prot · G1093 · 1977-12-31 00:00:00 — Jaghar inte anledning att ifrågasätta den personliga uppriktigheten ibostadsministerns redovisade bedömningar - t. ex. att man kan undra vad somhänder i departementet när förslag inte läggs fram inom ullovad lid. Närbostadsminislern emellertid nu inte fullföljt vad som ulfästs som säkert införkammaren och inte heller anmält några betänkligheter krävs del dockelt klargörande. Jag vill därför till bostadsminislern ställa följande frågor: Vilket antaget tidsschema gäller f. n. för delfortsalla lagstiftnings- Nr 3 arbetet beträffande markanvändning ochbyggande? När stod det klart för departementsledningen attförslag inte skulle framläggas eller ivart fall ? Hade enligt bosiadsminislerns mening under vinternoch Anmälan av alla rimliga åtgärder vidtagits för attpåskynda arbetet? Bedrivs arbetet helt påtjänstemannanivå? Om inte - vilka allmänna politiska riktlinjer styr arbetetsinriktning? 1977/78:7av () till bostadsministern om åtgärder för att underiältabostadsbyggande i jordbruksbygd: har en rad beslut fattats med syfteatt underlätta människors möjlighet att bosätta sig på landsbygden. Så sentsom beslöt t. ex. om sådan ändring i byggnadslagen atttätbebyggelse av mindre omfattning skall kunna medges utan omfattandedelaljpla-nekrav. Syftet har varit att så långt möjligt tillgodose människornasönskemål vid val av boendemiljö. Trotsde positiva beslut som fattats hindras bosättning i jordbruksbygder alltmer.Främst är det miljöskyddslag som försvårat samexistens avbostadsbebyggelse med animalieproducerande jordbruk. Hälsovårdsstadgan kandock verka i samma riktning. Konfliktenmellan jordbruk och bosättning blev allvarlig sedan det visat sig att man hadeframgång i sina klagomål över lukt från slallar, gödsling på åkrar samt ljudfrån anläggningar och maskiner. På grund av sådana klagomål kom myndigheternaatt inskränka jordbrukets pågående drift och utvecklingsmöjligheter. Av omsorgom jordbruksnäringen avstyrks nu nybyggnation på landsbygden i mänga fall. 1riksdagen har tidigare behandlats och diskuterats frågan om införande avluktservitut för att komma ifrån dessa ölägenheter. Tanken har varit all man isamband med avstyckning av tomt skulle klargöra att denna flck tåla destörningar som är naturliga i ett utvecklat jordbruk och då främst i relationtill slamfasiigheten. Nukommer inte ens en sådan åtgärd att till fullo lösa konflikten mellanbebyggelse och jordbruksdrift. Det gäller att skapa sådana regler att inteheller pågående drift eller uivecklirig av jordbruksföretagen i iraklen hindras.Del förefaller rimligt att den som önskar landsbygdens alla fördelar när detgäller boendemiljö också får tåla de små nackdelar som i dessa avseenden kanvara förknippade med att bo i en jordbruksbygd. Del bör också poängleras atttillåtligheten av de stora djuranläggningarna självfallet måste prövas enligtnuvarande lagregler. Medstöd av del anförda anhåller jag om kammarens tillstånd alt tillbostadsminislern få ställa följande fråga: 3Riksdagens protokoll 1977/78:1-6 beredd medverka till all en skyndsam översyn görs beträffandesamexistens av bostäder och rationell jordbruksdrift? 1977/78:8av (-) till bostadsministern om åtgärder mot stegringen avbostadskostnaderna; Två allvarliga företeelser präglar bostadsmarknadeni dag; dels starkt sjunkande bostadsproduktion, dels kraftigarehyreshöjningskrav . 1fjol färdigställdes bara drygt 15 000 lägenheter i flerfamiljshus. ärigångsättningen av nybyggen ännu lägre. a. har varnat föratt vi på många håll kommer att få uppleva en allvarlig bostadsbrist med svårasociala och samhällsekonomiska följder. Destora kostnadsstegringarna i nyproduktionen anses vara en av orsakerna tillden kraftiga nedgången i bostadsbyggandet. Denna medför inte bara bostadsbristoch sociala skadeverkningar utan verkar också förlamande på sysselsättningen.Omvänt skulle en kraftig ökning av bostadsbyggandet innebära stimulanser försysselsättningen inom en rad branscher. Närdet gäller hyreshöjningarna konstaterar i sillaktuella krispakei au de innebär elt myckel hårt slag för hushållen, attsituationen är allvarlig och all del nu krävs politiska beslut, inte minstbeträffande andra finansieringsformer och lägre bostadsränta, för att vända denolyckliga hyresutvecklingen. Detkrävs likaledes politiska beslut för att angripa spekulationen inombyggenskapens olika led. Del gäller byggämnesmonopolens priser likaväl somspekulationen i mark och fastigheter. Mendet måste också handla om att stoppa den ohejdade spekulation ilägenheisförsäljningar som blivit följden av bostadsrällskontrollagens slopandeoch som leder till allt högre överlåtelsepriser, i främsta hand inom privatabostadsrätts- och andelsföreningar, men tyvärr i alll högre grad också inombostadskooperationen. Tendensen är helt klar: i brist-områdena blir det alltsvårare för människor i vanliga inkomstlägen alt klara de begärdainsatsbeloppen för all lösa sina bostadsfrågor. Bostadsmarknaden får i allthögre grad prägeln av spekulationsmarknad. Medhänvisning till ovanstående anhåller jag om kammarens medgivande att tillbostadsminislern få ställa följande frågor: Vilka omedelbara åtgärder förbereder regeringen föratt hejda kost-nadsstegringen inom bostadsbyggandet och stimulera en ökadproduktion av bostäder i flerfamiljshus'' Vilka åtgärder i övrigt ämnar regeringen vidta förau stoppa de kraftiga hyresslegringarna? Vilka åtgärder anser regeringen nödvändiga för attbryta den olyckliga utvecklingen när del gäller överlåtelsepriser påbostadslägenheter? 1977/78:9 av BertilFiskesjö (c) till jordbruksministern om giftkalastrofen i Teckomalorp: Det är ännu inte möjligt att helt överblickakonsekvenserna av den miljöskandal som avslöjats vid , Teckomalorp.All grova brott mot gällande lagstiftning har begåtts är dock uppenbart, ochden oro som allmänheten känner inför vad som förekommit är starkt berättigad.Det är också helt klart att enskilda människor fått vidkännas stora ekonomiskaskador genom företagets handlande. Delär nödvändigt alt hela affären i alla dess detaljer klarläggs, att detförgiftade området saneras och att de personer som lidit skada får ekonomiskersättning. Jag förutsätter att regeringen nära följer händelseutvecklingenoch tar de initiativ som behövs för all de krav som här angelts skall blitillgodosedda. Menhändelseutvecklingen i fallet har också visat att de regler och derutiner som gäller för handläggning av miljöfrågor av del här slaget harbetydande brister. Miljöskyddslagen,lagen om hälso- och miljöfarliga varor samt lagen om miljöfarligt avfall äralla tillämpliga i det fall som här berörts. De straffsatser som anges förbrott mot föreskrifterna är dock endast böter eller fängelse i högst . Däravföljer all preskriptionstiden för begångna brott blir endast . Eftersomdet - vilket fallet visar - kan vara en mycket besvärlig ochtidsödande procedur att åstadkomma den bevisföring som krävs för en rättegång,är den nuvarande preskriptionstiden alltför kort. Det kan inte helleruteslutas att man medvetet bryter mot gällande bestämmelser i förvissningen omatt åtal inte hinner väckas förrän förseelsen är preskriberad. Straffsatsernabör således höjas och preskriptionstiden föriängas. Detviktigaste för framtiden är dock att förhindra nya miljöbrott av det slag somnu avslöjats. visar att den rapportering om miljöfarligverksamhet och del kontrollsystem som finns inte fungerat på etttillfredsställande sätt. Här behövs således en effektivisering. Delförefaller föga meningsfullt att centralt hos t. ex. samla påhög deklarationer om miljöfarligt avfall. Om rapporteringen skall bli effektivkrävs del bearbetning av inkomna rapporter, inspektioner och kontroll.Huvudansvaret bör läggas på myndigheter med god kännedom om lokalaförhållanden och med möjligheter all följa upp den rapportering som sker.Hälsovårdsnämnderna i kommunerna och länsstyrelserna bör således få ökat ansvarför de verksamheter som äger rum inom kommuner och län, och de bör också fåbättre resurser för att kunna leva upp till delta ansvar. Av särskild vikt ärhärvidlag en systematisk uppbyggnad av laboratorieresurser för provtagningaroch analyser och en fortgående utbildning av personal. Detsom inträffat i Teckomalorp bör också ge anledning till omedelbara inspektionerav andra företag, vilkas produktion ger miljöfariigt avfall. Man kan tyvärrinte utgå ifrån att är ett helt unikt fall. Det bör vara ettminimikrav alt alla företag skall kunna ange sammansättningen av det avfallsom produktionen ger och del sätt på vilket avfallet omhändertas. Och ansvarigamyndigheter bör inte låta sig nöja med annat än helt klara besked. Miljöförgiftningarav del slag som förekommit i Teckomalorp kan få förödande konsekvenser förenskilda människor. Del är besvärligt för enskilda att drivaskadeståndsprocesser mot förelag. Del lar tid och del kräver ekonomiskaresurser. Del är helt orimligt att - som skett i det fall som här berörts -enskilda människor skall få hela sin verksamhet spolierad under en lång väntanpå slutgiltigt beslut om skadestånd. Del bör vara en samhällsuppgift alt hållaenskilda skadeslösa för förluster som åtminstone i betydande utsträckning berorpå bristande kontroll från samhällets sida. Medhänvisning till del anförda vill jag til! jordbruksministern ställa följandefråga: Vilkainitiativ till förändrad lagstiftning på miljöskyddsområdet och tillförändringar i övervaknings- och kontrollsystem kan förväntas från regeringenmed anledning av fallet i Teckomalorp? 1977/78:10 av IngridSundberg (m) till jordbruksministern om giftkalastrofen i Teckomalorp: En viktig förutsättning för en väl fungerandemiljövård är ett effektivt omhändertagande av miljöfarligt avfall. Riksdagenhar också beslutat alt destruklionsanläggningar skall byggas. Det statligaföretaget har monopol på förstöring av sådant avfall. 1975 skall företag deklarera innehav och behandling av miljöfarligt avfall.Alt de åtgärder som vidtagits visat sig vara otillräckliga har medförfärande tydlighet visat sig i samband med framgrävandet av gifttunnorna iTeckomalorp. har här gifter av olika slag fortlöpandegrävts ner i marken, och enligt uppgifter har flytande avfall tippats direkt iÖresund och troligen också i Braån. Förhållandena, såsom de nu uppdagals, harskapat stor oro hos befolkningen i och dess omnejd. Denna oro harytterligare ökat sedan man funnit att dioxiner finns blandde nergrävda gifterna. Mankan givetvis ställa sig frågan: Hur kan sådant hända? Del viktigaste måsteemellertid vara att i så hög grad som möjligt begränsa verkningarna av detbrottsliga förfarandet med giflavfallel i Teckomalorp samt all förhindra ettupprepande. Enligt1975 års författning om deklaration av miljöfarligt avfall utsändes samma årblanketter till företagen via hälsovårdsnämnderna. Det tog enligt uppgiftomkring att behandla dessa, och resultatet tycks på intet sätt varatillfredsställande, bl. a. därför att endast ett mindre antal företag skickatin uppgifter till länsstyrelserna. Stor osäkerhet råder ocksåom hur omhändertagandet av miljöfarligt avfall sker och iframtiden skall ske. Sakabs verksamhet har inte ökat i takt medavfallsmängderna, och den nya lag som fr. o. m. 1980 ger kommunernahuvudansvaret för miljöfarligt avfall har inte resulterat i tillräckligaförberedelser för alt en sådan verksamhet skall kunna bedrivas på etttillfredsställande sätt. Beredskapenmot miljöfarligt avfall tycks såväl hos förelagen som hos ansvariga myndighetervara dåligt utvecklad, och i praktiken torde åtskilliga mängder giftavfalllagras, förhoppningsvis under betryggande former, i väntan på all eii systemför omhändertagande och destruktion byggs upp. Skandalen i Teckomalorp haremellertid visat att denna väntan är förenad med stora risker för bådemänniskor och djur. Motbakgrund av vad jag här anfört vill jag till jordbruksministern framställaföljande frågor: Vilka åtgärder ämnar jordbruksministern vidta förall begränsa skadeverkningarna av avfallshanteringen i Teckomalorp? Hur bedömer jordbruksministern resultatet avföretagens deklarationer fr. o. m. om miljöfarligt avfall, och vilkapraktiska åtgärder kommer att vidtas med anledning av dessa? Vilka insatser bedömer jordbruksministern somangelägna för att kommunerna fr. o. m. 1980 skall kunna hantera miljöfarligtavfall på ett betryggande sätt, och hur skall de ekonomiska problem som därviduppkommer lösas? 1977/78:11 av JörnSvensson (vpk) till jordbruksministern om giftkalastrofen i Teckomalorp; vid BT Kemi i Teckomalorp haravslöjat mycket av den verkliga situation som råder i fråga om miljögifiernashantering. Det officiella skrytet om som ett land med föredömligmiljövård och lagstiftning har därmed kommit i sitt sanna ljus. Miljölagstiftningenframstår i all sin obestämdhet och ineffektivitet som en lag i huvudsakbeslående av kryphål. De ansvariga myndigheterna inom naturvård ocharbetarskydd har tolererat de nu avslöjade problemen innankonsekvenserna under skandalartade omständigheter blivit uppläckta. Till rågapå allt planeras nu all mildra kontrollen på den gift-producerande industrin. Underliden utsätts en hel bygd och ett helt samhälle för de omedelbara ochlångsiktiga följderna av giftproduktion i oacceptabla former. Teckomalorp ärhär inget isolerat exempel. Likartade förhållanden är rådande på många av deplatser där produktion av tyngre gifter är lokaliserad. Motdenna bakgrund vill jag ställa följande frågor till jordbruksministern: Avser statsrådet att skärpa gällandemiljölagstiftning? Anser statsrådet att den nuvarande utformningen avkontrollen över gifiproduktionen fungerar tillfredsställande? Delar statsrådet uppfattningen all stat ochskattebetalare skall ta den ekonomiska bördan avomhändertagande av gifiavfall? 4.Hur ser statsrådet på de mulproblem som aktualiserats i samband med ? 1977/78:12av (-) till industriministern om en industrialiseringsplan förNorrbotten, m. m.; Lägel i Norrbollen framstår som alltmerkatastrofalt. Arbetslösheten stiger och människornas otrygghet ökar. Denregistrerade arbetslösheten låg över fjolårets siffra.Nuläget är inte bättre. Om inte mycket långtgående åtgärder vidtas för attsnabbt garantera sysselsättningen, kommer all drabbas av en ny storutflyttnings-våg. Men detta får inte ske. En stark folkopinion säger nej sådan politik och kräver statliga insatser för att trygga jobben ochutveckla länels näringliv. Påmyckel kort lid har länet drabbats av den ena jobsposten efter den andra. Genomatt 80 lades i "malpåse" försvann tiotusentals framtidsjobb.Och löftena om 2 300 nya jobb vid NJA har förvandlats till en omfattandeminskning av antalet anställda. Imalmfälten har aviserat omfattande personalinskränkningar. 2 000arbetslilirällen skall bort . Något besked om att den minskadegruvbrytningen skall kompenseras genom insatser för ökad förädling har inlestått all få. Invånarna frågar sig med oro: Skall malmfälten lämnas åt sittöde? Såfår del inte bli. Från denna region har hämtats enormaresurser, och i dagens krissituation gäller del alt får de medel sombehövs för att göra nödvändiga investeringar i syfte alt moderniseramaskinpark och annan utrustning, öppna en ny huvudnivå i , byggaapatilverk och sälta i gång med uppförandel av elt kulsinierverk i . Pålängre sikt gäller det dessutom att planering redan nu inleds för uppbyggnad avannan industri i malmfälten. Nusvävar också nedläggningshot över den ställiga träindustrin i . ASSIhotar alt lägga ner boardlillverkningen vid Lövholmen i kommun, vilketskulle göra flera hundra utan arbete. Följaktligenmåste de medel garanteras som krävs för att hålla fabriken i gång, och om nedläggningav boardfabriken trots allt skulle ske får något sådant inle verkställas innansysselsättningen garanterats på annat sätt. ASSLs industri i måste fåframliden tryggad framför alll genom all förädlingen ökas. F. n. fårPiieåfabriken endast stå för halvfabrikatet kraflliner, ytterskiktet iwellpapp. Den färdiga wellpappen producerar på sina fabriker i ,, och . ASSLs anläggning i bör följaktligenkompletteras med en wellpappfabrik. Närdet gäller ASSLs andra stora anläggning i , bruk, ärsituationen allvarlig, och nedskärningar i driften har aviserats. Ännuhar inle fått regeringens klarsignal för byggandet av en kartongfabrik iKarlsborg, och till yttermera visso har koncernledningen förklarat all om inleregeringen skjuter till de pengar som krävs för nödvändiga investeringar iredan befintliga anläggningar måste bruket läggas ner och 700 anställda blirulan jobb. Destatliga industrierna spelar en avgörande roll för länets utveckling. Statenmåste därför också känna sitt ansvar för att trygga och öka sysselsättningen idessa basindustrier. De krav som människorna har rätt alt ställa ärall inga friställningar, avskedanden eller nedskärningar av produktionen fårske innan sysselsättningen garanterats på annat sätt. Pålängre sikt kräver människorna i alt sysselsättningen tryggas genomökad förädling av länets naturtillgångar. Deinsatser som måste ske är alltså tvåsidiga. De statliga basindustrierna måstegaranteras de medel som krävs för alt modernisera och förbättra redanbefintliga anläggningar samt också ges tillräckliga resurser för altförverkliga planerade utbyggnader. Förlänet som helhet är del en tvingande nödvändighet all del snabbi läggs fram entotalplan som omfattar hela länet. Särskild uppmärksamhet måste därvid ägnasTornedalskommunerna, , och , och nordöstraNorrbotten. Fören sådan totalplan finns det en rad konkreta projekt som, om de snabbt kom tillutförande, skulle kunna förbättra sysselsättningsläget i . Entotalplan för full sysselsättning i bör enligt kommunisternas meninginnehålla bl. a. följande: Projektet 80 återupptas i full skala. Valsverksbyggel för NJA förverkligas. Som förberedelse för gruvbrytning i Kaunisvaaraigångsätts järnvägsbygge mellan Överlorneå och Kaunisvaara. Sysselsättningen i malmfälten tryggas genom attLKAB beviljas statsmedel för reinvesteringar i gruvorna samt alt kulsinierverkbyggs i och apatilverk i , där också en ny huvudnivå öppnas.Sysselsättningen garanteras genom upprättande av annan industri i malmfälten. ASSLs industrier i ges de medel somkrävs för nödvändiga investeringar i bruks befintliga anläggningar,och staten ger klarsignal för uppbyggnaden av en kartongfabrik. Vid Lövholmeni garanteras driften vid boardfabriken, under alla förhållanden till dessall annan sysselsättning garanterats. Beslut fattas om uppbyggnad av enwellpappfabrik. Planering inleds för aluminiumverk i Jokkmokkskommun och exploateringen av största kalk- och marmorfyndighel iNorvijaur. Enbartdel som här skisserats kräver mångmiljardsalsningar, som ändock blir en ringadel av de rikedomar vilka hämtats från Norrbollen.Katastrofsituationen i det nordligaste länet kräver all en länsomfallandesysselsättnings- och industrialiseringsplan snabbi ul- arbetas och att destatliga basindustrierna får medel ur statskassan lili nödvändigainvesteringar. Den regering, vars största parti under valrörelsen utlovade 400000 nya jobb, har sill självklara ansvar för alt detta sker. Medhänvisning till del anförda vill jag till industriministern ställa följandefrågor: Är regeringen beredd att ge de statliga företagen iNorrbollen erforderliga medel för redan planerade och nödvändigainvesteringar? Har regeringen för avsikt alt lägga fram enindustrialiseringsplan som omfattar hela och vars mål är fullsysselsättning? 1977/78:13 av EivorMarklund (vpk) till industriministern om en utvecklingsplan förnäringspolitiken i : Problemen för folkel i Norrbollen tornar upp sig.Arbetslöshetssituationen i länet är permanent, och den förvärrasständigt. Del gäller inte minst ungdomsarbetslösheten. ochkommunerna får nya ekonomiska svårigheter. Servicen försämras och utflyttningenskjuter fart. Företagen avskedar och varslar om ytterligare inskränkningar. Deanställda vid de statliga förelagen , och utsätts för ekonomisktoch psykiskt tryck. Driftsinskränkningar och massuppsägningar förefaller hablivit de främsta åtgärderna all vidta för dem som satts att leda de statligaföretagen. Regeringensekonomiska politik med prisstegringar, devalvering och högre indirektbeskattning gör situationen ännu svårare för lönlagarna, särskilt förde lågavlönade.Denna politik leder till ytterligare påspädning av oron inför framtiden.Bostadsbyggandet, och kommunernas byggande, sjuk- och socialvård,utbildning och kultur drabbas. Men trots försämringarna får man räkna med höjdalandstings- och kommunalskatter. 1mer än har energi, råvaror och lågförädlade produkter strömmat utfrån . Framliden i länet kan inte längre få baseras på export avråvaror. Utvecklingen inom skogen och gruvhanteringen företer rent kolonialadrag, och problemen ställs nu på sin spels när rå-varumarknaderna sviktar.Malmbrytning på omkring 30 miljoner lon har redan aktualiserat fråganom gruvsamhällenas framtid. Del förtjänar all påpekas i sammanhanget alt det iden överenskommelse som gjordes mellan staten och fastslogs altbolaget hade ett klart ansvar inte bara för sin egen verksamhet utan också församhällsfunktionerna på de orter där verksamheten bedrivs. Denna överenskommelseär fortfarande giltig. Krissituationen,som slår hårl mot gruvkommunerna, kräver snabba åtgärder men också långsiktigaprogram för all utveckla industrialiseringen av hela . med länels råvaru- ochenergiresurser måste ersättas med en planmässig nyetablering av ettdifferentierat näringsliv med långt driven förädling. Imars 1971 log jag också upp de här frågorna i en interpellation. Del var dåframför allt de områden i Norrbollen som drabbats hårt av strukturrationaliseringarnainom skogsbruket som krävde snabba, kraftfulla och planmässiga åtgärder. Sedandess har del inle gjorts mer än tämligen planlösa punktinsatser, som inle pånågot avgörande sätt har ändrat de grundläggande problemen. har krisen iNorrbotten utvidgats till att omfatta också gruv- och stålindustrin. Detinnebär konkret alt hela länets näringsbas är hotad. Det är också uppenbart attdel inle rör sig om några kortsiktiga konjunkturproblem, ulan om grundläggandestrukturella förändringar. Förelagenkan inte tillåtas all fritt genomföra sina omstruktureringar, med arbetslöshetoch utflyttning som konsekvenser. Staten måste gripa in och tvinga företagenatt ta det samhällsansvar som de försöker fly ifrån. Dessutom måste staten taansvaret för att utveckla och genomföra en plan för ett differentieratnäringsliv i . Jag vill därför ställaföljande frågor till industriministern: Delar statsrådel uppfattningen att staten måsteingripa för all förmå förelagen all la ansvar för följderna av sina handlingar? Kommer statsrådet att la initiativ tillutvecklandet av en långsiktig plan för industrialisering av Norrbollen? Kommer i så fall statsrådet all se till attfackliga organisationer och kommuner garanteras full och fortlöpande insyn iplaneringen? 1977/78:14 av BörjeNilsson (s) till industriministern om sysselsättningen vid , m. m.; meddelades deanställda vid det statsägda i sålts lill ASEA och att 350 anställda därmed skulle avskedas . Meddelandet kom som en fullständig överraskning för många. Defackliga organisationerna, kommunen och länsmyndigheterna informerades förstnär affären var helt avslutad. Försäljningen av Hvilan har alltså skett medstort hemlighetsmakeri. Företagels skyldighet all enligt medbestämmandelageninformera de anställdas organisationer har åsidosatts på det mest flagrantasätt. Det är en upprörande och anmärkningsvärd nonchalans som det statligaföretaget visat mot de anställda. "Jag känner inte lill något fall där ettförelag så uppenbart har brutit mot medbestämmandelagen", säger enrepresentant för Metall. Statens agerande i den här affären är ett svek motalla som kämpat för medbestämmandelagen och arbetarnas rätt lill insyn ochinflytande i företagen. Tillbilden hör all så sent som stödköpie en äldreindustrifastighet tillhörande Hvilan för 5 milj. kr. Ett av villkoren för köpetvar att företaget skulle "trygga en godtagbar sysselsättnings-nivå",vilket också skrevs in i ett avtal mellan Hvilans Mekaniska Verk-