prot · G109123 · 1977-12-31 00:00:00 — Det är min tro att delmed denna kunskap som bas skall visa sig möjligt atl med betryggande säkerhetfortsätta användningen av kärnkraften i vårt land. Reaktionen på projektKärnbränslesäkerhet hittilldags tyder på delta. Därigenom skapas de bästaförutsättningarna att pressa ned det oljeberoende som är inte bara Sverigesulan hela den industrialiserade värtdens allt överskuggande energiproblem,såväl av ekonomiska som säkerhetspolitiska och miljöpolitiska skäl. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. () kortgenmäle: Det var ju trevligt att energiministern är hos oss i kammaren, så atlhan fick höra en del sanningar från moderatföreträdaren, om ock i inlindadform. Vad vi här upplever är ju atl polityren av låtsad enighet ikonstilutionsutskottels majoritets skrivning faller av. I stället har vi fötttvå precis diametralt motstående tolkningar från å ena sidan ochå andra sidan Per . Ja,så gick det när jag försökte att skrapa litet på den där polityren. Jag vill dåsäga, för alt ta först, att det finns inte minsta trovärdighet ihans konsitutionella låtsaslek att regeringsskiftet innebar att de treregeringspartierna beslutsamt lade om kursen på energiskuta. Detär heller inte minsta trovärdighet i Per tolkning alt i själva verketfortsätter skutan i samma kurs som lades ut energipolitiska beslut. Vadde svenska väljarna upplever är att ni kryssar hit och dit och med olikaskeppare vid styret. Det är denna handläggning, som skapar förvirring ochosäkerhet, vilken reservanter vänder sig mot. Tack föratt ni åskådligort riktigheten i vår skrivning om regeringens handläggning avenergifrågorna! Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. in. PER () kortgenmäle: är fin på att göra tolkningar. Om jag förstod honom rätt,så tolkar han av mitt anförande ut att absolut ingenting har inträffat sedan1975. Del äralt tolka ul litet väl mycket. och jag vet alldelesutomordentligt väl vad som har hänt sedan 1975 års beslut fattades. Fördet första har regeringen tillsatt för atl pröva om degrunder som gällde 1975 är giltiga. Del redovisades för någon månadsedan och kommer att ligga lill grund för höstens energibeslut. Av allt attdöma hade socialdemokraterna, om ni suttit kvar i regeringsställning, intevarit beredda att vidta en sådan djuplodning i ärendel som energikommissionenhar gjort. Fördelandra har villkorslagen kommit till. Lagen ställer strängare krav på säkerhetför idrifttagning av nya kärnkraftsaggregat än den tidigare lagstiftningengjorde. har också hänt , med moderata samlingspartiets stöd. Delär de ivå förändringar som inträtt i beslutet fram . Detstår jag för, och jag lycker att det är korrekta bedömningar som regeringenhärvidlag har gjort. OLLESVENSSON (s) kort genmäle: Lål mig då hålla mig till Per tolkning av regeringspolitiken,fördel ärju regeringen vi skall granska. Enligl den tolkning Per gjordei sitt första anförande av energipolitiska beslut sattes säkerhetsfrågornamycket högt. Det skulle närmast innebära att han underkänner det somindustriministern sade i TV i går och alt han betraktar det som något som inteöverensstämmer med sanningen. Så långt får vi väl inte gå. Jag vill ändå noteraden tolkningen. Närsedan Per övergår lill att tala om förändringar och nya förutsättningarinom energipolitiken, vill han åberopa beslut ochlalar vackert om det. Vilket ställningstagande åsyftar han, majoritetens ellerminoritetens? Syftar han på den majoritet som tillhör? Vi skall härgranska regeringen och kan konstalera all statsministern betraktarkommissionens beslut som oklart och atl det är myckel svårt atl ha detta somunderlag för ett regeringsbeslut. Menar Per att energikommissionensmajoritetsbeslut skall ligga till grund för ett fortsatt handlande? I så fallfår han övergå till sin ursprungliga linje, som innebär att beslut isina huvudlinjer bör bestå. PER () kort genmäle: Det är väl inte så besväriigl det här, . Vid 1975 årsbeslut saltes säkerhetsfrågorna högt, som framgår av de citat jag tidigare togupp i mitt huvudanförande. hänvisar till detta, och så långt ärdet korrekt. Menvad anförde 1975 blir av betydelse först då dettaföljs upp i ett eller annat avseende. socialdemokraterna - då iregeringsställning - såvitt jag vet ingenting gjort eller bara vidtagitmarginella åtgärder föratt fullfölja det som 1975 uttalat sig för.Det var försl i den , som tillsattes som det härbeslutet om möjligheterna att titta djupare in i materialet fick verkligkvalitet. Oavsettuppfattning tror jag att praktiskt taget alla är beredda atl skriva under påatl i sitt arbete med att samla in material föratt ge ettvidare underlag till ett nytt energipoliliskt beslut har gjort ett utomordentligtarbete. Sedan må man ha olika uppfattning om de ställningstaganden ochslutsatser som har dragit på den grundvalen. Vad jag lyckeroch vad moderala samlingspartiet tycker i energipolitiken vet väl. Efter 1975-då inträder förändringen-har villkorslagen genomförts ienlighet med vad vi diskuterade lidigare. Villkorslagen förutsattes inte vid1975 års beslut. Personligenanser jag att del är korrekt atl man uppställer hårda villkor innan en sådanhär verksamhet får tas i drift. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Förstevice talmannen anmälde att anhållit atl till prolokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. (vpk): Det finns mycket alt säga om handläggningen av energifrågorna, bådeunder den nuvarande och den föregående regeringens tid. Tidigareregeringsbeslut ärju ointressanta i det här sammanhanget. De har som vanligtsnabbt blivit historia och blir kanske aktuella först när samhällsforskare avolika slag skall försöka klariägga varför vi fick den energipolitik och denenergidebatt vi fick . Vadvi nu har att ta ställning till är om den nuvarande regeringens handläggning avde här frågorna har varil korrekt från konstitutionell synpunkt. I likhet medföregående år vill socialdemokraterna att energiministerns handläggning avvissa ärenden skall kritiseras. De vill också ha sagt att även regeringensagerande i stort ger anledning till kritik. Det är sant atl regeringensenergipolitik präglats av förvirring, framför allt beroende på de skildaåsikter som regeringspartierna har- i energifrågan som i en rad andra frågor. Detär helt klart att t. ex. moderala samlingspartiet skulle haft myckel lättareatt komma överens med socialdemokraterna om energipolitiken. Så skeddejuocksåi1975 års beslut, som det talas om här. hårde istället varil tvungna att förregeringsmaktens skull försöka jämka ihop sig med centern-därav förhalningar,försenade beslut och oklar information i energifrågorna. Centerpartietsagerande i energifrågan är en sorglustig episod i svensk politik, och jag skallinte föriänga den följetong som debatten om del har utgjort - inte ivarje fall. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Menockså de båda andra regeringspartiernas agerande i energifrågan är värt alluppmärksamma. De har, alltsedan valrörelsen , legal lågt och talat tyst omsin verkliga uppfattning för alt inte skrämma bort de väljare eller oroa denopinion som genom sin suddiga och populistiska linje lyckats knyta tillsig och som lill stor del våren förutsättning för erövrandet avregeringsmakten. Alltdelta har satt sin prägel på handläggningen av energifrågorna inom regeringen,och det är i för sig ingenting märkvärdigt. Men ärdenna lafatthet, dessaframpressade kompromisser och krystade beslut, något som från konstitutionellsynpunkt ger anledning lill eller underlag för allvarliga anmärkningar, så somdel framställs i den socialdemokratiska reservationen? Har de, som det heter,"bidragit till otrygghet och ökad osäkerhet rörande den framlidaenergiförsörjningen hos slora grupper i vårt land"? Mångakänner säkert otrygghet och osäkerhet , men inte på grund av alldet socialdemokratisk-moderala energibeslutet inte har genomförtsännu ulan av helt andra orsaker. Del är den djupa kris som vi upplever, den somtar arbete från folk, försämrar deras ekonomiska och sociala situation ochavslöjar alla myter om välfärdssamhället, som gör folk oroliga. Och den oronstillar man inte genom att starta några ytteriigare kärnkraftverk, även om detär vad socialdemokraterna tycks tro. Undertagetför anmärkningarna i den socialdemokratiska reservationen är således missnöjemed regeringens energipolitik-den är också dålig-men det konstitutionellaunderlaget är bräckligt. Vänsterpartietkommunisterna anser att det finns skäl till missnöje med regeringensenergipolitik men inte utifrån de i reservationen framförda argumenten. Vikommer därför att avstå i voteringen på denna punkt. Försievice lalmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättandekl. I mitt huvudanförande hävdade jag alt regeringens handläggning avenergifrågorna kännetecknas av förvirring och förseningar. Närjag nu lyssnat lill debatten harjag funnit aU det verkar vara en allmänuppfattning all det har uppträtt förseningar. Men man försöker motivera dem medhänvisning till villkorslagen. Jag tolkar inte villkorslagen som någontingannat än ett instrument för prövning. Det är svårt att se hur den skall kunnamotivera förskjutningarna i fallet Forsmark. Manlalar också om handlingsfrihet. Men vad blir det för handlingsfrihet iexempelvis samma fall när man vet att pengarna tar slut? Förseningarnakan inte heller motiveras av att man 1978 skall ompröva beslut. Detmåste otvivelaktigt gälla så länge inte gjort denna omprövning, ochdet har ännu inle gjort. Närdel sedan gäller förvirringen kan del inle hjälpas atl jag fått det intrycketalt man måste stå regeringen synnerligen nära och kunna följa den i alla dessirrgångar för att inle uppfatta regeringens energipolitik som förvirrad.Den som inte kan det kan knappast uppleva den som något annat än förvirrad. Säkerhetsperspektivetskall vi respektera - låt oss vara överens om det -men det är inget nytt somhar förts in i debatten sedan regeringsdeklarationen avgavs. Visocialdemokrater har hävdat delta säkerhetskrav. Vi tillsatte en utredning, somf ö. var enhällig, för att få belyst exempelvis frågor kring energi, hälsa ochmiljö. Och vi tillsatte och tog andra initiativ för att justhävda säkerhetssynpunkterna. Slutligenett ord om ministerstyret. Jag kan här konstatera fördel första att del intefinns något regeringsbeslut i delta ärende och för det andra att gett råd. Jagmenar alt ministerstyret ligger i att energiministern, som har att handläggadessa ärenden, går ut med råd av denna typ utan att de är förankrade i någotregeringsbeslut. De får sin alldeles särskilda bakgrund genom det uttalande somOlof gjorde vid presskonferensen i . Därvid visade han atthan ville ha ett annal system än det nu gällande med andra kontakter mellan desjälvständiga verken och regeringen än dem som regeringsformen byggger på. Detfinns så mycket större anledning att här säga ifrån att vi inte vill vara med.Nu har jag fått instämmande på den punkten, och kan förklara migtillfredsställd. Jaghoppas atl vi också i fortsättningen undgår både uttalanden om och inslag avministerstyre. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Sedan alla under avsnittet Regeringens handläggningav energifrågorna anmälda talare nu haft ordet övergår kammaren till attdebattera Beslut om devalvering 1977. har granskat handläggningen avdevalveringsfrågan inom regeringen. Det ligger utanför utskottets område atlbehandla frågor kring nödvändigheten av delvalveringen och effekterna av denna.Sålunda går jag förbi dessa frågeställningar, även om kanske andra i debattentar upp dem. I den inledande ronden här fanns det en talare somfördjupade sig just i detta ämne. Bakgrundenär det kraftiga valutautflödet . Som bekant har tvåekonomer, , som båda arbetar vid riksbankensekonomiska avdelning, publicerat en analys i Ekonomisk debatt om deförväntningsslyrda valutarörelserna . De konstaterar atl"skillnaden mellan den faktiska och den normala ändringen avvalutareserven uppgår till 6 ä 8,5 miljarder, vilket kan tas som enuppskattning av det förväntningsslyrda valutautflödet". Denoterar också att valutareserv minskade med nära 4,5 miljarderkronor mellan och . Till detta knyter de reflexionen:"En viktig faktor bakom denna minskning var naturligtvis förväntningarnaom en devalvering." De säger vidare: "Del valutautflöde 6 protokoll 1977/78:123-124 Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. som föranleddes av sådanaförväntningar var dock betydligt större än vad som avspeglas i minskningen avvalutareserven." Tillbilden hör att det var första gången som varden aktiva och initialivagerande parten. Devalveringen 1949, som man oftajiimför med i detta sammanhang, innebar en anpassning lill den myckel kraftiganedskrivningen av det engelska pundet. Vid andra tillfällen har man diskuteratom skulle vidta devalveringar på grund av förändringar i pundkursen ochvalutapolitiska förändringar i andra stater. var det somagerade först. Vi trädde också ul ur det valulapolitiska samarbetet somrepresenteras av valutaormen. Situationen var sålunda en annan än lidigare. Riksbankenfattade sitt beslut om nedskrivning . Detta beslut hadeendast formell karaktär. Det trorjag alla är överens om. Det reella ansvaretvilar på regeringen. Den kredit- och penningpolitik, som för,bestäms av regeringen inom ramen för den av banken förda ekonomiska poliliken. Regeringspartiernahar bestämmande inflytande i fullmäktige. Inom regeringskretsenfördes diskussion om olika tänkbara åtgärder för att kunnakomma till rätta med situationen. Av upplysningar till utskottet att döma synesman ha nått fram lill beslutet inom regeringen. Del skedde alltså före riksbanksfullmäktiges beslut. Underden följande veckan, vecka 34, informerade regeringen om del fattade beslutet.Enligt redogörelse för konstitutionsutskoltel hade detförekommit underhandsdiskussion med företrädare förvissa i ormen ingåendeländer . Men några förhandlingar i egentligmening synes inte ha föregått beslutet om utträde. Söndagenden reste ekonomiministern med del svenska beslutet i portföljentill det sammanträde som ormländerna denna dag höll i . Även denordiska finans- och ekonomiministrarna underrättades . Men delförekom inget samråd med dem. Den socialdemokratiska oppositionenunderrättades sent den 26 om regeringens beslut. Manhar från regeringen anfört tre skäl för denna handläggning. Dessa skäl haråberopats även av de borgerliga ledamöterna i konsiilutionsulskoiiet. Detförsta är alt det inte går atl ställa upp några fasta regler för hur sådanafrågor skall behandlas av regeringen. Det andra är den praxis som utvecklats.Det tredje är atl man måsle begriinsa upplysningarna till en myckel litenkrets. Detförsta påståendet kan jag instämma i. Det går inle att i lag lägga fast någraregler, eftersom situationerna växlar. Detandra påståendet anser jag däremot vara fel. De undersökningar jag har hafttillfälle att företa ger en annan bild än den som den borgerliga majoriteten ikonstilutionsutskotlet tecknar. Det mest intressanta är vad som hände 1949, denenda gång efter då devalverat fram lill 1977. Dåföregicks beslutet av omfattande samråd. Man hade länge vänlat sig all skulle devalvera.Man hade därför från regeringens sida övervägt hur skulle ställa sig idenna situation. debatt i andra kammaren någon månad efter det svenska beslutet berättade att regeringen hade haft överläggningar omdevalveringsspörsmålet både med riksbanksledningen och med föreirädare förnäringslivet och ekonomiska organisationer. Man hade före regeringsbeslutethaft samråd med de nordiska ländernas regeringar. Även företrädare för denborgeriiga oppositionen hade regeringen bjudit in till samråd. TageEriander anför i sina memoarer efter sina anteckningar t. o. m. uttalanden somledande borgerliga politiker gjorde vid överläggningen. Någon hade uppmanatregeringen att inte förhasta sig, och andra hade rått till 30-procenligdevalvering . Vid överiäggningar med representanter för näringslivethade det varit delade meningar om storleken av den svenska devalveringen. Äveninom regeringen fördes olika meningar fram om detta. Som bekant blev det en30-procentig devalvering. NärSverige och på nytt ställdesinför frågan devalvering på grund av förändring av bl. a. pundkursen, förekomett reellt samråd med både de nordiska länderna och den borgerligaoppositionen. På grund av behovet av snabba beslut fick sammanträffandena medföreträdarna för de andra nordiska länderna i en del fall improviseradkaraktär. De hölls på Artanda och i andra tillfälliga sammanträdeslokaler.Dessa samråd var reella i den betydelsen att de uppfattningar som fördes framfrån de andra staternas företrädare vägdes in i den totala bedömning som lågtill grund för regeringens slutliga beslut. Regeringen samrådde även med företrädareförde borgerliga oppositionspartierna. De fick tillfälle att föra fram sinameningar innan regeringen fattade beslut. Man kan fråga sig om situationen 1977skilde sig markant från exempelvis den 1949-så markant att det inte fannsutrymme för samråd. Den stora skillnaden är att 1977 inte hade att taställning till förändringar i andra länder, utan var den pådrivande parten.Detta talar för att om man skulle ha haft reella samråd så värdet1977. Värdetav del tredje skälet för handläggningen inom regeringen, nämligennödvändigheten att begränsa kretsen av informerade, får sin bästa belysning avatl ekonomiministern beviljade intervjun , underden storavalulaoron. Ekonomiministern, och tydligen även statsministern, ansåg det varafarligt att ha kontakter för samråd med den socialdemokratiska oppositioneninnan regeringen fattade sitt beslut. Samme ekonomiminister ansåg det inte varafarligt att ge en intervju åt 's Intemational Letter. Dettaär ett informationsblad med spridning i tusentals exemplar blandkapitalmarknadens strategiskt placerade kretsar i skilda länder. Ekonomiministern ansåg sig inte behövakontrollera den. Ekonomiministern har försvarat bristen på förtroende ochöppenhet gentemot andra länders regeringar och gentemot hemlandetsparlamentariska opposition genom att förklara, alt frågorna om Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. valutakursförändringarär av känslig karaktär och att blotta förekomsten av sammanträden i anslutningtill övriga sådana beslut lätt leder lill spekulationer. Men han tycks inteanse del innebära några risker atl bevilja en intervju. Närreservanterna i ulskoltel återger en ledare i största morgontidningär det som ett belägg för hur intervjun uppfattades av en tränad ekonomiskskribent någon månad före devalveringen. Han hade sålunda inte facit i sinhand. Denne ledarskribent förklarade atl en så lösmynt ekonomiminister - detär hans ord - har de som handlar med kronor aldrig kunnat drömma om. Hantolkade intervjun som en bekräftelse på "misstanken atl kronan är på vägatt skrivas ner". Det skedde alltså i en svensk tidning, och via den fickdet givetvis spridning här i . Detfinnssom jag ser det, herr talman, en djup och myckel anmärkningsvärdmotsättning mellan ekonomiministerns öppna agerande mot en tidning ochregeringens brist på förtroende gentemot andra länders regeringar ochhemlandels parlamentariska opposition . Visom utgör reservanter inom konsiiiutionsutskottet anser dessutom attekonomiministern genom sina uttalanden bidragit till de mycket omfattandespekulativa valulautflödena. För att visa att vi har fel har man angelt vissasiffror på valutautflödet och sagt alt detta var mindre under de tre första veckornai augusti än . Enligl dessa uppgifter var valutautflödet ijuni 2 639 milj. kr., 2 547 milj. kr. och 2 140 milj. kr. Jagkan inte se alt detta bevisar att del inte flnns något samband mellanekonomiministerns intervjuutlalande och valutautflödet. Fördelarman utflödet var detta 659,8milj. kr., 636,8 milj. kr. och 713,3 milj. kr. Låtmig få tillägga att så betydelselös kan jag inte anse en ekonomiminister varaatt man helt struntar i vad han uttalar. Hans uttalanden tas naturligtvis upp,diskuteras, kommenteras och tillmäts stor betydelse. Vi har inte påstått allvalulaulflödet började efter det att intervjun med ekonomiministern blev publiceradoch känd även genom ett AP-telegram från , men liksom den lidigareciterade ledarskribenten kunde den intresserade läsa ul vad som förestod. Sedankan man givetvis inle kvantitativt ange hur mycket den ena eller den andrafaktorn harbidragit. Men nog borde det råda allmän enighet om alt en regeringinte genom sina uttalanden skall bidra till valutaspeku-laiiva utflöden. Allraminst skall en ekonomiminister göra detta. Nuhar inte ekonomiminister iakttagit den försiktighet som man harrätt att kräva utan tvärtom gjort uttalanden, som bidragit till dessaspekulativa valutaulflöden. Det finns därför all anledning alt rikta skarpkritik mot regeringen för dess handläggning av devalveringsfrågan och motekonomiministern för dennes uttalanden före devalveringsbeslutet. Underdella anförande överlog andre vice lalmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Frågan om devalveringen har blivil flitigt uppmärksammadunderen långtid i massmedia. Del mest intressanta emellertid alt man -och jag vill understryka delta - inte kan hitta några konkreta konstitutionellaaspekter på frågan om regeringens handläggning av devalveringen i densocialdemokratiska reservationen. Vi har här all göra med någonting somegentligen inle hör hemma i en dechargedebatl. Regeringens ekonomiska politikinkl. de devalveringar som ägt rum borde diskuteras av finansutskottet, icke avkonslitulionsulskottel. Socialdemokraternahar i sin reservation riktat kritik mot regeringen. Men man har inte gjort detpå några sakliga konstitutionella grunder. Trots ivriga bemödanden har man intekunnat finna några fakta som stöd för den kriiik som framförs. I ett sådantläge borde socialdemokraterna i ha avskrivit ärendetfrån årets dechargegranskning. Mendetta har inte gjorts. Tvärtom har man försökt blåsa upp saken så mycket sommöjligl. Detta ärett led i den kampanj som den socialdemokratiska oppositionenför mot regeringens ekonomiska politik, och ingenting annat. haralltså lurenkommit till konstitutionsutskottetatt föspela med i denna storasocialdemokratiska propagandakampanj. Övriga utskott och politiska instanserkommer väl också i sinom tid, i den mandel inte redan har skett, att fö sinbeskärda del. Ingenting kan ju längre förvåna i delta sammanhang. Dellaär alltså, herr talman, bakgrunden till den socialdemokratiska reservationen.Det stod på ell tidigt stadium klart atl man tänkte kritisera ochregeringen i årets dechargeomgång, och det hade inte spelat någon roll vad somän hade framkommit under ärendets beredning. Man kan bara beklaga attkonstitutionsutskottet skall behöva delta i sådana här övningar. Detundergräver förtroendet för dechargeinstitutionen som sådan. Utskoltelsmajoritet konstaterar att del icke finns något fog för kritik mot regeringenoch ekonomiministern i vad avser handläggningen av den aktuella devalveringen.Inom parentes sagt torde del väl nu klart kunna konstateras att denna såväl somden närmast föregående har blivit lyckade. Del har t. ex. den förresocialdemokratiske riksbankschefen fören korl lid sedanbekräftat, och det torde de flesta som har följt denna fråga också inse - utomde, som jag sade, som försöker göra partipolitik av den. Socialdemokraternakritiserar på tre punkter. Det gäller för det första informationen tilloppositionen. Där hävdar de socialdemokratiska reservanterna att den ickegetts på ett tillbörligt sätt. Detta är inle sant. Oppositionenhar informerats på samma sätt som skett sedan devalveringen 1949 vid de tiokursjusteringar som ägt rum. Låtmig i detta sammanhang genast ge en replik till som talade omden information som gavs . Av kammarprotokollen framgåralt professor i en debatt om detta med finansminister del gendrevs icke av iden Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. efterföljandedebatten -alt den överiäggning med oppositionspartierna som det gällde ägde rumsamma dag som beslulel fattades. Den lär ha ägt rum precis , innandet formella beslutet skulle antas.