prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — Vpk har jusamma yrkande i det betänkandet. Vadgäller frågan om fri barnstugeplats så avstyrkte socialutskottet senastinnevarande år vpk:s förslag med hänvisning till de höga kostnaderna. Ävenfrågan om fria läkemedel och fri kost är såvitt jag begriper rent kommunalaangelägenheter inom den obligatoriska skolan och gymnasieskolan och tillhördärför inte socialförsäkringsutskottets område. Detsamma gäller för hälsovårdenför vuxenstuderande inom den kommunala vuxenutbildningen.Socialförsäkringsutskottet behandlar frågor som gäller statligt studiestöd. Vihar så mänga debatter i de här frågorna att jag tycker att vi kan användakammarens tid bättre än att diskutera dem . Jag skall därför inte mednågot ytterligare inlägg ge chansen att begära ordet en gäng till. INGA (vpk): Ja, vpk återkommer med kravet på studielön, och det är väl självklartatt man återkommer sä länge ett förslag inte har vunnit gehör, och eftersom manju lider upptäcker hur viktigt det är att detta krav genomförs.Det är en grundförutsättning för att de studerande över huvud taget ochspeciellt de vuxenstuderande skall ha möjligheter att delta iutbildningsarbetet. Det råder här ett klart missförhållande, och dä är detgivet att vi återkommer med vårt krav på studielön. Detär också viktigt att vi för den debatten om och om igen. Kända pedagoger sägeratt det som man upprepar kan ha en viss positiv effekt; går det hem,så att säga. Jag hoppas verkligen att alla kommer att inseatt studielön är vad som behövs för att klara den sociala snedrekryteringenbåde inom vuxenutbildningen, där bara 2 96 kommer från arbetarklassen, och inomden högre utbildningen. Sedansäger att barnomsorg, kost och läroböcker är kommunalaangelägenheter. Ja, det är sant. Men det är mycket viktigt att också depraktiska kringförhållandena löses för de vuxenstuderande. Vpkhar också i annat sammanhang sagt att vi vill förändra hela skattesystemet isamhället. Vi har förklarat att vi måste ha en statskommunal enhetsskatt, ochvi har krävt att hela det kommunala och statliga skolväsendet skallfinansieras via statsmedel. Då kommer vi bort från det som ofta sker,nämligen att alla dessa frågor skjuts på grund av vår dåligaekonomi, framför allt på kommunernas dåliga ekonomi. Vi vet att kommunerna hardålig ekonomi. Men därför måste också kommunerna få resurser, i detta fall fränstatsmakterna. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs pä bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 952 av LarsWerner m. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialförsäkringsutskottets hemställan i betänkandet nr 11 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 952 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då Inga Lantzbegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Ja- 274 Nej - 10 §5 Utbyggnad av preventivmedelsrådgivningen Föredrogs socialutskottets betänkande 1977/78:12med anledning av motion om utbyggnad av preventivmedelsrådgivningen. I detta betänkande behandlades motionen 1976/77:137av m. fl. (vpk), vari hemställts att hos regeringen skulleanhålla om en kartläggning för att utröna vilka åtgärder som behövdes för attkunna erbjuda en fullgod preventivmedelsrådgivning. Utskottet hemställdeatt skulle avslå motionen 1976/77:137. INGA (vpk): Den nya abortlagen trädde i kraft . Dä lagenbehandlades av rådde allmän enighet om att en ökad satsning pä preventivmedelsrådgivningmåste ske. Menmöjligheterna för kvinnorna att få preventivmedelsrådgivning i rätt tid ärdåliga. Köerna till rådgivningen är länga. Väntetider på två till fyra månaderär vanliga inom de flesta landsting. I uppges det t. ex. attväntetiden är för att fä spiral eller p-piller och i etthalvår. Många kvinnor blir gravida medan de väntar på rådgivning. I Västervikmenar läkarna att om köerna försvann, skulle en tredjedel av aborterna kunnaundvikas. För 30 96 av kvinnorna i var de långa väntetiderna orsaktill oönskade havandeskap genom att man fått vänta för länge på utprovning avlämpligt preventivmedel eller genom att övergäng till annat preventivmedelfördröjts om det första visat sig olämpligt. Varje abort kostar ca . Till denna summa kommer lika mycket i följdkostnader efter enabort. I utförs 300 aborter per är. Om väntetiderna till rådgivningenförsvann, skulle detta landsting kunna spara . i vårdkostnader varjeär. För hela landet skulle summan kunna bli 50 milj. kr., eftersom det utförsungefär 30 000 aborter . 1976blev det år dä antalet aborter inte ökade. Det minskade med 0,4 96. Det ärglädjande men inte alls tillräckligt. Det är ett socialt, psykologiskt ochmedicinskt missförhållande att mer än 30 000 aborter förekommer. Mankan inte, som också påpekar, nöja sig med att ökningen för tillfällethejdats. Friabort innebär valfrihet, jämställdhet och självständighet för både män ochkvinnor. Men då får inte bristen på preventivmedelsrådgivning tvinga kvinnoratt välja abort. För att minska antalet aborter måste alla kvinnor och män fätillgång till en fullgod och lättillgänglig preventivmedelsrådgivning och tillpreventivmedel. Delagförslag som antogs i samband med abortlagen är avsedda att stimulera tillutbyggnad av rådgivningen, men de tvingar inte landstingen att ordna med enheltäckande rådgivning. Statlig ersättning utgår till kommuner och landstingsom bedriver rådgivning. Föratt få en fullgod preventivmedelsrådgivning för kvinnor och män och för attminska uppenbart onödiga kostnader, både ekonomiska och sociala, borde varjelandsting åläggas att bedriva preventivmedelsrådgivning. Rådgivningen kan skeinom mödrahälsovårdens ram. Men rådgivning och information måste ges på olikanivåer, och därför bör speciella ungdomsmottagningar, som också föreslår,och mottagningar inom t. ex. företagshälsovården komplettera mödrahälsovårdensarbete i detta avseende. Vpk menar också att det är viktigt att satsa påuppsökande verksamhet, som riktar sig till utsatta riskgrupper i värt samhälle,och därvid måste speciellt invandrarkvinnorna uppmärksammas. Manfär tyvärr konstatera att utskottet inte är oroat över att rådgivningen intefungerar på många ställen och för många kvinnor. Det förhållandet att enarbetsgrupp, utan några som helst direktiv, finns borde inte hindra riksdagenatt uttala att sjukvårdshuvudmännen åläggs att ordna med rådgivning itillräcklig omfattning. Detheter i betänkandet bara att arbetsgruppen skall införskaffauppgifter om dagsläget och att dessa uppgifter skall analyseras. Det är juingen garanti för att situationen kommer att förbättras. Det är alltså ingakonkreta åtgärder som planeras. Dethar skett en utbyggnad av preventivmedelsrådgivningen - det anförs ibelänkandet, och det har också remissinstanserna framhållit. Men samtidigtpåpekas det att utbyggnaden inte alls har skett i tillräcklig omfattning.Socialstyrelsen säger t. ex.: "Den utbyggnad av preventivmedelsrådgivningenoch informationen om preventiv födelsekontroll som pågår enligt abortlagensintentioner har ännu inte på alla håll nått den omfattning lagstiftarnaåsyftat." Detfinns siffror, herr talman, som belägger att åtgärder på detta område behövs. säger: "Problemetär att rådgivningsfrekvensen inom vissa landstingsområden är låg. Var 290, medan detberäknade behovet är 500." Utskottettolkar uttalande så, att en kraftig ökning avrådgivningsverksamheten har skett. I utskottets argumentation påpekas att istället för en lagstiftning skall informationsverksamheten intensifieras. Ochdet är bra, men det visar sig att ju mer man informerar, desto större blirbehovet av rådgivning, och kan man inte ge råd till de kvinnor som man harinformerat är det ju meningslöst med information. Utskottetåberopar också , som säger att denna verksamhet måste vägasmot andra angelägna områden inom hälso- och sjukvården. Men jag skulle viljahävda att samhället inte har råd att inte satsa på preventivmedelsrådgivningen,och i föriängningen av detta har man heller inte råd att inte åläggahuvudmännen att bygga ut så att det räcker. Det blir mycket dyrare ur allaaspekter att inte anse sig ha råd att bygga ut denna rådgivning. Det har jagbelyst med de siffror som jag började mitt anförande med att relatera, bl. Detheter i betänkandet att det som anförs just av , somtydligen ser preventivmedelsrådgivningen som ett område där man kan pruta påkraven, och av "ger enligt utskottet anledning räkna medatt denna utveckling" - underförstått utbyggnaden - "också kommer attfortsätta". Jag tycker det är mycket tvivelaktigt om man kan förlita sigpä det. Men även om rådgivningen kommer att öka är det ju inte någon garantiför att den kommer att öka så att behovet tillgodoses. Därför menar vpk att detär nödvändigt att ålägga huvudmännen att garantera en fullgod utbyggnad. Denförsöksverksamhet som bedrivs på är utmärkt. Men de fina resultaten päGotland hjälper inte kvinnor och män som bor i andra delar av landet, t. ex. iVästervik. Manmåste konstatera att utskottet är till freds med läget på detta område. Detförhållandet att verksamheten fortlöpande följs av ochsocialstyrelsen räcker enligt utskottet. Menvpk är oroat över att preventivmedelsrådgivningen är dålig. Ochkonsekvenserna, de ekonomiska, sociala och psykologiska, är än mer oroande, ochvetskapen om att en tredjedel av aborterna, i t. ex. , skulle hakunnat förhindras om preventivmedelsrådgivningen fungerat, borde väl vara skälnog för att ålägga landstingen att bygga ut preventivmedelsrådgivningen så attmän och kvinnor får den rådgivning de behöver - och får den när de behöver den. Med det anförda hemställer jag om bifall till det yrkande, som ärutdelat till kammarens ledamöter och som har följande lydelse: att riksdagenmed anledning av motionen 1976/77:137 hos regeringen anhåller att den arbetsgruppsom skall kartlägga verksamheten med pre- ventivmedelsrådgivning hossjukvårdshuvudmännen får i uppdrag att utvidga denna kartläggning enligt de imotionen angivna riktlinjerna. GÖRANKARLSSON (s): Om önskvärdheten av en ökad preventivmedelsrådgivning finns det ingadelade meningar mellan utskottet och . FruLantz använde uttrycket "om väntetiden kunde minskas så skulle mycket varavunnet". Ja, om inte om funnits skulle mycket vara annoriunda i vårtsamhälle. Men man kan tyvärr inte klara alla de problem och önskemål man har,utan det finns avvägningar som måste göras i varje sammanhang, inte minst närdet gäller landstingens verksamhet. Socialstyrelsenframhåller i sitt remissyttrande att preventivmedelsrådgivningen är ettprioriterat område inom hälso- och sjukvärden. Detta innebär att det ärobehövligt med några lagstiftningsåtgärder på det här området. Däremot anserman att informationsverksamheten måste intensifieras och att denna i förstahand skall riktas till de sjukvårdshuvudmän som inte klarat uppgifterna såsomde borde. redovisar för sin del attpreventivmedelsrådgivningen ökat och att den utbyggts ganska kraftigt men attbrist på personal och lämpliga lokaler varit käppar i hjulet. Omman inte tar hänsyn till rådande förhållanden när det gäller tillgäng på läkareoch annan personal, är det alldeles uppenbart att man kan göra som tar man hänsyn till den verklighet som råder, tror jag att man måste nöjasig med den konklusion som utskottet har dragit. RFSUvill för sin del rikta strålkastarljuset mot de beslutande i landstingen ochöka informationen där. Det tror jag är nödvändigt. Det är en angelägen uppgiftaU ge information inte minst till dem som beslutar i ärendet. Utskottet har försin del fått information om preventivmedelsrådgivningen som den bedrivs iVästerbotten, och det var en alldeles utmärkt information som gavs där. Om fruLantz tittar sig omkring i landstingen skall hon finna alt det inte är så illaställt med denna sak som hon kanske vill göra gällande. 1utskottsbetänkandet redogör vi även för den försöksverksamhet som har bedrivitspå Golland. Man ordnade kurser, förde ut preventivmedelsrådgivningen tillmödravårdscentralerna, skolpersonal, fritidsledare osv. och fick på det sätteten stor och bred omfattning av verksamheten. Jag tycker att man borde göranågot liknande i andra landsting där man har möjlighet att göra så. Dethär innebär inte att man i utskottet är kallsinnig eller negativt inställd tillpreventivmedelsrådgivningen. Tvärtom anser vi att den är nödvändig i vårtsamhälle för att bl. a. förebygga aborter. Men tar man, som sagt, hänsyn tillvad som har gjorts och vad som håller på att ske och drar slutsatsen att maninte kan göra mer än att prioritera områden inom hälso- och sjukvården, då blirresultatet att det förslag som utskottet har lagt är det rimliga. Meddessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag. INGALANTZ (vpk): använde många ord i sin argumentation men summan av vadhan sade innebär att han är nöjd med kö- och väntetiderna tillpreventivmedelsrädgivningen. Det är där vi skiljer oss. Jag vill ha ettåläggande för huvudmännen att se till att rådgivningen fungerar. Vivet från att en tredjedel av aborterna skulle ha kunnat förhindras,om man hade satt in preventivrådgivning i rätt tid. Detta borde vara ettargument för att verkligen se till att verksamheten byggs ut. Jag behöver välinte orda mer om de konsekvenser som det kan bli, om' man inte bygger utverksamheten. Vihar i kammaren diskuterat frågan om resurserna. I andrasammanhang åberopar man det statsfinansiella läget och säger att man inte harråd. Men här gäller det en sak som man verkligen har råd till. Har vi råd attinte satsa på en utbyggnad? Som jag sade skulle i kunnatjäna . pä att bygga ut verksamheten så att den motsvarade behovet.Skulle man tillämpa detta för hela riket, så kommer man till ett belopp på 50milj. kr., och det är ju inte en föraktlig summa pengar. Dessa frågor kanegentligen inte värderas i pengar, men eftersom många av kammarens ledamöter iandra sammanhang framhåller att vi inte har råd med saker och ting vill jaggöra detta påpekande. Detta är verkligen en fråga där den ena handen inte vetvad den andra gör- ifall man inte bygger ut rådgivningen. Jagyrkar ånyo, herr talman, bifall till det förslag som går ut på att manförbättrar situationen för män och kvinnor så att de får rådgivning närde behöver det. GÖRANKARLSSON (s) kort genmäle: Vi är inte nöjda med det tillstånd som råder, . Vi anser likaväl som att preventivmedelsrådgivningen är synnerligen viktig. Menvi kan inte som frigöra oss från problemet med resurserna som fruLantz talade om. Sedan vill jag bara säga, med anledning av desiffror som nämns från , att jag inte kan kontrollera dessa uppgifterfrån det . Jag tycker att en av åtgärderna skulle vara attföreträdare för vpk aktualiserade önskemål från till detlandsting som har ansvaret i det här fallet. INGA (vpk) kortgenmäle: Jag tror att har missförstått mig litet grand. Vi kaninte frigöra oss ifrån att resurser fattas, säger , men del ärprecis tvärtom. Här kostar det ingenting för sjukvårdshuvudmännen att bygga utverksamheten. Samhället i stort skulle tjäna en ganska kraftig summapengar på att bygga ut rådgivningsverksamheten, förutom att det medför enmassa positiva effekter ur andra aspekter för män och kvinnor. Jaghänger liksom inte med i den diskussion som för - att vi intehar resurser till det här. Det är just detta som vi måste göra för att slippage ut en massa resurser i nästa led. Men det är ofta så i den svenska politikenatt den ena handen inte vet vad den andra gör. Det här är ett typiskt exempelpå det. Om vi byggde ut preventivmedelsrådgivningen så skulle vi klara enmassa bekymmer - ekonomiska, sociala och psykologiska. GÖRANKARLSSON (s) kort genmäle: Vi har någonting som heter personalresurser också, och det är dem jagavsåg med mitt uttryck. INGALANTZ (vpk) kort genmäle: I så fall får man väl - det harpåpekats frän vpk i tidigare sammanhang - bygga ut sä att det finns läkare ochspecialutbildad personal för denna verksamhet. Det är också ett gammaltvpk-krav, och det är inte någon nyhet för . Att jag har begärt ordet för att göra ett kort inlägg beror på att denhär diskussionen litet väl ensidigt har uppehållit sig vid möjligheten attnedbringa abortfrekvensen genom ökad satsning på preventivmedelsrådgivning.Jag tycker självfallet att det är ett viktigt mål. Här finns också siffror somtyder på att det är möjligt. IngaLantz talade om . Ett stort upplagt försök har genomförts på Gotlandmed medverkan. Det har, som utskottet påpekar, verkligen letttill en kraftig nedgång i antalet aborter. Rådgivningen har omfattat mer än 500besök per 1 000 kvinnor i fertil ålder, och man har fått en mycket påtaglignedgång i antalet aborter. Från att ha haft 196 aborter hade man deförsta tre kvartalen aborter. Det är en nedgång med närmare entredjedel, som nämnde som en teoretisk siffra. Menjag tror också att när rapporten kommer från försöket pä , så skall denvisa att detta försök har haft andra påtagliga fördelar. Man kan nästan vågasäga att på alla områden har denna satsning på preventivrådgivning ikombination med en bred upplysnings- och informationskampanj gett positivaresultat. Antalet tonårsgraviditeter har gått ner, somabortfrekvensen har minskat, och de tonåringar som blivit gravida, har blivitdet i högre åldrar . Som jag tror enda landstingsområde i landet -om man nu får kalla för ett landstingsområde - har man även fått enminskning av gonorrén med den här kampanjen. Ännu mer intressant ärkanske att det trots kampanjen inte blev någon särskilt märkbar nedgång ifödelsetalet. farenheterna från Gotlandger alltså inte underlag för den uppfattningen, som man ibland hör framföras,att preventivmedlen och den nya abortlagen skulle vara bidragande orsaker tillnedgången i födelsetalet i . Meden sådan här kampanj, som naturligtvis kräver resurser men ganska begränsadesådana, kan man uppnå flera olika positiva resultat. Nedgången iabortsiffrorna är bara ett. Naturligtvis eftersträvar man också sådana effektersom är svåra att mäta i siffror, t. ex. alt man får en modernare syn päkönsroller och sexualitet, att människor befrias frän en del av detabuföreställningar och fördomar som har försvårat ett lyckligt samliv undertidigare generationer. Jag vill bara understryka att det är viktigt att man avden här verksamheten drar slutsatsen att man överallt i landet verkligen börsatsa på preventivmedelsrädgivning. Det finns anledning att förmoda att manockså kommer att göra det. Detär alltså inte sä - det har ju redan utskottets ordförande påpekat - attutskottet är nöjt med sakernas tillstånd just . Man tycker att det är bra atten positiv utveckling är på väg och vill naturligtvis gärna se att den skersnabbare. Menvad utskottet har haft att ta ställning till är motionsyrkandet, och dethandlar inte om ökade resurser utan om en kartläggning. När det gäller motivettill att utskottet inte ansett sig kunna tillstyrka det förslaget kan jaghänvisa till det remissyttrande som har avgetts av , som själv åberopade. Där sägs att, vad beträffaryrkandet i motionens kläm på en kartläggning av vilka åtgärder som behövs, RFSUanser att en omfattande sådan kartläggning redan har genomförts avsocialstyrelsen och att även mödra-hälsovärdsutredningen kommer att lämnabidrag till det arbetet. Därför tillstyrker inte heller bifall tillmotionen. Jag tror inte att eller någon här i kammaren vill hävdaatt på detta område kännetecknas av en passiv inställning eller brist påvilja att vidta nödvändiga åtgärder. Meddetta har jag velat motivera min anslutning till utskottets betänkande. INGA (vpk): Som jag sade i mitt inledningsanförande är Gotlandsförsöket en mycketpositiv företeelse. Det visar också hur viktigt det är att satsa just påpreventivmedelsrädgivning. De kringeffekter man får av en sådan har likasåbelysts av Gotlandsförsöket. Det borde, tycker jag, vara en anledning förriksdagen att bifalla det yrkande som är utdelat till kammarens ledamöter. Närdet gäller landet i övrigt visar ju siffror på att det är illa beställt. På s.9 i utskottsbetänkandet kan vi läsa att medeltalet besök för rådgivning baraär 290 per landstingsområde och att behovet är ungefär 500. Det finns därföranledning för , även om det redan företagits en kartläggning, atttrycka på att preventivmedelsrådgivningen Nr 45 är en sak som landstingen måste åläggas att bygga ut av de skäl som den JS'digare anfört. Vi är överens om att det här området är viktigt att satsa och förlossningsvård pä. Jag instämmer också i detsom har sagt tidigare att detta inte är någon dyr verksamhet.Tvärtom får man igen de satsningarna om - ganska snabbt också. Menvad vi nu skall ta ställning till är ett yrkande om en kartläggning, och vitycks vara överens om att en sådan kartläggning redan har företagits. Dåförstår jag inte varför skall bifalla yrkandet. INGALANTZ (vpk): I det yrkande som är utdelat till ledamöter står det att vpkanhåller att den arbetsgrupp som skall kartlägga verksamheten hossjukvårdshuvudmännen får i uppdrag att utvidga denna kartläggning enligt de imotionen angivna riktlinjerna. Yrkandet går alltså ut på att man skall sökabereda alla män och kvinnor den rådgivning de behöver och i rätt tid. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels det av under överläggningen framställda yrkandet,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. §6 Mödrahälsovård och förlossningsvård Föredrogs socialutskottels betänkande 1977/78:13med anledning av motioner om mödrahälsovård och förlossningsvård. Idetta betänkande behandlades motionerna 1976/77:98av (), vari hemställts att som sin mening gavregeringen till känna vad som anförts i motionen om ökade möjligheter tillförlossningsvård utanför del egna sjukvårdsområdet, 1976/77:719 av m. fl. (vpk), varihemställts att skulle uttala 1) att läkare med adekvat utbildning borde finnastillgänglig runt, 2) att åtgärder vidtogs så att de barnmorskor som behärskade de metoder som ledde till effektiv smärtlindring gavs reellmöjlighet 32 att utöva dessa. 3) att läkarna på förlossningsavdelningarna fickskyldighet att fortlöpande praktiskt handleda barnmorskorna i dessa metoder, 4) att tidigare utbildade barnmorskor bordeerhålla kompletterande utbildning i detta avseende, 5) att planläggning borde ske för paracervikal-,epidural- och puden-dusblockadens införande vid kvinnoklinikerna, 6) att samtliga gravida kvinnor genom mödrahälsovårdenfick genomgå kurs i psykoprofylax, 7) att utvärdering skedde av TSN-metoden (transkutalnervstimule-ring) och Cardiff-metoden, 8) att en samlad översyn företogs över erforderligainitiativ för att principbeslut skulle kunna förverkligas. 1976/77:732 av m. fl. (vpk), varihemställts att skulle uttala 1) att mödrahälsovården borde ges ökad beredskap föratt ge kvinnor psykisk och social hjälp, 2) att personaltätheten borde ökas så att utrymmefanns för samtal mellan läkare och gravida kvinnor och mellan barnmorskor ochgravida kvinnor, 3) att psykologtjänster borde inrättas på varjemödravårdscentral och förlossningsavdelning, 4) att ökade resurser borde anslås tillupplysningsverksamhet om kon-traceptiva metoder i syfte att eliminera oönskadegraviditeter, samt 1976/77:1116av (). 1. beträffande kurs i psykoprofylaxmetoden inommödrahälsovården att skulle avslå motionen 1976/77:719 (yrkandet 6), 2. beträffande mödrahälsovårdens innehåll m. m. attriksdagen skulle avslå motionen 1976/77:732, 3. beträffande vissa åtgärder för smärtlindring vidförlossning m. m. att skulle avslå motionen 1976/77:719 (yrkandena1-5 samt 7 och 8), 4. beträffande visst uppdrag åt socialstyrelsenavseende smärtlindring vid föriossning att skulle avslå motionen1976/77:1116, 5. beträffande föriossningsvård utanfördet egna sjukvårdsområdet att skulle avslå motionen 1976/77:98. Reservationhade avgivits beträffande förlossningsvård utanför det egna sjukvårdsområdet avKersti (), i (m) och () somansett att utskottet under 5 bort hemställa