prot · G109112 · 1977-12-31 00:00:00 — När delgäller den norrboilniska delen av problemkomplexel har vi föruiom förslagei omåterupptagande av projektet 80 och byggandet av ett valsverk i Luleåockså framhållit vikten av att man i långt högre grad än planerat använder sigav de befintliga forsknings-, utvecklings- och utbildningsresurserna i . samordnad stallig stålpolitik måste resurserna för forsknings- ochutvecklingsarbetet byggas ul. I finns redan den tekniska och metallurgiskaforskningssiationen och har också SGU, geologiska undersökning,förlagts dit. Det vore en naturlig grund för uppbyggandet av hela stålbranschensforsknings- och utvecklingscentrum. Menom det förslaget i vår motion säger utskollel praktiskt laget intet. Manuttrycker bara den fromma förhoppningen att skall "bedriva en stordel av den långsiktiga forskning som är nödvändig för en effektiv och konkurrenskraftighandelsstålsindustri ". Så torftigt behandlar man en av deviktigaste sektorerna när det gäller utvecklingen av den svenska stålbranschen. Vihar i vår moiion helt kort tagit upp del märkliga förhållandel all medan densvenska stålbranschen har ställts på spariäga sä växer importen. Importandelenhar ökat snabbi, från 1966 lill . Nog är väldetla ett barockt förhållande. Borde man inte allvariigt fundera över vilkaåtgärder som bör vidtas för att få en ändring på detla förhållande. Över 50"> av hemmamarknaden betyder helt klart tusentals arbelslilHallen. Vikräver ålgärder för atl begränsa importen. Del behöver inte bara betydahandelspolitiska sådana utan också åtgärder inom svensk stålindustri, så verkligen får fram de stålprodukter och kvaliteter som behövs försvenskförbrukning. En växande import medan svensk stålindustri håller på alt gå påknä kan inte vara förnuftigt och lolerabeli. Den proposition vi nu behandlar är en uppvisning i nya lappverk. Densaknar helhetssyn och perspektiv. Den innebär att de arbetande och helaregioner skall ta konsekvenserna av storkapitalets misskötsel av en viktigindustribransch, atl man avvecklar i stället för all satsa på förnyelse. Ochsom norrbottning måste jag tillägga: Den utgör ell slag mot det nordligastelänet och alla de förhoppningar som tidigare knöls till 80, motmöjligheterna lill en bred industriell utveckling, arbele för alla och ell slulpå kolonialpolitiken. Utgåendefrån vår kritik och de ställda förslagen villjag yrka bifall lill vår motion1733. YNGVENYQUIST(s): I motionen 1734 bars-ledamöterna pä Dalabänken påtalat del starkasamband som av ålder finns i värt län mellan de två basnäringarna gruvbrytningoch järnhantering. Vi har även påtalat konsekvenserna av alltför drastiskaomdaningar, där s. k. enföretagsorter skulle bli synneriigen hårt drabbade. Liksomde fackliga organisationerna vid Domnarvets inser vi det sloravärdelav s. k. integrerade verk, där den malmbaserade metallurgin har sin givnaplats. Det framstår klart för oss alt den driftformen är starkt bidragande god produktkvalitet. Inte minst gäller del Domnarvets , som heltkommer att gå över till tunnplåt, som skall användas till bl. a.vitvarutillverkning och karosseriplål, i båda fallen med höga krav päformbarhei. Somjag uppfattat industriminister har han också påtalat nödvändigheten avsamarbete då det gäller den mellansvenska stålindustrin och områdetsjärnmalmsgruvor. 1 propositionen heter det nämligen: "Jaganser det angeläget all del kunnande som finns i vad gällermalmprodukiion bibehålls. Det bör finnas goda möjligheter att uppnå en sådanstruktur och konkurrenskraft atl den mellansvenska stålindustrin utan nackdelkan förses med järnmalm från gruvor i . bör, om delta visarsig lämpligt, i första hand tillgodose malmefterfrågan frän NJA och utlandet. Jagfinner det önskvärt all Svenskt Stål och andra berörda förelag i samarbete medde anställda och samhällel lar initiativ till en långsiktig planering av denmellansvenska gruvindustrins struktur. Jag bedömer det vara av särskill inlresseatt en undersökning görs av samordningsfördelarna inom gruvindustrin iMellansverige." Viär mänga som med intresse avvaktar hur industriministern skall följa upp sittuttalande. Utskotieiuttryckersig något mera försiktigt. I dess skrivning talar man om användande av"inhemsk malm och ämnen som lillverkas inom landet". Jag anser detskäligt att man i första hand nämnt den mellansvenska malmen när del gällerstålverken i motsvarande område, av den enkla anledningen att Mellansverigesmetallurgi byggts upp och anpassats efter den. Eltenda exempel: Grängesgruvan antas ha en leveranskapacitet av ca 2,2 miljonerton järnmalm, varav förväntas gå till och I miljonton lill Domnarvel. Så händer det i sämsta fall att Domnarvets behov av malmupphör och ingen ny storköpare av malm uppträder. Det ärju helt klart atl endylik siluaiion blir kalaslrofal för gruvan och gruvsamhället. Föratt klara konsekvenserna av en sådan utveckling behövs, som vi krävt i vårmotion, ett näringspolitiskt program för handelsstålsinduslrin med klararegionalpolitiska målsättningar. Dessa måste preciseras och föreläggas riksdagen.Givetvis måste då all hänsyn tas till de nuvarande stål- och gruvorterna.Framförallt för inga avgöranden träffas i slutna styrelserum över huvudet på deanställda och allmänheten. Vi måsle ha en offensiv inställning, slåss förslålinduslrins framlid och dess plats i näringslivet. Handelsstålsindu-strin, m. m. Handelsstålsindu -strin, m. m. In i bilden kommer naturiiglvis också de mindrehandelsstålverken. Vi har tvä av dem i . Det ena är ,som har ca 1 100 anställda och svarar för ungefär hälften avindustrisysselsätlningen inom kommun -ett i stort sett välskönbruk med nyinvesterings-planer. Granne är kommun, som harsysselsältningssvårigheter inom gruvnäringen, ett förhållande som gör altarbetstillfällena inom den länsdelen inte för minska. Detandra mindre handelsstålverket är i kommun, en kommun som ocksådras med arbetslöshet. har berörts tidigare under debatten. Som ocksåsagts tillhör del Fagerstakoncernen men har under några är arrenderats avBoxholm. Arrendatorn vill nu lägga ner tillverkningen, men befolkningen kämpartappert emot. Bruket vägrar att dö. Vid ett stort möte lördagen den 1 aprilantogs ett uttalande som manifesterar livsviljan. Uttalandet har redanomnämnts, sä jag skall avstå från atl orda mera om del. I stället villjagkonstatera alt bruksarbelarna i är bärare av en omvittnad stolttradition, när de säger ifrån ät arbetsgivarna. Alla som erinrar sig något omarbetarrörelsens historia vet hur LO-kassören och stadsfullmäktiges ordförandei brukade skildra brukssamhället ochdess befolkning. Delkan tilläggas all och kommun inte heller tål alt förlora ytterligarearbetstillfällen. Jag instämmer i vädjan till regeringenbeiräffande . socialdemokratiska länsmolionen har vi pekal på behovet av att omförhandlaavtalet om . Vi tillhör alltså dem som lidigare under kvällenbetecknade som snusförnuftiga och efterkloka personer. Omförhandlingar för migen rimlig begäran, som kändes ändå rimligare när man i TV pä sågoch hörde Hans Werihén demonstrera den privatkapilalistiska synen på företagensinbördes affärer. Det gällde Eleklrolux' inställning lill eventuellt inköp avJärnförädling i . "Vi vill inte betala någonting förtillgångar som ger brakförluster", var kommentar. undrar jagoch många med mig: Vilken syn hade han som ordförande i ' slyrelse, närförhandlingarna drevs om ingående i , när svenska folket skullebetala och räddas från konkurs? Reservanterna betecknar det som enutmanande överföring av värden frän staten till privaia intressenter. Hur ärdet med affärsmoralen i den högre privatfinansiella skolan? Somen tredje punkt i den nämnda motionen kräver vi att till överföres denkraftproduktion inom Slora och som krävs förståltillverkningen. Det är huvudsakligen kraftbehovet vid stålverk och gruvorsom anförts som skäl när företagen fått tillstånd alt bygga sinavattenkraftstationer. är regeringen beredd att låla företagen peta russinenur kakan, dvs. från affären undanta kraftverken,somalllidgär med vinst. Ett gammaltföretag som Slora har naturiiglvis kommit över stora delar av sinaskogar på ett ännu lättvindigare sätt. Del har i många fall rört sig omrekognitionsskogar, dvs. kronoskog som överlåtits till hyttor och hammare,vilka nu är nedlagda. Det vore lätt att la till härda ord om deförhandlingsresultat som lett fram lill . Jag skall uttrycka det så art detär utomordentligt svårt för befolkningen vid bruk och gruvor att förslå varförman skall betala bra för det som körts ner till föriustsamtidigt som man avstår från all fånga in i köpet det som ger goda vinster. Angelägnastär dock att turerna kring tillblivelsen av slutregleras pä sådant sätt attjobben i våra bruks- och gruvsamhällen räddas och befolkningen äter medtrygghet och tillförsikt kan se framliden an. Domnarvets fyller 100 ärdetta år; det har tidigare åberopats här från talarstolen. De båda andrahandelsstålverken i vårt län är äldre, men erfarenheten av bergshantering ochyrkeskunskapen i Bergslagen sträcker sig ännu längre tillbaka i tiden. Denborgerliga regeringen och den borgeriiga majoriteten tar pä sig elt stortansvar om detla som mödosamt byggts upp skulle komma atlraseras. Desocialdemokratiska reservationerna i näringsutskottets betänkande täcker ihuvudsak in vad vi föreslagit från Dalabänken i motionen 1734. Därför ber jagatl få yrka bifall till nämnda reservationer. Handelsstålsindu -strin, m. m. Idetta anförande instämde , , ochAxel (samtliga s). Den omvälvande förändring av strukturen inom den svenska stålindustrinsom nu förestår har tornat upp stora orosmoln över många orter i värt land. Jagvågar påstå att i finns det risk för att denna strukturomvandlingkommer atl fö särskilt djupgående sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiskakonsekvenser. Dettahänger samman med tre förhållanden som jag något skall beröra. Det första äralt bebyggelse- och industristruktur har sina rötter mycket långtbakåt i tiden. Framväxten av hyttor och bruk ägde rum långt före den egentligaindustrialiseringen av vårt land. De många slora och små verken ochindustriorterna i övrigt har vuxit upp kring denna månghundraåriga tradition avbergs- och järnhantering. Men i av hårdnande konkurrens, somframtvingarsammanläggningaravindustrienheteroch koncentration av produktion föratt ta lill vara stordriftens fördelar, utsätts de mänga små orternas ensidigainriktning av sysselsättningen för en plågsam process atl skapa ett nyttunderlag för sysselsättning och utkomst. Det är väl lyvärr tveksamt om detkommer att gå pä alla håll. Detandra är den för sysselsättningen på många orter i avgörande kopplingenmellan stålverken, framför allt metallurgin i Domnarvet, och gruvnäringen ilänet. Räknar man in stålverken, gruvnäringen och till dessa hörandeunderleverantörer av olika produkter i länet är tiotusentals människorberörda. Inom hela denna sektor av länets näringsliv har vuxitfram ett nät av produklionsfördelning och samverkan syftande till ett gottutnyttjande av råvaror och den myckel stora kunskap som finns på de olikaföretagen. Handelsstålsindu-strin, m. m. Dentredje faktorn ärde risker förde mindre handelsstålverken i länet som bildandelav kan innebära. Horndalsverkel med över 200 anställda kan komma atl dömasut, och då förestår elt besvärligt och intensivt arbele för att i görligastemän klara sysselsättningen pä denna ort, vars lokala arbetsmarknad slår införett sammanbrott genom den samtidiga nedläggningen av ASSLs såg. Lät mig mol denna bakgrund närmare kommentera dessa tre aspekter på detärende vi nu har att ta ställning lill. Underen följd av är drev den förra regeringen en ganska hårdhänt politik, varsinnebörd var alt arbetskraften i betydande utsträckning skulle anpassa sig tillförändringen av näringslivet och alltså röra sig. Bakom delta läg en filosofiom att företag som inte kunde beiala löner enligt den solidariska lönepolitikensstandard skulle slås ut och arbetskraften söka sig lill de delar avnäringslivet som kunde betala sädana löner och som var stadda i utveckling.Denna politik fick framför allt i sådana konsekvenser altsocialdemokratin fick tänka om. Detta omtänkande tog sig uttryck i satsningenpå 80, en satsning som har blivit myckel dyrköpt för del svenskafolkhushållet. Detmå väl inte anses uppseendeväckande att det vid behandlingen av de problem somden mellansvenska stål- och gruvnäringen nu slår inför uppmärksammas atlsatsningen på 80 bidragit till de problem som handelsstålverken iMellansverige står inför. Föratl jag inte skall bli missförstådd på denna punkt vill jag gärna stryka underatt en satsning pä livskraftig industri i utgör en angelägensamhällsuppgift. Men del ter sig orimligt att denna satsning för sådanakonsekvenser att motsvarande industri i får svårigheter och följaktligen flyttar arbetslöshet från en landsända till en annan. Molbakgrund av den filosofi om arbetskraftens rörlighet som socialdemokraternatidigare lanserade ter sig en del yttranden som förekommit frånsocialdemokratiskt håll något märkliga. Jag har i annalsammanhang givit uttryck för tanken att när man genomför en så omfattandestrukturomvandling som den vi nu diskuterar kan inte vartenda arbetstillfällepå varenda ort i landet behällas. Det ter sig som en omöjlig målsättning. Enhel annan sak är atl arbetsmarknadspolitikens hela arsenal av vapen för attåsladkomma ny sysselsättning och underlätta övergängen skall utnyttjas med kraft som går att uppbringa. Men ändå synes företrädare försocialdemokratin nu resa landet runt och pä olika krisorter utlova bibehållensysselsättning om socialdemokratin kommer till makten 1979.1 gav OlofPalme t. ex. uttryck för delta när han sade: "Det finns inget skäl attlägga ned . Vi skall bekämpa nedläggningen. Där har ni mitt fullastöd." nedläggning förutsägs redan i länsplanering 74 frånlänsstyrelsen i och ansågs i utredning i bådemaxi- och rniniallernativen inte kunna räddas. Ävenom jag tycker att förelagsledningen när det gäller beslutet om nedläggning avHorndalsverkel borde ha avvaktat resultatet av det uppdrag somArne har kan jag inte realistiskt se all strukturen på de mindrehandelsstälverken i landet fullt ut kan bibehållas som den ser ut . Ocksådet löfte socialdemokratin ställt ut om en fortsatt satsning på 80, omden kommer till makten, är ett löfte som jag tycker befolkningen som ärberoende av siålnäringen i skall uppmärksamma. Det finnsuppenbarligen inom överskådlig lid en yttersta gräns för vad del här landelföretagsekonomiskt och samhällsekonomiskt kan bära upp i form avstålproduktion. Den gränsen är passerad. Skall en ytterligare kraftigsatsning komma till stånd i inom slålomrädel måsle det mednödvändighet fö konsekvenser för den mellansvenska stålnäringen. I proposiiionen erinras om del starka sambandet mellan de mellansvenskagruvorna och stålverken. Detta samband har, som jag lidigare nämnde, myckelstor betydelse för sysselsättningen i den här regionen. 1 framtiden tordemalmexporten frän dessa gruvor bli reducerad, och därigenom kommer demellansvenska gruvorna att i stort sen heli vara hänvisade till demellansvenska stålverken. Ipropositionen är föredragande statsrådet väl medvelen om detta sammanhang. Hanuttalar atl gruvhanteringen har gamla iradilioner främsi i Bergslagen och attden har haft stor betydelse för utvecklingen av regionens näringsliv. Han anserdel angelägel all det kunnande som finns i vad gällermalmproduktion bibehålls och att det bör finnas goda möjligheter att uppnå ensådan struktur och konkurrenskraft all den mellansvenska stålindustrin ulannackdel kan förses med järnmalm från gruvor i . LKABböromdet visarsig lämpligt, säger han, i första hand tillgodose malmefterfrägan från NJA ochutlandet. Detta ärelt viktigl uttalande som för än större tyngd genom altnäringsutskotlel också betonar vad industriministern här anfört. FörDalarnas del har dessa uttalanden slor betydelse, och ledningen för börnoggrant värdera fördelarna i form av kunnande, erfarenhet, transportkostnaderm. m. som ligger i denna gruvnäring. Priset för handlingsfrihet vad gällermetallurgin i Domnarvet synes vara mycket liten, kostnaderna för en nedläggningdäremol enorma. Närdel gäller de mindre handelsslälverken är likaså både proposiiionen ochulskolisbelänkandel i sina formuleringar skarpa på denna punkl. Ålgärder somSSAB vidiar som elt led i sin strukturomvandling får inte utformas så, heterdel, att de leder till väsentliga svårigheter för de mindre verken. Delstatliga engagemanget inom handelsstålsinduslrin i form av för alltså intemedföra atl mindre handelsslälverk slås ul och problem sålunda flyttas från enort till en annan. Utskottet ger här sitt stöd till en motion av och om slöd lill de mindrehandelsstålverken för alt underiätta den anpassning till den förändradestrukturen som är nödvändig. Oron i och på mänga andra håll i vårt land inför den omvandlingsom förestår är inte bara förståelig eller naluriig. Alla hyser vi medkänslamed de människor som ser en livsform och en lång Handelsstålsinduslrin,m. Handelsstålsindu-strin, m. m. indusiriiraditioni sin hemort hotas. Detla hot har inte sin orsak i det som man här underdebatten stundom pekat på: en konflikt mellan arbete och kapital. Hotet har singrund i en konflikt mellan olika värderingar av välstånd och trygghet. Frågangäller ofta om trygghet ligger i alt bo pä en viss ort eller i alt arbela i ennäring som ger trygghet genom sin industriella expansionskraft. Här brytsindustripolitiska och socialpoliliska värderingar hos människorna, och ocksåhos oss här i kammaren. Jaghar svårt all inse all en diskussion om den oftasi helt föråldrade konfliktenmellan arbete och kapital skulle kunna ge något bidrag till den för framtidenavgjort mer väsentliga diskussionen om vilken trygghet vi vill ha. Liggerverkligen tryggheten för människorna i en konservering av en olönsam och svagindustri? Eller ligger tryggheten i ett dynamiskt och utvecklande näringslivsom bygger på ny forskning, ny teknik och ny produktionsinriktning, som vi allatycks vara överens om atl vi måste satsa på? Delta,herr talman, är enligt min mening den avgörande frågan om vi ser på vårt landsutveckling i elt bredare perspektiv. Det är mänga på Dalabänken som har pratat och intygat sinvilja att pä alla sätt bidra lill att sysselsättningsproblemen där kan lösas. Jagtror atl det är första gängen som en borgeriig ledamot i kammaren ställer sigupp och sä varmt talar för och problemen där. Jag hade, herr talman, idel här läget tänkt stryka mig därför att i stort sett har det mesta blivitsagt. Men fick jag genom kontakt med den lokalafackföreningen i reda på att på eftermiddagenvarslat 33 anställda vid valsverket i om uppsägning från den I oktober1978 och 133 anställda -de resterande - från . Delta innebär attdånet från stälugnarna och bullret från valsverket då tystnar och all en mer än325-ärig brukstradilion går i graven. Regeringen,industriministern och de borgerliga ledamöterna här i kammaren må förtätamänniskorna i om de därefter inte känner någon sorn helst lilllro tilldel privata näringslivets sociala ansvar, ett ansvar som man från regeringenssida tillmäter och har tillmätt så stor betydelse. Det är självklart atttystnaden också sprider sig över detta väl utvecklade samhälle sombruket tystnar. Om man dessutom tillägger att kommun i vilken Horndalingår under de senasie tio åren föriorat över 2 000 jobb, sä kan var och enförstå den oro som råder. Samtidiglsom varslar meddelar man självklart också motiven. Fördel första är detvikande lönsamhel under konjunktursvackan. Förlusten låg på exakt2 . och inkluderar arrendeavgiften till för självafabriksanläggningen, vilken då låg på . Det är alltså inga storapengar del handlar om för att driften skall kunna fortsätta där. Det ar småpengar jämfört med de miljoner del kostar att försöka skapaersätiningssysselsättning och alt framför allt ge de människor som bor där en acceptabelsocial och ekonomisk standard. För del andra gäller det en omstrukturering inomstålindustrin. Här vill jag i likhel med beteckna Boxholmsbeslut som ingenting mindre än en skandal, detla med tanke pä att just dessafrågor f n. är under utredning. kan efter sin utredning beräknaskomma med ett förslag som leder till resultat kanske redan det här året, ochsenast . Demänniskor som bor på dessa slålorler är av ett segt släkte och ger inte upp iförsta taget. De är beredda atl kämpa till sista blodsdroppen för atl föbehålla sina jobb även om moståndet är mäktigt och slödel från regeringenhitintills varit myckel ringa. Så sent som hölls en slordemonstration i , vilket flera ledamöler har nämnt. Det blev en mäktigmanifestation. Samtliga riksdagsledamöter från var kallade - deflesta ställde upp. Vi har hört att man på det mötet antog ett uttalande ivilket även de borgerliga ledamöterna instämde. har tidigare i kvällredoaorl för innehållet i ullalandet. KarlBoo är inte vem som helst inom . Det är en stor, betydande man.Med vetskap om hans kontakter med och övriga i regeringen kan manhoppas att han lillsammans med oss socialdemokrater, som sedan en lång tidtillbaka har arbetat med de här frågorna, mycket snabbt försöker förmåindustriministern och övriga i regeringen att tala förstånd med styrelsen förBoxholms bruk, så atl den i första hand ger människorna och Horndalsverken denfrist som behövs för atl skall kunna göra klar den översyn som nupågår. Därefter för man eventuellt besluta om en nedläggning om det visar sigatt det inte finns någon framlid för bruket i . Det tror jag också attmänniskorna i är beredda att accepiera under förutsättning attregeringen, de ansvariga, innan beslutet verkställs finner någon form aversätiningssysselsättning. I övrigt vill jag barainstämma i vad har sagt. Handelsstålsindu -strin, m. m. () kort genmäle: Jag skall inte tacka för det förtroende som vännen har förmin förmåga att nå resultat i det läge nu har hamnat i. Jagbegärde ordet för alt erinra om att del även lidigare i denna kammare haruttalats en ordentlig viljeinriktning atl som samhälle måste räddas.Detta hade jag tillfälle att göra då tog sitt beslut att lägganed sågen. Jag ville bara erinra om della och säga alt den dåvarandeindustriministern inför kammaren lovade att han skulle se till att del beslutetinte skulle fö effektueras på del sätt som hade tänkt sig. ÅKEGREEN (s) kort genmäle: Alla känner väl lill att den förre industriministern, av kända skäl,aldrig fick tillfölle att uppfylla sitt löfte. KarlBoo behöver inte tacka mig. Han kan i stället visa sin tacksamhet genom alt -kanske förmiddag - ta kontakt med induslri- Handelsstålsinduslrin, m. m. ministernoch försöka fä honom atl mycket snabbt böoa agera. I och med att varslet ärlagt förstår , liksom alla andra, alt det brådskar. KARLBOO (c) kort genmäle: Jag vill erinra om atl den förre industriministern hade på sig,men del hände ingenling under hela del året. Tillslut vill jag understryka vad många sagt, atl del är vikligl allåtgärder vidtas för att klara ur den svära situation som de anställdadär och samhället har råkat i. Jag tycker det är riktigare all saga all vi allaskall hjälpas åt för att kunna nå positiva resultat i det avseendet. Jagtyckeratt delar litet märkligt att man från socialdemokraterna ofta hör atl degenom alt de kommit i minoritet inte har någol inflytande på någonling inomsvensk politik. Del är väl ändå alt undervärdera sina möjligheter att verka isamarbete med andra partier. Även om det kan riktas stark kritik mot väsentliga delar avhandelsstålspropositionen finns det ändå anledning an känna viss tillfredsställelse.Elt samlat grepp har dock tagils över slora delar av branschen, och detta börmedges även om man självfallel hade önskat att det inte till någon del hade fånvägledas av syften som ar naturliga för en borgeriig regering men främmande förett socialdemokratiskt synsätt. Någotsom har varit bra har varil del samlade fackliga agerandet underförberedelserna för beslutet. Det har påverkat förslaget i positiv riktning.Det bör erkännas trots atl del förslag som underställs beslul harbrister som bara kan korrigeras genom ell bifall lill de socialdemokratiskareservationerna.