prot · G109125 · 1977-12-31 00:00:00 — Då NilsBerndtson begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: () anmälde att han avsett attavstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Förste vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdatsom sammanträdets fortsättande . Föredrogs justitieutskottets belänkande 1977/78:31med anledning av propositionen 1977/78:100 såvitt gäller anslag tillkriminalvården jämte motioner. FÖRSTE VICE TALMANNEN: I fråga om detta betänkandehålles gemensam överläggning för samtliga punkter. Under den gemensammaöveriäggningen får yrkanden framställas beträffande samtliga punkter ibetänkandet. Idet följande redovisas endast den punkt, vid vilken under övertäggningenframställts särskilda yrkanden. Punklen 2(Kriminalvårdsanstalterna) Regeringenhade i propositionen 1977/78:100 bilaga 5Giistitiedepartemen- tet) under punkten (s.112-117) föreslagit att till Kriminalvårdsanstalterna för budgetåret1978/79 anvisa ett förslagsanslag av . Idetta sammanhang hade behandlats motionerna 1977/78:666 av BonnieBernström (fp) och (), 1977/78:668 av Per (), 1977/78:670 av Sven-GöstaSignell m. fl. (s), 1977/78:672av PerOlof () och (), vari hemställts alt riksdagenbeslutade dels att hos regeringen begära förslag om en treårsplan beträffandebiblioteksverksamhet vid kriminalvårdsanstalterna (yrkande I), dels att för detförsta året, /79, anvisa ett i förhållande till regeringensförslag med . förhöjt förslagsanslag om . till kriminalvårdsanstalterna(yrkande 2), 1977/78:980av i Kumla (s) och (), vari yrkats attriksdagen hemställde hos regeringen att denna presenterade en plan förupprustning av biblioteksverksamheten vid kriminalvårdens inrättningar med enprioritering för biblioteksverksamheten vid häkten och slutna riksanstalier, 1977/78:981av () och (), vari hemställts attriksdagen beslutade att hos regeringen begära omprövning beträffande beslutet attlägga ned annexet Rödjan vid kriminalvårdsanstalten i , 1977/78:1467av (), vari föreslagits att i skrivelse tillregeringen uttalade att beslutet om nedläggning av annexet Rödjan vidkriminalvårdsanstalten i borde omprövas, och 1977/78:1468av m. fl. (vpk), vari föreslagils att beslutade att hosregeringen hemställa om nödvändiga åtgärder för ett skyndsamt avskaffande avisoleringsslraffei och de s. k. speciella säkerhetsavdelningarna (yrkande 1),att uttala alt Fångarnas Fackliga () erkändes somförhandlingsorganisation i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 2)samt att hos regeringen hemställa om en utredning om förhållandena vidfängelserna,i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 3). 1. attriksdagen beträffande annexet Rödjan skulle avslå motionerna 1977/ 78:981 och 1977/78:1467, 2. att beträffande lokalanstallsplatser förkvinnor skulle avslå motionen 1977/78:666, 3. att beträffande kriminalvårdsanstalternaNorrtälje och skulle avslå motionen 1977/78:670, 4. att beträffande isolering m. m. skulleavslå motionen 1977/ 78:1468 i denna del (yrkande 1), 5. att beträffande utredning omförhållandena vid kriminal-vårdsansialterna skulle avslå moiionen 1977/78:1468i denna del (yrkande 3), 2. att beträffande intagnas fackligaräuigheter m. m. skulle avslå motionen 1977/78:668 och motionen 1977/78:1468 idenna del (yrkande 2), 3. alt beträffande plan förbiblioteksverksamheten vid kriminalvårdsanstalterna skulle avslå motionen1977/78:672 i denna del (yrkande 1) och motionen 1977/78:980, 4. att beträffande medelsberäkningen medbifall till propositionen och med avslag på motionen 1977/78:672 i denna del(yrkande 2) till Kriminalvårdsanstalterna för /79 anvisade ettförslagsanslag av . 1. avLisa , , , i Kumla, i , och (samtliga s) som beträffande annexet Rödjan ansett att utskottet under 1 bort hemställa attriksdagen med anledning av motionerna 1977/78:981 och 1977/78:1467 som sinmening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört angående omprövningav beslutet om nedläggning, 2. av () som beträffande annexetRödjan ansett att utskottet under I bort hemställa atlriksdagen med anledning av motionerna 1977/78:981 och 1977/78:1467 som sinmening gav regeringen till känna vad reservanten anfört angående reduceringenav platsantalet på kriminalvårdsanstalten och annexet Rödjan, 3. av , , ,i Kumla, i , och (samtliga s) som beträffande plan för biblioteksverksamheten vid kriminal vårdsanstalterna ansett atl utskottet under 7 bort hemställa attriksdagen med anledning av motionen 1977/78:672 i denna del (yrkande l)och medbifall till motionen 1977/78:980som sin mening gav regeringen till känna vadreservanterna anfört i detta hänseende. Viddenna punkt hade avgivits eU särskilt yttrande av i (fp) beträffande intagnas fackliga rättigheter m. m. Till justitieutskottels belänkande 31 är två reservationer fogade, somär undertecknade av utskottets socialdemokratiska minoritetsgrupp. Denena, reservationen 3, behandlar biblioteksväsendet i anstalterna. i Kumla kommer senare att närmare motivera den. Närdetgäller reservationen I ber jag redan nu att fö yrka bifall och motivera att viutifrån praktiska och pricipiella utgångspunkter icke kan gå med på det som föreslagits ipropositionen och som utskottsmajoriteten också tillstyrker, nämligen att denöppna anstalten Rödjan, som är ett annex till Mariestads-fängelset, skallläggas ned. Lålmig inledningsvis allmänt tala om delta betänkande, som omfattar helakriminalvården. Viobserverade för någon vecka sedan att hade gjort ettuttalande, vari det krävde att Hinseberg skall läggas ned. Liksomtidigare år har vi också detta år i utskottet haft att behandla motioner sompåtalar kvinnornas diskriminerade situation inom svensk kriminalvård. Jag villspeciellt trycka på att utskottet , liksom vartenda år sedanenkammarriksdagen infördes, mycket ingående och all varsamt har behandlat dessafrågor och delar motionärernas önskan om att förhållandena skall bli bättre. Vikan nu också glädjande nog peka på att en del anstalter kommer till där detfinns plats också för kvinnliga intagna. Tyvärrär det inte helt sanningsenligt vad som står i vårt betänkande, eftersom vijust har fött erfara att en lokalanstalt i f n. icke kanbyggas. Förhandlingarna med ännu en kranskommun har gått om intet. Det kommeralltså att dröja yttertigare innan vi får lokalanstalter iStockholmsområdet. Jaghar sagl det förut och vill säga det om igen att i harkriminalvårdsreformen aldrig kunnat träda i kraft, helt enkelt därför att detinle funnits lokalanstalter. Därför har andan bakom den nya reformen, atl manskall slussas ut långsamt från riksanstalter till öppna anstalter osv., ickekunnat genomföras. Jagtycker dock att del bör komma lill kammarens protokoll atl även de myndigheteroch nämnder som har att göra med de kvinnliga intagna har observerat dettaförhållande. Vi kan på alla punkter hålla med om att de kvinnliga intagna ännuicke för samma "vård" som männen, men de behandlas i varje fall någotannorlunda när det gäller frigivningssilualionen och permissioner.Kriminalvårdsnämnden, som har att ta ställning till frigivning för alla som harmer än straff, har alltid haft och har fortfarande mycket mjukareregler för de kvinnliga intagna. Det är någon kompensation för den situationsom de f ö. befinner sig i. Dettautskottsbetänkande nämner, liksom budgetpropositionen, riksrevisionsverketsskrivelse där det framfördes en önskan om att vi på lång sikt skullelägga ned mellan 300 och 500 platser inom svensk kriminalvård. Man kan hållamed om att det vore önskvärt. Ju färre platser vi har på våra fängelser, destobättre är det - föreställer jag mig att de flesta anser. Mensituationen har verkligen förändrats ganska markant. Kriminalvårdsstyrelsenskrev till och pekade på attlångtidsklientelet har ökat i accelererande takt , vilketkommer att leda till atl ytteriigare ca 200 platser behövs för den här typen avklientel . Det gäller alltså dem som har dömtstill eller . av dem har begått narkotikabrott. De måstebehandlas på våra riksanstalter. Vi kunde Ifrån peka påatt det var 609 intagna av denna kategori. hade antaletstigit till 673. Denna ökning har fortsatt. Jaghar ibland ställt frågan om det möjligen kan vara så att domstolarna har införten strängare praxis vid utmätningen av straff för brott. Man har sagt mig attså icke är förhållandet, medan däremot den stora satsning som polisen ochmyndigheterna har gjort för beivrande av narkotikabrott har medfört att detblivit så många fler intagna. Det ställer ochkriminalvårdsverket inför en ytterst svår situation. Inovember krävdes från styrelsens sida att man skulle öppna en avdelning iTidaholm. Den anstalt det här är fråga om har vi diskuterat i kammarenåtskilliga gånger, och vi har beslutat om den. Från departementets sidabestämde man att en avdelning skulle läggas ned. Det var intemånga månader som gick innan begärde att den skulle tasi bruk igen, helt enkelt därföratt man icke har platser tillgängliga för dettastora klientel med de verkligt långa straffen. Vibegärde vidare att fö avdelningaräven i . Därav har inte blivitnågonting ännu, men del har i alla fall ställts i utsikt att man skall föyttertigare en avdelning i , och den är verkligen alldeles nödvändig. Omman läser den statistik som ges ut beträffande kriminalvårdsanstalternaoch de allmänna häktena, finner man av siffrorna från den II aprilvisseriigen en tendens som är ganska genomgående, nämligen att beläggningenblir något mindre när våren och de hägrande sommarmånaderna kommer. Men det äri alla fall en ökning från den med lotalt 182 platser. På deöppna anstalterna är det 100 fler intagna än . På de öppnariksanstalterna var det 67 fler inslagna än . Beträffandelokalanstallerna var det 55 på de slutna och 33 på de öppna. Dettagör atl vi knappast kan tro att trenden är tillföllig. Den utveckling somkriminalvårdsstyrelsen har noterat från de närmast föregående åren kommer attfortsätta. Av den anledningen kan vi i utskottsminoriteten inte godta tankenatt man i besparingssyfte skall lägga ned öppna anstalter. Anstalter är nämligensom kommunicerande käri, och det är alldeles självklart att som lägel är i dagkan man knappast dra in några platser på riksanstallerna. Men det strider motprinciperna inom kriminalvården, och det strider mot de principer som vi brukardiskutera när vi talar om svensk kriminalvård. Vi vill icke att man i nulägetskall bestämma sig för indragning av Rödjan. Jagkan tillstå att jag är litet förvånad, och kanske litet besviken, över attingen från har motionerat och krävt att Backen skall finnaskvar. Vi har inte fött några motioner, och vi har alltså inte kunnat taställning till den frågan. Den enda förklaring jag kan finna är faktiskt anser det fullkomligt lönlöst att motionera. Man har gjort det vidåtskilliga tillfällen och aldrig lyckats fö med sig. har istort sett följt regeringens proposition, och det finns kanske stora utsikteratt skall göra det den här gången också. Detman inte har nämnt någonting alls om i budgetpropositionen,när man föreslår attbåde Backen och Rödjan skall läggas ner, är att vi här i denna kammare harbeslutat om en lång rad nedläggningar. har vi inte , Ulriksforsoch Sjöboda, och vi kommer inte att fö tillgång till Backen längre. Det är 240platser som därmed försvinner. Det betyder ganska mycket i en trängd situationför att icke ha 240 platser tillgängliga. Vi tror förvår del inte att läget f n. är sådant att man skall ta definitiv ställning tillRödjans nedläggning. Senareunder den här debatten kommer representanter för att tala omRödjan. Jag har mera velat lägga principiella synpunkter på den frågan, men jagtror att det är mycket viktigt att man också trycker på att det inomBoråsregionen f n. finns tre lokalanslaller; , Ollestad ochVänersborg. Av dem har ,just genom annexet Rödjan,och Ollestad öppnaplatser. kommer Ollestad att läggas ned när den nya lokalanstalten i Boråsblir färdig. Då är således hela Boråsregionen utan öppna platser, bortsett fråndem som eventuellt inryms i Boråsanstalten. Ensådan utveckling står i strid med kriminalvårdsreformens grundläggandenärhetsprincip och gör det svårt att följa regeln att anstaltsvården skall varaöppen, om en annan placering inte är påkallad av vissa angivna skäl. Vi tyckeratt det också talar mycket starkt för att man avvaktar med att ta ställningtill Rödjans nedläggning. Detfinns en reservation vid utskottsbetänkandet, avgiven , i vilkenföreslås att man visserligen skall följa proposilionen men all man skall ta de40 platserna, fördelade på 20 vid Rödjan och 20 vid iMariestad. Vi tror icke att det är den rätta vägen att gå. Vi tror att det ärbättre att klart säger ifrån: Låt oss nu se hurdan utvecklingenblir när det gäller beläggningarna inom svensk kriminalvård! Låt oss avvaktautvecklingen till 1979! Låt oss se om man klarar sig, och hur man i så fallklarar sig, utan de 240 platser som försvinner från , Ulriksfors, Sjöbodaoch Backen! Vi yrkar därför att beslutar att regeringen tar fråganunder förnyad prövning . Då har man kanske fött en bättrehelhetsbild av om beläggningstrenden fortsätter att öka eller om den delvis harstabiliserats. Vi tror alt man då kommer att ha ett bättre och riktigarebeslutsundertag. Jag ber ai;t fö yrka bifalltill reservationen 1. Svårigheten att beräkna platsbehovet vid våra kriminalvårdsanstalterär påtaglig. De senaste årens brottsutveckling har medfört att antalet intagnamed långa verkställighetstider ökat markant. Det beror främst på den allvariiganarkotikabrottsligheten. I takt med att ökade resurser nu satts in pånarkotikabekämpning kan man förvänta att antalet långtidsintagna kommer atl ökaytteriigare. Detta påverkar behovet av platser, i första hand på de slutnariksanstalterna. Detfinns således flera osäkerhetsfaktorer som påverkar platsbehovet. Trots dettaär det angeläget att arbeta fram ett samlat förslag till den framtidadimensioneringen av anstaltsbeståndet. Så sker också . En arbetsgrupp medföreträdare för justitie- och budgetdepartementen samt kriminalvårds- styrelsen och berördapersonalorganisationer arbetar med denna planering. I gruppens arbetsuppgifteringår också att ta fram ell tillfredsställande undertag för en fortlöpandeanpassning av anstaltsbeståndets kapacitet till de resurser som behövs. Arbetetberäknas vara avslutat under denna vår. Detär tillfredsställande atl vi nu för fram etl genomarbetat förslag. Därmed kanplaneringen ske på , vilket är nödvändigt inte minst frånpersonalsynpunkl. rapport bedömde det möjligt att minskaplatsantalet med 300-500 platser. Departementschefen uttalar i budgetpropositionenatt en reduktion f. n. endast kan avse sådana anstalter som inte används förintagna med långa strafftider. Mot den bakgrunden har regeringen beslutat attbl. a. annexet Rödjan med 40 platser vid lokalanstalt skall läggasned. Underden allmänna motionstiden väckte jag och en motion, därvi hemställde att beslutet måste omprövas. Även , ,väckte en motion med likalydande hemställan. Vidärendets behandling i utskottet skedde en uppvaktning med företrädare förkommun, anstaltsledning och berörda personalgrupper. Den redogörelse somdärvid lämnades utmynnade i ett förslag att antalet platser på Rödjanreducerades till 20 och lika många på den slutna huvudanslalten. Samma förslaghar senare i ett uttalande framförts av regionala företagsnämnden ikriminalvårdens Boråsregion. Minreservation, nr 2, vid detta utskottsbetänkande bygger således hell på förslagfrån anstaltsledning, regional företagsnämnd och berörda fackligaorganisationer. Skälenför mitt ställningstagande är i korthet följande: Ett beslut att lägga nedRödjan innebär att helt kommer att sakna öppna anstalter.Därigenom kan den s. k. närhetsprincipen, som anses viktig från kriminalvårdssynpunkt,inle tillämpas. Mariestadsanstalten med annexet Rödjan har visat sigutomordentligt värdefull från behandlings- och differentieringssynpunkt, bl.a. då det gällt att bekämpa narkotikamissbruket inom anstalten.Mariestadsenheten har de allra bästa förutsättningar för att i behandlingsarbetetfölja upp intentionerna i lagen om kriminalvård i anstalt. Jag vill med detta yrka bifall till reservationen 2.1 övrigt yrkar jagbifall till utskottets hemställan. Om min reservation inte vinner kammarensbifall, kommer jag i andra hand att rösta på reservationen 1. () kortgenmäle: För tydlighetens skull bör det framhållas att den reservation somGunilla i första hand pläderar för visseriigen innebär att 40 platserförsvinner, men den innebär endast att två tjänster för dras in. Avsikten medpropositionen är väl att lägga ned hela Rödjan med betydligt högre bortfall avtjänster. HANS i Rösfönga(fp): Jag har med anledning av motionerna 668 och 1468 fogat ett särskiltyiuande vid delta utskotlsbelänkande. Jag skall därför i korthet ta upp någrasynpunkter på föngarnas möjligheter att påverka sin situation. Först villjagemellertid slå fast atijag delar utskottets bedömning rörande den fackligaverksamheten. Förhållandet mellan föngarna och är inte,och jag tror inte det kan bli, ett partsförhållande i arbetsrättslig mening.Det är i det närmaste självklart, eftersom tvånget inom kriminalvården är ettbärande moment. Ulskotisbetänkandetsom sådant innehåller en bra beskrivning av dels N AFF-nämnderna, delsutredningen som behandlar personalens arbetsuppgifter ikriminalvårdsanslalter. Här talas det positivt om alt de intagna bör uppmuntrasatt ta sig an frågor som är gemensamma för dem. Erfarenheter från förtroenderådoch liknande ger människor självkänsla och underlättar kontakten rned andramänniskor. Ansvar och förtroende bidrar till en positiv utveckling. Och just såär det vi vill ha det-en positiv utveckling, kanske en mer positiv utvecklingän dagens kriminalvård ger de intagna. Vårkriminalvård är ju uppbyggd på sådant sätt att man förväntar sig att straffetskall påverka den dömde så att han avhåller sig från vidare brottslighet. Medhjälp av olika behandlingsmetoder skall den brottslige anpassas till samhället.Det är en vacker tanke, som tyvärr alltför sällan går i uppfyllelse.Återfallssiffrorna från våra kriminalvårdsanstalter visar med förfärandetydlighet alt vi lyckas ganska dåligt. Utanförfängelsemurarna arbetar vi intensivt på att öka människors medbestämmande. Vitalar om ökat medbestämmande på arbetsplatsen, i kommundelen, i skolansklassrum osv., och vi anser det vara rätt och riktigt att människor skall kunnapåverka sin egen situation och sin egen miljö. Innei fängelserna råder det dock brist på öppenhet. Den öppenhet som vi talar såvackert om ute i samhället och ständigt och jämt söker vidareutveckla, den harvi i hög grad försummat för dem som är bakom murarna. Jag skall medge att detfinns vissa möjligheter förde intagna atl inom ramen för 36 Skrirninalvårdslagen påverka sin egen situation. Det var ett litet steg i rättriktning när denna möjlighet tillkom. måste det emellertid vara på liden atlvi går vidare. Jaghar med mitt särskilda yttrande, herr lalman, mer än utskottet velat betonavikten av att ta nya tag för större inflytande åt internerna. Deras möjligheteratt vara med och bestämma över en rad aktiviteter bör ökas. Detta är inte enfackföreningsfråga, utan det är en fråga om olika möjligheter att påverka sinegen situation, till nytta för den egna utvecklingen och även, naturligtvis,till nytta för det samhälle som vi alla hoppas att de skall kunna anpassa siglill. Förtroende och ansvar kan bidra till alt vi kanske litet bättre änhittills uppnår det mål vi har satt upp, dvs. atl påverka den dömde så att hanavhåller sig från brott . (vpk): Fängelser och fångenskap är ett led i den stora sociala utslagning ochutstölning av människor som förekommer i samhället. Det är ingen tillfällighetatt de som döms till fängelsestraff här i landet till övervägande del kommerfrån de ekonomiskt och socialt nedtryckta skikten: från arbetarklassen ochsärskilt från de delar - de underskikt - av arbetarklassen som redan drabbatsav andra uttryck för social utstölning. Bland de rika i samhället finns däremotsom bekant former av brottslighet och moraliskt förkastliga sociala beteenden,som inte bara är lagliga utan t. o. m. accepterade och i vissa kretsar ävenbeundrade. Svenskkriminalpolitik präglas av en grundläggande falskhet i sina målsättningar.Officiellt säger den sig vilja bygga på ett slags vårdprincip, som menar sigskola förbättra den fängslades situation socialt och dennes relationer tillsamhället. I realiteten gäller inte den målsättningen, och den kan över huvudtaget icke gälla. Man kan nämligen inte mildra eller upphäva effekterna av ensocial utstölning genom ett sätt atl utöva våld och tvång, ett sätt att förvaraoch behandla människor, som till hela sin natur just ärett av de största ocheffektivaste elementen i den sociala utstötningens process. Specielltmotbjudande i detta utstötningssystem är isoleringsstraff och inspärrning i s.k. säkerhetsavdelningar. De är ett hot mot rättssäkerheten och innebär grovamöjligheter till trakasserier, byråkratism, förnedring och chikanering avmänniskor. Det är närmasl ett hån, när man motiverar sådana brutaliteter medatt man vill hindra våld mellan fångar. Det massiva våldet är ju det våld somhar officiell sanktion och som riktas mot de intagna på fängelserna,som har svårare än någon annan kategori medborgare alt försvara sig motövergrepp och godtycke. Delär ett hån mot varje tillstymmelse till demokratiskt och vetenskapligt synsättnär det gäller hur man bekämpar social utstölning, när man försvarar isoleringoch förvaring på säkerhetsavdelningar. Det är nämligen,grovt taget, tvåhuvudfaktorer som alltid ligger bakom den typ av konflikt som manifesteras i demest vanliga slagen av kriminella beteenden. Å ena sidan är del svåra ochbeträngda ekonomiska och sociala förhållanden, sådana som vanligen starktförvärras och blir mer belastande genom atl en människa tvingas in ifängelsesystemet. Å andra sidan är det sådana störningar i relationen mellanden utstötte och hans omgivning, som hos den utstötte framkallar neurotiskaförsvarsreaktioner, vilka ytteriigare minskar den utstöttes chanser och somdessutom är av en typ som framkallar repressalier från statsapparaten ochetablissemanget. Enfönge fungerar i dessa avseenden inte annorlunda än en riksdagsman. Hos bådakategorierna finns typer av neuroser och psykiska störningar. Vilka som ärsvårast och hur man skall bedöma dem moraliskt är en ganska akademisk fråga idetta sammanhang. Det viktiga är att det hos riksdagsmännen inte är fråga omneuroser som framkallar social utstölning eller repressalier från staten. Ekonomisktoch socialt förtryck kan bekämpas i de förtrycktas egen frigörelsekamp. Den kanunderstödjas genom en progressiv politik som söker 4 protokoll 1977/78:125-126 undanröja de värstanackdelarna av den ekonomiska diskrimineringen gentemot de utstötta ochfängslade. Men med rätt lill arbete är dock det första steget taget i denpersonliga och sociala frigörelseprocessen. Deandra sociala och psykologiska utstötningsfaklorerna kan bekämpas genom enmedveten, vetenskapligt upplagd och frigörande behandling. En sådan behandlingförutsätter som ett huvudmoment att den fängslade själv tar huvudansvaret förförnyelse av sitt liv. Behandlingen måste ske i aktiv, kollektiv solidaritetmed andra. Den förutsätter en respekt för den utstöttes jag och en satsning påde inre resurser som har tryckts ner i utslagningspro-cessen och som fortsätteratt tryckas ner i fängelser av den traditionella typen. Ensådan frigörande behandling - som vi inom vpk anser vara den enda vägen tilllösning av kriminaliteten som problem - förutsätter all olika element avbrutalitet, strafftyper som förvärrar det psykiska tillståndet ochförvaringsformersomärgrovt auktoritära och passiviserande avskaffas. a.därför är det nödvändigt atl isoleringsstraff och säkerhetsavdelningar försvinner.Därför är det också nödvändigt att man erkänner atl de fängslade själva förrätten att organiserat framföra sina synpunkter och krav på behandlingen och påförhållandena inom det kriminalväsende som berör dem.