prot · G109127 · 1977-12-31 00:00:00 — Fredaeenden ' innebar emellertid också att grupper i Sverigeoch i utlandet gjorde 21 aoril 1978 vinster,medan andra gjorde föriuster. underiremänadersperioden före devalveringen uppgick lill minst mellan 6 Om åtgärder mot ' 'miljarder kronor. Eftersom den effektiva devalveringen uppgick tillvalutaspekulationer ' ' resultatförbättringen för de företag och andra somvidtagit valutadispositioner totalt 600-850 milj. kr. Kalkylenomfattar endast de fördelar företag och kommuner erhållit genomförväntningsstyrda valutadispositioner, inte verkningarna av självadevalveringen. Vad man kan kalla "dispositionsvinsterna" har gåtttill såväl svenska som utländska företag. De består både av sådant som man idagligt tal menarmed vinster och av uteblivna föriusier. Densvenska har fått "betala" dessa"dispositionsvinster". vinst är föremål för utdelningtill staten. Det kan alltså sägas vara "skattebetalarna" som i sistahand betalar förelagens "dispositionsvin-sler" i samband meddevalveringen, skriver de båda författarna. Ekonomiministernsöker i sitt interpellationssvar förneka att någon gjort några föriuster överhuvud taget i samband med det omfattande valutautflödet. Devalveringen harlett till vinster för hela folkhushållet, säger han. Men devalveringens totalaverkningar kan ännu inte bedömas, som jag redan betonat. Och det är ju hellerinte det den åberopade artikeln diskuterar och som jag tagit upp i mininterpellation. Del är de föriuster / skattebetalarna gjorde isamband med det förväntningsstyrda valutautflödet och som motsvarades avvinster på andra håll. 1 en annan mening i interpellationssvaret talar ocksåherr om "en omfördelning av vinster och föriuster mellan företagoch kommuner å ena sidan och å den andra". Ja, just del, det ärdetta del handlar om. Varför är ekonomiministern så förtvivlat rädd all medgealt särskilt vissa kapitalgrupper gjorde stora vinster föredevalveringen genom vad jag med rätt ord vill kalla spekulation i den svenskakronan? En del av det som hände kan kallas försök att rädda sig från föriusier,men en mycket betydande del av valutaflödet var ren spekulation i att göravinster på en förväntad delvalvering av kronan. Då har vi ändå talatom det som försiggick inom valutaregleringens ram. Därtill förekom säkeriigenockså spekulationer utanför valularegleringens såväl anda och mening somparagrafer. Ekonomiministernger ett erkännande till frågorna i interpellationen som jag naturiigtvis tar ad notam. Om en devalveringsåtgärd genomförs skall den drabba alla så lika som möjligt, säger han, och fortsätter: "Graden av förväntningar eller - om man så vill - förutseende bör alltså inle få påverka storieken av de vinster eller föriuster som enskilda eller kommuner åsamkas i devalveringsögonblicket." Det är ett uttalande som avslöjar en ideologisk blindhet inför verkligheten. De vanliga löntagarna, pensionärerna, barnfa miljerna har inga möjligheter att delta i valutaspekulation och visa sådant "förutseende" - ett i viss mån cyniskt uttryck, som hert här använder. Det är förbehållet de stora företagen och den lilla gruppen av stora 12 kapitalägare. Det är också de som gjort vinsternapå spekulationen. Några möjligheter för regeringen eller riksbankenatt ingripa för alt få kontroll över valutaflödet fanns enligt ekonomiministerni stort sett inle. Det enda han kan hänvisa till är den skärpning avanmälningsskyldigheten för allmänhetens inköp av utländska sedlar som vidtogs. Jaganser att ekonomiministern underskattar de möjligheter till ingripanden somfanns. Man borde ha ingripit och skärpt de bestämmelser som gäller förvalutabankernas tillstånd att driva handel med utländska betalningsmedel ochfordringar. Man borde också ha skärpt kontrollen av förelagens betalningar ochsärskilt av de stora multinationella koncernernas transaktioner över gränserna.Herr säger ju också på ett ställe i sitt svar att det finns vissa sådanamöjligheter alt ingripa, men jag har inte sett dokumenterat någonstans attsädana möjligheter verkligen utnyttjades. HerrBohman säger slutligen all en del frågor om förbättring av kontrollen övervägsav den tillsatta valutaregleringsutredningen. Jag skulle känna mig lugnareinför resultatet av den utredningen om det inle varit så att dess direktiv ivissa stycken kan fattas som förord för en ännu större slapphet än f. n. närdet gäller kontrollen över de utrikes betalningarna. Jag vill ställa några avslutande frågor till ekonomiministern: Varför är ekonomiministern så obenägen att medgeatt vissa gjorde vinster, som måste betalas av andra, genom det storaförväntningsstyrda valutaflödet ? Är ekonomiministern anhängare av eller motståndaretill en ökad samhällskontroll över allmänhetens och företagensutlandstransaktioner? Vilka övriga åtgärder förbereder regeringen för attmotverka och stoppa valutaflykten? Om åtgärder mot valutaspekulationer har till mig i sin interpellation ställt tre konkretafrågor. På dessa konkreta frågor har han också fått konkreta svar. Men herrHermansson är som vanligt inte nöjd ulan tycker det är trevligare att tillriksdagens protokoll få läsa in en stor del av innehållet i en artikel som tvåtjänstemän i har skrivit i . Jag villsjälvfallet stryka under att den artikeln får stå för författarna själva -bakomden står inte , inte riksbanksfullmäktige, inte riksgälds-kontoretoch inle riksgäldsfullmäktige. Mycketkan sägas om den artikeln, inte minst om de slutsatser som dras att det ärskattebetalarna som har fått stå för ruljangsen. Jag har något berört artikelnsinnehåll i mitt svar, men jag tycker inte alt det är min sak att recensera vadtvå privatpersoner skriver i en tidskrift -det får väl ske i annat sammanhang.Herr vänder sig mot att jag säger att artikeln är statisk ochbokföringsmässig och menar att den i stället är dynamisk - med den terminologisom jag har använt skulle man också underkänna våra finansplaner och vårabudgetpropositioner, säger . Men skulle vi skriva dem på detsätt som den här artikeln är skriven, skulle det vara väldigt oroande. Nr 127 Valutareserven är ett slags buffert, ett slags clearingkassa. Fredasen den ekonominutsätts för påfrestningar, när samhällsekonomin är i obalans, ställs 21 aoril 1978 naturiigtvisanspråken på denna clearingkassa högre än när samhällseko- nomin är ibalans. Det är en förklaring till att det i det osäkerhetsläge som Om åtgärder mot""ädde rann ul pengar. När del osäkerhetsläget upphördekom valutaspekulationer PS också tillbaka. Jagbestrider fortfarande att man kan använda begreppet förluster med den innebördsom lägger in i det. Jag har inte påstått att devalveringeninte för vissa personer och vissa kommuner kan ha medfört föriusier, men jaghar påstått all den också har lett till uteblivna föriuster för många andra,vilket kan betraktas som vinster. Och jag har sagt att saldol för helasamhällsekonomin är positivt. De s. k. vinsterna - för att använda herrHermanssons terminologi - "betalas" inte av andra. Denmoraliserande syn som har på de s. k. förväntningsstyrdadispositionerna tycker jag är litet egendomlig- Om varövertygad om alt priserna på vissa varor skulle höjas, skulle detförvåna mig om han av något slags idealitet underiät alt göra behövliga inköpden här veckan. Och om hade klart för sig att priserna nästavecka skulle sjunka, skulle det förvåna mig om inte eftermåttet av sin förmåga skulle senarelägga sina inköp. Om det skall kallasspekulation eller klokt förutseende, en klok ekonomi, kan man ha skildameningar om, men alt skulle handla på del säll som jag här harskisserat utgår jag från. Meneftersom gick djupare in i problematiken än vad som varmotiverat av själva frågorna, så lät mig spalta upp vad det kan vara fråga om.Jag skall därvid delvis använda egen metod. Detförsta fallet är att en svensk importör som har en varuskuld i utländsk valutatidigarelägger sin betalning så all den äger rum medan kronan ännu har etthögre värde. Efter devalveringen får han alltså betala mer. Detandra fallet är alt en exportör som har en fordran i utländsk valutasenarelägger hemtagningen av skulden tills devalveringen har ägt rum. Etttredje fall är att företag och kommuner som planerar att uppta lån utomlandsväntar med att ta upp de lånen tills de bättre kan bedöma situationen. Ettfjärde fall äratt turister som reser till eller till någon annanplats gör uppköp av resevaluta till stora belopp. Går de till olika banker kanbeloppen bli rätt stora, eftersom del inle märks, om man inte inför särskildaregler, hur stora beloppen blir. Ettfemte fall är alt företag kan göra insättningar av utländsk valuta på s. k.valutakonto i svensk bank. menar att regeringen kraftfullare borde ha ingripit mot sådant här handlande, som han kallar spekulation. Men den verklighet vi lever i är inte fullt så enkel som vill framställa den. Jag har redan i milt svar påvisat att om vi lever i en fri marknadsekonomi - vilket jag anser att vi skall göra men som herr 14 brukar anse all vi inte skall göra - ochom vi skall ha en fri och öppenhandel med omväriden, vilket vi bör ha eftersom är beroende av export,så finns det gränser för hur man kan styra betalningsrörelserna. Dessa ärberoende av det fria handelsutbytet. möjligheter att ingripa äralltså begränsade, och de regleras av den valutalagstiftning som harfattal beslut om. Detfinns inga andra typer av åtgärder att tillgripa än de som svensk lagstiftningmedger. Skall vi ha en rättsordning här i landet är både regering, riksbank ochvanliga medborgare skyldiga att följa lagreglerna. De här aktuella lagreglernaär begränsande dels därför att vi har vissa konventioner med omväriden, delsdärför att vi lever i en marknadsekonomi med fritt handelsutbyte. Eftersomherr här riktel sin kritik mot regeringen vill jag tala om för herrHermansson, om han inle redan vet det, att det är som ingriper.Riksbanksledningen är en pariamentariskt tillsatt församling-riksbanksfullmäktige - och det är alltså inte regeringen som har ansvaret förden valutavårdande verksamheten i . Så kommer vi till de härfem fallen. Detär inte olagligt för en importör som har en skuld i utländsk valuta atttidigarelägga betalningen av denna, dvs. betala skulden tidigare än han ärskyldig att göra. Och varför skulle det vara det? Dettorde vara olagligt - men del är tveksamt - för en exportör som har en fordrani utländsk valuta att senarelägga hemtagningen av denna valuta, dvs. att ge denutländske gäldenären anstånd med betalningen. Rättsläget i det hänseendet ärinte helt klart. Den bestämmelse som det härar fråga om finns ivalutaförordningens 10 §, som tillkom 1940 och som avsåg att reglera andraförhållanden än de jag nu talar om. Men även om denna lagbestämmelse ärtillämplig kan den inte tillgripas för att förhindra all sädana åtgärder vidtasi en situation med ett spänt valutaläge. Vad man kan göra är att i efterhandundersöka om någon överträtt bestämmelserna och då sätta i gång med enutredning. Visar denna att vederbörande överträtt bestämmelserna, kan man väckaåtal och kräva straff. Jaghar i mitt svar sagt att del föreligger en viss motsägelse mellan de tväbestämmelser jag här berört. Det torde alltså vara förbjudet att senareläggahemlagning av valuta men tillåtet att tidigarelägga betalning. Detta är enfråga som - det framhåller jag också i mitt svar - den sittande valutaregleringsutredningenhar alt studera. Den skall alltså på vanligt sätt i god ordning undersöka om vibör ändra lagstiftningen i det ena eller andra hänseendet. Vadsedan gäller frågan om senareläggning av upplåning i utlandet säger del sigsjälvt att det här inte finns några möjligheteratt ingripa. Låt oss anta attStockholms kommun avser att uppta ett lån utomlands och att detta kommer tillregeringens eller - vilket är riktigare - kännedom. verkligen att vi i ett läge då vi överväger devalveringskulle ha tvingat att ta upp lånet och få slå för dendevalveringsförlusl som detta skulle ha medfört för ochStockholms skattebetalare, för all än en gång komma tillbaka Dådet gäller uppköp av resevaluta ingrep , som jag redan har sagt,genom alt sänka gränsen för anmälningsplikt. Det visade sig vid en kontroll attnågon överträdelse inte hade förekommit. Avsikten med dem är ju att företag som har mottagit likvid,t. ex. i dollar, i sin ordinarie affärsverksamhet och som vet att de inom kortlid får en fordran i dollar, inte först skall behöva växla in dessa dollar ikronor för att strax därefter åter köpa dollar i svensk valuta, med dekostnader det medför. Det är naturligtvis bättre att kunna ha likviden kvartills del blir aktuellt att använda pengarna. Dehär kontona ger ingen ränta, och därför binder man naturligtvis inte undernormala förhållanden medel pä sädana konton under längre lid. Det torde hafunnits möjligheter för att vidta åtgärder mot insättningar av dethär slaget. Man skulle t. ex. ha kunnat införa en avgiftsbeläggning, men manskulle i så fall för del första ha drabbat fullständigt legitima användningar avdessa konton och för det andra ha givit ett ganska klart besked om att manfunderar på att lägga om kursen. Varför skulle man annars gä in och vidtaåtgärder mot företag som har pengar på sådana här räntefria konton? Det blirfråga om ett tveeggat svärd om man gör ingrepp av det slag som man kunde hagjort, men i så fall kanske man skulle ha föriorat mera än vad man eventuelltskulle ha vunnit. (vpk): ville inle svara på de tre frågor jag ställde lill honom imilt första anförande. Han tror att jag ställer frågor för att jag tycker detär trevligt all göra det i . Det kan man diskutera. Men allratrevligast är om man får svar på de frågor man ställer. Bortsett fråntrevligheten och otrevligheten tror jag del är av värde för allmänheten att fåsvar på de tre frågor jag ställde i mitt första anförande. HerrBohmans allmänna inställning till de problem jag vill diskutera är attingenting egentligen hade varit möjligt att göra. Sådan är kapitalismen, tycksekonomiministern mena. I själva verket är också händelserna under sommaren 1977i samband med devalveringen mycket illustrativa för det kapitalistiskasystemets fördelningsmekanismer och de villkor under vilka politiken utspelas.Men jag anser ändå att det borde ha funnits vissa möjligheter för en annanpolitik, och framför allt bör det finnas möjligheter för en annan politik iframtiden, om man inför förändringar i de regler som gäller på valutaområdet. HerrBohman har också tillsatt en särskild utredning om dessa frågor. Det tyder påalt också han är av den meningen alt vissa förändringar skulle vara möjliga. Nukan man, som jag förut sade, av vissa uttalanden i utredningsdirektiven tyvärrdra slutsatsen att han vill ha en ökad slapphet - det som ibland kallasliberalisering - när det gäller valutabestämmelserna. Men å andra sidan lämnardirektiven, såvitt jag har kunnat finna vid en genomläsning, också möjligheteratt genomföra en skärpning på vissa områden. ville interecensera den artikel jag anförde, och det är naturiigtvishans egen sak. Men jag tycker heller inte att vare sig ellerexempelvis riksbanksfullmäktiges vice ordförande, som skedde här i kammaren ionsdags, bör uttala förklenande omdömen om artikeln. Jag tycker de i ställetborde vara lacksamma för att det gjorts ett försök till undersökning av vad somverkligen försiggick , eftersom, såvitt jag vet, ingen annaninstans har tagit initiativet till en sådan undersökning eller i varje fallhittills lagt fram något material. Ekonoministernmenar att det är ett felaktigt synsätt jag anlägger när jag talarom vinster ochförluster i samband med devalveringen. Han tycks mena att de vinster som vissagrupper gjort i själva verket inle betalas av andra. Frågan är vem som dåbetalar dem. Är det himlen som betalar dem, är det utlandet eller är det någramystiska krafter över huvud taget? Såvitt jag förstår är de här frågorna rättenkla. De vinster som vissa grupper har gjort på devalveringen, och som i storaavseenden är uttryck för spekulation, får betalas av andra grupper i samhället.Formellt är det i första hand som får betala genom en minskning avsin vinst, men detta drabbar sedan skattebetalarna i allmänhet. Jag tror det ärväldigt svårt för att komma ifrån detta. Och i själva verket medgavhan pä ett ställe i sitt interpellationssvar att det skedde en sådanomfördelning, dvs. att vissa grupper vann och andra föriorade på deförväntningsstyrda valuladispositio-nerna. Sä är det naturiigtvis också. Dettahar i och för sig ingenting med en moraliserande syn att göra, även om jaggärna vill erkänna att jag är moraliskt indignerad över att vissakapilalgrupper kan använda sig av ett beträngt läge för den svenska kronan ochdet svenska folkhushållet för att genom sina dispositioner göra stora vinster.Vinsterna uppgick till storleken 600-850 milj. kr. HerrBohman återupprepar att ingenting går att göra. Men jag vill påpeka för honomatt redan i interpellationssvaret har han sagt att det finns vissa möjligheteratt ingripa, t. ex. alt anstånd med betalningen icke får medges såvitt inleannat följer av handelsbruk. Men jag medger att man där kan diskutera vad somär handelsbruk. Vad är vanligt, vad är skick och sed? Del är, som jag påpekaderedan i mitt första anförande, en diskutabel fråga. Men där fanns alltså vissamöjligheter till ingripande. Jagvill också peka på vad säger i ett avsnitt av sina direktiv lillden utredning som skall ta upp de här frågorna. Han pekar där på att - och jagskall sluta med detta, herr talman - vid sidan av uppenbara överträdelser avvalutaförordningen förekommer f n. inte sällan skentransaktioner av olika slag.Dessa transaktioner överensstämmer så långt de följs frän svensk sida sålundaformellt med gällande lagregler, men kan misstänkas ha en annan faktisk och medvalutalagsliftningen icke förenlig innebörd. Härkrävs också, utan tvivel, ingripanden. Och jag hargjort den tolkningen av herrBohmans direktiv att han delar min mening på den punkten. Jag anser fortfarande att jag inte skall stå här och fördjupa mig i enrecension av de här två artikelförfattarnas opus. Min enda anledning alt ta 2 protokoll 1977/78:127-129 Nr 127 upp vissa delar är att har åberopat dem somnågot den 'auklorileter. Jag har då påvisat att deras slutsatser i en del hänseenden är förenkladeoch delvis direkt felaktiga. Jag harsom svar på frågor redovisat det faktiska Om åtgärder mot sakläget.Naturligtvis kan man som göra gällande att vivalutaspekulationer "' skärpa valutalagsliftningen. Jag har påmint om attdet sitter en utredning som skall syssla med de här problemen, men jag harockså erinrat om att en heltäckande kontroll av penningströmmarna övergränserna kan få allvarliga konsekvenser för internationellavaruutbyte, för värt förhållande till andra länder med vilka vi har handel. Ensådan lagstiftning skulle - om man gick så långt som vill -skada och komplicera bytesförhållanden. Jag tror personligen - men delfår vi se när utredningen kommer fram - att det vore att tillgripa mera våld ännöden kräver. Somsagt pågår det nu en översyn, och vi får se vad den leder till. Men del är inteen lält problematik som den har att syssla med - om man inte har dengrundinställning som har; dä är den naturiigtvis väldigt lätt.Har man den uppfattningen alt vi inte skall ha en fri marknadsekonomi och dentyp av fritt handelsutbyte som vi har , då är det mycket lättare attgenomföra rigorösa regler och föreskrifter, kontroll och övervakning och enjättelik byråkrati. Men jag vill gärna säga till att vi inte ärberedda att vidta åtgärder i den riktningen. Uppgiftenall tidigareläggningen av vissa betalningar lill omvärlden skulle drabbaskattebetalarna bestrider jag definitivt. Devalveringsåtgärden har vi vidtagittill gagn för hela samhället, och de pensionärer och löntagare som herrHermansson åberopar är de som ytterst gör en vinst pä alt vi får en sund ochbalanserad ekonomi. Detta är sanningen. har ställt sina frågor i interpellationen och fått svar på dem. Delbörjar bli allt vanligare, herr talman, all man först ställer ett visst antalfrågor i interpellationer till vederbörande statsråd och sedan, när man fårsvar på dem, ställer ytteriigare frågor i debatten. Därefter blir vederbörande indigneraddärför att han menar sig inle ha fåll svar pä de ytterligare frågor han harställt. Det är mera i överensstämmelse med de regler som gäller här att herrHermansson framställer en ny interpellation och tar de nya frågorna. Dettasäger jag generellt, för i det här fallet hade de frågor som en sådan innebörd all han fick svar även pä dem i mitt första och miltandra inlägg; det var därför jag inle uttryckligen och explicit tog upp dem pånytt. Får jag, herr talman,erinra om vad har frågat: "1.Vilka möjligheter hade regeringen resp. att ingripa motspekulationen i en devalvering av kronan ?" Jaghar svarat och talat om, vilka möjligheter regering ochriksbank hade. "2.Varför tillgreps icke dessa möjligheter?" '8 Jag har svarat alt de möjligheter vi hadetillgreps. "3.Vilka åtgärder förbereds för att effektivt möta en liknande spekulation?" Jaghar svarat att de frågorna utreds av en särskild kommitté. Jaghar alltså gjort vad på mig ankommer för att tillmötesgå . KJELL-OLOFFELDT (s): Jag blandar mig i den här diskussionen inte bara därför att jag tyckeratt alltför frenetiskt försvarar dem som har försökt skaffa sigvinster på valutakursförändringen, utan också därför att han använder endebatteknik, där han försöker framställa sina egna devalveringar som en sålysande affär för fofkhushäflet att vi inle skall bråka om att några företagoch kapitalägare gjorde sig en slant på valutaspekulation. Han vill alltsåpåslå alt devalvering är en vinst för det svenska folkhushållet. Låt mig då upplysaGösta om - ifall han inte vet det -att en devalvering alltid är enföriust för folkhushållet. Den innebär nämligen att man exporterarlevnadsstandard genom att man får sämre betalt för sin export och betalar meraför sin import. Och den förlusten för folkhushållet kan de svenska löntagarna,ulan alt konsultera ekonomiministern, konstatera bara genom att titta i sinaplånböcker. Sedanär det en annan sak att människorna genom hårt arbete och genom att det försöver mera resurser lill den utlandskonkurrerande sektorn kanåterta den standardföriust som gjordes genom devalveringen. Och det ärmöjligen detta som kallar för vinst för folkhushållet. Men i såfall är det en högst besynneriig omväg han tar över till det begreppet. Och ivarje fall bör eller måste han upplysa det folk han företräder om det rättasambandet. Justdetta alt en devalvering i sin första fas alltid är en föriust för det land somdevalverar och att den föriusten tar sig uttryck i en sänkning av levnadsstandardenförde breda folklagren är det som förklarar mitt och C.-H. intresseför de vinster som mycket små grupper kan ha gjort på devalveringen. Del ärkontrasten mellan levnadsstandardföriuslen för de många människorna och destora vinsterna för ett litet fåtal kapitalägare som gör alt vi intresserar ossför den här frågan. Vad som gör alt man frågar sig huruvida intehar insett detta är naturiigtvis att han finner det oförklariigt ochirriterande att någon lägger moraliska synpunkter pä valutaspekulationen isamband med en devalvering. Detär helt enkelt detta förhållande som jag har velat få noterat i kammarensprotokoll, att om inte begriper varför allmänheten och ledamöterav denna kammare är intresserade av hur det gick till när en del människortjänade pengar genom alt vara förutseende i samband med fjolårets devalveringaroch vad som skulle kunna göras åt den saken, dä har inte begripitdel moraliska och sakliga underiaget för intresset för de här frågorna. Nr 127 (vpk): Fredaeen den """talman! har med sitt inlägg utvidgat debatten något, 21 aoril 1978 ° ''' 'yS" ofrånkomligt eftersom inte vill diskutera vad somhände , de stora vinster som vissa grupper gjorde på Om åtgärder motförväntningsstyrda valutaulflöden, dvs. del som jag har kallat för valutaspe-valutaspekulationerkulation, ulan försöker möta det resonemanget med allmänt tal omdevalveringens verkningar. Jag instämmer naturiigtvis helt i vad .