prot · G10928 · 1977-12-31 00:00:00 — Behovet av omväxling och avkoppling från dessa monotona och ensidigaarbeten är inte aktuellt för arbetsköparna, om del inle bevisligen kan höjaproduktiviteten förstås. Därför är pausering med regelbundenhet ett försvar motdetta utnyttjande i produktionsprocessen. Propositionentar upp frågan om pauser, men inte pä ett sätt som ger facket makt över dennadel av processen. Förhandlingar skall ske beträffande pauseringen, men vi vetatl bestämmanderätten enligt lagen ligger kvar hos arbetsköparna, oavsett MBL.Eller rättare sagt, lack vare MBL. Här föreslås alltså alt om förhandlingarnainle ger resultat skall arbetarpartens ståndpunkt vara gällande. Det är vpk:sförslag, till skillnad från utskottets ståndpunkt och medbestämmandelagens rättför arbetsköparna atl bestämma. Veckovilananges i propositionen lill 36 limmars sammanhängande ledighet persjudagarsperiod. Detta har vpk ansett vara för lågt tilltaget. LO:s krav om enminimitid för veckovila pä har utskottet och regeringen sprungitifrån. De argument som anförts i remissen talar för alt redan nubestämma alt i arbelsmiljölagen föreskriva detta minimikrav. Enviktig del av arbelsmiljölagsliftningen måste också vara att slå vakt om deminderåriga. I olika grad har dessa lopp utnyttjats. Del varförvisso en del år sedan vi slutade med del egentliga barnarbetet. Men för denskull kan vi inte slå oss för bröstet och säga att i är dessa problemett minne blott. Den kapitalistiska kris vi upplever skapar stor arbetslöshet,främst bland ungdomen. Men trots detta faktum utnyttjas minderåriga till arbetesom de egentligen inle skulle ulföra. De huvudregler som finns iarbetarskyddslagen har därför många undantag. Ipropositionen föreslås - och utskottei instämmer i det - all arbetarskyddsstyrelsenskall ges möjligheter atl reglera förhållandena för minderåriga. Denramlagstiftning som det kommer alt beslutas om ger just denna myndighet förstort svängrum. Övriga partier har alltför stort förtroende förarbelarskyddsstyrelsen. Den erfarenhet som vi kunnat dra av de år somarbelarskyddsstyrelsen varit verksam är att hänsyn har tagits lillnäringslivets behov; här har man tummat på de enskilda in-dividerna3 säkerhet imassor av fall. Som exempel på detta kan bara hänvisas till den undermåligagränsvärdelista som finns och att värdena inle är annat än rekommenderade. Alladispenser som arbetarskydds-styrelsen gett från anvisningarna med hänsyn tillnäringslivet och profilerna talar sitt tydliga språk. Delär mot de erfarenheterna som vi inle vill överiåla till detta organ atlbestämma de minderårigas arbetsbetingelser i vad gäller arbetstid, farligtarbete, skiftarbete osv. Vi anser att redan de generösa dispenser Arbetsmiljölag,m. 7 protokoll 1977/78:26-28 Arbetsmiljölag, m. m. som tidigare getts är skälnog för alt i lagen slå fast dessa gränser. Dethar alllid sagts att arbetarskyddet skall vara förebyggande. Detta har dockinte följts i det moderna samhället. Detär ingen slump alt teknik och industriplanering är "heliga områden".Arbetsköparna och deras chefstjänstemän slår vakt om och mys-tifierar medvetetfrågan om planering. Man försöker få de anställda all tro att de intet avplanering begriper. Genom det förfarandet blir det möjligt för kapitalet attbehärska teknologin och därmed också människorna på arbetsplatserna. Samarbetethar under utvecklats, då arbetsköparna insett all debehöver de anställdas kunnande för utvecklingen. Detta har skett i rådsorgansom byggts in i processen men där kunskaper om frågorna för de anställda inlegetts. Bara arbetarna har bidragit med sina erfarenheter, så att profitenkunnat höjas, har det varit bra - längre än så har man inle velat gå: ettmaximalt utnyttjande! Beträffande arbetsmiljöförbätlringar har det varit, ochär, naturligt all initiativet till förbättringar kommit från de anställda. Detär de som utsätts för riskerna och som också slår stopp när det har gått förlångt. Denna initiativkraft, som lönearbetarna har, får inte hindras; dä skeringa förbättringar, ulan i stället tilltar försämringarna. Vilkaarbetsköpare bjuder självmant på kostsamma miljöförbättringar, eller vilkenyrkesinspektör har i praktiken tid att ägna sig åt arbetsplatser där deanställda inle begär kontroller? skall de regionala skyddsombudens arbeteinle förringas. Del är bara det atl dessa inte på något sätt räcker till. Delcentrala i miljöarbetet är möjligheterna för de anställda all själva tainitiativ, all kunskapa och att kräva åtgärder. Så-och endast så - kommerarbetsmiljöerna i praktiken att kunna förbättras. Därförkräver vpk också att lagstiftningen inom arbeismiljöområdet genomgående skallutformas som ett stöd för de anställdas egen initiativkraft och ett stöd förden fackliga kampen. Till vissa delar innebär både förslaget lillarbelsmiljölag och medbestämmandelagen ett sådant stöd. Men i andra delargäller motsatsen. Vad som här är väsentligt atl trycka på är vilkakompletteringar förslaget lill arbetsmiljölag måsle få för alt bättre tjäna deanställdas behov och därmed gagna det som definilionsmässigl måste vara enarbetsmiljölags syfte: all hävda lönearbelarnas rätt till en säker ochstimulerande arbetsmiljö och en omsorgsfull planering. Låtoss utgå ifrån skyddsombudets situation i samband med den s. k.förhandsbedömningen! I propositionen avses med förhandsbedömning olikamyndighetsorgans, främst yrkesinspektionens, granskning av ett företagsplanerade åtgärder. Av inspektörens protokoll lill skallframgå att skyddsombud eller facklig organisation har haft möjlighet att yttrasig över förslagen. Men på vilka villkor har de anställda möjlighet atl taställning i för dem ofta avgörande frågor? Vanligt är att ett huvudskyddsombudensamt åläggs att över ta ställning till ett virrvarr avritningar och handlingar utan all tidigare ha kunnat sätta sig in iplaneringen - än mindre ha fält chansen att utveckla några alternativ. Helasituationen är ett uttryck för klassamhällets förtryck och påtvingadeoförnuft! Tvärtommåsle det gå till på följande sätt: Alla anställda - och inle enbartskyddsombuden - skall ges möjligheter alt pä arbetstid stadigvarande driva etteget kunskapande om miljö och planering. Egna experter och rådgivare skallkunna kallas in till de fackliga studiegrupperna på produktionens bekostnad. Enrad mätningar och kontroller av arbetsmiljön skall lätt kunna ulföras av deanställda själva som ett led i att utforska förhållandena. De irhiljöstudiearbetet engagerade arbetskamraterna skall på arbetstid också kunnabesöka andra arbetsplatser. De skall kunna uppsöka en lokal där aktuelltmaterial och olika hjälpmedel finns samlade om arbetsmiljö och planering, därrådgivning finns och där möten kan hållas med anställda från exempelvisliknande arbetsmiljöer. I varje centralort måste en sådan arbetsmiljösludiobyggas upp under fackligt huvudmannaskap. Vidare skall de anställda kunna vändasig till ett fackligt samband med större förändringar, men även under normal drift, skall deanställda kunna utveckla fackliga arbetsmiljöprogram, hela paket av ålgärdskravsom ständigt ses över och byggs på. Tillhela frågan om förhandsbedömning och inflytande över planeringen i företagenhör också vilken roll de professionellt verksamma konsulterna, projektorernam. Vilka är betingelserna för att dessa, när dekontrakterals, kan göra den bästa tänkbara insatsen från miljösynpunkt? Och hurkan företagshälsovårdens personal tillsammans med dessa praktiker fungera iett lagarbete på de anställdas villkor? Under1960- och 1970-talen har del utrymme och de resurser som byggherrar anslår förplanering och projektering av byggnader, anläggningar etc. bantats så till dengrad alt omsorgsfulla insatser av konsulter nu längre knappast är möjliga. Detsom exempelvis tidigare fick ta all projektera skall ägnasbara . Särskilt illa rimmar detta med del stöd i lag och avtalsom skyddsombuden numera har för all ägna lid åt kontakt med bl. a. konsulter vidplaneringen. Det är klart att del är osunda konkurrensförhällanden inomkonsultbranschen som har medfört detta. Den konsultfirma som inte ställer upppä dagens stressande villkor blir helt enkelt av med jobbet. Det är enkonkurrens på byggherrarnas och arbetsköparnas villkor - fördärvlig för alladem som skall bruka miljöerna, och fördummande för de professionella i planeringen!Längre planeringstider, med tillräckligt utrymme för de anställda både iarbetsmiljöerna och i konsultföretagen atl gemensamt tränga in i miljöproblemenoch la fram alternativa lösningar är en förutsättning för förbättring avarbetsmiljöerna. Tystnadsplikten,som åläggs skyddsombud, tjänar enbart arbetsköparna. Detta motverkar också ettaktivt skyddsarbete bland de anställda. Den bästa formen för att uppnå bättrearbetsmiljö är att det egna kun-skapandet och den egna aktiviteten ökas. Föratt en mängd uppgifter Arbetsmiljölag,m. Arbelsmiljölag,m. skall kunna hemlighållasmotarbetas alltså ett effektivt skyddsarbete! Låtoss bara ta som exempel frågan om skäroljorna, som debatteras mer ännågonsin tidigare. De stora oljebolagen tillverkar skäroljor, som de påstårinte innehåller några farliga ämnen. De vägrar t. o. m. alt ange någoninnehållsförteckning över de ämnen som ingår i dessa. De gör detta enbart föralt kunna fortsätta profitjakten. De gör del därför att inte ryktet omfarligheterna skall komma ut och ämnet därigenom skall kunna stoppas. Det sompåstås i propositionen om tystnadsplikten, alt den är lill för att slå vakt ompatent eller liknande, är bara undanflykter. Det finns ingen anledning att troalt del ena oljebolaget inle vel vad del andra har i sina produkter. Och ävenom de inte visste det, är delta ointressant när del gäller att förbättraarbetsmiljön. Med tystnadsplikt för skyddsombudet kan inte alla anställdainformeras om innehållet och farorna. Tystnadspliktenhar alltså lill uppgift att skydda arbetsköparna och drabba de anställda genomsämre arbetsmiljöer. Det är också av den anledningen som vi säger nej tilldenna del. Sanktionssystemelsom föreslås av regeringen har inte till syfte all skärpa förhållandena fördeförsumliga arbetsköparna. Det skrämmer inte heller dem som i stor eller litenutsträckning försöker undandra sig de åtgärder som behövs för all uppnå en såriskfri arbetsmiljö som möjligt. Erfarenheternafrån tidigare lagstiftning visar att sanktioner enbart mot fysisk person inleräcker lill. Dessa sanktioner skall givetvis ligga i botten, men det måsleockså till sanktionsmöjligheler mot den juridiska personen. Del kan inlefortsätta som det varit tidigare - atl arbetsköpare underiäier atl kosta päskyddsåtgärder och chansar på att det går ändå. Det måste finnas sanktioner somgör att det inte skall vara ekonomiskt lönsamt att fuska - del skall i ställetvara direkt olönsamt. Sanktionerna har givelvis ingen primär uppgift. Detprimära är makten hos skyddsombuden och facket, och det egna kunskapandet ochden egna aktiviteten. Men med det ekonomiska system som vi har måste även kännbaraekonomiska straff kunna utdömas. Det är i de flesta fall del enda som hjälpermot kapitalet. Eller, för atl citera ett uttalande av en person som numerasällan syns här i , vår nuvarande statsminister , närdet gällde atl höja böterna för dem som tvingas gä ut i s. k. vild strejk:"del ska svida i skinnet". Låt del svida i skinnet på de arbetsköparesom underiäier all följa målsättningen atl skydda liv och hälsa under ett heltliv! Jag vill sluta med att bara kort kommentera vad Per påvisade isin inledning. Han sade all en mängd olika faror och brister föreligger, ochhan nämnde faror som smyger sig på de arbetande. Han sade att alla de exempelhan räknade upp ändå bara var axplock. All de här exemplen enbart är snökorn påden synliga delen av ett kan vi, Per , vara överens om. Men alladessa faror för arbetarnas liv och hälsa finns trots alt lagstiftningen sedan1949 har sagt atl arbete för säkrare miljö skall ske i samverkan - samverkan mellan arbetare ocharbetsköpare, samarbete mellan arbete och kapital. Detta bevisar att för alt fånågon egentlig förbättring av arbetsmiljön måsle maklen ges åt de anställda ochderas företrädare, kunskapande hos de anställda understödjas, forskningen förde anställda som part möjliggöras och en del av kapitalets makt las därvid. Iinledningen förklarade också Per alt begränsningskungörelsen från isomras inte skulle gälla arbetarskyddsverket. Men redan den gamla skrivningenmotarbetar en verkligt förbättrad arbetsmiljö, och den skrivningen kommer nualt fortsätta atl gälla. Jagyrkar bifall lill samtliga motioner kommunisterna. Arbetsmiljölag,m. KJELLNILSSON (s) kort genmäle: 1 början av sill anförande ägnade sig åt ett angrepp motsocialdemokratin. Han menade alt vi har gjort upp med borgarna i denna fråga. Manmåsle undra av vilken anledning flera av vpk:s talare här har kritiseratsocialdemokraterna så hårt för att vi har kunnat förbättra ett liggande förslag- en proposition - om bättre arbetsmiljö för människorna. Det måste varadärför all man är besvärad över att socialdemokraterna har hafl dennamöjlighet. Man hade helst sett all vi inte hade haft den. Man hade hellre velatatt del skulle vara en sämre arbelsmiljölag för de anställda ute i företagenän erkänna all vi kan påverka detta förslag. Jagvill också gärna understryka alt arbetsmiljöutredningens belänkande liggertill grund för socialutskottets betänkande och att utredningens förslag harblivit tillgodosedda i utskottels belänkande. Del måste väl innebära att dettagynnar arbetarrörelsen och arbetarna i vårt land. Det är verkligen beklämmande all , somär facklig förtroendeman, står här i kammaren och säger att skyddsombuden inlehar någon makt - att han vill vilseleda skyddsombuden i stället för att erkännaatt de har en verklig makt och all de skall utnyttja den. Den finns, TommyFranzén! (vpk) kortgenmäle: Nej, det är inte på del sättet all vi är besvärade över att inte hakunnat vara med i utskottsbehandlingen och påverka den. Vad som möjligen ärbesvärande - men inle för mig utan för och hans partikolleger -är att socialdemokraterna inte har kunnat ställa eU förslag som gerskyddsombuden och facket reella möjligheter att verka för en förbättradarbetsmiljö. Jaghar inle förnekat att del finns positiva bilar i propositionen. Men vi har inteheller fåll något svar från tidigare talare - vare sig ellernågon annan-om vilka medel som den nya lagstiftningen egentligen ger för atlskyddsombuden skall få den möjlighet som pratar om, nämligen allskapa förutsättningar för att man inte skall be- Arbetsmiljölag,m. höva slås ut eller för inte skall behöva vara försökskanin när nya ämnen förs in påarbetsmarknaden. Detär riktigt alt jag är facklig företrädare - och jag är också skyddsombud. Jagskulle kunna berätta för vad som sker och vad som händesenast inom detta område när en kamrat lill mig, ocksåskyddsombud, försökte få arbelsmiljöför-bältringar - det gällde ombyggnad avLO-huset, som BPA nu håller på med - och hur de försöken strandade, när haninte kom någonslans. Jag skulle kunna räkna upp mänga sådana exempel, men jagskall av vissa skäl inte göra det här. Skyddsombudenhar makt att stoppa ett arbete om de kan påvisa att omedelbar eller allvarligfara föreligger. Men när det gäller all denna smygande ohälsa, alla dessa nyaämnen som kommer över oss - lösningsmedel, epoxi i målarfärger osv. - harskyddsombuden inte någon makt atl sälla emot. Del är sådan makt som vi frånvänsterpartiet kommunisterna vill föra in - inte att vi skall samarbeta medarbetsköparna och be dem atl avstå frän dessa medel. KJELLNILSSON (s) kort genmäle: Vi slår fast i ulskottsbeiänkandet att sådan verkan som kommer förstsenare inryms i bestämmelserna. Jagskulle också vilja säga till att vi har goda kontakter med denfackliga arbetarrörelsen. Detta förslag har inte enbart kommit från denpolitiska arbetarrörelsen ulan också från fackliga företrädare, som har tycktatl del är ett bra förslag. Det framgår väl också av att grunden för detta ärutredningens belänkande, där ju fackliga företrädare, kunniga i dessa frågor,har anfört sina synpunkter. Jag vågar påstå att arbetare och tjänstemän i dettaland litar pä socialdemokraterna - att vi för deras talan på ett riktigt sätt.Det visar de allmänna valen, , och det visar även de fackliga valeni vårt land. (vpk) kortgenmäle: Ja, det gäller tydligen arbetsköparna också, när socialdemokraternaställer upp på borgarnas sida i arbelsmiljölagsliftningen. Frågorsom förts fram frän fackföreningarna har det ju inte tagits hänsyn lill, KjellNilsson. Närdet gäller sanklionsbeslämmelserna i ulskollels förslag och ipropositionen tas bara upp sanktionsmöjligheler mot fysisk person. Den frågasom vi har fört fram - om möjligheter att bötfälla juridiska personer - hade enmycket framskjuten ställning i den arbetsplatsremiss som förekom med anledningav arbetsmiljöbeiänkandei. Men detta har inle här framlagils, och den delen,, har ni tydligen också helt glömt bort. Jagskulle vilja la ett annat sådant exempel som jag hastigt berörde i min inledning.Det gäller planeringen, möjligheterna för de anställda och för skyddsombudenatt motverka dessa faror som del här gäller. De anställda arkitekternavill ha kontakt med de fackliga organisationerna. De har alldeles för kort tidför alt kunna projektera nya fasligheter, nya industrihus m. m. Arkitekternafinner inte arbetet meningsfullt, eftersom det måste ske så snabbi att de intehar någon möjlighet att la hänsyn till andra synpunkter än arbetsköparnas-besiällarnas. Dethär är ett problem för arkitekterna, eftersom de som sagt vill ha kontakt medde fackliga organisationerna, i första hand på byggområdet, för alt på så sättkunna gå till samlad aktion för att få en mera långsiktig planering. Därmedskulle också de som skall bygga husen kunna ge sin syn pä saken. Inle minstsöker de naturiigtvis komma i förbindelse med de grupper som sedermera skallarbeta i de ifrågavarande lokalerna. Menvad har hänt? Hela den kapitalistiska produktionsprocessen driverrationaliseringar och förkortningar av tidsplanen på ett sådant sätt att de härfrågorna i verkligheten inte kan följas upp. Det är bara ett av många exempelsom gör att vi ställer oss oerhört skeptiska till den linje som . Fråganom tillträde till arbetsplatserna, som las upp i arbelsräliskom-mitténsförslag, har inte alls kommenterats av utskottet. Man har bara hänvisat tillkommiiiéförslaget. Här finns det emellertid en jävsregel, som är ytterligtanmärkningsvärd. Den lyder: "Det är således olämpligt att anlita forskare,som har eller företräder ett väsentligt ekonomiskt intresse som kan strida motarbetsgivarens intressen." Och säg mig den forskning för arbetstagarna sominte strider mot arbetsgivarens ekonomiska intressen! Arbetsmiljölag,m. Del kan ju verka underiigl med sä många inlägg i ett ärende, därutskottet har lämnat oss ett enhälligt betänkande. Men frågan om att förbättravår arbetsmiljö är så viktig att jag trots det enhälliga betänkandet vill göra någrapåpekanden, inte i syfte att polemisera mot vare sig statsrådet eller utskottet utan i första hand för alt strykaunder vikten av att den föreslagna lagen får det materiella stöd som fordrasför all del inle enbart skall bli vackra ord på ett papper - med andra ord attriksdagen anvisar erforderliga resurser för att vi skall kunna leva upp lilllagens anda. Hurarbetsmiljön ser ut är ju av mycket stor betydelse, eftersom så många människortillbringar en stor del av sin vakna tid på arbetsplatsen. I begreppet välfärdmåste därför en god arbetsmiljö ingå som en viktig beståndsdel. Jag vägar påståall arbetsmiljön inte har följt med i den standardutveckling som samhället iövrigt har genomgått. Det måsle vi erkänna. FörfattarenSven har påvisat detta med en lika enkel som genial liknelse. Han beross föreställa oss att man bygger bostäder efter samma principer som man byggerindustrier. Det skulle betyda alt vi levde i stora öppna bostadshallar, därhundratals människor bor, lagar mat, äter, sover och läser läxor - baraåtskilda genom några halvt ut- Arbetsmiljölag,m. suddade färgmarkeringar påbetonggolvet. Ingen människa skulle drömma om atl föreslå atl bostäderutformas på det sättet. Vissthar del skett och sker förbättringar gradvis av industriarbels-platsernasmiljö, men fortfarande stämmer den bild som tecknat med denverklighet som alltför många människor upplever. Detär alltså mycket som återstår alt göra, innan levnadsstandarden underarbetstiden blir likvärdig med levnadsstandarden under fritiden.Arbelsmiljöpolitikens omedelbara uppgifter är naturligtvis främst atl undanröjade omedelbara riskerna för liv och hälsa på arbetsplatsen. All myckel återståratt göra i de avseendena framgick med all tydlighet av arbetsmarknadsrninisternsanförande, där han med statistiska uppgifter belyste situationen påarbetsmiljöområdet. Men vi måste naturligtvis också i ökad utsträckning ta itumed de anställdas berättigade krav på att inle bara få ofarliga arbetsmiljöerulan också trivsamma sådana, lika väl som vi måste tillgodose kravet pä attarbetet organiseras så alt del kan upplevas som meningsfullt och givande. Arbetetför att få en bättre arbetsmiljö är en stor och central del av den reformeringav arbetslivet som vi inom arbetarrörelsen har gjort till en av 1970-lalelsstora huvuduppgifter. Arbetsmiljöfrågan hör ju intimt samman med arbetslivetsdemokratisering. Det är endast genom medinflytande som löntagarna kan fåmöjlighet atl utforma arbetsmiljön i enlighet med sina önskemål. Huvuddelenav arbetet på alt förbättra arbetsmiljön bedrivs av skyddsombuden när de påuppdrag av sina arbetskamrater kräver och genomdriver förbättringar på deenskilda arbetsplatserna. Den politiska uppgiften är vår, och den består i atlskapa de förutsättningar som skyddsombuden behöver för att lyckas i dettaarbete. För detta krävs en fortlöpande reformverksamhet och en ökning avtillsynsmyndigheternas resurser. Arbetetmed att reformera arbetsmiljölagstiftningen påbörjades dåarbetsmiljöutredningen tillsattes. Utredningens första delbetänkande avlämnadesi . Efter en remissomgång, där fackförbunden anordnade en brettupplagd rådslagsverksamhel bland skyddsombud och andra medlemmar, genomfördesden revision av arbetarskyddslagen som trädde i kraft den 1 januari 1974.Lagändringen innebar bl. a. alt skyddsombuden fick kraftigt vidgadebefogenheter. Utredningens slutbetänkande, som avlämnades ,sändes ut på en liknande arbels-platsremiss bland LO:s och TCO:s medlemmar.Enligt planerna skulle den nya lagen träda i kraft , menolyckligtvis medförde regeringsskiftet ett halvårs försening av denna viktigareform. 1huvudsak har departementschefen följt utredningens förslag då han utformat sinproposition till ny arbetsmiljölag. Del finns all anledning att ge honom etterkännande för delta och för det arbete han av allt att döma har fått lägga nedpä att övertyga alla sina regeringskolleger om att ge lagen den utformning denhar fått. I alla de fall där arbets- marknadsminisiern läggerfram förslag i syfte att förbättra arbetsmiljön kan han påräkna vårt fulla ochhelhjärtade stöd. Delfanns i propositionen vissa formuleringar som enligt vår mening behövde justerasoch förtydligas för atl den nya lagen fullt ut skulle fylla sill syfte. Efterett myckel intimt samråd med löntagarnas organisationer inlämnade vårriksdagsgrupp en motion, som angav vilka förändringar och förtydliganden somenligt vår mening behövdes för all ge lagen full genomslagskraft. Glädjande noghar utskottet i så hög grad tillmötesgått de fackliga krav som framförts genomvår parlimolion att ett enhälligt utskottsbetänkande kunnat komma till stånd.Delta är kanske det bästa beviset för den styrka som de fackliga kraven på enbättre arbetsmiljö har . Vidmina kontakter med skyddsombud och andra fackliga förtroendevalda på olikanivåer märkte jag alt man var allvariigt oroad över ett avsnitt ipropositionstexten, del avsnitt som handlar om regeringsprövning avföreskrift.