prot · G10937 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:37 §1 Justerades protokollet för den 22 innevarande månad. §2 Meddelande om reviderad ärendeplan Medledning av uppgifter från utskotten har upprättats en ny ärendeplan för tidenfram till juluppehållet. Denna plan kommer att utdelas till kammarens ledamöterunder dagens lopp. Såsomframhölls redan vid framläggandet av den ursprungliga ärendeplanen har delinte heller kunnat undvikas att ett stort antal tidskrävande ärendenkommer upp till behandling i kammaren mycket sent. Enligt nu gjorda beräkningarav tidsåtgängen skulle det dock bli möjligt att slutföra . Detta förutsätter emellertid att de av utskottenangivna tiderna för bordläggning av betänkanden hålls, att debattiden intenämnvärt överstiger vad som beräknats samt att kvällsplena anordnas i storutsträckning . Med hänsyn till att flera storaärenden skall behandlas måste sannolikt ävensammanträdet nämnda dag fortsättas . §3 Meddelande om större debatter Våren1978 kommer det alt anordnas tre större debatter. Den allmänpolitiska debattentar sin början , finansdebatten ochden utrikespolitiska debatten . 5!åsom tidigare meddelatskommer veckan att hållas fri från sammanträden i kammare ochutskott. §4 Meddelande om den framtida planeringen av kammararbetet Påhemställan av utredningen angående en allmän översyn av riksdagensarbetsformer har talmanskonferensen dels fastställt ett av utredningenframlagt förslag till veckoschema, att läggas till grund för kammarensplanering av arbetet, dels uppmanat utskotten att planera sitt arbete medbeaktande av de riktlinjer utredningen angivit. kollsutdrag, ulvisande den närmare innebörden av talmanskonferensens beslut, kommer alt utdelas till kammarens ledamöter. Under en normalvecka kommer kammarens sammanlrädestid alt disponeras så här: kl. ll.OO-senastTisdag kl. 15.00-senast Interpellationssvar (ev. frågesvar) och bordläggningsplenum kl. 18.00Frågestund (ev. mer än ), interpellationssvar och bordläggningsplenum Frågestund (), arbelsplenum och interpellationssvar Interpellationssvar (ev. frågesvar) ochbordläggningsplenum Meddelandeom den framtida planeringen av kammararbetet Avvikelser från denna plan blir givetvisofrånkomliga i början och slutet av höst- och vårsessioner. Även deallmänpolitiska debatterna och liknande överläggningar kan nödvändiggöra avstegfrån principen att kvällsplena skall undvikas. §5 Föredrogs och hänvisades 1977/78:186 och 187 tillarbetsmarknadsutskottet 1977/78:188 till civilutskotlet 1977/78:189 tillskatteutskottet 1977/78:190 tillnäringsutskottet 1977/78:191 tilllagutskottet 1977/78:192 tillnäringsulskoliet 1977/78:193 lillkonstitutionsutskottet 1977/78:194 lillcivilutskottet 1977/78:195 tillarbetsmarknadsutskottet 1977/78:196 och 197 tillsocialutskotlet 1977/78:198 och 199 tillarbetsmarknadsutskottet 1977/78:200 tilltrafikutskottet 1977/78:201-204 tillnäringsutskottet 1977/78:205 tillarbetsmarknadsutskottet §6 Föredrogs men bordlades åter betänkande 1977/78:3Försvarsutskottets betänkanden /78:1-4 § 7 Föredrogs och biföllsInterpellationsframställning 1977/78:82 Föredrogs betänkande1977/78:1 med anledning av justitieombudsmännens redovisning av sin verksamhetlill 1977/riksdag jämte motion. Till hade för granskninghänvisats justitieombudsmännens ämbetsberättelse för tiden den 1 juli 1976-den30 (Redog. 1977/78:1). I detta sammanhang hade behandlats motionen1977/78:17 av m. fl. (vpk), vari yrkats alt ladejustitieombudsmännens ämbetsberättelse till handlingarna med gillande av deuttalanden som gjorts i motionen rörande JO:s handläggning av vissa ärenden ochJO:s verksamhet i allmänhet. attriksdagen med avslag på motionen 1977/78:17 lade justitieombudsmännensämbetsberättelse - redogörelsen /78:1 -lill handlingarna med gillande avvad utskottet anfört. JÖRNSVENSSON (vpk): har granskat justitieombudsmännens verksamhet.Det betänkande som lagts fram är ett anmärkningsvärt aktstycke. Vivet alla - och utskottet vet också- att rättsfrågorna i dagens tilldrarsig stor och ökande allmän uppmärksamhet. En rad rättsskandaler har inträfiät.Godtycke och bristande rättssäkerhet har på många håll i förvaltningen blivitett problem, och det är föremål för livlig allmän diskussion. Mantycker att ett konstitutionsutskott skulle vara lyhört för ett sådant problemoch en sådan diskussion. Man tycker att ett konstitutionsutskott åtminstoneskulle kunna omnämna själva frågeställningen, i samband med granskningen av enrättsvårdande myndighets verksamhet. Det växande rättssäkerhelsproblemet har inte uppkallat utskottetlill mer än ett litet nätt betänkande på 33 rader. Därav utgörs hela 19 raderav ett citat från en statlig utredning. Hade inte vpk motionerat i ärendet,skulle utskottet säkert ha nöjt sig med bara tre rader bestående av denklassiska formulering som man även nu till slut hamnar i, nämligen attgranskningen av justitieombudsmännens verksamhet ej har gett anledning tillnågot särskilt uttalande. När jag läste detta betänkandefrågade jag mig i min oskuld: Vart har alla rättssäkerhetensdjärva förkämpar tagit vägen? Var är , som alltid velat framställasig som den urgamla svenska rättens beskyddare? Var är , som ömmar såför de små som drabbas av den byråkratiska centralismen? Var ärsocialdemokraterna - som ju av historien borde ha lärt sig, att godtycke frånen borgerlig statsapparat alltid i första hand drabbar de arbetande, de små isamhället? Och var är frihetens bälda förespråkare i de liberala leden? HerrTarschys, som ju så gärna annars ikläder sig den rollen, visar för dagen enrent förvånande tystlåtenhet och beskedlighet. Ensak är dock för mig klar. Det är inte av okunnighet som utskottet tiger. Men omdel inle är av okunnighet så måste det vara endera av två andra orsaker.Antingen bristande civilkurage eller också en missriktad solidaritet med denhögre byråkratin. Pä annat sätt går det inte att förklara varför landets högstakonstitutionella kontrollorgan väljer tystnaden inför dagens rätlsproblematik. Jagkommer så in på granskningen av själva JO-berätlelsen. Vänsterpartietkommunisterna har i en motion redogjort för tre olika typfall, där vi menar attJO:s handläggning klart och uppenbart måste ifrågasättas. Idet första fallet har en statlig myndighet försvårat offentliga handlingarstillgänglighet. Därefter har myndigheten låtit efterforska sökandens namn,vilket strider mot grundlagen. Därnäst har man låtit registrera namnet, vilkethelt strider mot lagstiftningen rörande personregister. För detta har mananvänt en dator som man har inköpt utan att underrätta statskontoret, vilketstrider mot datalagstiftningen. Det är alltså grundlagsbrott och tredubbel!lagbrott som det här gäller atl diskutera. Grundlagsbrottet beskrivs avjustitieombudsmannen som en "olämplig åtgärd". Myndigheternasförfarande i övrigt sägs "inte undgå kritik". vet vi att lagbrottinte är "olämpliga". Lagbrott är som bekant förbjudna och bör normaltbeivras. Om en vanlig medborgare skulle stjäla justitieombudsmannens överrock,skulle han säkeriigen bli åtalad. Om en myndighet begår tredubbla brott moträttsligt mycket viktiga lagar - då får alltså myndigheten en liten påminnelseom det olämpliga häri. Jag frågar mig: Skall delta föreställa JO:s uppfattningav likhet inför lagen? Härskyddar alltså JO enligt min uppfattning uppenbart ämbetsmän som förgriper sigpå rätten. Det är desto allvarligare som just respekten för tryckfriheten, somdet här är fråga om, sätts ur spel på ett mycket omfattande säll inom denoffentliga förvaltningen . Identifiering och kontroll av personer sombegär offentliga handlingar - en kontroll som strider mot grundlagen -förekommer nära nog överallt. Man vägrar i fall efter fall att göra offentligahandlingar tillgängliga för folk som inte vill uppge namn och identifiera sig.JO:s sätt att hanlera det nämnda fallet vid har ipraktiken försämrat läget. Hos myndighet efter myndighet hindrar man nufolks tillträde till offentliga registraturer. I stället placerar man dessapersoner i entréer och korridorer, när de vill ta del av offentliga handlingar- detta jusl därför alt JO har godkänt den sortens förfaranden i det häraktuella fallet. Respektenför grundlagens anonymitetsskydd undergrävs. De mest förbluffande beteendenkan numera noteras från olika myndigheter i spåren av denna upplösningstendens.En sökande vid en tingsrätt vägras t. ex. att la del av offentliga handlingar,om han inle uppger namn. När han insisterar på att förbli anonym, får han svaretav lagmannen: "JO-anmäl mig då, så får jag reda på vem ni är." Enjournalist som besöker kanslihuset insisterar där på sin rätt att inte uppgenamn. Vakten tar då upp ett fotografi och förklarar stolt att han vel vemjournalisten är. På ett regeringsdepartement kommer en sökande upp och begäratt anonymt få ta del av en offentlig handling. I hans närvaro ringer vaktentill registraturen och hörs säga: "är den där härigen." Till poängen hör att det var en helt annan person. Allt detta visaralt anonymitetsskyddet, som är fastlagt i grundlagen, över huvud interespekteras pä många håll. Det är i detta allmänna ljus man måste se detkritiska och farliga i alt JO slätar över förseelserna i det aktuella typfallsom vi har anfört i vår motion. Detandra fallet gäller om statliga institutioner får använda offentligapenningmedel för att utge skrifter, som mitt i en valrörelse propagerar för enbestämd åsikt i en stor valfråga. Det här aktuella fallet har följandeinnebörd. gav pengar åt en utgiven bok somklart propagerar för kärnkraft. Man kan föreställa sig vad som kunde hända omsådana förfaranden skulle godkännas. Om budgetmi-nister Mundebo t. ex. skulleanvända skattepengar för au utge valbroschyrer. Eller om statensjärnvägars styrelse skulle utge politiska stridsskrifter motkommunikationsminister . JOklarar sig ifrån denna principiellt viktiga fråga på ett klassiskt sätt,nämligen genom atl vägra att besvara den. har kanaliseratpengarna via centrala driftledningen (CDL), som formellt står som sponsor förskriften. JO förklarar att CDL är en enskild institution som inte står underhans tillsyn, och därför behöver JO inle syssla med fallet. Men anmälan gälldevad hade gjort, inte alls vad CDL gjort. Det vet JO. Ändå är han såslarvig att han inte ens i vanlig ordning begär remissvar från . Detbetyder all i fortsättningen vilken myndighet; som helst kan få användamedborgarnas pengar för atl utge politiska skrifter - bara pengarna utbetalasvia ett privat organ som inte står under JO:s tillsyn. Jagkan inle, herr talman, annat än finna en sådan juridisk kurra-gömmalek i enviktig principfråga grotesk. Dettredje typfallet som förekommer i ämbelsberäitelsen är det mest allvarliga ochtragiska. Här handlar det om människoliv. Flyktingar från utvisas avsvenska myndigheter. Trots atl inhibiiion av utvisnings-beslutet har begärtsverkställs utvisningen. Flyktingarna skickas tillbaka i fascisljuntans händer.De var alla aktiva sympatisörer till Folkfronten. Ett par av dem, har detuppgetts för mig, är försvunna. Del enda JO anmärker på i detta fallär den bristande kommunikationen mellan den myndighet som har utvisat och densom har beslutat om inhibiiion avulvisningsbeslulet, dvs. att beslutet eventuellt skulle upphävas. Jagfinner delta något spöklikt. JO måste veta atl det inte alls är kommunikationmellan myndigheter som saken egentligen handlar om. Den handlar om alt flyendemänniskor utvisas till ett land där de blir politiskt förföljda. Detta stridermot svensk lag och asylrätt och mot vad har uttalat därom. Men omdetta tiger JO. Hellre skickas chilenare i döden än atl svenska ämbetsmänshandlande får ifrågasättas - en folkfrontsanhängares frihet från förföljelseväger lättare än svenska ämbetsmäns rätt alt få sova gott om natten! Manfrågar sig: På vems sida slår då JO - pä ämbetsmännens eller på de enskilda,medborgarnas? Riksdagenskall granska JO:s ämbetsutövning. Om vi tiger, samtycker vi. Om vi låter dessaJO:s fadäser, som jag har anfört som exempel här, passera utan anmärkning, dägodkänner vi faktiskt att lagar som vi själva stiftat får sällas ur spel av denhögre byråkratin. Vpk hävdar all så vårdar man inle rätlen, utan så undergräverman rätten. Omnu JO har vikit undan problemen, sä har också konslilutions-utskotiel sin metodatl vika undan dem. Man har hittat en passus JO-utredning, där detstår att KU och inte skall överpröva JO-ärenden och helst inle ensuttala sig om dem. Lätoss granska del resonemanget! Det är ett märkligt resonemang, som jag tror attvi i skall vara pä vår vakt emot, eftersom det skulle kunna innebära enallvarlig inskränkning i möjligheter all få vikliga rättsfrågorupptagna till offentlig diskussion. Detär väl främst fyra olika omständigheter som mycket klart talar emot dennajuridiskt halsbrytande tankegång, som konslitutionsutskottet ger uttryck för. 1) granskning av JO är en grundlagsenligbefogenhet. Denna grundlagsenliga befogenhets innehåll kan ju aldrig ändras avutredningar; den kan bara ändras i samband med ändring av själva grundlagen. 2) granskningsrätt är i grundlagenformulerad som en allmän granskningsrätt. Det står ingenslans all den skall fäutövas bara i vissa delar eller bara i vissa former. Att JO t. ex. kan fåriksdagens misstroende - vilket är en form för kritik - utesluter därför inleatt också i andra former kan ge uttryck för sin kritik eller sinuppfattning när denna skiljer sig frän JO:s. Det kan nämligen vara så attriksdagen inte pä något säll vill pricka eller förebrå JO, utan alt riksdagenhelt enkelt vid sin granskning har funnit att en viss tolkning eller en vissbedömning av en principiellt viktig rättsfråga bör göras på ett annat säll. Manbör ju för den skull inte ifrågasätta JO:s vilja att göra så gott han kan, utandet kan helt enkelt vara så atl har en annan uppfattning, och dettamåste dä naturiigtvis ha rätt att ge uttryck för. 3) Det måste vara en fullständigt oiogisk tanke attriksdagen och konslitutionsutskottet inte skulle kunna granska enskildaärenden. Delta framgår ju klart, om man tänker efter en smula. Vi har attavgöra huruvida JO har vårt förtroendeeller inte - alla är vi överens om att den rätten har vi. Men hur skall mankunna avgöra om JO har värt förtroende? Jo, det kan man bara avgöra genom attgranska vad JO har gjort. Och hur gör man del? Naturiigtvis genom att se hurhan har handlagt olika enskilda ärenden. Något annat sätt finns inte. Vi kan juinte gärna grunda vårt misstroende mot justitieombudsmannen på att vi t. ex.tycker illa om färgen på hans slips eller all vi tycker illa om honom i störstaallmänhet, utan misstroendet måste vila pä en kunskap. Den kunskapen kan manbara få genom atl granska sakärendena och hur JO har hanterat dem. 4)begår enligt min mening den verkliga juridiskakullerbyttan när utskottei säger att inte får uttala sig om enskildarättsfall, som varit under JO:s handläggning. Men godtar man alltsåatt vpk får väcka en motion i frågan, man godtar atl förslag om kritik mot JOfår ställas under proposition i kammaren och man uttalar sig dessutom själv ommotionen i sitt betänkande. Hade man varit konsekvent i sin egen tankegång,skulle man ju ha begärt atl någon proposition över huvud taget inle skulle fåställas på ett yrkande av det slag som jag kommer till litet senare i mittanförande. Mendet mest betänkliga är kanske inte den här juridiska karusellen, ulan allkonslilutionsutskottet genom att skriva under på detta yttrande medverkar lillatt begränsa sin egen och möjlighet alt skydda rätten i landel. Detär just vad många i den högre ämbetsmannakåren vill: man vill ha en harmlös ochofarlig justitieombudsman. Man vill ha en riksdag som inte störämbetsmannagodtycket. Detta spel medverkar alltså konstilulionsutskotlethämningslöst i. Ivpk vägrar vi att gå med på ett sådant spel. Vi anser tvärtom att det är tidför alt ta sin övervakande befogenhet på starkare allvar än hittills.Överallt noteras nämligen upplösning av rätten och byråkratiskt godtycke somdrabbar enskilda. Rättslösheten i landel tilltar. Lagar som LSPV och LTOmissbrukas. Den nya familjerätten saboteras öppet ute på socialförvaltningarna.Högre tjänstemän kan oslraffat få ta emot frikort av flygbolag ulan atl JOinskrider. Exemplen kunde anföras i hundratal. Iett sådant läge, menar vi, skall inte visa flathet. Den skall krävaav sina ombudsmän att de inte slätar över lagbrott och maktmissbruk. Den skallsjälv, likmätigt sin grundlagsmässiga plikt, ägna rättsproblernen fördjupaduppmärksamhet. Del är därför vi i vpk menar att liden nu är mogen för atldiskutera en mer systematisk uppföljning av lagars tillämpning än vadJO-ämbetet f n. har kapacitet lill. roll är här av betydelse fördemokratin, ty en demokrati som inle förmår värja sig för rättsgodtycke i sinaegna apparater medverkar lill sitt egei förfall. Därtill, menar vi, är dedemokratiska fri- och rättigheterna alltför viktiga. Vi beklagar att ingenrepresentant från något annat parti ännu har börjat inse det som dock var ochen borde utläsa som ser sig omkring i delsvenska samhället och den svenska rätts- Nr 37 Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till vpk:s motion. ''P"'"g"- den Konstilutionsutskottel har pä sedvanligt säll granskat JO:sämbetsberättelse och hemställer i sitt belänkande att med avslag påmotionen 1977/78:17 lägger justitieombudsmännens ämbetsberättelse tillhandlingarna med gillande av vad utskottet anfört. Det är ett enhälligt utskottsom föreslagit detta, och jag ber, herr lalman, all få yrka bifall lillutskottets hemställan. Medanledning av vpk:s motion och anförande här vill jag göranågra kortfattade kommentarer. Motionen innehåller dels kritik av JO:s agerandei tre konkreta ärenden, dels några avslutande svepande, starkt kritiskavärderingar av JO:s verksamhet över huvud laget. har i sittanförande ytterligare utvecklat denna kritiska syn. JOutses av , konstilutionsulskottel har att granska JO:s verksamhet,och beslutar på grundval av konslitutionsutskottets betänkande. Mankan naturligtvis resa frågan om vilken inriktning KU:s granskning skall ha. Denfrågan har också debatterats i . Vpktycks mena att skall göra en ingående saklig prövning avde ärenden som JO avgjort och uttala sig om dessa ärenden, dvs.konstitutionsutskottet skulle vara ett i reell mening överprövande organ i de enskildasakärendena. Det finns också många medborgare utanför som tydligenhar denna uppfattning. Det framgår av skrivelser som kommer in tillkonstitutions-utskollet. Jag tror atl det för den skull är viktigt attunderstryka att ombudsmännen har att självständigt pröva och avgöra sinaärenden. Någon möjlighet atl överklaga ombudsmännens beslut finns inte. Varkenkonstilutionsutskotlet eller kan ändra ett av ombudsmannen fattalbeslut. Vilkeninriktning konstitulionsulskottets granskning i de här avseendena skall haframgår klart av den JO-utredning som föregick den reform av somgenomfördes för ett par är sedan och vars uttalanden i denna del då godtogs avkonstilutionsutskottel och . har varit inne pä dettauttalande, som han närmast vill underkänna, men utredningens uttalande ärnaturiigtvis i och med godkännande, bindande på den här punkten förKU:s handläggning av dessa ärenden. Utredningens uttalande återges i del nu aktuellaKU-belänkandet. Jag skall citera en liten bit, där det sägs: "Endetaljerad rättslig prövning från utskoUets sida av enskilda ärenden, utmynnandei uttalanden om huruvida en enskild myndighet eller tjänsteman begått fel itjänsten eller ej, skulle gå vida utöver den funktion som utskottei har enligtriksdagsordningen, nämligen alt granska ombudsmännens verksamhet främst för anutröna om något förhållande föreligger som geranledning lill antagande att ombudsman ej längre åtnjuter riksdagensförtroende." Konstilulionsutskotlethar all fullgöra sin granskning enligt dessa riktlinjer. KU:s uppgift ärsåledes att göra en allmän bedömning av JO:s säll alt sköta sin verksamhet. Omkonstilutionsutskotlet pä grundval av denna bedömning finner att någonombudsman missköter sig kan utskottet hemställa att vederbörande entledigasfrän sin befattning enligt bestämmelserna i riksdagsordningens 8 kap. 10 S. Ytteriigareen sak kanske skulle understrykas i detta sammanhang med anledning av JörnSvenssons anförande. har inte, som tyckstro, i uppgift atl företa någon allmän övergripande granskning avrättstillståndet i landet och pä grundval av denna göra allmänna uttalanden. Somgrund för den inriktning av KU:s granskning, som jag här redovisat, haranförts, bl. a. av den ulredning som jag citerade, praktiska skäl. En detaljeradsakprövning av ett stort antal ärenden kan inle utskottet klara av jämsides medalla andra uppgifter som utskottet har. Jag föreställer mig alt en sådansakprövning ensam mycket väl skulle ge utskottei full sysselsättning året runt.Men även om man bortser frän dessa praktiska skäl kan man fråga sig om del ärprincipiellt rikligt att ett riksdagsorgan skall gå in i konkretaförvaltningsärenden och göra bestämda uttalanden om hur enskilda frågor bordeha handlagts och avgjorts. Jag tycker inle det för min del. Man kan ocksåfråga sig vad man med en sådan ordning skulle ha JO till, som i så fall närmastblev ett beredningsorgan ål riksdagsutskottet. och inte riktar några anmärkningar mot JOinnebär inte att i varje enskilt fall med nödvändighet instämmer ivarje ställningstagande som JO har gjort. JO arbetar som ett självständigtorgan och avgör en stor mängd ärenden åriigen, bortåt 3 000. Bland alla dessaärenden kan det naturiigtvis finnas ett och annat där konstilutionsulskoiieteller enskilda ledamöter skulle kunna komma till en annan slutsats, om det hadevarit KU:s och uppgift att göra en detaljerad sakprövning i delenskilda fallet. Men sä är det alltså inte. Omman nu menar alt det syslem som vi har med av tillsatta självständigtarbetande ombudsmän är otillfredsställande och anser att del skulle vara bättremed ett riksdagsorgan som prövar klagomål frän förfördelade medborgare och somockså rent allmänt har att övervaka förvaltningens verksamhet, får man välväcka förslag om detta i vanlig ordning i . Det finns ju en del länderdär man har petitions-utskott av det slaget, där alltså ett riksdagsorgandirekt går in och avgör klagomål frän enskilda medborgare. För min del tror jagatl den ordning vi har i är tämligen bra, och jag tycker att vi skallbehålla JO-institutionen som självständigt arbetande rättsvårdande organ. Jagtror all det är svårt atl hitta på något bättre. Det hindrar naturligtvis inleatt man då och då gör en allmän översyn av verksamheten. ju del som skedde genomden utredning jag åberopade. KU framhöll, när reformen logs 1975, atl detkan bli aktuellt med en utvärdering av verksamheten när det gått en lid,särskilt med hänsyn lill verkningarna för JO:s arbete av den strax innangenomförda förändringen av reglerna för tjänstemannaansvaret. Föralt inga missförstånd skall uppstå vill jag tillägga alt KU för den allmännabedömningen av JO:s verksamhet som KU har att göra naturiigtvis bland mångaandra frågor också har sett på de ärenden som vpk särskilt aktualiserat i sinmotion. Men vi har inte gjort någon detaljerad sakprövning i den meningen altvi t. ex. hållit förhör med de inblandade eller införskaffat nytt material. Ochmed det material som stått oss lill buds har vi inle funnit anledning attinstämma i den myckel hårda kritik som vpk framför av JO:s handlande. Dennakritik är enligl min mening i hög grad missvisande och även på annat sällmärklig. För att illustrera delta påslående och för att inteskall kunna säga atl jag bara går förbi vpk-motionen skall jag något uppehållamig vid det första av de fall som vpk aktualiserat i sin motion. Det gällerförfarandet vid utlämnande av allmän handling vid flygtekniska försöksanstalteni . Avformuleringarna i vpk-motionen och av det anförande höll får mannärmast det intrycket all JO åtminstone halvvägs skulle ha godtagit all man kanvägra att lämna ul allmän handling om inle den som vill se handlingen uppgersitt namn och styrker sin identitet. Men så är det inte. Om man går till JO:sutslag så finner man att JO är myckel klar på den här punkten. JO säger bl. a.,och jag citerar direkt ur ämbetsberättelsen: