prot · G109102 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:102 Förhandlingarna leddestill en början av förste vice talmannen. § 1 Föredrogs ochhänvisades 1977/78:119 tilltrafikutskottet 1977/78:132 tillnäringsutskottet 1977/78:144 tillkonstitutionsutskottet §2 Föredrogs och hänvisades 1977/78:14 tillutbildningsutskottet 1977/78:15 tillfinansutskottet §3 Föredrogs och hänvisades Motioner 1977/78:1782-1801 tillkulturutskottet /78:1802 till civilutskottet /78:1803-1806 tillkulturutskottet /78:1807 till utbildningsutskottet /78:1808-1812 tillnäringsutskottet /78:1813-1815 till jordbruksutskottet /78:1816-1818till näringsutskottet /78:1819-1821 till arbetsmarknadsutskottet §4 Föredrogs men bordlades åter betänkande 1977/78:19Skatteutskottets betänkande 1977/78:38 betänkanden1977/78:18 och 19 betänkanden /78:11, 16, 17 och 19Näringsutskottets betänkande 1977/78:44 §5 Föredrogs och bifölls Interpellationsframställningar 1977/78:147-151 Riksdagensarbetsformer m. m. §6 arbetsformer m. m. Föredrogs betänkande1977/78:29 med anledning av motioner om arbetsformer m. m. Idetta betänkande behandlades motionerna 1977/78:216av (), vari yrkats att riksdagsordningen (RO) kompletteradesmed bestämmelser som gav möjlighet att sammanföra flera ärenden till samtidigtavgörande. 1977/78:315 av m. fi. (vpk), vari yrkats att beslutade attutredningen om översyn av arbetsformer gavs i uppdrag att snarastframlägga förslag till ändringar eller tillägg i riksdagsordningen med innebördenatt alla i representerade partier skulle ha rätt att delta iutskottsarbetet, 1977/78:647 av () och JörgenUllenhag (fp), vari yrkats 6. att beslutade att utskott som inhämtat upplysningar genomutfrågning eller vid uppvaktning inför utskottet redogjorde för detta i sittbetänkande, 7. att beslutade att utfrågning inför utskott skulle kunna varaoffentlig, 1977/78:915 av m. fl. (fp), variyrkats att skulle anta av motionärerna föreslagen lydelse av 4 kap.12 § riksdagsordningen, innebärande att utskotten skulle få möjlighet attanordna offentliga utskottsutfrågningar, och 1977/78:1425 av m. fl. (s,c, m, fp)vari yrkats att beslutade tillsätta en särskild utredning omriksdagsledamöternas arbetsvillkor i enlighet med de riktlinjer som angivits imotionen. 1. beträffande ärendebehandlingen i kammaren förklara motionen 1977/78:216 besvarad med vad utskottet anfört, 2. beträffande sammansättningen av utskott avslå motionen1977/78:315, 3. beträffande offentliga utskottsutfrågningar avslå motionerna 1977/78:647 punkt 2 och 1977/78:915, 4. beträffande redovisning av material som inhämtats vid utskottsutfrågningarm. m. avslå motionen 1977/78:647 punkt 1, 5. beträffande åtgärder att förbättra riksdagsledamöternas arbetsvillkorförklara motionen 1977/78:1425 besvarad med vad utskottet anfört. Reservation hade avgivitsav () och () Nr 102 arbetsformer m. m. som beträffande offentligaulskottsutfrågningar ansett att utskottet under 3 bort hemställa attriksdagen skulle med bifall till motionerna 1977/78:647, yrkandet 2, och1977/78:915 anta av reservanterna framlagt förslag till lag om ändring iriksdagsordningen. ANDERSBJÖRCK (m): 1 konstitutionsutskotiets betänkande nr 29 återfinns bl. a. frågan ommöjlighet att anordna offentliga utskottsutfrågningar. Den är inte ny utan harflera gånger tidigare varit föremål för utskottets och kammarens prövning. Jagkan därför, herr talman, fatta mig mycket kort, och jag har en känsla avatt kammarens ledamöter kommer att uppskatta min lapidariskaframställningskonst. Låtmig börja med att påpeka att det här inte handlar om offentligautskottssammanträden i den meningen att vi skall ha överläggningar och fattabeslut i utskotten inför öppna dörrar. Därvidlag föreslås ingen förändringjämförtmed nuvarande ordning. Jag vill, herr talman, understryka detta, därför att deti debatten gång på gång har förekommit missförstånd härvidlag. Reservanternasförslag går ut på att man skall kunna inbjuda personer till ett sammanträde föralt ställa frågor till dem på områden där de kan förutsättas ha speciella,intressanta kunskaper. Det kan naturligtvis gälla politiker, ämbetsmän,vetenskapsmän och företrädare för arbetsmarknadens parter, för att nu bara nämnanågra kategorier. En minoritet i utskottet skall kunna få till stånd en sådanoffentlig utskottsutfrågning. Detförtjänar understrykas att det här är ett system som med stor framgång hartillämpats i en rad andra länder. I själva verket torde det, herr talman, i devästeriändska demokratierna vara vanligare med offentlig utskoltsutfrågning avdel här slaget än motsatsen. Med all säkerhet skulle offentliga utskottsutfrågningarkunna tillföra vårt politiska liv en hel del nytt och värdefullt. Inte minst skullesådana här utskottsulfrågningar kunna skapa ett ökat intresse för riksdagensarbete. Detta är också någonting som, enligt min mening, är i hög gradväsentligt. har ju med jämna mellanrum kommit i skymundan iförhållande till andra politiska kraftcentra i vårt land. Jag ber att få yrka bifall till den reservation som är fogad vidutskottets betänkande. Låtmig med anledning av detta betänkande också säga några ord om den motion somberör riksdagsledamöternas arbetssituation. Utskottet förutsätter här alt deproblem som berörs i motionen 1425 av m. fl. skall kunna tas upptill prövning i den utredning om arbetsformer som arbetar sedannågra år tillbaka. Jag vill understryka att det verkligen är att hoppas att såsker och all del här blir fråga om en skyndsam och reell prövning av motionen. Jagvill understryka detta därför att vi sände förslaget om offentligautskollsutfrågningar till samma utredning för prövning. Riksdagensarbetsformer m. m. sådanhar emellertid icke kommit till stånd inom utredningen, och det är orsaken tillatt vi nu i den reservation som jag just har yrkat bifall till återkommer medförslag till konkret beslut. Utvecklingen av riksdagsledamöternas arbetssituation påkallar enöversyn av det slag som är begärt i motionen. Om översynsutredningen anser atten sådan översyn ej bör komma till stånd eller att ett annat forum är lämpligarebör utredningen ge detta till känna, och då bör andra former prövas för attföra frågan framåt. (vpk): Riksdagsutskottens arbete är en viktig del av arbetsformer.Detta har fastslagits i olika sammanhang. I propositionen 40 från år 1970behandlades utskottens betydelse. Där fastslogs att de ärenden som riksdagenskall fatta beslut i måste vara grundligt förberedda innan de läggs fram föravgörande och att denna beredning ombesörjes i utskott. Med utgångspunkt i dendåvarande utskottsorganisationen - med utskott indelade i avdelningar-diskuterades också ledamotsantalet. Det anfördes att ett lågt antal ledamötermedför att ordinarie ledamot kan komma att saknas från parti av icke obetydligstorlek. Motdenna bakgrund är det märkligt att bestämmelser som svarar mot uppfattningenatt olika partier bör beredas möjlighet att medverka i utskottens arbete saknasi den nya enkammarriksdagen. Från kommunisterna har vi imotioner, bl. a. i anslutning till förslaget till ny grundlag, hävdat att varjepartigrupp vilken motsvarar parti som vid valet till fått minst 4 %av rösterna i riket skall äga rätt att besätta en plats i varje utskott. Attvårt förslag inte blev föremål för någon mera ingående prövning från övrigapartier i samband med grundlagens behandling kan möjligen - om man vill varavälvillig - bero pä att då fungerade en ordning för fördelning avutskottsplatserna, som gjorde att alla partier medverkade i utskottsarbetet.Visserligen var inte vpk företrätt i samtliga utskott men i flertalet. Fränenkammarriksdagens början tillämpades nämligen en ordning med procentuellfördelning av utskottsplatserna. Detta innebar att vpk med 17 mandat erhöll 11ordinarie utskottsplatser . När partiet vid 1973års val ökade till 19 mandat erhölls 13 ordinarie utskottsplatser. Partiet hardessutom innehaft suppleantplatser i ett par utskott där ordinarie ledamotsaknats. Mendenna ordning var inte baserad på några av fastställda regler utanbyggde på förhandlingar partierna emellan. Svagheten i denna ordning kom tilluttryck val. Av någon anledning frångick socialdemokraterna dåden tidigare tillämpade ordningen och erbjöd kommunisterna högst8 platser. Deltaantal utskottsplatser byggde inte på någon matematisk grund utan var heltgodtyckligt. När ingen överenskommelse kunde nås ledde detta till alt vpk komalt slå helt utanför utskoilsarbetel. Detla inverkade negativt på utskottensberedning av ärendena, det försvårade arbete och försämradeförutsättningarna för ett parti i riksdagsarbetet. Vifann det angeläget att fastställer regler för partiernasrepresentation i utskotten. Därför föreslog vi i en motion 1977 att utredningenom arbetsformer skulle få i uppdrag att framlägga erforderiigaförslag. Konstitutionsutskottetmenade dock att utredningen torde vara oförhindrad att ta upp frågor om bl. a.utskottens sammansättning till övervägande och avstyrkte därförmotionsyrkandet. Av betydelse i sammanhanget är den argumentation utskottetanförde för att samtliga partier bör delta i utskottsarbetet: "Erfarenheternaav arbetet i riksdagsutskotten efter enkammarreformen visar att den beredning iutskott som riksdagsärendena underkastas har utomordentligt stor betydelse inteminst ur informationssynpunkt för de enskilda riksdagsledamöterna. Utskottenhar till sitt förfogande kvalificerad sekreterarpersonal som biträder utskottenmed utredningar och föredragningar av ärendena. I ökad omfattning förekommeralt upplysningar inhämtas utifrån genom remiss till myndigheter, organisationeretc. eller genom s. k. hearings inför utskotten. Genom de studiebesök utskottenföretar både inom landet och utomlands får utskotten värdefull information somhar stor betydelse för riksdagsarbetet. Motangiven bakgrund är det självfallet av stort intresse för alla de i riksdagenrepresenterade partierna att delta i utskottsarbetel. Även från allmän synpunktför det anses mindre tillfredsställande att den nuvarande ordningen för valtill utskott kan leda till att parti helt ställs utanför utskottsarbetet." Utskottetsav godkända uttalande ansågs vara en viljeyttring för att fråganborde lösas. Utredningen om arbetsformer tog också upp ärendet tillbehandling, men ansåg sig inte kunna ta ställning till de olika metoder somprövades innan början . Därför anfördes attöverenskommelser mellan partierna var den enda möjlighet som då stod till buds. Olikaförslag förekom i de diskussioner som följde, exempelvis att vpk:s suppleanterskulle byta plats med ordinarie ledamot vid behandling av egna motioner och fåmöjlighet alt foga reservationer vid betänkandet. Socialdemokraterna gick dockifrån sin tidigare ståndpunkt i denna fråga. Nästa steg blev då attsuppleanterna kunde få yttra sig från sin plats och även foga mening tillutskottsbetänkandet. Denna lösning har dock saboterats av de borgeriigapartierna. Ingenkan säga annat än att vpk på allt sätt sökt medverka till en ordning som skulleunderiätta arbete. Vi har accepterat provisorier i avvaktan pä enslutlig lösning. När förslaget om att tilldela vpk suppleantplatser i tolvutskott förelades kammaren, underströk vpk:s gruppledare . attvi accepterat detta just som ett provisorium, bl. a. för att underlättakammarens och kansliets arbete. Han betonade att för alt della system skallfungera måste det emellertid finnas möjligheter för vpk-representanierna att iutskotten avge reservationer. Riksdagensarbetsformer m. m. Riksdagensarbetsformer m. m. Nuhar vi det säregna förhällandet att ledamöter från andra partier klagar överatt vpk-yrkanden till enhälliga utskottsbetänkanden gör att ärendebehandlingeni kammaren drar ut längre än man beräknat, som dessa partierhindrar en vettig lösning av frågan genom att vpk-representanterna nekasyttranderätt och rätt att reservera sig i utskotten. Hurlänge skall detta orimliga förhållande, att ett parti hindras arbeta på sammasätt som andra partier, tillåtas fortsätta? Hur länge skall vissa partierfortsätta att sabotera kammarens arbete? Nyligenfann talmannen anledning att tillskriva partigrupperna rörande den dåliganärvaron vid debatter, därför att detta skadar anseende. Tydligenbehöver det sägas ifrån också om vissa partiers agerande i uiskottsfrågan. Ävendelta skadar anseende. Närenda resultatet var att vpk tilldelats tolv suppleantplatser men ingen lösninguppnätts i fråga om yttranderätt i utskotten och rätt att foga mening tillutskottsbetänkanden, tog vi på nytt upp frågan i en motion till årets riksmöte.Vi menade att utredningen om arbetsformer borde få i uppdrag attsnarast framlägga förslag till sådana ändringar eller tillägg iriksdagsordningen att alla i representerade partier skall ha rätt attdelta i utskoitsarbetet. Vihar på intet sätt underskattat del arbete som lagts ned i utredningen för atthitta lösningar. Flera olika alternativ har där arbetats fram. Men det bordevara av intresse för var och en som verkligen önskar komma fram till en lösningalt kommittén har uppdrag att komma med förslag. Det är därför någotmärkligt att yrkar avslag på motionen. Omman ser alt den viljeyttring utskottet gav uttryck för ännu intelett till något resultat, borde det vara angeläget att nu beställa förslag tilllösningar. Jagutgår fortfarande från vad sade i denna fråga vid föregåendetillfälle: alt beredning i utskott har utomordentligt stor betydelse för deenskilda ledamöterna, att informationen i utskotten har stor betydelse förriksdagsarbetet, att det är av stort intresse för alla i representeradepartier att delta i utskottsarbetet och att det är mindre tillfredsställandeatt nuvarande ordning kan leda till alt parti ställs utanför utskottsarbetet. Dettavar vad och sade . Jag villfråga företrädarna torde olika partierna i : Detta gällerväl alltjämt, eller hur? Vänsterpartietkommunisterna har visat god vilja att söka provisoriska lösningar. Vårprincipiella uppfattning är att alla partier som klarar fyrapro-centsspärrenvid val till också skall vara representerade i utskotten. Trots vårvilja att godta provisorier råder fortfarande del orimliga förhållandet attvpk-represenlanterna i utskotten inte får plädera för värt partismotions-förslag och ej heller foga sin mening till utskottsbetänkandena. Vitvingas att i kammaren utveckla argumentation i frågorna som normalt skullefinnas med i utskottsbetänkandena. Vi har gjort detla utan att la onödig tid ianspråk, men tilllagande nonchalans i utskotten kan framtvinga längre debatter. Från vpk har i flerasammanhang påtalats hur knapphändigt våra motioner behandlas i vissa utskott.Detta bådar inte gott för kammarens arbete. Vi har om ett ärende där ävenkonstitutionsutskottet - som borde vara föregångare i fråga om arbetssätt -avfärdar en motion utan den minsta argumentation. Det gäller frågan omutskottens mandattid. Närdet gäller frågan om utskottens sammansättning vet jag inte vad som dikterar konstitutionsutskottetsavstyrkande av vpk-motionen. De för alla uppenbara orimligheterna i nuvarandeförhållanden måste också vara uppenbara för utskottets ledamöter. Det ärmöjligen en blandning av olika ståndpunkter som leder fram till utskottetsställningstagande, en blandning av uppfattningarna att förra åretsutskottsskrivning räcker, att utredningen skall komma med förslag ulanytterligare uttalande från och kanske även bristande vilja att nå enlösning. Utskottsledamöterna kan naturligtvis själva ange vad som varitavgörande. Det saknar inte betydelse för frågans fortsatta öde. Förraåret nöjde vi oss med vad utskottet skrev i anledning av motionen. kan viinte göra detta. Därför ber jag, herr talman, att få yrka bifall till motion nr315. Deargument för vår motion som jag här har anfört skulle, herr talman, ha kunnatstå i en reservation till betänkande nr 29. Alt sä inteär möjligt beror uteslutande på alt vissa partier inte ens önskat medverka provisorisk lösning av utskottsfrågan. Vår inställning sammanfaller med vadkonstitutionsutskottet och anförde om önskvärdheten av attalla i företrädda partier kan delta i utskottsarbetet. Vår motionsyftar till att undanröja ett orimligt förhållande i riksdagsarbetet.Ju förr desto bättre! Riksdagensarbetsformer m. m. Idetta anförande, under vilket talmannen övertog ledningen av kammarensförhandlingar, instämde , , ,, , , , , , , , och (samtliga vpk). harrykte om sig all vara en högst konservaliv inrättning, men ändå har detfaktiskt skett en hel del förändringar i dess arbetsformer under senare är.Konservatismen yppar sig i att man alltid slår ifrån sig med händer och fötternär det väcks förslag om reformer, men efter hand börjar de nya idéerna ändåslå igenom. Det dröjde länge innan riksdagsmännen fick egna rum, det dröjdelänge innan vi fick en ordentlig samordning mellan utskottens och kammarensarbete, det dröjde länge innan vi fick en rimlig planering av kammarenssammanträden, det dröjde länge innan vi fick någorlunda rättvisa regler förkammardebatterna - men allt detta har ändå kommit till slut. Det finnsnaturiigtvis alltid ledamöter som finner det störande att ändra på vedertagnaregler, men det finns ändå tillräckligt mycket förnuft och framsynthet här ikammaren för att ge kraft åt en ständig förnyelse. Och det är verkligen intebara de yngsta och de grönaste som vill Riksdagensarbetsformer m. m. ändrapå allting - i många fall är det tvärtom de äldsta och mest erfarna ledamöternasom har en klar blick för otympligheter i arbetsordningen. En av de mera omvälvandemotionerna kommer t. ex. från förste vice talmannen , enmotion om en omläggning av budgetarbetet som vi för möjlighet att diskutera vidett senare tillfälle. Jagskulle vilja nämna några sådana här reformförslag som ännu inte har mognat tillgenomförande. Förstfrågan om öppna utskottsulfrågningar. När den tanken väcktes för något tiotalår sedan-framför allt i en minnesvärd motion av herrar och -var det ännu högst ovanligt att utskotten skaffade sig muntlig informationgenom att tillkalla speciella föredragande från departementen eller andrautomstående experter. Efter hand har det blivit allt vanligare, ochutfrågningar är en stadgad praxis i arbete. Men ännu rör detsig bara om utfrågningar bakom lyckta dörrar. I menarviattdet voreen fördel om utskotten också kunde få arrangera öppna utfrågningar därallmänheten och pressen hade tillträde. En sådan ordning skulle tjäna flerasyften. Den skulle ge utskotten ett bättre beslutsunderlag. Den skulle gemöjlighet till kompletterande information utöver de upplysningar som ges ipropositioner och remissammanställningar. Den skulle ge berörda intressegrupperen möjlighet att få direktkontakt med . I vissa fall skulle den kunnaskapa möjlighet för riksdagsmännen att skaffa sig information frånvetenskapsmän och andra experter. Den skulle också bidra till informationsspridningoch offentlig debatt kring de politiska frågorna. Det klagas ju ofta över attkammardebatterna är sega och tråkiga - om allmänheten och massmedierna ficktillträde till en del utskottsutfrågningar borde det kunna bidra till att höjaintresset för arbete och åter sätta i centrum föropinionsbildning och politisk debatt. Argumentenmot det här förslaget har rört sig på flera plan. Dels tror jag att det underåren har förekommit en hel del missförstånd, som berörde. ex. trott att vi skulle vilja göra fl//o utskottssammanträden offentliga,men del har ingen någonsin föreslagit. Den ordning som årets reservanter villgenomföra innebär ju bara alt vissa utfrågningar skall kunna bli offentliga nären kvalificerad minoritet så begär. Givetvis bör möjligheten till utfrågningarbakom lyckta dörrar bevaras även för sådana fall där del finns godaskäl för sekretess. Dels har det förekommit praktiska invändningar motförslaget. Hur skulle det gå till att hålla offentliga utfrågningar i denuvarande utskotisrummen? har man frågat. Ja, det går uppenbariigen inte. Mendet finns ju faktiskt andra lokaler att tillgå här i huset, och inom några årskall enligt det fattade beslutet flytta tillbaka tillHelgeandsholmen. Del bör då inte vara någon större svårighet att inreda nyalokaler som kan användas för del här ändamålet. Detandra reformförslaget som jag vill la upp är idén om att sammanföra fleraärenden till samtidiga avgöranden enligt vad som framförs i motionen 216. Jagarför min del helt övertygad om att den idén kommer att slå igenom inom några år.Utskottet pekar i sitt betänkande pä alt en viss utveckling i den härriktningen redan inletts, och med den växande arbetsbelastning vi nu har i kan detrimligen inte dröja länge innan vi på allvar börjar se över självauppläggningen av ärendebehandlingen i kammaren. Härfinns det i stort sett två vägar att gä. Antingen försöker vi minska antaletbetänkanden frän utskotten genom att sammanföra fiera motioner i sammabetänkande, eller också accepterar vi ett sammanförande av voteringar i fleraolika ämnen till en och samma tidpunkt, t. ex. en gång per dag. Denförsta lösningen har en del som talar för sig. Riksdagsordningen ger intebesked om hur många betänkanden som utskotten skall dela upp sina övervägandeni. Teoretiskt sett skulle det vara fullt möjligt att låta utskotten avge ettenda belänkande per och därefter votera om de olika punkterna i delbetänkandet. Så långt lär det väl knappast gå, men del finns å andra sidaningen anledning att betrakta den nuvarande uppspjälkningen av utskottensöverväganden i mänga olika betänkanden som given en gång för alla. En störrekoncentration är fullt möjlig. Ävenden andra lösningen - att sammanföra voteringarna i flera ärenden till en ochsamma tidpunkt - borde vara värd alt överväga. Den principen tillämpas iåtskilliga andra parlament, och det finns ingen anledning i världen att justden svenska skall bita sig fast i en arbetsordning som innebär attriksdagsledamöterna får sämre möjligheter att fullgöra sina viktiga uppdrag. Jagär medveten om att det finns en del som inte håller med mig på den sistapunkten. Enligt en besynnerlig men vitt spridd missuppfattning skulleriksdagsuppdraget framför allt gå ut på att sitta här i kammaren och vidlämpliga tidpunkter delta i omröstningar. Jag tycker det är att la itumed den missuppfattningen. Alla här i kammaren vet att riksdagsuppdraget är ettmycket mångskiftande arbete. Det inbegriper kontakter med väljarna, medorganisationer, med experter och med förvaltningstjänstemän. Det består iinläsning och arbete med motioner, interpellationer och frågor. Det rymmerockså ett omfattande arbete inom de olika riksdagsgrupperna, i kommittéer ochberedningsorgan, i partiorganisationerna och i studieförbunden. Mångariksdagsmän är ledamöter i ämbetsverkens lekmannaslyrelser och i andra statligaorgan, inte minst offentliga utredningar. Och del finns myckel man skulle kunnatillägga: en riksdagsman som vill göra ett bra jobb måste följa med i pressen,ta del av nya rön och erfarenheter åtminstone på de egna specialområdena ochskaffa sig en någorlunda bred orientering i allmänna samhällsfrågor. Jag tror att vi har en ganska intensiv reformperiod framför oss vadgäller arbetsformer. Med den omfattning som den statligaverksamheten och styrningen numera har har del blivit myckel svårare att utövaen verkningsfull politisk kontroll. Stora uppgifter som tidigare hanterades påpolitisk nivå har förts ner till ämbetsverken. På del planet finns numera enviss politisk bevakning genom lekmannastyrelserna,men myckel talar för att detär en helt otillräcklig metod för demokratisk kontroll. En av de stora frågornaframöver måste bli hur skall kunna faen bätlre insyn i myndigheternasarbete och bättre möjlighet att diskutera inriktningen på Riksdagensarbetsformer m. m. Riksdagensarbetsformer m. m. Det kommer med all säkerhet att kräva nya kontaktformer,kanske också ökade kansliresurser för riksdagsutskotten och partigrupperna. Enannan stor fråga är hur vi skall fördela våra insatser mellan kammaren ochutskotten. F. n. hinner utskotten bara träffas , medankammardebatlen mal på, för del mesta inför relativt tomma bänkar, under fieradagar . Det är inte säkert att detla är en klok avvägning.