göra det öppna samhällel mera slutet. Först om demokratin avrädsla för terrorismen skulle börja tumma på demokratins principer, harBaader-Meinhof-grup-pen vunnit en framgång. Densvenska hållningen är klar. Vi stödjer frihetsrörelserna i södra därförall de vill fälla en diktatur. Vi hoppas intensivt på framgång för regeringen iVäsllyskland därför all den vill försvara en demokraii. Apartheid i ochterrorismen i är samma andas barn: för-aklel för frihel ochfolkstyrelse, försöken alt med våld bevara eller förslöra del man inie kanuppnå genom slöd från människorna själva. Såöver lill den svenska deballen. 1970-talets diskussion har på etl nyttigt sällskärpt vår uppmärksamhet på krav som lidigare ofta nonchalerades; en godmiljö, ett mänskligare arbetsliv och att fler skall vara med och fatta beslulnärmare de berörda människorna. Mendet har funnits och finns inslag i debatlen som är mer ofruktbara.Ell sådani är en överdriven missiänksamhel mol velenskap och leknik. annalär föresiällningen atl våra problem skulle lösas bättre om våra ekonomiskaresurser inte längre ökade. Under1950- och 1960-lalen fanns en kanske alllför oplimistisk syn på vad velenskapoch teknisk utveckling kunde ge för framliden. Den moderna teknologin hylladesi alla tonarter som en källa för framlida välstånd. Men mol den synen kom enreaktion, och som så slog optimismen över i sin motsats: enallmän missiänksamhel mol velenskap och teknik och ibland t o. m. en ovilja allanalysera samhällsproblemen i mer förnuftsbeslämda banor. Denlendensen är farlig. Den slår i skarp motsatsslällning lill en bärande liberalidé: uppfallningen att samhällel kan bli bättre genom gemensamma insatser, altmänniskorna kan förbättra sina livsvillkor genom elt handlande grundat påfördjupad kunskap och vilja att ta velenskap och leknik i den sociala nyttanstjänst Miljöproblemen,som brukar användas som exempel på teknikens härjningar, ger utmärkta exempelpå kunskapens belydelse. Många miljöproblem har skapats genom okunnighet ochdålig leknik - det är genom ökad kunskap och förbällrad leknik som de kan lösaseller bemästras.