prot · G109152 · 1977-12-31 00:00:00 — Men vi har inte i laglextförslaget gjort ett särskiltundanlag för trossamfund, utan vi har tvärtom i kommentaren skrivit att eltsådanl undanlag för trossamfund i texten skulle kunna ses som etl ultryck föruppfatiningen att könsdiskriminering inom samfunden är godtagbar, även därsådan diskriminering inte är ofrånkomlig av hänsyn till trosfriheten. Jag skall inte resonera mer om betänkandet. Men jagvill lillägga atl enligt kommitténs uppfattning är den diskriminering som f n.förekommer inom inte acceptabel. Vi anser all man måsle tillämpafull jämställdhet inom , eftersom svenska präster ärstalsOän-stemän och som sådana har ämbelsansvar. Vi har också vid enuppvaktning hos kyrkominislern påtalat denna diskriminering. Många har vitlnalför oss om att kvinnoförtryck och andra ullryck för föriegad kvinnosyn leverkvar i kyrkan, alt den inte bara drabbar de kvinnliga prästerna ulan ocksåandra kvinnor i kyrkan, och del är helt oacceptabelt 1978 i en kyrka sombekänner sig lill jämställdhet. Vihar därför hemställt att kyrkominislern skallta sådana initiativ all kvinnans rält till prästämbetet enligt laghelt kommer till uttryck och atl kvinnans ämbetsutövning inte förhindras ochförsvåras. Vi har sagl ifrån atl den grupp som undantar sig själv från gällandelag inte längre bör få diktera arbetsvillkoren för andra i kyrkan. Jagvill till sisl, herr talman, undersiryka att alla partiers ledamöter ikommittén slår bakom både vad som anförts i frågan i betänkandets text och denuppvaktning som vi gjorde hos kommunminisiern. Kvinnligapräster m. m. betänkande nr 48 angående ärenden rörandekvinnliga präster är etl diskuterat och isynnerhet nu högaktuelltämne. Flera molioner harockså knutits till detta belänkande, och jag vill baramed några ord, herr talman, beröra bakgrundslankarna till motionen 1421 väcktav mig. Motionen har i vederbörlig ordning avstyrkts av elt enigt utskott.Något annat var väl heller inte all vänta, eftersom tankegångarna i motionenför dagen tydligen inte kan betraktas som särskilt comme-il-faut. Motionenshuvudsyfte är inte alt taga ställning för eller emot någon viss grupp i ochförsig. Vadden vill plädera för är att även minoriteter skall ha rätt alt görasig hörda och atl varie människa i andliga-eliska frågor skall ha rätt attfölja sitt samvete - och respekteras härför - även om dessa åsikter lilläventyrs inte skulle omfattas av etl för dagen passande majoriletstyckande.Vidare ifrågasätter motionen om en profan-etisk institution som riksdagenverkligen är rält forum all avgöra frågor av del nu berörda slaget-även omriksdag och regering formellt äger full rält att göra detta. Denkristna kyrkan har under sin snart ivålusenåriga tillvaro utsatts för mängderav orosincidenler, orosmoln, comme-il-faul-lyckande, vränga tolkningar hit ochunderfundiga åsikter dit. I alla lider har del funnits människor som tyckt sigåsidosatta eller missförstådda, och har olika åsiktsriktningarkämpat mot varandra inom kyrkan. Ändå har den kristna kyrkan bestått och gåttvidare genom seklers dammoln och virvelvindar. Det som var högsta graden avvishet och därför okränkbart , blev sedan högsta graden avdumhet, för alt inte säga skumras-kighet, under den därpå följande perioden ikristenhetens historia. Jag länker härvid bl. a. på hurdet varunder medeltidendå man exempelvis med avlat-avgift - kunde friköpa sig från sina synder. Kvinnligapräster m. m. människorskulle kunna friköpa sig från sina synder - kanske inte minsl i denna ädlaförsamling - då skulle ju kyrkan i sanning bli minsl sagl stenrik. Mångafel har begåtts av kyrkan och kyrkans Oänare - fel, som ställeravlalstankegångarna i en nästan löjlig dager . Jag länker mera på alla degrymheter som i kyrkans namn begåtts mot oliktyckande och människor av annanras, ofta illdåd utförda av fanatiskt hängivna Oänare. vänder vioss med rätta bort från dylikt. Men kyrkan går som sagl vidare i sin gärninglill synes oberörd av dylika intermezzon, och vi skall f ö. inte tro att vi är så myckel bättre. Man kan lätt se för sitt inre hur på flera platserinom kristenheten många lätt höjer på ögonbrynen och någol roat frågar sig vadinfödingarna på östra delen av halvön håller på med egenlligen.Har man börjat betrakta kyrkan som någol slags arbetsmarknads-terapeutisktjämslälldhetssällskap, som under högljudda tillmålen, ofta av oförskämt slag,sitter i den svenska leklådan och sprätter sand i ögonen på varandra? Utifrånter sig kanske den s. k. kvinnoprästfrågan ganska förbryllande ochbagatellarlad, men det är kanske att taga alllför lätt på frågan. Påmånga håll utomlands har dock kvinnoprästfrågan diskuterats lidigare och medfrenesi. För många enskilda människor är denna fråga tvärtom av myckel djupreligiös-ideologisk belydelse. Vad som är mesl förbryllande är inte, herrlalman, all man hyser olika åsikter inom kyrkan ulan fastmera alt man på mångahåll så hätskt engagerar sig. För de flesta är kanske frågan om en präst kanvara man eller kvinna ganska intressant men i och för sig betydelselös. Förandra återigen är denna fråga helt en trosfråga och därför ytterst allvarlig.För min egen del anser jag den till slörsla delen vara en trosfråga och sålundaicke en arbetsmarknadspolitisk könsjämställdhets-fråga. Trots delta ärjag, herrlalman, inte alls någon motståndare lill kvinnliga präster och jag tagerbestämt avstånd från ofta dumma, provocerande handlingar från båda sidor idenna fråga. Båda fraktionerna - för eller emot -bör kunna få plats inom densvenska kyrkans hägn. Men vad jag och många med mig är motståndare till del äralt denna fråga eventuellt skall avgöras eller ledas av en profan institution,, när den egentligen helt är en fråga för den andliga institutionen -den . Visserligen är formellt den högsta lagstiftandeförsamlingen i landet och kan sålunda i slorl som smått beslämma även ikyrkliga frågor. Men att sätta en profan, alllmer sekulariserad församling somriksdagen alt beslula i religiösa, andliga frågor, del kan onekligen bli somatl sätta bocken till trädgårdsmästare i Herrans örtagård. Det är fariigt attstifta lagar, som ej har förankring i del allmänna rältsmedvelandet. Det har vinogsamt fått erfara i denna kammare. Del skapar missnöjda människor, ochmissnöjda människor blir ofta lagöverträdare. Och del är lika farligt altstifta lagar som ej har resonans i människornas samveten och själar. Del skaparmartyrer av olika slag. Det är just vad som kan bli föOden om ikvinnoprästfrågan lägger fram etl lagförslag om exempelvis borttagande avsamvelsklausulen, som bara gör ont värre och som skapar nya martyrer. Dessutomskapar det lätt supporters som minsann brukar lägga lök på laxen genom att meduttalanden och manifes- tationerförsämra samarbetet ylleriigare. Många påslår eller tycker atl det händeringenting om kyrkan får råda. Del har ju inte hänt någol på Ougoials år i dennafråga. Del beror på hur man mäter tiden. Fören institution som verkat i 2 000år är verkligen som en droppe i havet. All det dock blåser en vissföränderlighelens vind inom kyrkan är uppenbart. Önskvärt vore dock atl kyrkansjälv finge beslämma sitt egel vinddrag och inte hetlevrade dagstyckandeprofana politiker. Videtl kyrkomöte var man mycket medveten om alt kvinnoprästfrågan skullebli en för många mycket svår nöt alt knäcka - elt problem hell enkelt. Denbakomliggande orsaken var ju också all och Kungl. Maj:i lämnat ellförslag i fråga om tillsättandet av kvinnliga präster, vilket förslag man sedanså variigt och fint som möjligt fick bära till arkivet. Omslagspapperet blev såalt säga den s. k. samvelsklausulen. Förslaget om kvinnliga präster var detingel fel på i och för sig kanske, men det skulle ha framlagts på ett myckel smidigaresätt och inte som något slags halvdikiat. Samvelsklausulen har blivit en mycketomdiskuterad och av åtskilliga häcklad företeelse. Många anser alt den är mogenför avskrivning. Men, herr talman, kan man över huvud laget avskriva ensamvetsklausul? Är inte rätlen att följa sill samvete del dyrbaraste enmänniska äger? Det ärju detta som gör henne så specifik som varelse i vårHerres hage. Ominte omgivningen - samhället - tar hänsyn till människornas önskan och viljaalt följa sina samveten, var är det då för demokrati? Då får vi ju enåsiktsdiklalur med i föriängningen mentalsjukhus och korreklionsarbets-lägersom slutvinjelter. Har vi inte selt tillräckligt av della? Skulle riksdagenverkligen med vett och vilja önska radera bort medborgares absoluta rält atlfölja sina samveten i slorl som i smått, då är det verkligen fara å förde, herrtalman, för då böOar ju fakliskt ell av väridens äldsta parlament attfrivilligt gräva sin egen pariamenlariska grav! Underlagetför all demokrati ärju rätlen alt fritt få ge till känna och följa sittsamvete. Många anser då atl de som partout vill följa sitt samvete i kvinnoprästfrågan inteborde bli präster eller byta yrke så sluppe vi denna upprörande internakyrkostrid. Men då kan man lika gärna ställa frågan; Varför skall över huvudlaget folk behöva lida för att de vill följa sina samveten i en känslig fråga?Båda parter- motståndare som förespråkare för kvinnliga präster-fårju lida föratl de följer sina samveten. Kyrkan torde ha plats för båda riktningarna inom sitthägn. Men vad kyrkan definitivt//»e har plats för inom kyrkans hank och stör ärsådana politiker som inte vill eller kan se au saker och ting har olikaorsakssammanhang ulan som mer eller mindre enögt vill genomdriva en lyp avlösning utan hänsynslagande till andra åsikter och lösningar. bordevara neutral och låta denna kalk gå sig ifrån, så atl kyrkan själv får avgöradenna fråga. Med det sagda yrkar jag bifall till del på bord lagdasärskilda yrkandel av Per , enär detta i stora drag torgför delankegångar som återfinns i motionen 1421. Kvinnligapräster m. m. Kvinnligapräster m. m. HILDINGJOHANSSON (s) kort genmäle: Jag känner inte igen min vän ifrån personvalsutredningen . Där lärde jag känna honom som en mycket lågmäld och försiktig man. Härkastar han ut beskyllningar som, om någon loge dem på allvar, egentligen skulleinnebära, att om vi följde vad av det svenska folket enligtopinionsundersökningar vill och det som troligen en överväldigande majoritet iriksdagen kommer alt rösta för, skulle vi avskaffa parlamentet och införadiktatur. Då skulle vi upprätta korrektionsanslalter osv. Vadär detla för prat från den svenska talarstol? Jag måsle allvarligtvädja till vännen alt i en replik la tillbaka dessabeskyllningar. Per-ErikNisser sade atl det här inte har någon resonans hos det svenska folket. Enligtopinionsundersökningar är emot förslaget. Är det dessa 3 96, minoriteten,som skall bestämma? Det är i varje fall inte demokrati. Mensedan det värsta av allt. Självfallet har var och en räll alt följa sittsamvete, även de kvinnliga prästerna. Den rätten slår vi vakt om. Ävenkvinnopräslmotståndarna har naluriigtvis rätt att följa sina samveten. Intebara det, de får också föra fram sina åsikter i tidningar, i radio och här iriksdagen. Detta betraktar vi som självklart. Men skall del vara likasjälvklart all de skall behöva ha särbestämmelser för atl inneha elt ämbete?Det är en omöjlig konstruktion man här gör. Efterde inlägg som här har gjorls Irorjag att frågan är mera allvarlig än vad jagfrån böOan räknade med. Jag trodde nämligen att man respekterade lagen ochdemokratin, men tydligen vill man ha särbestämmelser som gör att några få skallha rättigheter som ingen annan har här i . () kortgenmäle: Om läser motionen på nytt, skall han finna alt denegenlligen är mycket mjuk. Den går ut på atl båda åsiktsriktningarna skallkunna finnas inom kyrkan, och alt den här hårda och bittra striden inte skallbehöva forlsätla. Jagär inte säker på att vännen har rätt när han säger alt en såfantastiskt stor majoritet av det svenska folket vill all skall läggasig i denna fråga. Åtskilliga lycker nog all i sådana här frågor intebör agera utan om möjligt överlåta avgörandena ål kyrkan. Belräffandesamvelsklausulen ville jag ha sagl, att om vi böOar fingra på detta och intelåter människor följa sina samveten, kan även i det här fallet en rännil tillsist bli en slor flod. Del finns en risk för alt vi råkar in i vad jag villkalla fören åsiktsdiklalur. Vi harju sett och ser, , hur delär i sådana länder, där man inte fritt får ge till känna sina åsikter och följasina samveten. Jag tycker all del är bättre atl dra fram detta nu och här medanlid är än alt komma senare när del kanske-är . HILDINGJOHANSSON (s) kort genmäle: Jag måste erkänna attjag känner mig myckel beklämd efter det senasleinlägget av . Han menar alt vi håller på att införa något slagsåsiktsdiklalur. Del är egentligen beklämmande all en ledamot av gårupp och förklarar detla ulan atl lägga fram någol som helsl bevis. Detfår förekomma vilka åsiktsriktningar som helst inom , vilket jagockså deklarerade här i går. Vi skall försöka au åstadkomma en samexistens, mendetta kan ju inte ske på del villkoret atl endasl de som ärkvinnoprästmotståndare får rätt att hävda sina åsikter. Kvinnligapräster m. m. PER-ERIKNISSER (m) kort genmäle: Jag lycker all del är lika beklämmande aU notera alt bryr sig om historiska fakta. Se på utländska parlament, där man böOatfingra på sådana här klausuler, exempelvis den tyska . Visåg ju vart del barkade hän. Del finns många exempel, och jag lycker det ärbeklagligt, om vi skall böOa göra klausuler som innebär alt vi inte respekterarmänniskor som tillhör en minoritet och vilkas åsikter för dagen inte ärpassande. Tredjevice talmannen anmälde aU anhållit alt till protokollet fåantecknat atl han inte ägde räll till ylleriigare replik. Frågan om kvinnliga prästers möjligheter all arbeta på lika villkor somde manliga prästerna, frågan om samvetsklausulens vara eller icke vara, äringen jämslälldhelsfråga har somliga som deltagit i debatten sagt. Lål gå för det,men det innebär enligt min mening inte all saken förbättras utan att densnarare förvärras. Det betyder atl teologie studerande och präster, som göranspråk på alt själva försöka leva efter och för andra levandegöra Jesukärleksbud: "Du skall älska din nästa såsom dig själv", eller den gyllene regeln " alltvad I viljen alt människorna skola göra eder, del skolen I ock göradem", de förkastar och förnekar kallelsemedvelandel hos sina medmänniskoroch kränker därmed de kvinnliga teologie studerandenas och de kvinnligaprästernas integritet. En kyrkas inre liv är ingen statlig angelägenhet, sägsdet närdet passar, medan man i andra sammanhang säger atl förändrade relationermellan stat och kyrka vore en kalastrof Vimåste väl ändå sätta in del som slår i i ett historiskt skeende. Jesusvar en revolutionär i jämförelse med sina samtida. Han körde ut månglarna urtemplet, han tog sig an fariséer och syndare. Han bröt mot traditionen, hantalade med kvinnor på jämställd fot. Del var också därför han upplevdes somfarlig och korsfästes. Auhan inte kunde omge sig med kvinnliga apostlar må vi förslå med hänsyn lill denlid han levde i, men jag är övertygad om atl om han levde nu hade han omgettsig med både kvinnliga och manliga apostlar. I finner både desom är för kvinnliga präster och de som är Kvinnligapräster m. m. motståndarelill kvinnliga präster stöd för sin tro. Varför väljer man då som man gör? Hurkommer man fram till den ena eller den andra ståndpunkten? Ja, jag tror det ärberoende på ens människosyn vilken uppfattning man har, medveten elleromedveten, om människors lika värde och värdighet. Den som uppfattar atlkvinnor och män har lika värde, den finner stöd i för detla, medan densom menar alt mannen är förmer, även om man inte erkänner del eller har detklart för sig, finner stöd för tanken atl kvinnliga präster är något somstrider mot syn. Kvinnopräslmotståndarna finner hell naturligt stöd iordet: Mannen skall vara kvinnans huvud och kvinnan lige i församlingen. Detär väl atl kyrkan nu själv visar att något måste göras åt kvinnopräslmotslåndel-den som skall föra ul käriekslära får icke vara käriekslös. Detsades i går atl FPK:s och Chariotte uttalanden i kvinnoprästfråganvar ell märkligt eko av en döende liberalism. Jag vill svara med att säga, attFPK:s uttalande är helt i linje med liberalismens idé om frihet och rättvisa,idén all värna de svaga och slå vakt om människors värde och värdighet. Det ärockså i linje med det arbete som och har lagt ner för att fördet första ge kvinnor möjlighel alt verka som präster, för det andra väckaopinion för alt män och kvinnor på lika villkor skall kunna verka i vår kyrkaför människornas bäsla. Jag yrkar bifall lillutskottels hemställan. I detta anförande instämde , , , , och (samtliga fp). GUNNARBIÖRCK i (m): Jag har uppmärksamt lyssnat på denna långa och engagerade debalt. Ävenom del enligt rubriken på betänkande i sak närmastgäller kvinnliga präster handlar den uppenbarligen på djupet om tros- ochbekännelsefrågor, eftersom argumenten för och emot kvinnliga präster är delsleologiska, dels jämställdhetsargument. Vadjämställdhelsargumenlen beträffar harjag naturligtvis själv en positivinställning till kvinnliga präster. I den leologiska frågan saknar jag kompetens,och i och för sig också nämnvärt engagemang. Men just därför tvingas jag frågamig med vilken rätt det tillkommer mig att vara med och besluta i denna fråga. Detsades i går alt inte kan undandra sig sitt ansvar att stiftakyrkolag. Jag kan naluriigtvis tänka mig att medverka till kyrkolagstiftning imateriella hänseenden, men jag finner del absurt all behöva medverka lill altbeslämma vad vissa medborgare skall tro. Denhär gången gäller del atl tolka belräffande kvinnans rätt tillprästämbetet. kan det gälla treenigheten, den obefläckade avelseneller uppståndelsen och livet efter delta. Hurskall vi kunna votera om sådant?Jag vill erinra om att vi för sedan med knapp nöd undgick aubehöva ta ställning till en ifrågasatt revision av den på Uppsalamöte antagna augsburgska trosbekännelsen. Jagkan för egen del inte komma till någon annan slulsals, efter att i går halyssnat lill konslilulionsutskollels vice ordförandes uttolkning av statskyrkanskonstitutionella subordinalion under regering och riksdag, än att om del är så,måsle kyrkan själv för sin själs salighets skull - i sin helhet, eller i varjefall en utbruten del därav - skilja sig från staten för atl själv kunnabeslämma om sin tro och sin bekännelse. Eftersom frågan om kyrkans skiljandefrån staten är under beredning- den frågan måste givetvis i sinom lidta ställning till -och eftersom den väl inte bör avgöras som en konsekvens avell beslut i en annan fråga, kommer jag att avstå från atl delta i dagensomröstning. Kvinnligapräster m. m. Eftersom det var midnaU när jag höll mitt anförande och det kanske varen del saker som var oklara, somjag vill förklara, harjag begärl ordel även . Jagvill först till KU säga, beträffande det jag sade om att derashandläggning av denna fråga var underiig, eftersom de hade talat om begreppetbekännelse, attjag av nu fått veta att man kanske stöder sig påett utlalande från ärkebiskopen, där han nämner ordel bekännelse i ellsammanhang som det inte i vanliga fall används i. Vi lalar om en kyrkas tro ochbekännelse. Och menar vi alt bekännelse är ochbekännelseskrifterna. Den sista bekännelseskrift vi antog var lillakalekesförklaring. Del som sedan kallas bekännelse kan vara tyckande hit ochdit, men det är inte det som skall avgöra en sådan här fråga. - Detta som enförklaring till KU, som kanske är vilseledd av ingen mindre än ärkebiskopen. Sedantalade om att åsiktsdiklalur inte skall få förekomma, ingenskall behöva lämna kyrkan. Men man måsle anse sig tvungen alt lämna kyrkan nufr. o. m. beslutet , eller när del kommer ytterligare beslut frånkyrkomötet och , om man härden gammaltroende uppfattningen. Jagtycker att kom mycket nära verkligheten i sin beskrivning. Jagär tveksam om man kan jämföra med vad som har hänl i kommunistiska ellernazistiska länder. Men de facio blirdel ett åsiktsförtryck om det finns eltanlal präster och andra här i som måste lämna kyrkan. Jag har fållandra uppgifter närdet gäller de som går ur kyrkan , nämligen all del framförallt är ekonomiska skäl man åberopar. Men del kanske är fel. Jagvill framföra alt senast har en präst och medlem av elt domkapitel ringtmig och sagt alt han tycker förslaget som jag tror framfördekunde vara värt alt begrunda. Det var förslagel an man skulle lägga vigningenav präster på episkopatel som sådant, icke på enskild biskop. Då kan biskoparnatillsammans ange vem som skall viga. Enung prästkandidat har anfört atl biskopen också är själavårdare. Och den biskopdet är fråga om, i , skulle i sin domkyrka kunna -enligt vad somframfördes i går, jag tror det varav kommunministern själv - Kvinnligapräster m. m. fåse au en annan biskop prästvigde de kvinnliga kandidaterna. Då säger man nu allmotsatsen också skulle kunna ske; att de gammallroende prästkandidaterna, desom nu kallas kvinnoprästmotståndare, skulle få rätt all kalla sin biskop ochsjälavårdare för alt prästviga sig i sina hemslifls domkyrkor. Del är väljämställdhet. Jag vill framföra detla till kommunminister -han hargåu, men det går atl skicka eU bud lill honom. Sedanmåsle man fråga: Vad stöder de sig på som lalar om trakasserier? Det sades häri dag av någon lalare rent av "illgärningar" -jag tror det var fruAndré. Jag vet atl övertramp kan ske. Gamle bor också hoskvinnoprästmotståndare. Jaghade tänkt redovisa samma undersökning som . När man verkligengått till roten med det onda har man funnit all del i regel är obekräftaderykten. Jag tycker att man här skall tala mycket lågt. Jagvill som replik på det sade säga följande. Det storafelet med konslilutionsutskotiels betänkande är alt utskottet över huvud tagelhar tagit upp motionerna jusl . Praxis borde även nu ha följts -man borde haväntal på beredningens remissomgång, varefter man hade kunnat ta upp den härfrågan. Detvar någon som talade om frikyrkorna -jag tror alt det var . Inomfrikyrkorna har man ända till hell i princip haft män somförsamlingsföreståndare, men det finns ju en rad andra Oänster både där ochinom kyrkan. Jag har tagit del av etl teologiskt arbete frånamerikanskt frikyrkohåll - där finns ju många fria kyrkor. Det sägs i arbetetatl kyrkan inte enbart har haft positiva erfarenheter av kvinnliga präster ochall en återgång nu är på gång. Det finns en mängd Oänster där kvinnan kan Oänakyrkan mycket bällre än männen. Vi har hell enkelt olika fömtsält-ningar. Detär inte alls fråga om nedvärdering av den ene eller den andre. Jagvill gärna hänvisa kammarens ledamöter till del som skrevs i en ledare iSvenska angående samvelsklausulen. Där står bl. a.:"Som del tydligt kan läsas är detta sanneriigen ingen klausul 'somdiskriminerar kvinnliga präster' - såsom saken ofta framställs. Uttalanden ärtillkomna enbart för atl skydda'kvinnopräslmotståndarna' mol kränkningar. Mende ger verkligen inte dessa motståndare rätt att kränka kvinnligapräster." Jag tycker att man har talat om samvelsklausulenmed en absolut felaktig beskrivning. Slutligenvill jag ta upp frågan hur många som är för resp. emot samvelsklausulen. Dethar anförts att det är som är emot - andra har sagt . Jag har lagitdel av en undersökning som visar varför man har intagit den ståndpunkt som manhar när det gäller kvinnoprästfrågan. hänvisar till , lillreligiös övertygelse, lill den allmänna jämsiälldhelsdebalten och 51 %till det sunda förnuftet. Om del är det sunda förnuftet, jämställdhetsdebattenoch den allmänna opinionen som skall bestämma i kyrkan, förstår jag att delkommer atl bildas en ny kyrka, bredvid den nuvarande, av dem som tycker atl dehär frågorna, precis som i sade, inte kan avgöras mot denbakgrunden. Dessutom skall vi komma ihåg alt nio av tio väljer ståndpunkt i denhär frågan på väridsliga grunder.Del borde väl ändå vara en tankeställare för oss här . Enlalare talade om fördomar, om privatpersonen . Tydligenräknar hon inte med någon . Hur kan hon då orda om kyrkligating? Jag har respekt för när del gäller andra ling, men jag troratl hon inte här skall lala i kyrkliga frågor.