prot · G10948 · 1977-12-31 00:00:00 — Deolika formerna av skyddad sysselsättning, som kommer att ingå i den nyaorganisationen, omsätter alltså drygt 1 400 milj. kr. och underskottetär drygt 700 milj. kr. I propositionen har jag framhållit alt regeringeningående granskat olika tänkbara finansieringsformer -främst dåarbetsgivaravgifter (som utredningen föreslog) och budgetfinansiering. Regeringenhar kommit till den slutsatsen att valet av finansieringsmetod bör prövas iett större sammanhang. Skälet är att kostnaderna för skyddat arbete i hög gradkan ses som alternativ till arbetslöshetsunderstöd och arbetsmarknadspolitiskainsatser av andra slag. Vidare väntas utredningen om allmänarbetslöshetsförsäkring avge sitt betan kände 1978. Enligtmin beräkning kommer staten genom den nya organisationen att avlasta kommuneroch landsting kostnader för skyddad sysselsättning som uppgick lill drygt450 milj. kr. Till det kommer kostnader för arbetsprövning och arbetsträningför närmare 80 milj. kr. Det är självklart att ett statligt övertagande avkostnadsansvaret för det här måste beaktas i de kommunalekonomiskadiskussionerna mellan staten och kommunförbunden. Vidarehar den yrkesinriktade rehabiliteringen och övriga arbetsförberedandeåtgärder, som arbetsförmedlingen förfogar över, byggts ut i olikaformer och under olika huvudmän. har samhällets insatser för social,medicinsk och annan rehabilitering ökat. Förändringarna på arbetsmarknadenskapar också nya behov av åtgärder. Denyrkesinriktade rehabiliteringen har som främsta uppgift att hjälpa och stödjamänniskor som önskar få arbete. En viktig uppgift är dock också att ökamotivationen hos dem som gett upp och slutat tro på sina möjligheter lillarbete. För det behövs en verksamhet, som snabbt och effektivt kan hjälpa denarbetssökande, som fortlöpande kan anpassas till utvecklingen påarbetsmarknaden och till nya behov. svarar fristående arbetspsykologiska ochteoretisk prövning genom anlagsundersökningar. Arbetsvårdsinsti-tulen svararför praktisk prövning och träning. Även inom arbetsmarknadsutbildningen görsliknande insatser. Jag tror liksom utredningen om yrkesinriktad rehabiliteringatt en samordnad organisation skulle kunna ge de enskilda människorna en bättreservice och att verksamheten lättare skall kunna anpassas till utvecklingen påarbetsmarknaden. Därför föreslår vi nu en samordnad organisation under ettstatligt huvudmannaskap. Denverksamheten bör förläggas ute i företagen i betydligt störreutsträckning än , i anpassningsgrupper och liknande. Det innebär inte attbehovet av de institutionella former som arbetsvårdsin-stitul, s. k. OT- ochALU-kurser, omfattar skulle minska. Men de här verksamheterna måste arbeta inärmare samverkan med det egentliga förmedlingsarbelel och till vissa delarföriäggas ute i arbetslivet. Ettled i de här strävandena är att de sökande skall kunna få mer kvalificeradhjälp redan på förmedlingen för att på så sätt kunna bedöma sinaförutsättningar för olika jobb. Inte minst gäller det medverkan avarbetspsykolog. Försökmed psykologmedverkan på arbetsförmedlingen har redan prövats i olika delar avlandet. Del har skett dels i några fall genom att psykologer anställts direktav förmedlingen, dels genom att arbetspsy-kologer från fristående institutengagerats. Här håller alltså en klar förändring i metodiken på alt ske så attde arbetspsykologiska anlagsundersökningarna mer och mer kommit attkompletteras med stödjande rådgivning. a. i uppdrag att föreslå hur arbetsmarknadspolitiken skall utformasför all bäst kunna hjälpa de arbetshandikappade på arbetsmarknaden. får nu också i uppdrag all komma med förslag till organisation avden yrkesinriktade rehabiliteringen och den arbetspsykologiska servicen samthur forskning och metodutveckling inom den yrkesinriktade rehabiliteringenskall organiseras. Utredningen väntas komma med ett förslag nästaår. En särskild organisationskommitté får sedan i uppgift att utforma förslagtill hur det praktiska genomförandet av den nya organisationen Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. för yrkesinriktadrehabilitering skall ske. Detär nödvändigt att de kommande förändringarna både inom den yrkesinriktaderehabiliteringen och inom del skyddade arbetet genomförs i nära samråd medberörd personal och deras organisationer. Det är också viktigt att alla somberörs får korrekta uppgifter om och möjligheter att aktivt delta iutformningen av den nya organisationen på alla nivåer. Vårt departement har iMBL-förhandlingar i förbundit sig att till alla arbetstagaresom berörs av förändringarna ge ut en broschyr för information. Det skall vigöra tillsammans med facket, kommunförbunden, AMS och andra. Vi kommer ocksåatt genomföra ett tiotal regionala konferenser för att informera alla berördafackliga förtroendemän, landsting, kommuner och handikapporganisationer om denhär reformen. Det vi skall besluta om är för tusentals människor ett stortframsteg. Arbete åt alla - jag upprepar det - måste vara det övergripande måletför svensk sysselsättningspolitik. Det målet får inte utesluta de mest utsattagrupperna i vårt samhälle. Tvärtom har vi ett stort ansvar att här görasärskilda insatser för att stödja de människor som har speciellt svårt att fåett jobb. Skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering är då viktiga inslag.Att vi i i stort sett är överens om mål och medel för en sådanpolitik är ännu ett tecken på den värdegemenskap som bär upp det mesta av vårarbetsmarknadspolitik. Det är en god grund när dagens reform skall omsättas iverkligheten. Arbetsmarknadsministern har &jort en bred teckning avpropositionens innehåll och målsättning, och jag skall inte upprepa vad han harsagt. Vi är i stort sett överens, även i fråga om det organisationsarbete somnu förestår. skall arbeta har Per talat om. Låt mig bara sägaatt det organisationsarbetet blir omfattande, att det behövs information ochatt alla berörda parter verkligen måste ha möjlighet att delta. Jag vill isammanhanget göra några anmärkningar och kommentarer i marginalen. Isamband med den allmänna motionstiden under /77 föreslogsocialdemokraterna i motion nr 543 att skulle fatta ett principbeslutom organisationen av skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering. Visammanfattade våra förslag i fem punkter: Man skulle flytta överhuvudmannaskapet till regionala stiftelser. En central stiftelse skulleinrättas. Finansieringen skulle ske genomallmän arbetsgivaravgift. En organisationskommitté skulletillsättas med uppgift att i detalj förbereda övergången till nytthuvudmannaskap och klara av de nödvändiga förhandlingarna. Denna kommitté skulle få iuppdrag att överarbeta de organisatoriska frågorna för den yrkesinriktaderehabiliteringen. Utskottetsborgerliga majoritet beslöt under vårsessionen att skjutapå behandlingen av motionen, beroende bl. a. på att arbetsmarknadsministern vidtvå tillfällen lovat att en proposition skulle komma senast . Tyvärrkunde man inte enas i kanslihuset om hur propositionen skulle utformas, utandet drog ut . Först låg propositionen på riksdagensbord. Personligen tror jag inte att detta berodde påarbetsmarknadsdepartementet. Det var andra krafter i regeringen som hindradeden snabba behandling som hade behövts i den här frågan. Uppskovetleder lill att organisationen blir försenad, till förfång för dem somarbetar inom den industriella verksamheten och för de kommuner och landstingsom har de högsta kostnaderna för denna verksamhet. Kommunernas kostnaderspeglas i motionen 1977/78:44 av m. fl. som kräver att kommunernaskall kompenseras för fördröjningen. Jag förstår motionärernas uppfattning,men själva kompensationsfrågan får vi ta upp i samband med behandlingen avbudgetpropositionen. Jag har velat teckna denna bild av hur frågan behandlats här iriksdagen. Oenigheten inom regeringen har lett till en fördröjning som drabbar,precis som arbetsmarknadsministern har sagt, dels de svagaste grupperna isamhället - det är dem den här propositionen skall ta hänsyn lill - dels desvagaste kommunernas ekonomi. Låtmig slå fast att socialdemokraterna anser att rätten till arbete skall omfattaalla grupper i vårt samhälle, vilket jag också framhöll i den arbetsmarknadspolitiskadebatten. Om man har denna uppfattning skall de samhällsverkstäder som ordnarjobb åt dem som blir utslagna från den övriga arbetsmarknaden ses som en del avhela vårt näringsliv. Enligt vad som framkom vid en konferens om de nordiskaländernas skyddade verkstäder anser man i att en skyddad verkstad är ensocial inrättning. Det synsättet kan vi aldrig acceptera, och detta har ocksåunderstrukits i propositionen. De som arbetar i verkstäder som vi kallarskyddade skall ses som en arbetskraftsresurs och icke som en reserv. Deungdomar som blir utslagna från den vanliga arbetsmarknaden blir i mångafall förtidspensionärer. Det är ett förhållande som vi måste ändra på. Jag serockså propositionen som ett led i denna strävan, dels när det gäller deskyddade arbetsplatserna, dels genom den yrkesorien-terade rehabiliteringen.Genom ett enhetligt huvudmannaskap kan vi få en effektivare organisation ochäven en jämnare utbyggnad av verksamheten i olika delar av landet. De storaregionala skillnader som finns är oförenliga med kravet på allas rätt tillarbete. Dessutom skall ju nu de skyddade verkstäderna,kontorsarbetscentralerna, industriellt beredskapsarbete och hemarbetesammanföras till en enhetlig organisation - när det gäller hemarbete ochindustriellt beredskapsarbete dock med några undantag. På det sättet kan ocksåden enskilda människans ställning förstärkas inom organisationen. Flera kanerbjudas arbete. När man ser på denregionala utbyggnaden av verkstäderna får man Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. ibland en känsla av i vissa kommuner och landsting har den uppfattningen att det är lättare fören handikappad att gå arbetslös än det är för en annan arbetstagare. Jag anseratt det är tvärtom. Arbetet stärker självförtroendet, och i många fall är detjust vad de psykiskt och socialt handikappade behöver. Därför måstemålsättningen vara att i hela vårt land skapa förutsättningar för att alla kanfå ett arbete. Utskottetsbetänkande är i allt väsentligt enigt. Detta beror på att propositionen istort följer de förslag som organisationskommittén för skyddat arbete() lade fram och som har följts upp i den socialdemokratiskapartimotionen 543. Detta torde ha framgått av vad jag inledningsvis framhöll.Men genom att ikraftträdandet uppskjuts tar vi inte nu ställning tillfinansieringen. Den frågan får vi återkomma till i samband med anslagen /80. Låtmig också säga att vi från socialdemokratiskt håll verkligen vill understrykaatt någon ytteriigare fördröjning inte får ske, utan att organisationskommitténskall få klara direktiv och tillräckliga resurser, så att kommittén kanframlägga sina förslag för slutlig behandling och ett ikraftträdandeden . Vihar fogat en reservation till utskottets betänkande. Den gäller styrelsenssammansättning. Jag har redan sagt att de anställdas självförtroende börstärkas. Det talade också Per om. Och vi anser att ett led i densträvan är att de anställda vid dessa verkstäder får samma rättigheter attdelta i verksamhetens planering, utbyggnad och inriktning som derasarbetskamrater i den övriga industrin. Därför är utskottsmajoritetens ochpropositionens förslag, att de anställda endast skall ha adjungerade ledamöteri styrelsen, ett steg tillbaka i den utveckling som i övrigt äger rum i vårtsamhälle. Vi anser och föreslår i vår reservation att de anställda skall harätt att direkt utse två representanter i styrelsen. Detta är i enlighet medförslaget som lade fram. Och vi anser att detta kan göras utanatt styrelsen behöver utökas. Om det är något som man kan vara tveksam inför,så är det den stora styrelsen. föreslog mellan sju och elvaledamöter; nu bestämmer man antalet till tolv, varav , TCO- ochLO-distrikten samt näringslivet skall föreslå en vardera, som sedan skallväljas av . En skall utses av regeringen. Nusäger utskottsmajoriteten att det förhållandet att LO- och TCO-distrikten skallnominera var sin representant är ett motiv för att inte de anställda skall vararepresenterade direkt i styrelsen. Detta anser jag vara ett ihåligt och dåligtargument. Och jag ber att de som här talar för utskottet ger mig en upplysningom vad det finns för nämnder eller styrelser här i landet, där de anställdainte är representerade även om det utses representanter för centrala fackligaeller regionala organ. Tillslut, herr talman, några ord om samhällets ansvar för att skaffa arbete åtalla. Enligtreferat i det senaste numret av tidskriften och LO-tidningenhar sysselsättningsutredningen genomfört en försöks- verksamhet vid AB Volvosanläggningar i och . Undersökningenvisar att nästan var fjärde anställd är arbetshandikappad eller harsvårigheter att klara arbetet. Av undersökningen framgår också att liderav fysiska besvär - hjärt-, kärl- och ryggsjukdomar. Ofta har besvären uppståttav tungt och ensidigt arbete. har psykiska besvär, medan lider avsociala svårigheter. Dessasiffror stämmer till eftertanke. Har vi sådant jäkt och en sådan stresspå arbetsmarknaden att av de anställda riskerar att bli utslagna,därför att de inte orkar med sina arbeten? Detta innebär stora problem församhället , problem som vi måste lösa. Arbetsplatserna måsteanpassas till människan, inte bara tekniskt utan även när det gäller denpsykiska arbetsmiljön. Målet måste ju vara, som Per sade, att deskyddade verkstäderna skall ingå i den vanliga arbetsmarknaden. Vi måste satsapå att alla människor skall få arbete och möjligheter att klara sin utkomst. Försöksverksamhetenvisar också att det är lönsamt för såväl företagen som samhället att satsa påden här verksamheten. Jag vet inte hur man kommit fram till de siffror jagnämnde, men de visar ju att anpassningsgrupperna med läkare, med tekniskaförändringar o. d. har lett till en vinst för företaget på . och församhället på . Detta visar också, som jag redan sagt, att allamänniskor är en arbetskraftsresurs, som vi bör ta till vara. Denyrkesinriktade rehabiliteringen är därför en viktig del av arbetet på att skapamöjligheter för alla som känner sig utslagna - och som kanske ibland väljer attinte försöka igen - att på nytt återvinna sitt genom den hårda stressen oftaförlorade självförtroende, så att de kan återgå till arbete. Med det sagda ber jag att få yrka bifall till den socialdemokratiskareservationen och i övrigt till arbetsmarknadsutskottets hemställan. Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. (vpk): Ni har, arbetsmarknadsminister , en eminent förmåga att måla iverkligt ljusa färger när läget är mörkt. Frågan är om ni tänker bedra er själveller om ni anser det vara er uppgift att lugna de många människor i vårt landsom är eller känner sig utslagna. Detfinns inget A- och B-lag, säger , men fråga människorna! Jag harsjälv stått på ett verkstadsgolv och vet vad det vill säga att vara utslagen,att inte ha en sysselsättning. Men dessa människor har tydligen ingensom helst kontakt med. Han talar i slutna rum, och därför kunde hans tal intebli något annat än det han höll här hos oss. Arbetsmarknadsministernvar mångordig och yvig när han talade om de omfattande insatser förarbetshandikappade som han leder i sitt departement. Han konstaterade att detförslag som behandlas kanske är det viktigaste på området. Det gerett ganska bra mått på intensiteten i regeringens arbete på att tillförsäkrade arbetshandikappade Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. rätt till arbete närarbetsmarknadsministern utnämner en renodlad organisatorisk förändring, somsåvitt vi kan se inte kommer att ge ett enda nytt arbete, till det viktigastebeslut som har fattats på detta område. Jag vet inte om det anses överdrivetatt anföra det gamla ordspråket om att tomma tunnor skramlar mest, men det ärväl sällan som det har passat in så bra som på arbetsmarknadsministern här . HerrAhlmark drar sig inte för att komma med direkt felaktiga uppgifter, trots atthan måste vara i besittning av information som talar i annan riktning. Hansäger att ständigt allt fler arbetshandikappade bereds arbete på den reguljäraarbetsmarknaden. Detta är ju inte sant, . Det förhåller sigtvärtom så att ständigt allt färre arbetshandikappade får jobb på den öppnamarknaden. Den statistik som fördes bara visade en sjunkandetendens när det gällde antalet placerade på den öppna arbetsmarknaden. harman, om jag är riktigt underrättad, slutat att föra den statistiken. Mendet finns inget som talar för att det skulle ha skett någon förändring tilldet bättre, snarare tvärtom med tanke på den rådande lågkonjunkturen. Det ärsåledes nödvändigt att vidta helt andra åtgärder för att tillförsäkra dearbetshandikappade rätten till arbete. Det kan ske endast genom enomorganisation av huvudmannaskapet för den skyddade verksamheten.Vänsterpartiet kommunisterna har lagt fram ett förslag som tar hänsyn tillutvecklingstendenserna inom arbetslivet och ställer de förslag som ärnödvändiga för att säkra rätten till arbete. I det sammanhanget räcker varkeneleganta eller generösa deklarationer eller hurtfriska önskningar om lycka till- de ger ändå inga jobb, herr arbetsmarknadsminister. För det fordras konkretapolitiska åtgärder, , och ingenting annat. Underen följd av år har kommunisterna i väckt motioner omde handikappades villkor. I detta sammanhang har vi ställt förslaget attsamhället vidtar åtgärder för att garantera de arbetshandikappade meningsfulltarbete. Vpk menar att den diskriminering måste brytas som finns påarbetsmarknaden. Det kan inte längre få förekomma - rent mänskligt sett - attde som inte kan få arbete på den öppna marknaden placeras på den s. k.B-marknaden eller mot sin vilja tvingas att godkänna en förtidspensionering. Hurmycket än säger att han inte vill godkänna att det finns olikaarbetsmarknader för människorna här i landet, vet folk ändå att det är på detsättet. Gå ut och fråga folk hur det ligger till! Det är inte så liten skillnadmellan att stå på en skyddad verkstad och att vara ute i den öppnaproduktionen. Den skyddade verksamheten har utvecklats till en andra rangensarbetsmarknad, som endast i marginell utsträckning tillgodoser dearbetshandikappades rättmätiga krav på meningsfullt arbete. Dennautslagning från arbetsmarknaden är ständigt ökande. Antalet förtidspensioneradeär alarmerande, då denna siffra ständigt ökar och är uppe i betydligt över200 000 människor. är utslagna från arbetsmarknadenoch som befinner sig i skyddat arbete, beredskapsarbete, arkivarbete ocharbetsmarknadsutbildning är betydligt över 100 000. Alla dessa människor, herrAhlmark, som är utslagna från arbetsmarknaden eller aldrig kommit in där, mensom vill ha sysselsättning, kan räknas i betydligt över 300 000personer. Men de räknas inte in i den allmänna arbetslöshetsstatistiken, som pådetta sätt friseras till att vara något helt annat än den i verkligheten är. De"bättre" siffrorna, som man med detta tillvägagångssätt får fram, kanmöjligen lugna arbetsmarknadsministern, dock inte de direkt drabbade - de frånarbetsmarknaden utslagna. Ävenom arbetsförmedlingarna har en arbetsvårdande verksamhet kan de inte bryta denuppåtgående trend som gäller utslagningen. Vadman i detta sammanhang först måste klara ut är vad som är den avgörande orsakentill utslagningen på arbetsmarknaden. Om detta nämnde arbetsmarknadsministerninte ett ord. kommunisterna har förklarat, och den uppfattningenhåller vi fast vid, att det är kapitalets ständiga strävan att utvinna mer ochmer arbetsresultat av varje anställd som är den avgörande orsaken tillutslagningen på arbetsmarknaden. Detgäller framför allt de som inte är tillräckligt effektiva eller anpassningsbarai arbetet enligt kapitalets synpunkt, som inte är lönsamma, och de blir alltfler. För dem finns det inte längre arbete på arbetsmarknaden. De slås heltenkelt ut. Detta är verkligheten. Det är också den verklighet som måste varautgångspunkten för de åtgärder som måste till om rätten till arbete skalltryggas för de arbetshandikappade. "Arbeteåt alla" förekom i tal gång på gång, och det är samtligapartier här i anhängare av. Men om detta vore sanning skulle ju ävende människor som är arbetshandikappade eller förtidspensionerade ha rätten tillett meningsfullt arbete då de önskar detta. Men så är inte förhållandet.Verkligheten är helt annorlunda. Det hjälper inte, är i varje fall långt ifråntillräckligt, att skapa olika ersättningsformer för arbete på den s. k. öppnamarknaden. Vad som måste till iir helt nya arbetstillfällen. Dåutslagningen på arbetsmarknaden är orsakad av kapitalets vinstbegär, måstesamhället träda till och den skyddade verksamheten förvandlas från enB-arbetsmarknad till en integrerad del av den statliga företagsamheten. Det ärvår bestämda uppfattning, och därom har vi också motionerat. Vpk:sförslag går således avsevärt längre än till att gälla bara en omorganisationeller en förändring av huvudmannaskapet för den skyddade verksamhet som redanfinns. kommunisterna menar att det måste handla om en nyorganisation med en helt annan inriktning - en organisation, som skall tryggavars och ens rätt till meningsfullt arbete, oavsett handikapp, och det kommerdenna organisation, i varje fall i sitt inledningsskede, icke att kunna göra. Den nya företagsorganisation, som vpk föreslår i motionen Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. Skyddatarbete och yrkesinriktad rehabilitering m. m. 1976/77:905, måste enligtmotionen fylla två målsättningar - dels vara meningsfull och därmed ha en församhället värdefull produktion, dels ge arbete åt människor med olikahandikapp. Detta ställer stora krav på mångsidigheten hos produktionen då detgäller både produkter och produktionsprocesser. Föratt komma bort ifrån den segregering som innebär att ha en arbetsmarknad förhandikappade och en för icke handikappade bör enligt vårt förmenande även ickehandikappad arbetskraft anställas. Detta gäller även från en rad andrasynpunkter. Det bör i detta sammanhang också påpekas att vpk:s uppfattning äratt handikappade och icke handikappade måste anställas på lika villkor, vilketbl. a. innebär att lönerna måste anpassas till den öppna marknaden. Imotion 905, som väckts under den allmänna motionstiden , gäller förslageten företagsorganisation under statligt huvudmannaskap, förslagsvis som en delav . Denenligt motionen föreslagna företagsorganisationen är tänkt att byggas upp somett eller flera huvudföretag, med produktionsavdelningar i olika delar avlandet. Ianslutning till propositionen 1977/78:30 om skyddat arbete och yrkesinriktadrehabilitering m. m. har kommunisterna väckt motionen nr 56. Istora delar är vpk inte överens med arbetsmarknadsministern om förslagen ipropositionen. Ett godkännande av propositionen skulle nämligen innebära ettgodkännande av nuvarande inriktning av det skyddade arbetet och ettgodkännande av fortsatt mycket hög arbetslöshet bland de arbetshandikappade. Detkonkreta förslaget i propositionen till omorganisation betyder att dennuvarande inriktningen av skyddat arbete låses fast . Vpk finnerdetta oacceptabelt. Vpkyrkar således avslag på propositionen i den del den gäller det skyddadearbetet. Vi anser nämligen att frågan om huvudmannaskapet och dess organisationmåste anpassas efter formerna och inriktningen av det skyddade arbetet.Nuvarande förhållanden är vi inte överens om. Arbetsmarknadsutskottetsäger i sitt utlåtande över de två motionerna från vpk att utskottet inte delarmotionärernas negativa inställning till den nuvarande arbetsvårdsverksamheten.Till detta skulle kunna anföras att vpk under alla år som partiet motionerat idenna fråga hyst och hyser samma uppfattning som de flesta som hamnat iarbetsvården. Detta är ju människor som av kapitalet inte ansetts varatillräckligt profitgivande och som därför slussats ut från arbetsmarknaden. Dehar stämplats som inte fullvärdig arbetskraft.