prot · G109151 · 1977-12-31 00:00:00 — bör påpekas atl ingen får tvingas alt ändrauppfattning, men all praktisera sina negativa teorier i ämbetsutövningen idenna fråga är i fortsättningen inte möjligt inom ramen för statskyrkosystemet.Detta är i klartext, herr talman, innebörden av vad konstitutionsutskoiietskriver i sitt belänkande pås. 23,där bl. a. följande står att läsa:"Självfallet betyder denna reform atl några trakasserier på grund av köninte får förekomma inom den . Utskottet förutsälter vidare atlförslaget utformas på ett sådanl sätt att de som har en avvikande mening iämbetsfrågan kan bevara hemortsrätt i ." Detär angeläget atl här slå fast den tolkning som jag redovisade före betänkandecitaletoch som vi varit överens om i när del gäller de nusenast citerade meningarna från utskollsbeiänkandel. Del är angeläget därföralt denna utskottsskrivning inte får bli en utgångspunkt för att bakvägenkonstruera och införa en allernaliv samvetsklausul, som i denna fråga kan skapanya, tvivelaktiga problem för vår svenska kyrka. Här måsle konstateras, attefter det alt kyrkomötet också beslutat sig för atl acceptera reform isin helhet är det kyrkans skyldighet att klargöra all en av förutsättningarnaför nytillträdande präster och biskopar är atl man fulll ul accepterar attsvenska kyrkan står öppen för både kvinnor och män till kyrkans olika ämbeten.Samtidigt skall här noteras att konsiituiionsutskotlet inte förutsätter attOänsleutövare, som inträn under andra förutsättningar, skall behöva omprövaeller ändra sin grundinställning i delta sammanhang. Samvelsklausulen.som 1958 kunde ses som ett sätt alt överbrygga motsättningar, har i stället påett markant .sätt skärpt motsättningarna, speciellt bland yngrepräster. Allvaret i denna silualion belyses enklasi med några aktuella siffror,som framkom vid utfrågningarna i Kvinnliga präster m. m. Kvinnligapräster m. m. Av150 manliga prästkandidater begär 138 särvigning. Alltså: dessa 138 kan intelänka sig atl prästvigas lillsammans med någon kvinna. Vissa andraundersökningar tyder på alt av prästerna är negativa till kvinnligapräster, men av församlingsborna har samma inställning. Dettainnebär alt samvetsklausulens överbryggande effekter har haft rakt motsattfunktion genom att effektivt sabotera möjlighelerna alt hell förverkliga 1958års reform. Deyngre manliga prästernas fixering vid motståndet lill kvinnliga präster ärmärklig. Därför finns det anledning atl alll oftare ifrågasätta om det ärteologiskt kunnande eller känslomässigt engagemang som är den grundläggandeorsaken. För franuid är det betydligt mer angeläget att dellafriska engagemang från det unga prästerskapet i stället kan omsättas i kyrkansgrundläggande trosliv och verksamhetsutveckling. Äntligentycks biskopsmötet - låt vara efter två decennier- på allvar habörjat ta itu med kvinnoprästfrågan. Enligt ullalandet skall man med kraftmotarbeta varje form av diskriminering på grund av kön i kyrkans ämbeten.Samtidigt har en särskild samrådskommitlé tillsatts, under ärkebiskopensledning, med en bred och allsidig sammansättning för att främst söka lösa depraktiska problemen i sammanhangel. Det ärett lovvärt initiativ, som det finnsall anledning att knyta betydande förhoppningar till, om det i gruppen finns enärlig och målmedveten vilja atl konstruktivt försöka lösa detla s. k.problemkomplex. Enligt de rapporter som man kunnai ladel av finns del anledning alt något skruva ned förväntningarna, somsamrådskommitléns uppgift tydligen har begränsats en del. Påen punkt har man uppenbarligen gjort elt ordentligt framsteg. Enligt ettutlalande från samrådskommitlén skall nämligen de speciella särvigningarna isamband med de ordinarie prästvigningarna inte förekomma i fortsättningen.Delta måste hälsas med största tillfredsställelse. Denna fråga har också storpsykologisk betydelse som bör noteras i sammanhangel. Enannan sådan fråga är biskopsuinämningarna. Här är del angelägel alt kvinnor, närkvalifikationer och lämplighet är likvärdiga, prioriteras till debiskopsämbeten som närmasl blir lediga alt tillsättas. Detär vikligl alt kyrkan själv inser del ohållbara i den nuvarande ordningen vadgäller tillämpningen av den problematiska samvelsklausulen. Del är av vikl allkyrkan själv inriktar sig |iå atl under deua år vidta sådana ålgärder all manäntligen kommer till rälla med denna fråga, så atl reform kantillämpas i sin helhet. Här är det regeringens uppgift att inom statskyrkosystemetsram uppmärksamt följa denna frågas fortsatta utveckling och ta de initiativsom krävs. Man bör allvarligt ifrågasätta om del är möjligt all vänta till 1980års ordinarie kyrkomöte för behandling av denna fråga. Del finns betydandeanledning att noga överväga inkallande av ell allmänt kyrkomöte antingen hösten1978 eller för all slutligt lösa problemen med reform. Dåriksdagens ställningstagande 1958 i denna fråga är helt klart och fastlagt iden s. k. behörighetslagen, som inte medger någon särbehandling av kvinnoreller män lill kyrkliga ämbeten, föreligger det inte några skäl för ändringar inämnda riksdagsbeslut. Därför,herrtalman, vill jag yrka bifall tillkonstilutionsutskottets hemslällan. Under detla anförande övertog talmannen ledningenav kammarens förhandlingar. Kommunministern , som meddelat aUhan i samband med behandlingen av förevarande belänkande i ett sammanhangämnade besvara de\sHans Peterssons \ Röslånga (fp) anmälda interpellalion,1977/78:108, delsEvert () anmälda interpellalion, 1977/78:109, och delsBenil Fiskesjös (c) anmälda fråga, 1977/78:238, om åtgärder motdiskriminering av kvinnor inom , erhöll ordel och anförde: Jag har för egen del i stort sell samma principinställning som harkommit lill ultryck i de anföranden som hållits av ulskottels ordförande ochdess vice ordförande. Men jag ber atl få ålerkomma med mer personligasynpunkter. Min avsikt äran i detta anförande besvara de interpellationer ochden fråga som ställts till mig med anledning av delta ärende. har frågat mig vilka åtgärder jag avser atl vidta för att få slut pådiskrimineringen av kvinnliga blivande och verksamma präster. ställt en fråga av likartat innehåll. tar i eninterpellalion upp frågan om den s. k. samvetsklausulens innehåll och räckvidd. Konstitutionsutskouethar i det belänkande som föreligger lill behandling tagit ställning tillfem molioner i samma ämne som den nu akluella frågan och de tvåinierpellationerna. Samtliga molioner utom en begär alt skall uttalasig mot diskriminerande behandling av kvinnor i samband med prästutbildning,prästvigning och ämbetsutövning i . Bakgrundentill lag om kvinnas behörighet till prästeriig yänsi -vilken är dengrundläggande lagstiftningen i ämnet - har redovisats i konstilulionsutskottetsyltrande. a. framgår där hur den s. k. samvelsklausulen tillkommil. Jaganser mig därför inte i della sammanhang behöva närmare gå in på dennabakgrund. Dock vill jag konstatera att full enighet rådde vid kyrkomötebl. a. om all önskemålet om kvinnas behörighet hos många, såväl präster somlekmän, hade framsprungit uren äriig omsorg om kyrkan i syfte att öka kyrkansmöjligheter att Oäna evangeliet. Iallt väsentligt kan jag instämma i vad konslilulionsulskotiet anför i sittutföriiga yttrande. Även jag anserdet således nödvändigt att svenska kyrkanmålmedvetet arbetar på att snabbi finna former som fullt ut tillgodoser de Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom 12Riksdagens prolokoll 1977/78:150-151 Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom kravsom reform ställer på lika behandling av man och kvinna i kyrkansOänst. Enriksdagsskrivelse i enlighet med konstitutionsuiskottets förslag måsle givetvisnoga prövas av regeringen. Jag anser emellertid alt kyrkan - innan eventuellaförslag föreläggs kyrkomöte och riksdag - bör ges en chans alt genom den avbiskopsmötet tillsatta samrådsgruppen finna ett regelsystem sommöjliggörsamexislens mellan de olika åsiktsriktningarna. Samrådsgruppensarbete följs noga av regeringen. Så t. ex. ingår en av kommundepartementetsOänsteman som observatör i gruppen. Jag har också personligen överlagt medledamöter av samrådsgruppen. Delär enligt min mening tillfredsställande att konslitulionsutskouet så klartbetonar kyrkomötets roll vid den kommande behandlingen av frågan. Den kan intebetraktas som en vanlig jämställdhetsfråga. Jag vill i delta sammanhang hänvisalill vad jämställdhetskommiitén anför i sitt betänkande med förslag till lagom jiimslälldhei mellan kvinnor och män i arbelslivei. Kommittén har särskiltdiskuterat frågan om jämställdhet och religionsfrihet. Fråganbör handläggas så, att regeringen för nästa ordinarie kyrkomöte framläggerförslag, som syftar till att säkerställa att reform hell slår igenom isvenska kyrkan. Det är min förhoppning atl kyrkan genom dennyssnämnda samrådsgruppen skall ha preciserat ett godtagbart regelsystem, somkonkret visar hur man tänkt sig en samexistens i olika situationer. Det kan t.ex. gälla prästvigning, upplåtande av kyrka, missive-ringar och ansökan omOänst. Härigenom skulle de bästa garantier ges för atl undvika en splittringinom kyrkan, samlidigl som frågan får en frän samhällets synpunkttillfredsställande lösning. 1framliden bör gälla att den som inte kan acceptera kvinnlig präst inte skallkunna inkräkta pä kvinnliga prästers lagfästa räll alt utöva sitt ämbete.Principen bör, allmänt uttryckt, vara att han skall ha rätten att avstå meninte kunna tvinga henne alt avstå. Jagvill uiöver detta interpellalion.ssvar, herr lalman, nu bara kort lillägga attmed det sista stycket i interpellationssvaret syftar jag för egen del på an manskall kunna tillämpa en omvänd ordning mot vad som gäller. Jag vill alltsåslå fast att kvinnliga prästers samveisövertygelse, deras tro, bör tillmätassamma vikl som de manliga prästernas i delta sammanhang. har det juvarit så i huvudsak att de kvinnliga prästerna fått vika i vissa frågor, bl. a.förde manliga priislernas vägran att Oänstgöra tillsammans, vägran att upplåta kyrkaetc. Dåvill jag se del så all ingen vill inkräkta på de manliga prästernastrosuppfalining. Men eftersom vi har en lagstiftning som är glasklar, skallingen kunna inkräkta på kvinnliga prästers lagfästa räll att utöva sin ämbete.Därför menar jag att den som inte accepterar kvinnlig präst bör avstå i sådanasammanhang. Jagsäger della bl. a. därför-och del är etl av de väsentliga principella slöd jaghar för min uppfattning - atl kyrkomöte konslaierade au kvinnansrätt lill prästämbetet är förenlig med evangelisk-luthersk tro och bibelsyn. HANSPETERSSON i Rösfönga (fp): Det är nu drygt ell år sedan kommunministern och jag senast diskuteradekvinnliga präster. Vid det tillfället reagerade jag mot de särvigningar somhade förekommit i böOan av . Jag betraktade dem som uppenbarakönsdiskrimineringar, och del är alkjämt min ståndpunkt. Kommunminisiernmenade då att motståndet mol kvinnliga präster hade försvagats, men beklagadesamtidigt det motstånd som alhjämt fanns kvar på vissa håll. Senareunder årel stod det alldeles klart förde flesta atl motståndet i högsta gradvar levande och att del förekom trakasserier, medvetna aktioner och rent mygelmol kvinnliga präster - i klartext alltså rena larvligheter som allvarligtskadade vår kyrka. framträdde då i massmedia på ett, som jag tyckte, övertygande sätt.Vi var många som bibringades den uppfattningen atl problemel nu var på väg alllösas en gång för alla. Mot denna bakgrund framställde jag min interpellalion,som besvaras . För20 år sedan öppnade kyrkan sina armar mot kvinnan och förklarade henne behörigför prästämbetet. Men har samvelsklausulen medverkat lill alt motabort henne, diskriminera henne och t, o. m. förklara hennes prästvigningogiltig. Delta har kunnai ske under hänvisning till ord. härdenofficiella kyrkan hänvisat lill ord och möjliggjort för kvinnan alt blipräst. Det är alltså fråga om att välja och att tolka bibelcitat - alt väljarätt och att tolka rält. Kyrkanhar varit konsekvent under dessa . De förekommande motsättningarna harbehandlats som en trosfråga. Saken har aldrig ställts på sin spels - detta föratl undvika en befarad kyrkosplittring. Däremot har väl kyrkan inte alltidvaril konsekvent när det gällt atl slälla upp för sina kvinnliga präster. Ulandem hade gudsOänstlivel knappasl fungerat i vårl land. Regeringensoch inställning har å andra sidan skärpts under de år som gått-frånoklarhet om vad regeringen verkligen menade 1958 lill allt skarpare uttalandenfrån olika statsråd. har aldrig godkänt någon samvetsklausul och förvarje år skärpt sina uttalanden, skärpt dem nästan fram till rena hotet: omöverläggningar inte leder till resultat, så måste åtgärder vidtagas. Förutomdetla alt man och kvinna skall behandlas lika även inom den , såfinns del ännu en aspekt. Det är en fråga som jag för min del ofta tagit upphär i . Del handlar om att följa stiftade lagar - atl dessa lagarrespekteras, kontrolleras och efterievs, att det blir en enhetlig tillämpningoberoende av var i landel man råkar vara bosatt. bör ske även omkyrkomötet inträder som deltagare i själva lagstiftningsarbetet. Jag tackar JohannesAntonsson för interpellationssvaret. Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom svarel måste det dock varaganska sensationellt mot bakgrund av den debatt som pågått här. Flera talesmänför har uttalat att dagens kommande beslut innebär enomprövning av samvelsklausulen, atl hemställer om delta hosregeringen, alt regeringen verkligen klargör för kyrkomötet konsekvenserna av1958 års beslut samt alt detta skall ske vid näsla kyrkomöte - ordinarie ellerej. Kommunministern lycker all elt riksdagsbeslut noga skall prövas avregeringen, men lydligen atl det är viktigare all kyrkan själv hittar ettregelsystem. vill, om jag fattar konsiituiionsutskotlet rätt, ha enomprövning av samvelsklausulen, och om jag fattar rätt måstedet vara en andrahandsfråga för honom. Alltså: kyrkan skall i stället få chanstill ett regelsystem. Harjag tolkat statsrådet rätt eller är del formuleringarna i svarel som inbjuderlill denna tolkning? Biskopsmötenahar inte kunnai övertyga kvinnopräslmotståndarnaom att deras kamp mot de kvinnliga prästerna inte är förenlig med jämlikhet ochtolerans. skall man klargöra detta med etl regelsystem. Man skall alltså geul regler om hur manliga och kvinnliga präster skall kunna samarbeta, även omde inte vill samarbeta. Till detta vill tydligen kommunminisiern i första handansluta sig. Det är möjligl au eit regelsystem klarar av en del avsvårigheterna, men samvetsklausulens anda kommer, såviu jag förslår, all levakvar. Avsteg kan även ske från förvaliningsrältslig praxis, ochkvinnopräslmotståndarna kan fortsätta sin kamp mol kolleger som råkar vara avmotsatt kön. Jag ber försl alt fö lacka kommunminisler - och, skulle jagvilja lillägga, konstituiionsutskoiiel - för svarel på min inierpellation.Eftersom nu kommunminisiern utöver det han sade i interpellationssvaret harinstämt i utskottets ordförandes och vice ordförandes anföranden, finner jagdel så myckel bällre. Åena sidan är del en generös lösning som konsiilulionsulskoltel visarkvinnoprästmoisiåndarna. Men å andra sidan är man beredd all begränsasamveisklausulens innehåll och räckvidd, och del var del min interpellalionframför allt gällde. Isjälva verket kanske det inte är samvelsklausulen som vållat alla problem somuppstått, utan de omtalade 17 punkterna. De skall nu enligt biskopsmötetbetraktas som ett historiskt dokument. Jag skall inte citera från dem, men nogger de prov på en inställning lill kvinnliga präster som man trodde varfrämmande för etl trossamfund. skall de som sagl betraktas som elthistoriskt dokument, och del är elt värdefulll slåndpunklslagande avbiskopsmötet. Statenmåsle värna om de demokratiska rättigheterna - och dit hör självfalleljämställdheten mellan man och kvinna - och beivra dem var helst de trampasunder fötterna. Därför kan naluriigtvis inte utan vidare åse hurvissa delar av prästerskap diskriminerar kvinnan, även omriksdagen skulle inta den ståndpunkten att den inte skall lägga sig i Men som konstilulionsutskottets vice ordförande påpekade är vi fortfarande med när det gäller lagstiftningen. Enfråga som uppstår är om vi har en präslkyrka eller en demokratisk kyrka, ellerlål oss gärna säga folkkyrka i sociologisk mening. Det visar sig nämligen, somalla vet vid del här laget, all den hell övervägande delen av församlingsbornaär för kvinnliga präster. Det rör sig inte om några och ulan om några och90 % enligt undersökning. De som är mot kvinnliga prästeruppgår till ca 3 96. Fråganär alltså om det är prästen som bestämmer eller om det är församlingen. Det harförvånat mig att kyrkoråd och kyrkofullmäktige i så storutsträckning låtit kvinnopräslmotståndarna bestämma i denna fråga inomförsamlingarna. Praxis har ju faktiskt varil att en enda präst i en församlingkunnai hindra alt en kvinnlig präst anställs. vill kyrkominislern ändra pådetta och så att säga vända på kuttingen, men jag undrar om de kvinnligaprästerna vill slälla sådana krav gentemot sina manliga kolleger som dettaskulle innebära. Samvetetsom hindrar ell samarbete med kvinnliga präster sägs grunda sig på , ochdå är del i första hand som man tar till. Som vi vet ärdet emellertidosäkert vilken åsikt hade i den här frågan, och det bibelord som mangrundar sig på är minsl sagl oklart. grundord ärju alt "här är ickeiräl eller fri, här är icke man och kvinna: alla aren I ett i KristusJesus". är enligt min mening det bibelord man skall rälla sig efteri det här avseendet. Del är mycket som inte står i , men som och andra trossamfund gör. Del är också myckel som står i som maninte gör. ungdom hade man en domprost i som hette då hade man strid om kvinnliga präster, och hans fråga lydde: Varnågonslans i slår del atl det skall finnas domprostar? Enannan märklig sak är alt kvinnopräslmotståndarna tillmäter budbäraren enviktigare funktion än budskapet. Man gör budskapet beroende av vem som bär framdet. Det är som att göra postverket viktigare än brevet. Men ett kärleksbrevblir varken bättre eller sämre av hur brevbäraren ser ul. Kyrkanskall ju förmedla elt budskap. Hur och under vilka organisatoriska former detskall ske måsle varie generation få bestämma. Att kallade män somapostlar eller alt inte drev kvinnofrågan kan ju ha berott på den tidenssynsätt, och del kan minstavallt vara vägledande för oss . Men delta ärkyrkans dilemma: att skilja på det som är tidsbundet och det som ärkristendomens innersta kärna. Vi kan alla ha svårl med den distinktionen, menden är alltid viklig att göra. Jagställer mig bakom konstilulionsutskottets skrivning, men vill tillfoga ettparsynpunklersom är vikliga för . Vi har en biskop som har12-14 år kvar i sitt ämbete. Vad kommeratt hända i stiftet? Stiftet har , efteren , fått sin första kvinnliga präst, vilkens fullmakt från domkapitletinte kunde skrivas under av ordföranden i , nämligen biskopen, utanmåste skrivas under av en ledamot av denna Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom kammare,, som är ledamot av . Vad kommer alt ske under denärmaste 12-14 åren? Kommer att befolkas avkvinnoprästmotståndare? Det öppnar ett oroande perspektiv, eftersomförsamlingarna i naluriigtvis inte är annorlunda än i andrastift. De är för kvinnliga präster. Men biskopen hindrar i slor utsträckningförsamlingarna från alt fö kvinnliga präster -omständigheterna är sådana.Biskopsmötet har sagl nej till särvigningar, men här har vi en säregensärvigning som kommer att bestå . Jagförmodar alt och många andra från stiftet delar oron över ensådan ulveckling, som en slor majoritet av församlingsborna inte vill ha. Någotmåste hända, och jag vill vädja lill regeringen att uppmärksamma denna frågaoch se vad som kan göras i det förslag som skall lämnas till kyrkomötet efterdagens beslul. Kyrkomötets beslul kommer sedan alt bli avgörande för framlideni denna fråga. Att se vad som kan göras i i detla avseende ärav stort intresse. Tillslul några ord, herr lalman, om hur det ser ul i omvärlden, eftersom en delförsöker säga oss alt på något sätt är unikt i sin önskan all fåkvinnopräsler. Frågan om kvinnopräsler är naluriigtvis inte aktuell bara iSverige. a. den anglikanska kyrkan i och i Englandkvinnor rätt lill tillträde lill prästämbetet, och ärkebiskopen av Canterburyhar meddelat på ven, att hela den anglikanska kyrkofamiljen snart är överens omall inga fundamentala hinder finns för kvinnans tillträde till prästämbetet. Idenna silualion har sekretariat för trosfrågor antagit en av påvengodkänd deklaration i vilken anges vad som hindrar den från altgodkänna kvinnor som präster. Man säger där att det viktigaste skälet ärtraditionen i vilken inkluderas inställning. De stora katolska teologernafrån 1200-lalel har också förklarat atl prästen som representant för Kristusmåsle vara av samma kön som han. Men del intressanta är alltså alt man hänvisarlill traditionen - och del har trots denna varil stark krilik mot detlauttalande av den katolska kyrkan. Del rör sig alltså ute i världen. Vi är inteensamma om denna debatt, och kvinnliga präster finns det på många håll. Tillslut, herr lalman, finner jag ell par klarlägganden nödvändiga med anledning avinterpellationen. Kyrkominislern - om jag nu får använda den titeln - Antonssonsäger för del första att konsiitutionsutskollels förslag givelvis måste nogaprövas av regeringen. Jag finner della litet vagt. Regeringen bör väl följakonstitutionsutskottets intentioner och skrivningar. Med andra ord bör denfölja del förslag till nästa kyrkomöte som uttrycks i konslilutionsulskotletsskrivning. Fördet andra säger kyrkoministern att frågan bör handläggas så, alt regeringen förnästa ordinarie kyrkomöte lägger fram förslag osv. Det är inskränkningen till"nästa o/-(y/«fl/-/e kyrkomöte" som jag finner oroväckande.Konstitutionsutskoiiet begär förslag till näsla kyrkomöte. Del är möjligt alldel inte sker förrän lill nästa ordinarie kyrkomöte - det får väl utvecklingenavgöra -men jag hoppas själv att vi får ett kyrkomöte tidigare, inte minst på Man kan faktiskt också slälla frågan om inte delkrävs etl kyrkomöte med anledning av den fråga som vi diskuterar. Skallman då vänta lill det ordinarie kyrkomötet, tyckerjag att man får vänta förlänge. Kyrkoministernaniyder all han vill invänta vad den s. k. samrådsgruppen kommer fram till, ochdet spörsmålet har varil uppe till diskussion i denna debatt. Erfarenhetenvisaratt del då kan dröja . Vi har i den här frågan sell mångasamrådsgrupper som inte lett lill någonting, och faran är att inte heller dennagrupp kommer fram lill någol för båda parter godtagbart resultat, även om vipersonligen skulle önska del. Eftersom kyrkominislern har en särskildkontaktperson i den centrala samrådsgruppen, framgår det säkert ganska snarlhur stämningarna är. Jag vill bara varna för atl vänta för länge, jag menar attfrågan måste komma upp på ett kyrkomöte ganska snarl. Kvinnligapräster m. m. Omåtgärder mot diskriminering av kvinnor inom () kortgenmäle: För att det inte skall uppslå några missförstånd vill jag i tre punktersammanfatta vad konslilulionsulskotiet begär. Fördet första skall regeringen framlägga förslag, som klargör konsekvenserna av1958 års reform. Fördet andra sägs alt förslagel måste komma lill näsla kyrkomöte. Utskottet haraldrig talat om någol ordinarie kyrkomöte. Det var någonting nytt iinterpellationssvaret. Fördet tredje begär ulskottet uttryckligen en omprövning av den s. k.samvelsklausulen. Delär önskvärt atl samrådsgruppen kan nå fram lill elt regelsystem, som möjliggöratl dessa krav tillgodoses. På den punkten finns det inga motsättningar mellankyrkominislern och mig. vill jag säga atl ultalandel från utskottetssida innebär alt regeringen måsle lägga fram förslag, även om samrådsgruppenskulle misslyckas i sina strävanden. Deltaregelsystem börenligt min mening vila på fyra fundament.