prot · G10997 · 1977-12-31 00:00:00 — Låt mig bara notera att inte på något sätt lyckadesbeskriva sin reservation bättre än vad som gick atl läsa sig fram till iutskotlsbelänkandet. Påökningen med 10 96 låter han vara helt beroende avhöjningen av posttaxorna och den allmänna prisnivån. Men nog vet väl OlleSvensson som tidningsman myckel väl att man har en allmän prisrörelse i gångoch atl vi framför oss ser hur utvecklingen blir. Men det är en väsentligskillnad mellan att fö starta med elt nytt slort bidrag och alt utgå ifrån ensituation där många av de dagstidningar' som för produktionsstöd befinnersig - att man har vant sig vid ett bidrag av en viss storiek och naturiigtvisdå inte har några marginaler att la av när inflationen rullar vidare. Iövrigt ser jag bara fram emot all tillsammans med försöka se överdetta i den snabbutredning som förestår. Stödtill dagspressen m. m. hade ingen replikrätl kvar när jag begärde ordet, men hanfick chansen att komma tillbaka. Jag hade annars tänkt hjälpa honom att fö tidtill att svara på fråga vad han och möjligen andrasocialdemokrater har tänkt sig då det gäller presspolitiken när man dels villhöja annonsskalten, dubblera den, dels vill lägga på tidningsföretagen en nykostnad i slorieksordningen 50-60 milj. kr. Del innebär alltså en nypålaga för dagspressen i slorieksordningen 100 miljoner. Detsäger sig självt att detta skulle bli besväriigt för varje annan bransch isamma storlek.sordning, men just för dagspressen skulle det innebäramycket stora svårigheter, eftersom branschen, vad än har föruppfattning, är något av en krisbransch där inte bara en rad mindre företag medlåg täckning har så svår ekonomi all de lever mer eller mindre helt påunderstöd från staten, utan där också slora tidningsföretag - som ansågs varamyckel solida - har visat sig gå med förlust. 1 det läget vill alltså OlleSvensson komma med ytterligare pålagor. hade onekligen chansen att svara på frågan, men undvek detsorgfälligt. Här kom man verkligen atl tänka på det gamla uttrycket"Argumentationen svag - höj rösten!" höjde rösten i såhög grad att han också tappade bort själva tråden. Men frågan slår kvar: Harman från socialdemokratiskt håll tänkt över vad resultatet blir? Eller liggerdet möjligen så till atl en av meningar signalerar den nyasocialdemokratiska presspolitiken? Han sade ungeför så här: Man bör dra inavgifter från dem -jag antar han menar rika tidningar, för att använda hansspråk - till dem som bäst behöver. Det ärju vad man hållit på med . Stödtill dagspressen m. m. Skallman nu ytteriigare förslärka dessa mycket negativa effekter? Det är en givenföljdfråga om man , som , vill komma in i ett läge där lydligenalla tidningsföretag skall fö en framtid som subventionerade underslödsföretag. Jagförstår inte riktigt vad menade med att tidningsbranschen i daginte är någon krisbransch. Det är klart atl det fortfarande förekommer alt elttidningsföretag går med vinst. Men om man ser på branschen i snitt visar detsig att avkastningen är mycket låg. Går man efter vanliga kalkylmässigaavskrivningar finner man alt en mängd av de större företagen haren negativavkastning. Detla skulle helt naluriigl försämras om man höjer pålagornaytterligare. Detmå vara hänt alt reklamskatten inte hör hemma under just den här rubriken, omman skall vara alldeles formell. Men som påpekade kommer detärendet alldeles strax, och det skall väl inte hindra från attåtminstone svara på den fråga Tarschys ställde från början. Jagber, herr lalman,atl fö yrka bifall till ulskottets hemställan och avvaktar medspänning riktiga svar. OLLESVENSSON (s) kort genmäle: Del var intressant att fö se som den store avantgardistennär det gäller presslödspolitiken. Jag har goda erfarenheter från tidigarepressutredningar och jag har den uppfattningen att om hans parti hade fått rådabeträffande de presspolitiska åtgärderna, då hade vi haft en lätt lösning avproblemen - för då hade ytterligare ett tjugotal tidningar dött och inte kunnatexistera. Då kanske en fötal tidningar, dit upplagan hade koncentrerats, hadehaft ett lysande ekonomiskt läge. Det är väl den situationen som . Men vi utgår från del ekonomiska läge som branschenbefinner sig i. Vi kommer inte i pressutredningen alt motsätta oss en ingåendeanalys av den frågan, men då utgår vi från nuläget. Skulle man hypotetiskt fösådana verkningar av förslag som socialdemokraterna har lagt alt de skulledrabba tidningar på det sätt som här har beskrivits kommer vi naturiigtvis attta hänsyn till detta och inrikta de selektiva åtgärderna så att man bevarar enmångfald i pressen. Men det är oerhört svårt att fö in branschstatistik från tidningarna, och jag kan försäkra att hans tal omkrisbransciii inte kan statistiskt beläggas därför atl lidningsägarna i daginte redovisar en statistik som kan ge underlag för ett omdöme i vare sig denena eller den andra riktningen. Kan påverka sin chef tillelt mer omfattande samarbete på den punkten är han atl gratulera. Jag tror atthan kommer att ha små framgångar om han skulle göra ett sådant försök. () kortgenmäle: Som svar på senaste fråga kan jag berätta för kammaren -och vel det; han visste del innan han ställde frågan -att ettslort tidningsföretag som han här avsåg var mycket tidigt ute ocherbjöd just samarbete, erbjöd samtryckning. Det var innan staten skulle behövagå in och subventionera. Sedanerinrar om vad som skulle hända om mitt parti fått råda. Detvarju på det viset att den första pressulredningens förslag lades i enskrivbordslåda eller kanske i en papperskorg av den dåvarande socialdemokratiskaregeringen. Del blev i alla fall inget presstöd utan del blev partistöd istället. Det var inte bara från det dåvarande sida som man sadenej till elt selektivt presstöd. Frågan är, herr talman, om detla selektivapresstöd verkligen har åstadkommit de effekter som man förutsåg och som manfrån socialdemokratiskt håll har emfatiskt försökt hålla sig fast vid. Dethelte att detla presstöd skulle vara en hjälp till självhjälp. Men blev det pådel viset att dessa tidningsföretag - såsom del tänktes - blev bärkraftigagenom att fö den där hjälpen? Nej, i stället har man behövt ytterligaresubventioner år . Om andra företag hade varit i den situationen skullede ha fött läggas ned och dö. BeträffandeOlle inledning skall vi erinra oss att del hade fött lov atl läggasned åtskilliga borgerliga tidningar innan parti gick in ochföreslog något stöd. Del lades ned tiotals högertidningar och andra borgeriigatidningar och 1950-talel, men så hände det sig atten och annan socialdemokratisk tidning kom i nöd, och då blev det genast enkrissituation. Tillslut delta om branschen som krisbransch eller inte. Om så mångaföretag i en bransch lever på understöd, på statens nådegåvor, som fallet är idenna bransch, måste det rimligen vara en krisbransch - när dessutom även debästa företagen har hamnat i den situationen! Stödtill dagspressen m. m. () kortgenmäle: Vad gäller den presspolitiska historien är det riktigt atl man förstinförde ett partistöd. Men mognade tanken på ett presstöd, och maninförde ett selektivt sådant. Sedan det selektiva presstödet har införts hartidningsdöden stoppats. Del är resultatet av den åtgärden. Det kan GötheKnutson aldrig förneka. Det finns statistik som visar utvecklingen mot alltförre fiertidningsstäder. GunnarSträng, som jag ser här i kammaren, och har gjort en slorpresspolitisk och demokratisk insats genom att våga bryta marknadskrafternaoch införa ett selektivt presstöd. Då sade motståndarna alt detla var emottryckfriheten och det anfördes alla möjliga argument mot det, men kan del varamot tryckfriheten att hålla tidningar vid liv? Jagvidhåller att tidningsbranschen inte är någon allmän krisbransch, och det finnsingen anledning atl strö pengar över rika företag inom branschen och ge demspecialförmåner. Inteheller har Änder bidragit med någon branschstatislik. Den frågan gick GötheKnutson förbi. Det finns en oerhörd hemligheisfullhet hos de rikatidningsföretagen, och därför finns det inget underlag för atl tidningarna igemen skulle ligga illa lill. Däremot vel vi alt lågtäckningstidningarna liggerilla lill på grund av sin brist på annonser, oih det måste vi möta genom 12 protokoll 1977/78:96-97 Stödtill dagspressen m. m. Då får vi inte kasta bort pengarna på generella bidrag, för då kan viinte hålla tidningarna vid liv. står det i DagensNyheter: "DN-koncernenåterhämtar sig. väntar sig enkraftig återhämtning av resultatet . föll det från till7,9 milj, men förutspås elt resultat på ca 30 milj." Delär en intressant uppgift. Efter alll klagande kommer delta besked från enföreträdare för högiäckningstidningarna. Nej,låt oss slå vakt om den selektiva presslödspolitiken och om den demokratiska motiveringenför presspolitiken: att ha många tidningar därför atl vi beh()ver information,kommentarer, granskning av makthavare och gruppkommunikation i samhället! Detvar motivering för presslödspolitiken. Det är en fin motiveringatt vilja förstärka den representativa demokratin genom en mångfald avtidningar. Ni önskar lydligen en återgång till koncentration, till brist påmångfald och på nyanserad debatt. Försvara inte en sådan död politik, GötheKnutson! GÖTHEKNUTSON (m) kort genmäle: För det första vel alla och envar - och det borde även halärt sig som chefredaktör för en tidning - atl del inte finns några hemligheterdå det gäller företagens bokslut. Jag har för min del konstaterat all samtligatidningsföretag är mycket öppna i sina bokslutsredovisningar. Jagtror all nu har fött åtta chanser att svara på den ursprungligafråga som ställde i denna debatt och som jag sedan har upprepatför all ge tillfälle att svara på den: Är det något som ni påsocialdemokratiskt håll har tänkt över när ni menar atl en bransch sominnehåller så många krisföretag och som är så viktig skall drabbas av pålagor islorieksordningen 100 miljoner ylteriigare ? Tidningsdödenstoppades, säger . Ja, visst, men hur gick det med föresatsernaatt tidningsföretagen genom presstöd skulle fö sådan hjälp till självhjälp attde skulle bli bärkraftiga? I stället fick de ytterligare behov av stöd, och detvar det som man ofta på borgeriigi håll varnade för. skapades enkonkurrenssituation, där snedvridande effekter gjorde att andra företag fickdet svårt. i har redovisat alt dess föriusler i fjolpå, om jag minns rätt, 9 miljoner framför allt berodde på annonsskauen. Senarehar det tillkommit ytteriigare problem genom atl lönekostnadsstegringarna idenna personalintensiva bransch är så höga. Jag skall ge ännu en chans lill svarpå frågan: Har och hans parti tänkt igenom den här situationennär de vill belasta branschen med ytterligare pålagor om 100 miljoner på ettenda år? En sak trorjag vi kan vara överens om, och det äratt en årligenåterkommande pressdebatt är nyttig. Den är nyttig av det skälet att den gertillfälle atl friska upp minnet av pressdebatter som varil och att beskriva den långa,svåra och knaggliga väg som har gått fram lill det beslut som vi ärredo atl fatta och kring vilket det råder högeligen slor enighet. Jagerinrarmig, precis som , hur del under 1970-lalets första år talades omatt ett presstöd skulle stå i strid med tryckfrihetslagstiftningen. Så sent somför , vill jag minnas, sade en myckel mäktig remissinstans: Varförskall inte de fria marknadskrafterna fö verka fritt när det gäller tidningarnasom i samhället i övrigt? Vad de situationer som uppstår när de friamarknadskrafterna för verka fritt innebär för tidningar har vi fått erfara! Detvet var och en som något litet har sysslat med tidningsutgivning. Delär egentligen rätt fantastiskt atl man trots dessa skilda uppfattningar harkunnat lotsa sig fram till den relativt stora enighet som råder. Vi har nåttsamlande lösningar. Om pengar är vi i slort sett överens. Det är egentligenbara marginaler - som och jag knappast har fött tillfölle attdiskutera med varandra - som skiljer ulskottsmajoritetens ståndpunkt frånreservanternas. Låt mig bara säga atl del i propositionen föreslås ettförslagsanslag. Detta betyder all del finns en viss marginal även när delgäller de 40 miljonerna lill tidskriftsstöd, liksom närdet gäller stödet tilltidningar på främmande språk. Detvar egentligen inte detta som gjorde att jag begärde ordet så här allra sist.Jag hyste nämligen där jag satt i bänken en viss medkänsla med de talare somanmält sig på talarlistan i nästa ärende, där vi verkligen skall diskutera reklamskattenoch annonsskalten. De har fått uppleva hur ivriga företrädare förkonstilutionsulskotlet liksom skummat grädden av diskussionsmjölken. Även omjag har klart för mig att ordet är fritt i denna kammare undrar jag om vi inteborde kunna ålägga oss den lilla restriktionen alt vi håller debatten kring denärendepunkt på kammarens föredragningslista som är uppe till behandling. Jagiroratt vi skulle tjäna lid på del. Vi skulle fö elt större intresse, och viskulle känna större trivsel. Stödtill dagspressen m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Kammarenbiföll vad ulskottet i dessa moment hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan GustiGustavsson begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammarenbifaller hemställan i betänkandet nr 24 mom. 3och 4 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdesvotering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställl. Föredrogs skaileulskottels betänkande 1977/78:33med anledning av motioner om reklamskatt. Idetta betänkande behandlades motionerna 1977/78:415 av GunnarOlsson m. fl. (s) och 1977/78:864av m. fl. (s), vari hemställts alt i enlighet medvad som anförts i motionen 1977/78:863 skulle anta av motionärerna framlagtförslag till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam,innebärande att de reklamskaiielältnader för dagspressen som riksdagenbeslutade och som gällde fr. o. m. 1978 skulle avvecklas. 1. beträffandeskärpt beskattning av dagspressen att skulle avslå motionen 1977/78:864, 2. beträffandeskärpt beskattning av annonsblad alt skulle avslå motionen 1977/78:415. Reservation hade avgivits av , , , i , , (samtliga s) som ansett atl utskollel under 1 bort hemställa att med bifall till motionen 1977/78:864skulle anta av reservanterna framlagt förslag till lag om ändring i lagen(1972:266) om skall på annonser cch reklam. Skatieulskoltet har i sitt betänkande 1977/78:33 behandlat två motionerangående annonsskalten. Utskottets borgeriiga majoritet har, med hänvisningtill att frågan om annonsskalten behandlats av , i en kortskrivning hemställt om avslag på motionerna. Nuhar kammaren fått lyssna lill en debatt om just annonsskalten, som alltså även det här ärendet handlar om. man kunna nöja sig med attunder hänvisning till den förda debatten yrka bifall till reservationen vidskatteulskotteis betänkande nr 33. Jag vill ändå knyta några reflexioner tillden reservation som vi socialdemokrater fogat till detta ulskoltsbetänkande. Imotionen 1977/78:864 av m.fl. socialdemokrater föreslås atlden lättnad i beskattningen av annonser i dagspressen som beslutatatt införa fr. o. m. innevarande år skall avvecklas. Vi socialdemokrater hartidigare gått emot dessa skattelättnader, och vi har i denna reservationfullföljt vårt tidigare ställningstagande. Detsades i den föregående debatten att det finns en slor uppslutning kringuppfattningen all press och övriga massmedia är av avgörande betydelse för denrepresentativa demokratin. Därom torde vi vara överens. Genom tillkomsten avdet statliga presstödet, som vi talade om i den förra debatten, har samhällettagit på sig ansvaret för all garantera pressen möjligheter atl även ifortsättningen fylla en viktig funktion i samhällsdebatten. Syftet medpresstödet har varil atl stoppa tidningsdöden och så långt som möjligtupprätthålla den nödvändiga konkurrensen på tidningsmarknaden. Pressstödet harvarit framgångsrikt så till vida att nedläggningarna i slort sett har upphörtsedan produklionsbidraget infördes. Konkurrensen mellan dagstidningarna harsålunda kunnat upprätthållas och skilda uppfattningar har kommit till uttryck. Deltainnebär emellertid inte att andratidningarnas situation är särdeles lält. Dessatidningar har fortfarande stora ekonomiska bekymmer, och de kommer även ifortsättningen att vara beroende av statens stöd för sin utgivning. Man kanlugnt påstå alt det finns ett uppenbart behov av att förstärka stödet tillandratidningarna. Svårigheterna för lågtäckningstidningarna ligger främst iden ojämna konkurrensen. De stora tidningarna dominerar annonsmarknaden. De fårannonsinkomsierna, vilka är helt avgörande för en tidnings ekonomi. Med destora annonsinkomsierna följer ökade resurser, som i sin tur ger nya läsare.När man därför sänker annonsskatten på det sätt som den borgerliga majoriteteni beslutat, leder det till etl resultat som är direkt motsatt det manavsett med produktionsbidraget lill lågtäckningstidningarna. De storatidningarna har de stora annonsintäkterna och därmed också den största nyttanav sänkningen av annonsskatten. Det blir de rika tidningarna som får de störstalättnaderna. Det är en form av selektivt stöd, som främst riktar sig lill debäst ställda tidningarna. Eftersomåtgärden atl sänka annonsskatten kostar statskassan 43 milj. kr. och dåligtöverensstämmer med vår uppfattning om hur presstödet bör vara utformat, anservi reservanter atl lagen om skatt på annonser och reklam bör ändras ochfå den lydelse den tidigare hade. Meddet anförda ber jag an få yrka bifall till den vid ulskottets betänkande fogadereservalionen av m. fi. I det här betänkandet behandlas bl. a. en motion där undertecknadtillsammans med och begär förslag till en särskildbeskattning av annonser i s. k. annonsblad. Utskottet avstyrker motionen underhänvisning till den tillsatta pressutredningen. Dåvi från socialdemokratiskt håll gett uttryck för vår orobeträffande fortsalt ulveckling av annonsbladsmarknaden, vill jag gärna undernågra minuter teckna bakgrunden lill vår syn på annonsbladens inverkan på denreguljära dagspressen, detta delvis som en följd av den annonsbladsmarknad vihar i mitt egel hemlän , i nordvästra , ochKopparbergs län, för att nämna några områden i landet. Delär nämligen otvetydigt så atl många dagstidningar kämpar en ojämn kampmot annonsbladen. Och del är helt klart alt man kämpar med olika utgångslägen.Annonsbladen har elt syfte: att plundra annonsmarknaden på pengar.Annonsbladen för ut ett reklambudskap, ibland i form av rena annonsblad, ibland"maskerade" till tidningar med ett visst mått"redaktionell" texl. Den "redaktionella" texten kan påintet sätt jämföras med dagspressens redaktionella material, utan är för delmesla ren textreklam, dvs. annonsbudskap som givits artikelns dräkt. Detta ärsjälvfallet ägnat atl sprida förvirring hos den tidningsläsande allmänheten -vem är det egentligen som ansvarar för det som slår i tidningen? Tidningensjälv eller annonsörer? Utan att göra sig skyldig till en undervärdering avtidningsläsare, kan man konstatera att det är svårt för ett stort flertal altha distinktionerna mellan olika tidningar helt klara för sig. I förlängningenav detta kan också komma en sviktande tilltro lill del tidningarna säger,gmndlagd alltså av gratistidningarnas medvetna texlreklam. Annonsernautgör dagstidningarnas ekonomiska ryggrad. Utsätts tidningarna för konkurrenspå denna marknad - och framför allt för konkurrens på ojämlika villkor - holastidningarnas existens. För en annonsör måsle självfallet annonsbladen verkalockande. I motsats till lokaltidningen erbjuder annonsbladet en lOO-procentighushållstäckning - i många fall dessutom lill ett lägre pris. Släpper man härmarknadskrafterna fria är det lält alt se vad resultatet blir: lokaltidningarnakommer undan för undan atl slås ut av annonsbladen, eller alternativt kräva ettallt större statligt stöd för att över huvud taget överleva. Allapartier säger sig slå vakt om yttrandefriheten. Helt självklart är en mångfaldtidningar med olika politiska färger en garanti för fri åsiktsbildning och enmöjlighet för flera människor att komma lill tals och ge uttryck för olikauppfattningar i skilda frågor. Ärman överens om att mångfalden behövs i tidningsfioran, då finns tvåhandlingsiilternativ. Detena är en kombination av de fria marknadskrafternas spel och statligasubventioner, dvs. man låter annonsbladen rycka undan den ekonomiska grundenför dagstidningarna, främst då lokaltidningarna. Men för att rädda livet på tidningarna gesdessa statligt stöd. Delandra alternativet är alt skapa en rimligare konkurrenssituation mellanannonsbladen och dagstidningarna. En undersökning som Svenska Journalistförbundetgjort visar, atl skulle man sätta annonsbladen i samma ekonomiska situation somdagspressen skulle reklamskatten uppgå till 74 96. Det är den snedakonkurrenssituationen som råder mellan annonsblad och lokaltidningar. Sammanfattningsvis: Annonsbladen utgör elt hot mot den svenskadagspressen och då främst mot lokaltidningarna genom att man konkurrerar meddessa på mycket ojämlika villkor. Det är alltså inte en traditionellkonkurrenssituation, där en stark konkurrerar ul en svag med ungefär liknandeverksamhet, ulan det är en situation där två skilda förelagstyper befinner sig påsamma marknad - eller rättare, där en helt ny företagstyp gör en inbrytning påen marknad, som av tradition befolkats bara av dagspressen. Detta hot moldagspressens existens är ett hot mot yttrandefriheten och elt hot motsysselsättningen för journalister, grafiker och andra anställda inom pressen. Annonsbladenutgör också elt hot mot yttrandefriheten på så sätt, atl de hos allmänhetenskapar förvirring och misstro mol tidningar. Vissa annonsbladstidningsliknande utseende gör att allmänheten förväxlar annonsblad med riktigatidningar. Annonsbladens blandning av traditionella annonser och annonser somkamoufierats lill redaktionellt material skapar en misstro, som kan smitta avsig till riktiga tidningar. Förtidningsägare samt journalister och andra anställda på tidningar är hotet frånannonsbladen en realitet. Det är något som skapat en oro för framliden. I ettkortsiktigt perspektiv är annonsbladen oförargliga. De tar in några kronor häroch där på alt samla in de lokala affärsmännens annonser och dela ut dem tillortens alla hushåll. I ett längre perspektiv utgör annonsbladen, anser vimotionärer, ett dödligt hot mot hela den svenska pressen. Jag ämnar myckel noga följa vad utredningen kommer till och skall förden skull inte nu ställa något egel yrkande. Idelta anförande instämde , , och (samtliga s). Sedan regeringsskiftet har på olika områden fattal mångabeslut varigenom tidigare gällande lagar antingen ändrats eller också ersattsmed nya. De borgerliga partierna har en annan uppfattning än socialdemokraternaoch har numera möjlighet att omsätta sina önskemål i praktiskt handlande. Innanregeringsskiftet var verkligt, lade socialdemokraterna fram sina förslag,vilka ofta vid utskottsbehandlingen ledde till borgerliga reservationer. Alllär således, för alt citera , precis detsamma fasttvärtom. Det är ganskaanmärkningsvärt atl vi knappt hinner låta en riksdagsbeslut träda i kraft, förränsocialdemokraterna via motioner kräver en återgång till det gamla. "Skamden som ger sig", tycks vara mottot. Så är exempelvis fallet i detbetänkande som vi nu diskuterar. Genometl riksdagsbeslut har 12 § i lagen om skall på annonser ochreklam fr. o. m.den 1 januari 1978 föll en ny lydelse. Lagen har således i dagvarit i kraft 2 1/2 månad, men redan innan den nått den ringa åldern av 1 månadkom ett socialdemokratiskt krav på att vi skulle ändra lagstiftningen ochåtergå till vad som förut gällde.