prot · G10985 · 1977-12-31 00:00:00 — Ja,så kortsynt är man och måste man kanske vara om man är kapitalist. Men påregering och riksdag måste man ställa större anspråk. De måste se frågorna urhela samhällsekonomins synvinkel och de måste se den långsiktiga utvecklingen.Och är del helt klart alt man inte löser den svenska ekonomins problem ochinte kommer fortare ut ur krisen genom att sänka lönerna. Del betyder minskadefterfrågan på konsumtionsvaror. betyder atl affärerna fårsälja mindre och all industrin får sälja mindre. De kommer att avskeda merafolk, och arbetslösheten kommer alltså att öka, inte att minska. Detenda regeringen och finansutskottet har att säga om orsakerna till krisen äratt den skulle bero på det alltför höga kostnadsläget i , dvs. iklartext på atl lönerna skulle vara för höga. Del är en från många synpunkteregendomlig och felaktig förklaring. Krisen i den övriga kapitalistiska väridenkan ju rimligen inte förklaras av löneutvecklingen i . Sverigesekonomiska eftersläpning kan inte heller bero pålöneutvecklingen , vilka är de år som arbetsköparna ochregeringen klagar över. Och enligt de senaste statistiska uppgifterna liggerSverige över huvud tagel inte i topp när det gäller lönerna. Enligt detvästtyska beräkningar, som jag refererar efter ,skulle ligga på sjunde plats bland 13 industriländer vid mitten avförra året. Ävensvenska nationalekonomer, som främst brukar använda kostnadsargumentet, medgernu alt det inte handlar om lönekostnaderna. eftersläpning har att göramed den dåliga utvecklingen av produktiviteten -men det är ju en annan femma. Regeringensoch finansutskottets förklaringar till de ekonomiska problemen i harlänge varit felaktiga men är del mer . I själva verkel gör maningel försök lill analys av den ekonomiska krisen och dess orsaker. Delångsiktiga strukturella krisorsakerna ägnar man över huvud taget ingenuppmärksamhet. Jag måste ställa en direkt fråga till somfinansulskoltels ordförande: ni verkligen att utskottet har fyllt sinuppgift på etl rikligt sätt när man milt under stor arbetslöshet och inflationgår ul lill svenska folkel med detta dokument, som inte innehåller någon somhelst analys av den långsiktiga stmkturella krisen, som heller inte förklararkonjunklurinslagen i krisen, som över huvud laget inte låtsas om alt det existeraren ekonomisk kris , vilken slår hårt mot miljoner människorslevnadsstandard och trygghet? Vadberor då den ekonomiska krisen på? Den nuvarande regeringen säger ibland altden beror på den tidigare regeringens misskölsel av ekonomin. Den tidigareregeringens talesmän säger att den beror på den nuvarande regeringens dåligapolitik. Jag kan instämma i vad som sägs om dålig politik under olikaregeringar, men detta är ändå en alllför ytlig förklaring till den ekonomiskakrisen. Deborgerliga nationalekonomernas förklaringar till krisen är inte mycket bättreän de borgerliga regeringarnas. Den av mig tidigare nämnda McCrack-enrapportenvill förklara krisen med oljeprissiegringarna, dåliga skördar i vissa länderoch dålig ekonomisk politik av vissa regeringar. Det är allt. Detta är, herrtalman, en förklaring på nivå. De borgerliga ekonomerna flyttarsig i själva verket tillbaka i tiden i sina teorier, före J. M.Keynes och hans skola, som i alla fall insåg att det måste vara någonting isjälva det kapitalistiska systemet som producerar kriserna. Del behöver inte rådanågol tvivel om atl den nuvarande krisen, som är ett internationellt fenomenmed över 16 miljoner arbetslösa i och elt par hundra miljonerarbetslösa i , är en kris orsakad av det kapitalistiska systemetsspeciella sätt alt fungera. Kriserna är etl nödvändigt led i kapitalismensutvecklingsmekanism. Kapitalismen kan inte utvecklas utan ekonomiska kriser.Under detta syslem är ekonomisk utveckling möjlig endast under en kombinationav gynnsamma villkor, som under utvecklingsprocessen med nödvändighet gångefter annan upphävs. Densvenska ekonomin kännetecknas av en höggradig koncentration av kapital, etlslarkt ullandsberoende och ett välutvecklat statsunderstöd till kapitalel.Dessa tre faktorer hänger ihop och har också gett vissa särdrag för krisensutveckling i . Kapitalkoncentrationen - eller storfinansensmaktställning - har skapat såväl näringsmässig som regional obalans i densvenska ekonomin. Storföretagens dominans har hämmat nyföretagande, men ocksåen ulveckling av produktionen inom landet. Storbolagen har bundit videtl starkt beroende av utrikeshandeln. De har avgjort såväl dess storiek somdess inriktning. Exportindustrin har varit både den förra och den nuvaranderegeringens ögonslen. Man har inte fäst sig vid vilka konsekvenser dessutveckling skulle fö för landets ekonomi som helhet. Resultatet har blivit ettstarkt beroende av ett fötal exportvaror, främst råvaror och halvfabrikat sommalm, järn, stålämnen och massa. En så viktig industri som varvsindustrin harfött spela med i en internationell spekulationsvåg, som sedan skulle slå feloch drabba de svenska varven med full kraft. Sambandetmellan den långsiktiga stmkturella krisen och den akuta konjunkturkrisen ärnaturligtvis mångsidigt. Den korta krisen utspelas under påverkan av delångsiktiga tendenserna och påverkar i sin tur deras fortsatta utveckling. Delär omöjligt alt i detalj särskilja del ena från det andra. Men vad som tycksvara helt klart i dagens läge är alt den nuvarande ekonomiska krisen inteenbart är en övergående konjunkturkris, som den borgeriiga regeringen hoppas,enkris som relativt snabbt kan övervinnas och övergå i en uppgång och enhögkonjunktur. Även om den nuvarande stagnationen övervinns, kommer delångsiktiga krislendenserna all påverka och mer eller mindre bestämmakonjunkturrörelserna under överskådlig lid. Förutomallmänna långsiktiga tendenser i kapitalismens utveckling som här är avbetydelse - främst kapitalkoncentrationen, monopoliseringen, överackumulationeneller överproduktionen av kapital, förändringar i den internationellaarbetsfördelningen, förfallstendenser inom kapitalismen, ökade motsättningarinom det imperialistiska systemet, tendensen lill slalsmonopolistiskkapitalism, imperialismens nederiag på olika fronter-så verkar också den lagsom uttrycks i ökad olikmässighet i näringsgrenarnas och staternas utveckling.Sverige har dragit vinsllotter i delta spel. verkar Sverigesacka efter andra kapitalistiska stater i fråga om ekonomins utvecklingstakt.De näringsgrenar på vilka "det svenska välståndet" byggts spelarinte längre samma roll. Järnmalm, skog och vattenkraft ger inte längre sammaförsteg i den internationella konkurrensen. Det försprång som gavs genom altSverige under två väridskrig i lugn och ro kunde bygga ut näringslivet har förlänge sedan inhämtats. Den borgeriiga regeringens politik Frågan om ekonomisk utveckling har i hög grad blivit enpolitisk fråga. Dethar naturiigtvis ännu inte skett några sådana förändringar i produktionssätteti att ekonomiska kriser skulle kunna helt undvikas. Vårt parti haralltid ställt sig kritiskt lill de borgeriiga och socialdemokratiska teoriernaom att samhället hade i grunden förändrats, att som man sade"fullsysselsättningssamhället" var byggt och massarbetslöshet intelängre kunde förekomma. Utvecklingen har gett oss rätt, inte de borgerliga ochsocialdemokratiska ideologerna. Vad alla nu måste räkna med är inte minskadesvårigheter för kapitalismen ulan ökade svårigheter, inte minskademotsättningar utan ökade motsättningar. Någon varaktig lösning på krisen finnsinte inom kapitalismens system. Betyderdet alt ingenting går att göra under kapitalismen för att bekämpaarbetslösheten och inflationen? Nej, självfallet finns det även inom kapitalismensgränser olika möjligheter atl utforma den praktiska politiken. De agerandeklasserna liksom deras organ, statsapparat, massrörelser, partier, har vissarörelsemöjligheter. Även om del inte finns någon grundläggande skillnad mellanpolitiken under den socialdemokratiska och den borgeriiga regeringen så vel vialt det politiska stödet lill storfinansen nu har förstärkts, sedan denborgerliga regeringen tillträdde. Regeringen politik aren obeslöjadklasspolitik mot de lönearbetande. Kapitalet och den borgerliga regeringensamverkar i direkt syfte att pressa ner det arbetande folkels levnadsstandard. Vänsterpartietkommunisterna hävdar nödvändigheten av en offensiv politik för alt bekämpa denekonomiska krisen. Man måste för del första salsa på alt hålla uppelönarbetarnas, barnfamiljernas och pensionärernas konsumtion. Medlen är enoffensiv lönepolitik, höjda barnbidrag och förbättring av andra åtgärder för barnfamiljerna,förbättring av pensionärernas ställning. Men det avsedda resultatet kan intenås om inte inflationen och prisstegringen hejdas. Vpk kräver därför energiskkamp mot inflationen -prisstopp, hy resstopp, kamp mot prishöjande skaller, iförsta hand slopande av moms på maten. Manmåste för del andra salsa på elt stort samhälleligt styrt investeringsprogramför att lägga en fast gmnd för en progressiv samhällsutveckling ochförverkligande av rätten till ett meningsfullt arbete åt alla. Vi säger bestämtnej till vad som kallats "Sträng-Bohman-linjen", där det gemensammaligger i en mycket stor tilltro till den svenska exportindustrin med dessnuvarande inriktning. Vianserattdet istället framför allt gäller atl höjaförädlingsgraden i den svenska produktionen,alt ta fram nya,alternativaprodukter och teknik, att bygga ul det kollektiva trafik väsendet, attgenomföra ett brett program för atl bekämpa de sociala och miljömässigabristerna i samhället: utbyggnad av barnomsorgen, utbyggnad av kroppssjukvårdenoch långtidsvården, genomgripande reform av den psykiatriska vården, kamp motbristerna i arbetsmiljön, sanering av undermåliga bostadsområden ochtrafikmiljöer, satsning på ökad forskning och utbildning på alla nivåer,insatser för ett rikare kulturliv för människorna. 6 protokoll 1977/78:83-85 Närdet invänds all vi inte har råd all genomföra allt detta så svarar vi: Det endavi inte har råd med är att låta folk gå arbetslösa. Det lönar sig aldrig medarbetslöshet. Det enda som lönar sig är att bereda människor tillfälle tillskapande, produktiva insatser. Enmedveten industripolitik och en social satsning kräver stora resurser för sinfinansiering. Kapitalet måste kunna styras i en riktning som motsvarar desamhälleliga målen. Vpk kräver därför nationalisering av de privata storbankernaoch försäkringsbolagen, insatser av AP-fonderna för del statligaindustriprogrammet, upprättande av samhällsfonder under lönarbetarnasförvaltning och omfattande en växande del av förelagssparandet, skärptbeskattning av kapital och kapitalvinster, minskade militära rustningar. Viär djupt medvetna om att de förslag som vi ställer kan genomföras endast genomen aktiv masskamp ute i samhället med lönarbetarna som främsta kraft. Dennakamp måste steg för steg föras vidare lill att slutgiltigt gälla övergångenlill en socialistisk planekonomi. Bara en sådan hushållning kan varaktigtavskaffa ekonomiska kriser, arbetslöshet och infialion. Genomde övriga partiernas odemokratiska ställningstagande hindras som bekant vpk:srepresentanter att arbeta på ett normalt sätt i utskotten. I finansutskottet,där jag är suppleant efter alt tidigare ha varit ordinarie ledamot, för jaginte yrka bifall till våra motioner eller över huvud taget yttra mig när de äruppe till behandling. Jag för heller inte avge någon reservation till vad denborgerliga majoriteten skriver. Jag vill än en gång proteslera mot att deövriga partierna på delta sätt förhindrar vpk:s normala deltagande i riksdagensarbete. Eftersomjag inte fött avge någon reservation skulle jag här ha rält atl läsa upp elt förslaglill uttalande, som skulle motsvara en reservation. Vpk har naturligtvis likamycket att säga om den ekonomiska politiken som socialdemokraterna. Om jag härskulle läsa upp ett förslag till uttalande som vore lika långt somsocialdemokraternas reservation skulle del la omkring ! Jag anför deltaför alt illustrera hur de övriga partierna i verkligheten saboterar kammarensarbete genom alt vägra vpk normala arbetsbetingelser i utskotten. All jag härinte läser upp en så lång text beror, herr talman, icke på hänsyn tillkammarens ledamöter som skapat denna situation utan bara på hänsyn lill minegen hals. Jaginskränker mig till alt yrka bifall till motionen 231 om allmänt prisstopp,motionen 317 om etl kampprogram mot kris och arbetslöshet, motionen 867 om denekonomiska politiken och budgetpolitiken och motionen 869 om ettindusiripoliliskt program m. m., yrkande 2. () kortgenmäle: Jag vill sägaföljande till . Detär obestridligt att vi i har kunnat hålla arbetslösheten nere på enlägre nivå och levnadsstandarden på en högre nivå än man har i andra länder.Det finns t. ex. flera socialdemokratiskt styrda länder som har dubbelt så hög arbetslöshetsom vi har i . Vi har alltså klarat oss relativt bra - vi har ingenmassarbetslöshet, - och del har vi kunnat göra genom medvetnasamhällsinsatser som har koslat pengar. Dessa insatser karakteriseradeKjell-Olof Feldl tidigare i debatten på det viset att man hade kastat utpengar. Jagskulle gärna vilja fråga om han också tycker att denkostsamma sysselsättningspolitiken kan karakteriseras med orden "att kastaut pengar". Jag tror att den här typen av insatser för att klarasysselsättningen kommer atl bli nödvändig också i fortsäuningen, och detta kankomma att kosta ganska mycket pengar. Men vi gör dessa insatser just därför attvi söker undvika en arbetslöshet av det slag som finns i många av de andraländerna ute i . Sedan är det klart att vi hoppas alt den ekonomiskapolitiken på skall göra aU den här typen av kostsamma åtgärder intekommer au behövas utan atl det på nytt kommer att bli en ökad efterfrågan inäringslivet på arbetskraft. att vi i finansutskottet inte hade gjort en analys avden aktuella situationen och atl vi inte hade använt uUryckel kapitalismenskris. Det är riktigt. Såvitt jag förslår kommunistisk terminologi rätt pågårkapitalismens kris ständigt. Om man läser vad kommunister säger på 1920-, 1930-och 1950-ialen finner man att det handlar om kapitalismens kris, och jag tyckerdärför inte alt del är någon särskilt träffsäker beteckning av dagenssituation. (vpk) kort genmäle: Herrlalman!Det var kriser som bekant också på 1920-och 1930-talen,som kan läsaom i historien om han inte själv upplevde dem. Del var alltså även på den tidenbefogat att tala om kapitalismens kriser. Men ordet kris används över huvudtaget inte av finansutskottet. Man försöker låtsas som om det ekonomiska lägetskulle vara bättre än det är. Numodifierade sitt uttalande litet grand. Förra gången sade han att vikunnat undgå arbetslöshet i . Men det kan han väl ändå inte mena.Arbetslösheten är ett faktum, och den är utomordentligt stor och allvarlig ivissa regioner och för vissa yrkesgrupper. Deborgeriiga partiernas politik innebär alt vi skall komma ut ur krisen genom attdra åt svångremmen, som del heter-att vi drastiskt uttryckt skall svälta oss utur krisen. Vpk:s politik är den rakt motsatta. Den innebär att vi skall kunnakomma snabbare ut ur krisen genom alt öka efterfrågan i samhället och antaletmänniskor i arbete - att vi skall producera oss ul ur krisen. Deborgerliga partierna vill främst ha en satsning på exportindustrin, ochsocialdemokraterna har samma linje, kan man läsa i deras reservation. Vpk anseratt man i stället måste satsa på en ökad förädling av våra råvaror inom landetoch på atl bota de stora bristerna när del gäller daghemsplatser, bostäder,vårdplatser, kollektiv trafik osv. Vi klagar därför inte på alt det skulleanvändas för myckel pengar för alt bekämpa arbetslösheten, men vi säger att deanvänds i många stycken på etl felaktigt sätt. Jagvill ta upp litet av vad finansutskottet säger om våra motioner i sittbetänkande. Jag tycker del är väldigt motsägande och egendomliga argument man använder för atlmotivera sitt avslag på de kommunistiska motionerna. Den främsta motiveringenär all vpk:s politik "skulle föra över ytterligare resurser från devaruproducerande och konkurrensulsatla sektorerna i vår ekonomi och permanentaen för slor hemmamarknadssektor". Ja, men det är inte vpk som år efter årför en politik som skär ned antalet arbetsplatser inom industrin. Det är ju deborgerliga partierna. Däremot är det riktigt att vi vill ha en störrehemmamarknadssektor. Vi anser atl ekonomi i alltför hög grad ärinriktad på exporlproduklion. Det är det som har skapat en rad av de nuvarandesvårigheterna. Det ärdet jag förut kallade Sträng-Bohman-linjen, och det är densom måste överges. AXEL (): Jag noterade all del var en myckel avslagen och lugn vimölte till skillnad från tidigare debatter. Jag gratulerar honom till denframgången att bemästra sig själv, även om jag noterade vissa, som jag villkalla det, överuttalanden när han exempelvis sade att regeringen driver ettspel om vår ekonomiska framtid. Idetta balansläge skulle jag vilja rekommendera -det kan gälla ocksåandra av oppositionens talesmän - atl gå en trappa ned i det här huset ochlyssna på ,och även lyssna på denekonomiska debatt som förs där. Det kan vara till både nöje och nytta. Däråskådliggörs med satirens hjälp på ett utomordentligt sätt hur vi i detta land,fullständigt obekymrade om framtiden, har levt högt på teknikens framgångaroch också på det försprång som vi har haft framför länder som varit av krigförödda och haft elt förstört näringsliv. Pjäsen illustrerarockså hur festenlider mot sitt slut och hur vi förtvivlat ser oss omkring efter räddningsmöjligheternär konkurrensen ökar utifrån, inte minst från . Den illustrerardärtill hur aningslöst del är atl tro alt beslutade reformer har etl beslåendevärde för all framlid. Det gäller inte ens för den generation som har gjortsitt livs arbetsuppgift färdig, om det inte finns nya generationer som görproduktiva arbetsinsatser. Varförger jag denna rekommendation? Jo, därför atl pjäsen exakt återger vad som harskett under den lid då socialdemokraterna har regerat delta land ochillustrerar den politik som har förts. Idagens process om skuldbördan när det gäller vårt ekonomiska läge - den trappasju upp mer och mer av socialdemokraterna - bör sägas att vårt utgångsläge harvarit gott, Vi har haft god tillgång på värdefulla råvaror och ett på högteknisk nivå slående näringsliv med dugliga företagare och arbetare. Och vihade - det är det mesi väsentliga - hela denna produktionsapparat intakt efterkriget. Det är väsentligt att konstatera detta. Vi hade en värld runt omkringoss som ropade efter våra varor, och vi hade en tredje ' värld som levereradebilliga råvaror, inte minst energi, och som efter hand också blev köpare avvåra produkter. Kom bara inte och säg atl förutsält-ningarna har varit dåliga! Omsocialdemokraternas politik kan sägas att de förblindade av det kortaperspektivets fördelar har glömt det långa perspektivet, all de har förbisett nödvändigheten alt komma ifas med kostnader och utveckling den gång omvärldens industri ånyo varuppbyggd, den gång nya industriländer trängde in på marknaden, när energin blevdyrare, etc. Ytteriigare etl inslag i detta kortsiktiga tänkande och mönstervar socialdemokraternas jordbrukspolitik, där de på allvarmenade att del mest lönsamma var att minimera den svenskajordbruksproduktionen. Dettaär en i och för sig lång bakgrundsbeskrivning, men den är nödvändig med hänsyntill del sätt varpå debatten förs på detta område. Tilläggas bör altsocialdemokraterna så sent som under sin sista mandatperiod i regeringsställning,när festen led mot sitt slut, endera oberörda av förändringarna omkring ellerbortseende från dem med tanke på del förestående valet bjöd på en extrasillsexa. Mottot varda atl vi skulle konsumera oss ur krisen. Vi skulleproducera på lager och oberörda av svårigheterna haka på nästa internationellahögkonjunktur, vilken som bekant inte kom efter inrutat mönster. Såfick vi då en ny regering efter valet som fick överta alla dessa problem.De var förvärrade av den djupa och långa internationella krisen. I detta lägetycks det för socialdemokraterna vara viktigast all klara krisen för det egnapartiet - på annat sätt kan inte deras beteende förklaras. Om det sedan går vi se. Jag skulle vilja varna för att alltför rått utnyttja krisen till delegna partiels fördel. HerrFeldt säger i sitt inlägg med adress lill regeringen att "nu har ni hållitpåatl experimentera i detta land , nu för det varaslut med experimenterandet, nu skall vi se resultat". Det vore fel av migatt svara att socialdemokraterna har experimenterat , för del är mycketsom är bra i den socialdemokratiska politiken. Däremot skulle jag vilja sägaatt socialdemokraterna har försuttit möjligheten att befästa de framsteg vi hargjort här i landet då delta var ekonomiskt möjligt. I ulskotlsbetänkandel finns ett konstaterande som är gemensamt förmajoriteten och reservanterna, och det gäller vårt stora ullandsberoende. Dettaär elt känt faktum och en ganska naturiig situation mot bakgrund av den bildjag här har tecknat av som elt land med etl högt tekniskt kunnande. Vihar följdriktigt blivit specialiserade, och såsom varande etl litet land blirvi alldeles särskilt beroende av de större marknaderna. Vår export har ocksåbetydande omfattning; den motsvarar av vår bruttonationalprodukt. Utskottetkonstaterar all det f n. inte finns någon spontan tillväxt i väridsekonomin.Den är i hög grad beroende av den politik som kommer alt föras i vissaOECD-länder, framför allt och . Det råder således en ganskastor ovisshet om vad som kommer att hända beträffande konjunkturförioppet. Dethar blivit den nuvarande regeringens svåra uppgift att balansera såväl denenskilde medborgarens som landets ekonomiska situation och naturligtvis ocksåalt göra detta ulan alllför stora störningar. Den uppgiften är inte lätt, ochmed den höga ambition som denna regering har främst när det gällersysselsättningen har det heller inte kunnat undvikas atl såväl budget- somhandels- och bytesbalans blivit negativa. Att delta förhållande inte är någonönskedröm vare sig för regeringen eller för finansutskottets majoritettorde med all önskvärd tydlighet framgå av såväl finansplanen somutskoitsbetänkandet. Underskotten måste emellertid självfallet ut itiden. För de flesta torde det vara uppenbart atl detta inte kan ske utanintrång i den enskildes konsumtion, och därom är också alla i utskottet eniga.Vi måste räkna med en lägre privat konsumtion ombalansmålen skall kunna uppnås, men självfallet måste politiken jämsides därmedinriktas på att bättre utnyttja våra produktionsresurser och naturligtvisockså på alt investera i nya sådana. Exportnäringarnas betydelse måste ocksåbeaktas i detta sammanhang. Närdet gäller konkurrensen med andra länder vad beträffar kostnaderna kan jag inteunderiåta all komma tillbaka till fråga med anledning av herrFeldts och oppositionens uttalande om alt del nu måste vara slut meddevalveringarna. Den frågan svarade inte på. Menar han att det intebör bli fler devalveringar eller menar han att det var fel atl göra dedevalveringar som har gjorts? - har ju möjlighet att återkomma ochge ett uttömmande svar på den frågan. Regeringenspolitik har varit starkt inriktad på att med såväl direkta som indirektaåtgärder klara sysselsättningsfrågan. Detta har också lyckats så långt allantalet sysselsatta i vårt land trots krisen är i stort sett delsamma somför . Det bör dock tas med i bilden atl arbetsmarknadspolitikengradvis blivit svårare att bemästra ju mer avancerat och specialiseratvårtsamhälleblivil. Många av oss minns säkert 1930-talelskris. Den var svår,framför allt för den enskilde, men den var ändå på sitt sätt ganska enkel attbemästra från samhällets sida. Det berodde främst på att de arbetslösa den gångenbestod av en ganska homogen skara som i huvudsak kom från arbetar- ochbondehem. Del var människor som kunde ta de arbeten som erbjöds, ochkapitalkostnaderna för dessa arbeten var låga. Del var ofta fråga om spade ochspett och kanske även en skottkärra. Del var kanske allra lättast närarbetslösheten var regionalt betingad och konjunkturen i övrigt var stark.