prot · G10945 · 1977-12-31 00:00:00 — För den skogsarbetaren gäller att hans arbetstid vid domänverketreducerats med en tredjedel före mitten av 1957 - en tredjedels minskning avtiden . Den reduktionen skulle inte ha gjorts, om detstatliga domänverket hade kunnat bereda honom fast och stabilt arbete. Fulltjobb har han alltså inte haft, och för denne skogsarbetare innebärbestämmelserna att det inte blir några pensionsgrundande månader för de är dähan inte nådde . Det blev ett tiotal år för den härmannen, och pensionen reducerades i enlighet härmed. Såhär sade han själv vid ett samtal med mig: "Vad skulle jag göra, det varförfallstid inom skogsbruket vår och höst, det fanns inte jobb och manfick ta beredskapsjobb. Men när det fanns jobb inom domänverket ställde jagupp. Ändå plockas tid bort för mig." Detär klart att det där känns orättvist och att det blir en chock förskogsarbetare som gått och väntat på sin pension. Nukan det naturligtvis sägas att det inte rör sig om sä många människor. Och detär sant. Men det känns ju inte lättare för de gamla skogsarbetare som drabbas. Utskottetsäger att pensionskommittén inte skall syssla med den här typen av pensioner.Det är som sagt ingen stor fråga, men jag finner ingenting som hindrar att manlöser det här problemet genom att beslutar om tilläggsdirektiv.Därför yrkar jag pä att med anledning av motionen 1976/77:182beslutaratt hos regeringen hemställa att pensionskommittén genomtilläggsdirektiv får i uppdrag att utreda frågan om övergångsbestämmelser förrätt till pension inom domänverket. Övergångsbestäm-melser för rätt till pension inom domänverket framhåller att det här gäller personer som har utförtarbete ät domänverket men som inte har fått alla sina arbetstimmar registreradeför pensionsberäkning. Övergångsbestäm-melser för rätt till pension inom domänverket att det varit fråga omackordsarbete och en tidsmässigt ojämn arbetsinsats och att arbetstiden intehar varit tillräckligt lång för att vara pensionsgrundande. Fr. o. m. 1975finns ett pensionsavtal för skogsarbetare vid domänverket, som gäller även förtiden . Svårigheternaatt kontrollera och fastställa en arbetstid för utfört ackordsarbete har variten bidragande faktor för de berörda arbetarnas behandling. tillämpadetjänstepensionsreglementen för skogsarbetare är tillkomna 1934, 1942 och 1947,dvs. när vi haft socialdemokratiska regeringar. Depensionsbestämmelser som gäller är daterade . Vid dentidpunkten synes enighet ha förelegat mellan facket och domänverket, ochdomänverket fick då pruta något på det minsta dagantal som skulle kunna liggasom underiag för pensionsberäkning. Pågrundval av dessa fakta har utskottet fattat sitt beslut. Detta beslut ärenhälligt, som det brukar vara när det gäller sådana här udda kommunistmotioner.Vi har också noterat att den sittande pensionskommittén, som omnämns imotionen, inte har i uppdrag att arbeta med tjänstepensioneringen utan enbartmed den allmänna pensioneringen. Jag kan dock ge rätt i att detär möjligt att utfärda tilläggsdirektiv till denna utredning. Men om motionenskrav skulle visa sig vara så befogade som det görs gällande, skulle nog enresning i frågan bäst kunna ske den fackliga vägen. I samband med de politiskaavvägningarna får man ändå göra en bedömning av hur långt behandlingenav ärendet har kommit på det fackliga planet. Jagvill säga till Lövenborg att domänverket i detta fall är liktydigt med staten.Domänverket är ju ett statligt företag, och striden står mellan staten ochskogsarbetarna. Det förhällandet att vi hade en socialdemokratisk regeringunder visar att det inte alltid är så enkelt, som Lövenborg brukar mena,att arbetarnas villkor förbättras bara staten fär träda in. Dennamotion är naturligtvis inte den svagaste som väckts av . Detligger kanske något i hans framställning, men man har oerhörda svårigheter attfå fram ett tillräckligt riktigt underlag för en pensionsbedömning. Jag ber att få yrka bifalltill utskottets hemställan. (-): säger att det gick i utskottet som det brukar göra när"sådana här udda kommunistmotioner" kommer upp till behandling. Dettycker jag är ett något beklagligt yttrande. Jag har haft för mig att manseriöst skall behandla motioner från vilket håll de än kommer. Man hadenämligen kunnat bortse från att det var fråga om en s. k. udda kommunistmotionoch i stället beaktat att det handlar om en grupp rätt udda arbetare, som harkommit i kläm mellan paragraferna. Jag har fått bekräftelse från rätt mångaskogsarbetare, fackliga företrädare och även representanter för det statligadomänverket pä att förhållandena i det härfallet är mycket otillfredsställande. Enligtett klipp som jag har här säger domänverkets personalvårdskonsulent i Luleåatt det är verkligen synd att de som har slitit i skogen drabbas på detta sätt. säger att detta är en orättvisa som måste bort. Han berättar ocksåhur den har uppkommit, nämligen på grund av att förekom ingenarkivering av uppgifter om arbetstid. Skogsarbetarna har fått anlitakronojägare och andra tjänstemän för att intyga vilka år de har jobbat. Dettaär naturiigtvis väldigt svårt, för här handlar det om kronojägare ochtjänstemän som kanske är döda eller har flyttat och finns någon annanstans iSverige eller ute i väriden. Jagtycker nog att man hade kunnat tillämpa en betydligt mer generös taktik ochbeviljat pension för den tid som förefaller betydligt mer rimlig än vad nutillämpade regler medför. Eftersom man i utskottet säger att man är medveten omatt detta är ett problem, borde man också ha kunnat resonera litet mer generöstän att säga att detta är en udda kommunistmotion och därför skulle manavstyrka. Dettaär inget stort problem. Det drabbar inte så många, men det är naturiigtvis likahårt för de människor som drabbas. Mittyrkande kommer sannolikt att avslås, och jag tror att det avslås, inte på grundav elakhet eller därför att man vill förmena de här människorna deras rätttill en hygglig och välförtjänt pension, utan yrkandet avslås mera därför inte tillräckligt har satt sig in i ärendet. Därför vill jag verkligenvädja till ledamöter i riksdag och utskott att fundera över om denna fråga kanlösas på annat sätt. Jag vill inte monopolisera frågan. Kan någon annan drivaden med större framgång, så hälsar jag det enbart med tillfredsställelse. Dettaär ett problem som man inte kan tänka bort, och det drabbar oförskylltmänniskor som har slitit i skogen under många är och som borde ha rätt tillpension. Övergångsbestäm-melser för rätt till pension inom domänverket framhöll att saknas det arkivhandlingar föratt få fram något underiag till en pension för ifrågavarande skogsarbetare.Detta styrker väl vad jag nämnde, nämligen att säkraste vägen nog ändå ärförhandlingar. Saknas det underiag för att bedöma frågan, är det inte lätt attta vägen över en utredning, utan i det läget passar nog förhandlingar bäst. ALFLÖVENBORG (-): säger att den säkraste vägen är förhandlingar. Detär faktiskt den vägen man har försökt komma fram men inte lyckats. Därförtycker jag att de folkvalda måste försöka fundera ut andra initiativ för atthjälpa de här människorna. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels det av underöveriäggningen framställda yrkandet, och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes följande voleringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan i betänkandet nr26 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit det av under överiäggningen framställda yrkandet. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dä AlfLövenborg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: 1977/78:27 med anledningav motion om viss översyn av resegarantilagen 1977/78:29 med anledning avmotion om villkoren för belåning och återköp av enskild försäkring Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. §12 Vårjakt efter sjöfågel Föredrogs jordbruksutskottets betänkande 1977/78:9med anledning av propositionen 1977/78:37 om vårjakt efter sjöfågel jämtemotioner. I propositionen 1977/78:37 hade regeringen() berett tillfälle att avge yttrande över vadföredraganden hade anfört om vårjakt efter sjöfågel. I propositionen hade förordats attskärgårdsbefolkningen i vissa län skulle tillåtas en begränsad vårjakt eftersjöfågel. Jakten skulle endast få avse hanfågel av ejder och fä bedrivas underen försöksperiod . Idetta sammanhang hade behandlats de med anledning av propositionen väcktamotionerna 1977/78:33av m. fl. (s), vari hemställts att beslutade avslåregeringens proposition 1977/78:37 om vårjakt efter sjöfågel, och 1977/78:59av m. fl. (c, m, fp), vari hemställts alt Nr skulle avslå propositionen 1977/78:37 angående vårjakt på han- den fågel av ejder av fem är. attriksdagen med avslag på motionerna 1977/78:33 och 1977/78:59 sjöfågellämnade utan erinran vad i propositionen anförts om vårjakt efter sjöfågel. Reservation hade avgivits av (),(), (), (). (),() och () som ansett att utskottet borthemställa attriksdagen med anledning av propositionen och motionerna 1977/78:33 och1977/78:59 skulle avslå förslaget om vårjakt efter sjöfågel. Tillbetänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av (s). Vi har väl alla med glädje upplevt det allt starkare intresset förmiljöfrågor i vårt land. Det har bl. a. tagit sig uttryck i att naturvärdenfått en allt starkare ställning genom ökat stöd i lagstiftningen. Skyddet förfauna och flora är en viktig del i naturvården. Det har närmast blivit ensjälvklarhet att djuriivet inte skulle få störas under fortplantningstidengenom någon form av jakt. Omsorgen om djuriivet är som miljöfrågorna i stort en internationell angelägenhet. Inte minst gäller detta om fågellivet,eftersom fåglarna genom sina flyttningar i hög grad är beroende av mångaländers gemensamma ansvar. Etteffektivt fågelskydd kan därför bara uppnäs genom internationellt samarbete.Sverige har engagerat sig aktivt för ett sådant samarbete. Eftersom vi redan imitten av förbjöd all vårjakt efter sjöfågel i kunde vi 1963med gott samvete underteckna den s. k. angående fägelskydd,vars innebörd är att alla fåglar skall skyddas åtminstone under fortplantningstidenoch att flyttfåglar dessutom skall skyddas dä de vänder återtill sina boplatser. Dennainställning underströks också i en rekommendation från tillregeringarna om att alla djur och fåglar borde fredas underfortplantningstiden. Denhar kommit till uttryck i en rad andra internationella sammanhang. Vid i antogs sålunda en resolution om bl. a. skyddför flyttande djurarter. Vid de europeiska miljöministrarnas möte i mars 1976uppdrogs åt att utarbeta en Europakonvention till skydd för bl. a.flyttande arter och deras biotoper. Vi spelade från svensk sida vid dettatillfälle en pådrivande roll, och enligt den uppgjorda tidsplanen skall ettslutligt utkast till konvention vara färdigt . hardeltagit aktivt i konventionsarbetet. 1975års riksdag hemställde att regeringen skyndsamt skulle låta utreda de möjligaformerna för värjakt på sjöfågel, förslagsvis på 5 år.Det finns anledning att understryka att det utskotts-belänkande som riksdagengrundade sitt beslut på inte innebar något ställningstagande i frågan huruvidavårjakten borde återinföras. Den socialdemokratiska regeringen gav i mars 1976statens naturvårdsverk i uppdrag att utföra den av begärdaundersökningen. redovisade sitt uppdrag . Därframhåller verket: Om någon form av vårjakt på sjöfågel återinförs kommerSverige säkerligen att få svårigheter att ratificera de nu planeradekonventionerna då dessa kommer till stånd. Sammanfattningsvis kan enligtnaturvårdsverkets uppfattning konstateras att några möjligheter att återinföravårjakt på sjöfågel inte längre finns om alltjämt i full utsträckningskall kunna ansluta sig till det europeiska samarbetet inom sjöfågelvården ochdessutom vara ett föregångsland i detta avseende liksom inom andra delar av deninternationella miljövården. Pådessa grunder avstyrker sålunda naturvärdsverket bestämt att den av regeringenföreslagna vårjakten införes. Lika bestämt avstyrkes detta av Sverigeslantbruksuniversitet. , ornitologiska förening samt länsstyrelserna itre av de fem län som är berörda av den tilltänkta vår-jakten - länsstyrelsernai , och län. Det är organisationer ochmyndigheter som alla har att lägga naturvårdsaspekterna på denna fråga. Motden bakgrunden måste det anses anmärkningsvärt att jordbruksministern, som iregeringen har ansvaret för miljö- och naturvärdsfrågor, är beredd att brytamot en princip som i och internationellt blivit allmäntvedertagen när det gäller skyddet för djur och fågelliv, nämligen att intetillåta jakt . Jordbruksministernmotiverar sitt förslag med det rekreationsvärde jakten har för skärgårdsborna.Jordbruksministern säger t. o. m. att vårjakten utgör ett viktigt inslag imånga skärgärdsbors och fiskares livsföring. Jag är väl medveten om att jaktför många människor också i skärgårdarna har en stor rekreativ betydelse. Menhur vårjakten, som varit förbjuden , kan utgöraett viktigt inslag i många skärgärdsbors och fiskares livsföring må det varajordbruksministerns uppgift alt klara ut. Viär frän socialdemokratins sida väl medvetna om angelägenheten av att en radåtgärder vidtas för att öka förutsättningarna för att behålla en åretruntboendebefolkning ute i skärgården. Den socialdemokratiska regeringen tog också en radinitiativ till förmån för fisket och skärgårdsbefolkningen. a. infördessärskilt ekonomiskt stöd till verksamheter i skärgården. Om dessa initiativutnyttjas på rätt sätt och följs upp av den nya regeringen är jag övertygad omatt de blir av betydligt större värde för skärgårdsbefolkningen än möjlighetenför ett begränsat antal medborgare att jaga ejderhanar . och generaltullstyrelsen har pekat på de administrativabesvär och bekymmer och de relativt sett stora kostnader som kommer att varaförknippade med den åtgärd som regeringen föreslagit. Administrativt krångel,besvärliga övervakningsproblem och orimliga kostnader - harberäknat dem till ett par - för att kunna genomföra dennaförsöksperiod med jakt på ejderhane i fem år.Jordbruksministern har ju inte heller gjort det lättare att välja ut vilka somskall fä tillstånd att jaga, när han utsträcker en rätt som skulle tillkommaskärgårdsborna till att också omfatta den kustboende jordbrukarbefolkningen somidkar fiske. Propositionen är sålunda i administrativt och ekonomiskt hänseendeilla genomtänkt. Detavgörande skälet för den socialdemokratiska motionen om avslag på propositionenär emellertid att vi genom ett bifall skulle ta ett stort steg tillbaka påmiljövårdens område. Vi skulle fatta ett beslut i som till sinaverkningar kan innebära att inte kan underteckna den konvention som nuär under utarbetande och som vi själva har varit varma tillskyndare av. Denerfarenhet jag fick som miljöminister av internationellt samarbete pä dettaområde säger mig att ett beslut i enlighet med regeringens förslag skulle blitill stor skada både för den sak det gäller och för anseende i dessasammanhang. Jagdelar sålunda helt Svenska uppfattning att en återinfördvårjakt i skulle kunna åberopas som alibi av andra länder föråterinförande av annan och betydligt skadligare jakt eller för att de skulleunderiäta att vidta åtgärder mot pågående skadliga jakt-och fångstmeloder. Inteminst den diskussion vi hade vid ministerrådets sammanträde i ger mig grundad anledning att anta att så skulle bli fallet. Jag ärövertygad om att också skärgårdsborna, som säkeriigen insernaturvårdsfrägornas allvar i minst lika hög grad som vi andra, om de får dettaperspektiv på frågan klart för sig, förstår att de värden som står på spel idetta sammanhang från miljövårdens synpunkt för värt land och internationelltmåste få väga tyngre än fem dagars nöjesjakt på ejderhane för 2 000 särskiltutvalda personer i vårt land. Jagber sålunda, herr talman, att få yrka bifall till den reservation som är fogadtill utskottets betänkande och som innebär avslag pä regeringens proposition. Idetta anförande - under vilket förste vice talmannen övertog ledningen avkammarens förhandlingar - instämde , , , , , och (samtliga s). Jag kan börja med att instämma i det mesta av vad hadeatt anföra. Vihar som princip när det gäller jakten i att försöka få den förlagd tilltider när det är biologiskt lämpligt. Fågeljakt är det aldrig lämpligt att hapå vårsidan. På höstkanten är fågelstammarna som störst. Då är individantaletsom rikast. Dä kan vi ha en viss avskjutning utan att del skadar en slam. Undervintern utsätts de sedan för stora påfrestningar och svårigheter, och mångaindivider kommer att slås ut. De överlever helt enkelt inte vintern. föreeller in på parningssäsongen är fågelstammarna som minst, dä är individantaletlägst. Det är propositionen föreslår att den här jakten skallsättas in - när man skall börja bygga upp en ny stam av dem som har överlevtvintern, de starkaste och kraftigaste individerna. Det är alltså biologisktsett en förkastlig tidpunkt för jakt. Vilkaär då argumenten för jakt? Man kan spalta upp dem, och de går i två riktningar. Ettargument är att den här jakten skulle vara ekonomiskt värdefull och göra det lättareför en del skärgårdsbor att överieva i skärgården rent ekonomiskt. Mentillskyndarna av jakten brukar vara rätt snabba att själva sopa undan detargumentet - för i nästa andetag börjar de säga: Det är en ytterligt begränsadjakt, det gäller - och för det mesta är det dåligt väder tre avdessa - och man kanske kan räkna med fem fåglar per jägare. Och femejdrar pä , herr talman, torde knappast vara av en sådan ekonomiskbetydelse att det avgör om någon kan leva kvar i skärgården eller inte. Detfinns en annan typ av argument som går ut pä att livet i skärgården är så hårtoch kämpigt över vintern att man behöver något uppiggande när isen släpper. Ja,herr talman, jag häller gärna med om att livet kan vara hårt i skärgården. Jagär själv skärgårdsbo och torde ha viss erfarenhet av hur det kan vara att bodär. Men jag har litet svårt att förstå att det skulle motivera att man skallge sig ut och jaga fågel när det är som mest olämpligt. Någraolika jaktformer har föreslagits. Normalformen skall vara vak-skytte, dvs.jägaren skall ligga gömd och vänta pä att fåglarna skall slå sig ned påvattnet. Då skall det kanske gå att skilja ut om det är han-eller honfågel somkommer framför mynningen. Men enligt propositionen kan man även tänka sig atttillåta jägarna att i vissa fall skjuta pä sträck, alltså på flygande fågel. Imin del av , där det inte är aktuellt med vårjakt, kom en mycketintresserad och ivrig ejderjägare fram till mig och sade att han inte för sindel kunde förstå hur någon med anspråk på att tala sanning kan hävda att det ärmöjligt att skilja ut och även skjuta rätt individ i ett fågelsträck - haneeller hona. Denna person, duktig jägare som han är, sade att i vilket fall somhelst klarar inte han av det. Det är möjligt att skärgårdsborna på ostkusten ärså mycket bättre än västkust- borna att det inte finnsproblem där - men jag har svårt att tro pä det. Tillsist det kanske allvarligaste: har, som anförde,aktivt deltagit i att inom försöka fä fram en nyfågelskyddskonvention. Skulle bifalla den här propositionen harSverige inga möjligheter att ansluta sig till denna konvention. Det voresannerligen ingen fjäder i hatten för vårt naturskyddsarbete att komma mednågot sådant. Jag yrkarbifall till reservationen. Alla frågor som har med jakt att göra tycks väcka ett utomordentligtintresse, inte bara hos den här kammarens ledamöter ulan också hos de massmediasom mycket uppmärksamt bevakar vad som händer och sker. När det är fråga omjakt är man utomordentligt intresserad av att engagera sig i frågorna. Denfråga det gäller - möjligheten för vissa skärgårdsbor att under fem dagarpå våren få bedriva licensjakt på ejderhannar - är inte en fråga som rör mig inågon större utsträckning; det vill jag starkt betona. Vi har visserligentidigare haft vårjakt även i , men den framställning vi behandlar avser givetvis inte det området. Låtmig ändå säga att även jag känner ett rätt stort engagemang i den här frågan -kanske är det därför att det gäller ett intresse från en mycket mycket litenminoritet i vårt land som mycket engagerat försökt få behälla en gammaltradition som för dessa gamla fångstmän varit av stor betydelse. Jag ärmedveten om att den inte är av någon avgörande ekonomisk betydelse. Men fördess människor, som ofta lever ett isolerat liv, är det en trivselfaktor- somväger tungt. Jag är medveten om att många människor inte riktigt kan förstådetta. Den som själv är en aning av fångstman och intresserad av dessa frågorhar lätt att begripa att människor som i hela sin dagliga gärning ägnar sig ätfångst, i huvudsak då av fisk, är intresserade av att fä bibehålla också denhär gamla traditionen. debatt som förts framför allt i massmedia har man då frågat sig om dettakan anses stå i överensstämmelse med den fågelskyddskonvention som vi varitmed om att godkänna i . I konventionen sägs: "I , Sverigeoch samt på rådande särskilda förhållanden inom näringslivetberättigar vederbörande myndigheter i dessa länder att medge undantag samtgöra vissa avvikelser i fråga om bestämmelserna i föreliggandekonvention." Jaghar utomordentligt svårt att förstå vilket slags avvikelse man vid dettillfället syftade på, när och andra nu gör gällande alt viinte skulle kunna fortsätta detta internationella samarbete om vi skulle genågra få skärgårdsbor licens att jaga ejderhannar.Jag skulle bra gärna vilja att redovisade vilket slagsavvikelse som är mindre och som möjligen skulle kunna godtas. För mig är dennaavvikelse sä otroligt liten, en av de mest marginella man överhuvud taget kan tänka sig. Att den skulle kunna få till följd att vi iframtiden inte skulle kunna delta i ett internationellt samarbete är för migfullständigt obegripligt. Jagvill i den här debatten också ta upp situationen i vårt grannland . Därhar man haft sjöfågeljakt och lagt ned ett utomordentligt stortarbete pä att skydda sin fågelstam. Där har man kunnat behålla sin fågelstam,trots att man har en valakt under betydligt än det här är fråga om. Jaghar under de debatter som har förekommit fått höra att inte är såmycket att tala om i sådana här sammanhang - det var folk som företräddenaturvårdsintressena som gjorde exakt detta uttalande. Det tyckte jag var såutomordentligt kränkande att jag efter det inte skulle ha kunnat tänka mig attgå emot propositionen även om jag skulle ha varit intresserad av att göradetta. Jag vet att man i uträttar ett utomordentligt fint arbete föratt slå vakt om sjöfågelstammen. Trots det kan jakt på sjöfågel tillåtas därunder en betydligt . debatt som har förts har frågan om den biologiska situation det här gällerinte nämnvärt aktualiserats. Man har rent allmänt sagt att biologiskt är detinte lämpligt att jaga fågel . Men situationen är ju den att ävende som mycket grundligt har tittat över de biologiska förutsättningarna och denbiologiska situation som råder för ejderstammen är av den bestämdauppfattningen att en beskattning av ejderhannarna skulle vara en tillgång förejderstammens fortsatta bestånd och ökning. Jag skall inte gå djupare in pädetta, men jag vill understryka att man inte anser att ejderhannarna blirbeskattade i den utsträckning som skulle behövas för sjöfägelstammen. Jaghar full förståelse för skärgårdsbornas intresse av vårjakt på sjöfågel. SvanteLundkvist sade att om de får reda på vad det från naturvårdssynpunkt verkligenär fråga om skulle de nog inse att det är omöjligt att införa våriakt pä ejder.Jag tror att människorna ute i skärgärden har starkare anknytning till naturenoch större intresse än de allra flesta i vårt land av att se till den natur dehar och bibehålla sin omgivning sådan att de även kan trivas ute päöarna. Men för deras trivsel kan den korta jakttiden vara enbetydande tillgång. Det framgår av att de under sä mänga år har gjort upprepadeframställningar.