prot · G10976 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1977/78:76 §1 Justerades protokollen för den 1 innevarande månad. Torsdagenden 9 febiaiari 1978 §2 Om narkotikaproblemen på kriminalvårdsanstaltema Justitieministern erhöll ordet för attbesvara Götiie () anmälda fråga, 1977/78:263, ochanförde: har frågat mig vilken omfattning narkotikatrafiken ochspritlangningen har på kriminalvårdsanstalterna samt vilka åtgärder regeringenvidtagit för att komma till rätta med narkotikaproblemenpå anstalterna. Mångaav de intagna på kriminalvårdsanstalterna har alkoholproblem. Det är därförinte ägnat att förvåna att försök görs att föra in sprit på anstalterna. I vissutsträckning lyckas också detta. Problemet med alkoholmissbruk på anstalternaär otvivelaktigt allvariigt. Mot spritlangningen tillgrips konventionellakontrollåtgärder och främst då visitationer. Närdet gäller narkotika har kriminalvårdens anstalter sedan mitten av 1960-taletfått ta emot missbrukare i alltmer ökad utsträckning. Det faktiska antaletmissbrukare går inte att fastställa med säkerhet. görs dock varje årav en beräkning av antalet missbrukare på anstalterna.Dessa beräkningar visar en ökning från . Siffrorna grundar sig påsubjektiva uppskattningar och är inte exakta men ger en bild av tendensen iutvecklingen. Trots de kontroller och visitationer som förekommer är det f. n.inte möjligt att hindra att narkotika smugglas in på anstalterna.Missbrukssituationen är på många håll mycket allvariig. Våren1977 tillsatte regeringen en ledningsgrupp för narkotikafrågor. Gruppen skulleta initiativ till ytteriigare insatser mot narkotikamissbruket och verka för ensamordning av insatserna. Gruppen avgav i går sin slutrapport. Somjag närmare har utvecklat i årets budgetproposition beslöt regeringen redan ijuli 1977 om medel för det s. k. . Med detta projekt har ensärskild behandlingskedja inrättats vid tre anstaltsenheter. Verksamheten, sombygger på frivillig medverkan och syftar till total drogfrihet, påbörjades . Regeringen ställde även medel till förfogande för ytteriigare trevisitationspatruller samt för en utökad fritidsverksamhet vid en del anstalter. Pågrundval av förslag som utarbetats inom förordas iledningsgruppens slutrapport att ytterligare åtgärder vidtas för att komma tillrätta med narkotikamissbruket på anstalterna. Det föreslås sålunda att endifferentiering av de intagna genomförs med utgångspunkt från deras kontakt mednarkotika. Vissa anstalter reserveras för intagna som över huvud taget inte harvarit i kontakt med narkotika. Vidare skall grava missbrukare vid upprepadmisskötsamhet i form av narkotikapåverkan samt vid misstanke omnarkotikalangning kunna skiljas från övriga intagna och placeras på avdelningarmed större säkerhetsgrad och slutenhet. På dessa avdelningar skall erbjudasolika former av åtgärdsprogram. Enligt vad som framgår av förslaget frånkriminalvårdsstyrelsen har på anstalterna och påbörjats verksamhetsom har likheter med . De missbrukare som bedöms lämpade ochsom vill bli flyttade från avdelningar där narkotika förekommer erbjudsplacering på en särskild avdelning. Verksamheten där skall omfatta arbete,studier och terapi i skilda former. Ett motsvarande projekt förbereds påkvinnoanstalten . Regeringen kommer att skyndsamt övervägaledningsgruppens rapport. Jag tackar justitieministern för det utföriiga och långa svaret på minfråga. Fråganom narkotikamissbruket och insmugglingen av narkotika påkriminalvårdsanstalterna har jag tidigare tagit upp här i kammaren, exempelvisi fjol våras i en fråga till justitieministern om hur han då såg påmöjligheterna att införskaffa s. k. narkotikaspaningshundar för visitation avbesökare. Den aktuella bakgrunden till min nu besvarade fråga är den visitationsom förorsakade ett upplopp på Norrtäljeanstalten. Attanvända specialutbildade narkotikahundar torde vara det mest effektiva sättetatt förhindra insmuggling av olika narkotiska preparat - det finns åtminstonemånga som har den uppfattningen. Jag har inte nämnt narkotikahundarna i minsenaste fråga men vill gärna, herr talman, fråga justitieministern på nytt hurhan ser på den möjligheten att stävja den omfattande och synnerligen skrämmandenarkotikainsmugglingen på anstalterna. Jag är fullt på det klara med att vi medhundar naturiigtvis inte kan komma åt spritsmugglingen. Ätminstone är det intedet som dessa hundar är avsedda för. Narkotikasmugglingen är emellertid detstora problemet i detta sammanhang. Avdet svar justitieministern gav mig våras framgick att regeringen sågmycket allvarligt på narkotikaproblemen, och justitieministern bekräftar nu deninställningen. Justitieministern hänvisade då till den ledningsgrupp som justhade tillsatts av regeringen och som har lämnat sin rapport. Detta är förstagången som denna rapport kan diskuteras här i . Rapporten ärskrämmande, och det framgår också av justitieministerns svar till mig. Detär tacknämligt att ledningsgruppen intresserat sig så pass mycket för justnarkotikan på anstalterna. Jag rekommenderar alla - inte minst riksdagensledamöter och statsråden- att särskilt noga läsa igenom s. 157-174 iledningsgruppens rapport. Det aren skrämmande faktaredovisning av läget. Ochledningsgruppen, som ju består av mycket framstående ämbetsmän, konstaterar attnarkotikaläget på våra anstalter nu är så oroande att ytterligare åtgärder ärpåkallade. Manpekar också på hur narkotikan genom missbruket bland internerna på anstalternaskapar kriminalitet. Centralstimulerande medel betingar ju ett högt pris. Detfinns både storlangare och mellanhänder på anstalterna som säljer narkotikatill interner. Dessa tvingas betala kanske för varje dos. Detgör att de blir skuldsatta. Dettaförhållande tar ledningsgruppen upp i sin rapport, och jag skulle önska attjustitiministern ville ge svar på en kompletterande fråga: Hur stor omfattninghar den kriminalitet som narkotikan i sig föder på anstalterna? Beträffande användande av hundarvid kontroll av narkotika påkriminalvårdsanstalterna vill jag framhålla att man i viss utsträckning kananvända hundar, särskilt för kontroll av lokalerna. Men för kontroll avpersoner, dvs. visitationer för alt förhindra insmuggling, finns det mycketbegränsade möjligheter att använda hundar. Dessa hundar är inte tränade fördetta och kan endast användas . Beträffandeden andra fråga som tog upp, hur stor omfattning den brottslighetsom följer av narkotikan har, är det faktiskt omöjligt att ange några exaktaeller ens uppskattningsmässiga siffror. Men att den är stor kan jag vitsorda -det är en slutsats som kan dras av den allmänna erfarenhet man har på dettaområde. GÖTHEKNUTSON (m): Jag tackar justitieministern för hans kompletterande besked. Det finnstydligen delade meningar om narkotikahundarnas användbarhet, men så mycket ärklart att det inte kommer någon narkotika förbi en sådan hund. Att problemfinns i det sammanhanget vet vi, men det kanske ändå vore på sin plats attytteriigare pröva den möjligheten. Detframgår av justitieministerns svar hur allvariigt han .ser på denna hantering.Det är också alldeles klart att allmänheten, eller i varje fall de allra fiestamänniskor, är mycket förvånade över att man inom svensk kriminalvård haråtskilliga tusen narkomaner som fortsätter missbruket, och att detta i sin turuppenbarligen föder ytteriigare kriminalitet. Skulderna som narkotikamissbrukarnapå anstalterna - och även de som finns i frivården -åsamkar sig måstebetalas. Man gör alltså - det kan vi utgå ifrån - en mängd nya stötar, nyainbrott osv. för att fl pengar till att betala langarna och småhandlarna ifängelserna. Dettaär alldeles uppenbart en fråga som är av mycket stor vikt i vårt samhälle. Jaghoppas, herr talman, att den rapport som kommit från ledningsgruppen skallföranleda regeringen att göra mycket kraftfulla insatser på dessa områden. Överiäggningenvar härmed slutad. Om kommunikationsradio på f/ärr-tåg § 3 Omkommunikationsradio på fjärrtåg Kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara () den anmälda fråga, 1977/78:272,och anförde: har frågat mig dels om jag anser dettillfredsställande att SJ:s fjärrtåg uppvisar sådana brister i sin säkerhetsutrustning,som avsaknaden av kommunikationsradio enligt frågeställaren innebär, dels vilkaåtgärder som jag avser vidta för att se till att SJ skaffar sigkommunikationsradio på sina fjärrtåg. Utvecklingenoch utbyggnaden av ett kommunikationsradiosystem på det svenska järnvägsnätethar pågått under fiera år. S. k. tågorderradio finns nu på sträckanRiksgränsen-Luleå samt inom , där samtliga pendeltåg iSL-trafiken har utrustats med radio. Utbyggnaden av ett driftradionät pågår. SJplanerar att, inom den medelsram som förordats i årets budgetproposition,fortsätta utbyggnaden av ett kommunikationsradiosystem i första hand påaffärsbanenätet. Jag ber att fö tacka kommunikationsministern försvaret. Detgår nog inte att förneka att SJ inte har en tillfredsställande säkerhetsutrustningpå detta område. Som det nu är kan konduktörerna och lokföraren inte meddelasig med varandra eller med omväriden när tåget väl är i rörelse, och det harman numera behov av i ökad utsträckning. förbindelse mellan lok och omvärid behövs alltså på tågen, av fiera skäl.Den behövs i samband med olyckor, sjukdomsfall eller akuta händelser ombord påtågen som kräver ett snabbt ingripande antingen för att rädda människoliv ellerför att lugna ned s. k. oroliga element. Den behövs också i samband medkollisioner mellan tåg och bil eller liknande, där det ju också gäller attsnabbt fö fram räddningsmanskap och vårdpersonal. Dettasäkerhetsproblem har blivit större , allteftersom tågen går längreoch längre sträckor utan att stanna. Dessutom har vi nu sedan några år tillbakaenmansbemanning på tågen. Låtmig här tillägga att i samband med införandet av enmansbemanning gavs vissautfästelser från SJ :s sida på denna punkt, men de har såvitt jag kan finna ännuinte infriats. Detfår enligt min mening inte vara så att SJ på grund av ekonomiska problemeftersätter säkerheten på denna punkt. Klarar inte SJ av att skaffa framradioförbindelser på fjärrtågen inom ramen för sin ordinarie budget, anser jagdet vara kommunikationsministerns skyldighet att se till att pengar kommer framvia statsbudgeten. Detvilar nu ett mycket tungt ansvar på tågpersonalen därför att man i enkrissituation inte har möjlighet att meddela sig med yttervärlden när tåget äri rörelse. Det finns inte ens några kommunikationsmöjligheter mellankonduktörer och lokpersonal. Nödbromsen är det enda kommunikations- medlet, herrkommunikationsminister. Dettaförhållande har påtalats upprepade gånger av , när manhar krävt införandet av kommunikationsradio på tågen. Det skedde senast i enframställning . Nusäger kommunikationsministern i sitt svar att utbyggnaden av ett driftradionätpågår. Jag är något förvånad över det beskedet, herr talman, därför attdriftradio är en sak som ingenting har att göra med kommunikationsradio. Jaghar kontrollerat den uppgiften hos . Det är en heltannan sak. Det berör inte förbindelserna. Vidaresäger kommunikationsministern att man har fått pengar nu och att ettkommunikationsradiosystem kommer att byggas upp. Vad innebär det mera konkret,herr kommunikationsminister? Hur mycket pengar kommer att avsättas? Hur långtid kommer det att ta innan kommunikationsradion är fullt utbyggd påfjärrtågen? Och - eftersom det inte framgår av kommunikationsministerns svar -har inte kommunikationsministern någon uppfattning om behovet av sådankommunikationsradio utifrån sina egna utgångspunkter? Omkommunikationsradio på,fjärrtåg För att börja med det sista vill jag gärna vitsorda att jag delarLennart uppfattning att det är angeläget att vi får kommunikationsradiopå tågen. gällde - och gäller fortfarande för resten - en del gamlaregler om hur lokförare och övrig tågpersonal skall hålla kontakt med varandra.Det står där att lokföraren när tåget passerar kurvor skall kika ut bakåt föratt se om konduktören eller tågbefälhavaren har något att meddela lokföraren.Det innebär att om denne vill stanna tåget skall han vifta med en fiagga elleren näsduk. Detta är naturligtvis en föråldrad kommunikationsteknik, och det ärklart att vi skulle behöva radio i stället. Dethar dröjt ganska länge i innan man kommit i gång med att utrusta tågenmed moderna kommunikationsmedel, och det har naturligtvis berott på att SJ harfått alltför små investeringsmedel. Det är rätt lustigt att jag praktiskt tagetvarje gång jag står i den här talarstolen och talar i frågor som gäller SJ:sutrustning och bristema i den utrustningen har anledning påpeka att det ärriksdagen som har att bestämma storieken på investeringsanslagen till SJ.Bristerna beror alltså på gamla synder, som vi nu försöker reparera. Löftena omden utrustning som utlovades när enmansbetjäningen infördes på tågen och somLennart erinrade om håller vi nu på att infria. Tyvärrkan jag inte svara konkret på de tilläggsfrågor som framställdes här. Hade deframställts i den ursprungliga frågan hade jag självfallet nu haft svar att gepå dem, men det är litet mycket begärt att jag, med den exakthet som krävs närdet som sägs förs in i riksdagsprotokollet, skall kunna svara på frågor av denarten när de kommer så här efteråt. Omkommunikationsradio på .fjärr tåg LENNARTPETTERSSON (s): Jag tycker attkommunikationsministern vid det här svarstillfället har litet dåligt påfötterna. I ert svar hänvisar ni ju till utbyggnadsplanerna på ettdrifiradionät, och frågeställaren är väl då inte alltför djärv i sinaantaganden om han tror att kommunikationsministern skall vara medveten om attfrågeställaren kommer att pressa honom på denna punkt. Jag skulle vilja attkommunikationsministern ändå på något sätt försökte antyda vilka summor del kanröra sig om och hur snabbt man kan nå målet när del gäller kommunikationsradiopå fjärrtågen, ett krav som ju även kommunikationsministern instämmer i. Att lokföraren skall behöva titta bakåt i kurvorna anser jag i likhetmed kommunikationsministern vara ett föråldrat sätt att försöka lösa de härproblemen på. I varie fall anser det, som representerarpersonalen i jobbet och som kan hänvisa till många tillfällen då kikandet bakåteller framåt verkligen inte har uppfyllt de säkerhetskrav som är aktuella i dehär sammanhangen. Låtmig bara, herr talman, få redovisa den senaste skrivelsen från - den kom - som beträffande radioförbindelse i och fråntåg samt mellan konduktörspersonal och lokförare säger: "Detär med beklagande vi från personalhåll konstaterar, alt SJ ännu ej löst rubr.problem. Hela denna fråga har debatterats och diskuterats vid ettotal tillfällen utan synbart resultat." Jagtycker, herr talman, att det vore intressant om kommunikationsministern härville kommentera hur han ser på detta problem, som återigen har tagils upp avStatsanställdas förbund. Jag förstår verkligen inte varför upprepardehärfrågorna,närjag svarade så konkret på dem . Vi var ju helt överenssåväl om att det gamla systemet - att vifta ut genom fönstret - var otidsenligtoch antikverat som om att det är nödvändigt alt skaffa modern teletekniskutrustning. Jag fattar inte riktigt vad det skall tjäna till att idissla sammafrågor här i kammaren. Men låt oss nu försöka komma fram till de frågorsom jag undvek att svara på därför att jag inte kunde vara tillräckligtexakt. Jag skulle i alla fall kunna säga så mycket som att i innevarande årsbudgetproposition har-som säkert vet - 3,3 milj. kr.anslagits till sådan här utrustning. Jag vet inte lika exakt vad den totalakostnaden är, men jag skulle föreställa mig att den rörsig kring 20 milj. kr.Då kan man alltså ganska lätt räkna ut att det bör ta fyra, fem eller sex åratt få denna utrustning färdigställd. LENNARTPETTERSSON (s): Det senaste somkommunikationsministern sade lät litet klarare. Jag tycker dock att det är syndatt det skall ta så som fyra . Det är ju i alla fall små summorsom är inblandade för att täppa till den här säkerhetsluckan, om viskall uttrycka det så. Attjag, herr talman, idisslar mina frågor om igen beror just på att jag vill höraklarspråk från kommunikationsministern - om han verkligen är beredd att gedetta säkerhetsproblem högsta prioritet. Isitt förra inlägg sade kommunikationsministern att bristen på radioutrustninggår tillbaka på , som inte har beviljat tillräckliga investeringsanslag.Låt mig då säga att om herr kommunikationsministern hade varit medveten om dethär, så borde han i årets budgetproposition ha föreslagit ytteriigare anslag pådenna punkt. Men det går i och för sig att reparera. Det föreligger nämligen,herr talman, en socialdemokratisk motion i denna fråga. Är det då bara så attkommunikationsministern till sina borgerliga vänner i trafikutskottet kanöverbringa insikten om behovet av att bifalla den här motionen, så tror jag attvi har kommit en god bit på väg. Omtidpunkten for regeringens beslut i visst expropriationsärende Överiäggningenvar härmed slutad. §4 Om tidpunkten för regeringens beslut i visst expropriationsärende Bostadsministern erhöll ordet för attbesvara () den anmälda fråga, 1977/78:274, ochanförde: Vid frågestunden lämnade jag beskedom när regeringen räknade med att kunna avgöra ett ärende rörande expropriationi Hjo. har frågat mig om orsaken till att avgörandet fördröjts iförhållande till vad jag tidigare angivit och när beslut kan förväntas. Ärendet rör expropriation av jordbruksmark. Sombekant värnar regeringen om sådan mark. Som ett led i den mycket ingåendeberedning som föregår beslut i ärenden av detta slag har vidtagits åtgärderutöver vad som tidigare planerats. Beslut kommer att fattas när ärendet ärslutligt berett. Jag ber att fö tacka bostadsministern för svaret. Jag bara beklarar attdet är sämre än det svar jag fick förra gången jag frågade. Detär ganska underligt att regeringen har så svårt att fatta beslut i det härärendet. Att man har svårigheter i andra sammanhang känner vi till - inte minstnär det gäller energipolitiken. Men här har vi ett ärende som är så uppenbartoch klart, där samtliga berörda myndigheter har tillstyrkt. Den 15 decembersade bostadsministem till mig att hon kunde precisera sig så långt som att ivarje fall inom en månad skulle besked ges och beslut fattas i det här ärendet.Tidigare lär hon vid besök i ha sagt till kommunalmännen att , dvs. , kunde man vänta besked från regeringens sida -enligt de uppgifter jag fött i varje fall. Mennu kanske man börjar ana vad som ligger bakom regeringens tveksamhet. Det talashärom jordbruksmarken. Som bekant, säger bostads- Omutvecklingen av arbetsmarknaden i ministern, värnarregeringen om sådan mark. O.K., det kan väl i och för sig vara ett skäl. Men dåfrågar jag mig: Varför är det angeläget för regeringen att vidta ytterligareåtgärder när de myndigheter som verkligen känner till de lokala förhållandena iSkaraborgs län, , lantbruksnämnden och lantbruksstyrelsen,oreserverat har tillstyrkt expropriationen? Det är väl myndigheter som bättreän regeringen kan bedöma de här frågorna. Jag vill gärna veta vad som liggerbakom bostadsministerns uttalande i svaret att i det här fallet har"vidtagits åtgärder utöver vad som tidigare planerats". Jag hoppasatt bostadsministern är beredd att ge besked om vad för slags ytterligareåtgärder som har vidtagits och ytteriigare fördröjt ärendet. Manär faktiskt synnerligen upprörd i Hjo kommun över det besked man fått attärendet är föremål för beredning. Det har gått så långt att detmoderata kommunalrådet i ett uttalande i lokalradion sagt sig överväga om maninte borde gå till JO. Så kan man som bekant inte behandla ett ärende av denhär typen, men i sin upprördhet uttryckte sig kommunalrådet på det sättet. Detär endast jordbruksmark som berörs. Som jag sade vid vår tidigarediskussion i frågan tvingas Hjo kommun att ta i anspråk jordbruksmark av ännustörre värde, om kommunen inte får ta hand om det här markområdet. Jagvill ha ett klart besked: När kommer regeringen att fatta beslut i ärendet? Överläggningen varhärmed slutad. § 5 Om utvecklingen avarbetsmarknaden i Industriministern erhöll ordet för attbesvara Per {s) anmälda fråga, 1977/78:197, tillarbetsmarknadsministern, och anförde: Per har frågat arbetsmarknadsministern vilka åtgärderregeringen har vidtagit och kommer att vidta med anledning av en skrivelse frånlänsstyrelsen i och med anledning av den aktuella situationen iTrelleborg. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Länsstyrelsenhar i en skrivelse redovisat de problem som finns iTrelleborg och hemställt att bl. a. särskilda regionalpolitiska insatser skallgöras i kommunen. Regeringen har behandlat problemen i de föreskrifter ochriktlinjer för regionalpolitiken i som lämnades . Länsmyndigheternauppmanades där att noggrant beakta problemen i vid denfortsatta planeringen i länet. Förslageni skrivelse och sysselsättningsläget i harvidare övervägts i samband med att regeringen beslutade låta åttakommuner i tillfälligt ingå i den s. k. grå Dessa kommunerjämställs med kommunerna i gränszonen till det allmänna stödområdet i fråga ommöjligheterna till statligt regionalpolitiskt stöd. Regeringen stannade då föratt inte låta utvidgningen omfatta , eftersomsysselsättningsläget där i jämförelse med andra kommuner inte motiverade ensådan utvidgning. Skullesituationen i allvarligt försämras är regeringen beredd att vidtanödvändiga sysselsättningspolitiska åtgärder. PER (): Låtmig först få tacka för svaret på min fråga, som anmäldes . Bakgrundenär att arbetsmarknaden i snabbt försämrats under senareår. har därför, som också sägs i svaret, i samråd med Trelleborgskommun närmare prövat utvecklingstendenserna bl. a. beträffandearbetskraftsefterfrågan, inkomstförhållandena och servicesituationen. Det varförsta gången en undersökning av detta slag gjordes i , vilketvisar att någonting speciellt motiverade utredningen. skrev tillregeringen och föreslog konkreta åtgärder som en följd avutredningen. Dennegativa utvecklingen har därefter dess värre fortsatt. Näringslivet, somdomineras av gummiindustrin, har minskat antaletanställda med drygt 1 000 personer i denna sektor. Neddragningen skall fortsätta,har man förutspått. Det lokala arbetskraftsutbudet har studerats närmare isamråd med sysselsättningsutredningen, och man vet därför att det finns enomfattande dold arbetslöshet. Ca 2 000 personer önskar förvärvsarbete, som de saknar. Kommunenhar blivit en utfiyttningsort och situationen kan sammanfattningsvis beskrivasså, att av landets regionala centra är det inget som haft ensämre utveckling. Många har i olika sammanhang, och även där man minst skulleana det, ställt frågan: Vad har regeringen gjort och vad gör den förTrelleborg? Det är också i sak min fråga! har vi fått regeringens svar. Ingenting har gjorts utöver överväganden,inget svar har getts ens till , och regeringens svar innebär ettför framtiden till intet förpliktande uttalande. Detär ett dystert besked, herr talman. Även om kommunen försöker vara aktiv ochinte bara spela åskådarens passiva roll, så är det i allt väsentligtregeringen, statliga verk och myndigheter som har styrmedlen. Frågan är: Hurhar de använts? Situationenär sådan att gummivaruindustriutredningen borde ha påskyndats. Initiativ konsekvent uppföljning av det faktum att kommunen är ett regionalt centrumkunde ha tagits. Det är många distriktsindelningar som är märkliga, t. ex. förpolis, åklagare, lokala skattemyndigheten, lantmäteri, arbetsförmedling ochförsäkringskassa. förslag verkar vara riktat åt felhåll, och SJ:s fattade beslut om en ändring av' trafikområdet är avsamma slag. Utbyggnaden av servicenbehöver regeringens stöd. Omutvecklingen av arbetsmarknaden i 2 protokoll 1977/78:75-78 Omutvecklingen av arbetsmarknaden i ge positiva effekter på enprövad byggarbetsmarknad. Jag tänker i det här avseendet på t. ex. byggandet avett polishus och skolbyggandet. Detfinns många områden där ett stöd för kommunen kunde ges, om bara viljan finns,som brukar säga. Varför skulle man t. ex. inte, när nu systemet medstödområde finns, kunna jämställa med kommun i gränsområdet tillallmänna stödområdet? Det diskuteras också. Allt pekar på att detta voremotiverat.