prot · G10988 · 1977-12-31 00:00:00 — Annars kan man juförsöka lösa problemet lättvindigt och säga att vi skall inte ha någonvapenexport. Men skall vi ha vapenexport, så skall bestämmelserna skärpas. Jag skall be att fö läsa upp elt avsnitt av det interpellationssvar somjag lämnat: "Licensfråganvar, som påpekar, uppe krigsmaterielutredning.Denna utredning föreslog bl. a. atl försäljning, utbjudande eller annattillhandahållande utomlands av licenser, uppfin-ningaroch produktionsmetoderinte skulle fö ske utan tillstånd av regeringen. Förslagen ledde inte lillnågon lagstiftning. Motivenför detla ställningstagande torde främst ha varit synpunkter framförda avremissinstanserna." Omman läser detla avsnitt måste det ändå vara fullständigt omöjligt att ur någonannan formulering utläsa attjag skulle ha försökt säga atl utredninginte föreslagit att vi skulle ha denna kontroll. Vadsedan gäller licenserna, så har jag sagt att jag vid min kartläggning ickefunnit att det skett något kringgående av de regler som gäller. Jag hävdarvidare att i samband med att man prövade 1956 och utredningar gjordesdet en ordentlig genomgång. Den kan icke kallas slarvig. Utrikesutskottetförde elt klart resonemang på denna punkt. Detär dessutom på det viset att t. ex. haren större import än export avsådana här licenser. Låt mig säga alt exporten av licenser är synneriigenobetydlig. Vadbeträffar detta med ålerförsäljning av krigsmateriel som vi har exporterat frånSverige, så kräver nu att vi skall ha en särskild lag pådenna punkt. Men vi har ju ingen lag alls när det gäller vapenexport, utan vad vihar är i lag fastlagt förbud samt möjlighet för regeringen att efter vissariktlinjer göra undantag. 1 dessa riktlinjer ingår bl. a. att man skallförsäkra sig om att det inom en rimlig tidsperiod icke sker någon reexport -elt s. k. end use statemenl. Jagföreställer mig att det är omöjligt att för all evighet ha kontroll på att visskrigsmateriel icke reexporleras. Men man kan ha en sådan kontroll inom enrimlig tidsperiod, och med rimlig menar jag då, herr talman, den tid inomvilken man kan bedöma att vapnet eller vapensystemet i fråga har ett sådanttekniskt utförande att det är av något särskilt intresse om det finns där ellerinte finns där. Och låt mig säga att vi faktiskt från ibland exporterarkrigsmateriel innehållande materiel som vi i vår tur har importerat. När man t.ex. sålde kryssaren till , så ingick en del syslem som varimporterade från andra länder. I de inledande inläggen här ställdes vissa frågor som jag inte riktigthann med alt besvara i mitt första anförande. a. hade idé om atl del inte var så märkvärdigt atl vi till sålde förendast . Om jag förstod hennes tankegång rätt omfattade dessa21 inte hela vår export utan bara tyngre vapen. Men beloppet 21milj. dollar stämmer med de uppgifter som vi härom den totala exporten tillu-länder . Del är inte så, alt det förutom de varor somkostar 21 milj. dollar säljs en mängd andra saker dit. Och väl inte vara särskilt upphetsad över all den helt dominerande delen avsvensk vapenexport sker till europeiska länder. Av första inläggverkade del som om delta är någonting som starkt bekymrar henne. Det ärfaktiskt sanl alt den helt dominerande delen avser export till andra europeiskaländer, och jag kan inte finna att detta skulle vara ägnat att inge bekymmer. Närdet gäller sekretessen är det väl inte rimligt alt göra gällande att de svenskasekretessbestämmelserna är till för atl skydda förelagens kommersiellaintressen. Jag tyckte jag hörde säga atl del är av den anledningenvi har sekretessbestämmelserna. De regler som finns i sekretesslagen finns däremellertid av avsevärt mer allmänna skäl än vad antydde. Såtill frågan om en pariamenlarisk kontroll av beslut på delta område. Del är jubra alt håller med om att hennes formulering iinterpellalionen var felaktig, eftersom del finns möjlighet till pariamenlariskkontroll genom och utrikesutskottet. I sitt bemötande nusade hon emellertid alt hon menade pariamenlarisk kontroll i förväg. Låt mig dåsäga att möjligheterna att diskutera mera omfattande beslut finns inom utrikesnämnden.Jag vill också påminna om atl frågan om parlamentarisk nämnd i var uppe till granskning 1971 men förkastades i propositionen.Motiveringen var att införandel av en sådan nämnd skulle vara helt främmandeför den konstitutionella principen i . Det är regeringen som har atl taansvar, men i fråga om särskilda spörsmål som gäller andra länder har man, somjag redan nämnt, i utrikesnämnden etl lämpligt instrument för information ochresonemang. Sedannågra ord till . Jag tycker all tonfallet i och hans resonemang om varför vi faktiskt behöver enkrigsmaterielexport av egna neulralilelshänsyn utgör ett rimligt återgivande.Jag konstaterar också atl slår fast att det råder enighetinom folkopinionen om dessa utgångspunkter när det gäller behovet av en svenskkrigsmaterielexport. Något sådant erkännande tycks däremot inte Maj BrittTheorin vilja ge, och detla är vad som skiljer henne från huvuddelen av detparti som hon tillhör. Uppenbariigenfinns det dock svåra gränsdragningsfrågor-det har och jaghaft tillfälle att diskutera tidigare. När man ser sig runt om i väriden,finner man ju att det är mycket fö länder som i alla de avseenden somintresserar oss kan gå helt fria från kritik. Jag konstaterar atl exempelviselt land som , med vilket har mycket omfattande förbindelseroch till vilket ger en mycket slor u-landshjälp, , i samband mednågot jubileum, frigav etl Slort antal politiska föngar. I och för sig var detbra att dessa politiska föngar släpptes, men del intressanta är alt även ländersom har mycket omfattande och nära förbindelser med på olika grunderuppenbariigen kan kritiseras, ehuru kritik vanligen framförs mot ett mycketbegränsat antal andra länder. Vadgäller de latinamerikanska länder som här har nämnts kan sägas att den exportsom förekommit gällt defensiv materiel. Jag kan också säga att beslutet omexport till fattades av den fömtvarande regeringen. Föratl fö en balans på dessa spörsmål så låt oss slå fast, herr talman, atl detbehövs en svensk export av krigsmateriel. Låt oss också slå fast att svenskexport av denna materiel är myckel liten och atl det finns många länder somhellre önskar importera vapen från etl litet land som än att göra detfrån stormakter och på den vägen invecklas i bindningar, som man gärna villundvika. HANS (): Reglerna för vapenexporten fastslogs 1971, och det är viktigt atl manfortlöpande följer dessa frågor och ser lill att besluten reellt verkligen blirvad då avsåg och alt man anpassar vapenexporten till den politik, somvi i övrigt vill föra internationellt sett. Storenighet råder också om all sysselsättningsskäl inte skall avgöra vilkenexportpolitik vi skall ha på detta område; däremot finns ett klart intresse avatt vi i landet kan upprätthålla kompetensen på en del viktiga områden för vårteget försvar. har vi kunnat räkna med alt omkring 90 96 av denmateriel vi köper till del svenska försvaret i första ledet går lill svenskaindustrier. Såviu jag förstår är det helt uppenbart atl den siffran kommer altsjunka högst avsevärt . Delta beror på att bantningen av detsvenska försvaret till dominerande del går ut över materielanslagen. Därförblir del helt nödvändigt aU fö en större importandel, ty vi kan inte uppehållakompetens på så många områden som . Uppenbartär emellertid att frågan om export också påverkar detta. Skulle vi helt avståfrån vapenexport,skulle procenlsiffran gå ned ytterligare. försöktföreställa mig vilka konkreta industrier detta skulle beröra. Såvitt jagförstår finns del två svenska tillverkare, som i avsevärd mån är exportörer ochför vilka bortfallet av exporten skulle innebära etl övervägande av nödvändighetenall upphöra med produklion av försvarsmateriel. Den ene tillverkaren skullevara del statliga affärsdrivande verket förenade fabriksverken och den andraBofors. Av dessa båda företag är såvitt jag förstår förenade fabriksverken denakuta industrin. I dagslägel tycks gevärsfaktoriet i tilldominerande del vara sysselsatt med beställningar för export. Granatgevärettillverkas inte längre för och vi är snart klara medaulomalkarbintillverkningen. Vi vet också att fabriksverken kan fortsätta påexport lill något europeiskt land med den nya pansarbrytande granat förartilleriet som säger nej till av ekonomiska skäl. Omvi inte skulle ha denna export måste vi slälla oss frågan om man skall ha kvargevärsfaktoriet i . Det är alltså inte sysselsällningsskäl som skallavgöra denna fråga. Det kan sägas alt handeldvapen kan man sannolikt köpaganska enkelt på annat håll - det finns många tillverkare. Har man väl köpt demså har man dem. Det är inte fråga om slora system som närdet gäller andraprojekt, vilka kanske ger 15-åriga bindningar och av neutraliletspolitiskaskäl medför mycket större svårigheter. Nästaobjekt gäller också såvitt jag förstår fabriksverken, nämligen lorpedverkstadeni , som befinner sig mycket nära gränsen för om del går attdriva den vidare. Vi vet alt exporten till våra grannländer är mycket viktig förverkstaden. Frågan uppstår då om vi skall ha en fortsatt torpedutveckling ilandet. Denna fråga är känsligare än den föregående, därför alt den gäller ettområde där ligger internationellt sett långt framme. Vi har sedanmycket länge kunnat göra torpeder som i fiera avseenden sannolikt är bättre ochmer lämpade för våra behov än andra. Här skulle det vara en större uppoffringatt avstå från delta än att avstå från gevärsfaktoriet i . Gårvi till är det klart alt man i elt längre perspektiv måste slälla sigfrågan: Kan vi i vårt land ha en utvecklande och tillverkande industri förtyngre markutrustning, t. ex. stridsfordon, haubitser, kanoner, kustartillerienheter?Denna fråga påverkas av vilken exportpolitik vi för. Men det är viktigt allpåpeka alt sysselsättningen i inte får vara avgörande. ochÖrebro läns sysselsättningsproblem för vi lösa i andra sammanhang, men de skallnaturligtvis vara med i bilden. Inästa steg är vi åter inne på den statliga företagsamheten. Del gällerKarlskronavarvel, där vi nog kan konstatera alt det med de beställningar somfinns och med de prognoser man kan göra för vår fiotta, är osäkert alt det påsikt går att ha ett eget konstmerande och tillverkande varv. Detär möjligt att frågan om till en del blir en fråga om manockså kan exportera. Åtminstone när det gäller plastfarlygen tror man au exportkan innebära en möjlighet aU behålla den kompetens som har förvärvals underarbetet med de sedermera uteblivna minjaktfarlygsbeställ-ningarna från marinen. Ett ytterligare exempel ärSlansaab, som staten är hälftenägare i. Om den svenska vapenexporten stora förhoppningar om atldel kan bli ett rejält dataföretag, där man på Nr 88 programmet har bådeförsvarsmässiga stridsledningssystem och civila luft-bevakningssystem. Här kan anföras atl det inte skall varasysselsällningsskäl som avgör om företaget skall få exportera eller inte. Jaghar påpekat detta därföratt när vi har vissa principer för krigsmaterielexport,skall vi vara medvetna om atl det kan leda lill alt etl antal förelagförsvinner. Vi skall vara fullt beredda alt ta de konsekvenserna. När mansålunda bestämmer au vi inte skall exportera till vissa länder, är detangeläget all man inte hävdar att det är sysselsäuningen iEskilstuna, Kariskoga, Kariskrona eller som blir avgörande. Ofta är delväl emellertid erfarenhetsmässigt så att när det kommer lill de konkretabesluten så har sysselsättningsaspekterna en betydande inverkan. I fullt medvetande om att det inte är så lätt atl hantera ärenden somgäller avtal mellan företag i och företag i andra länder för utvecklingoch produklion av krigsmateriel, och mol bakgrunden av de riktlinjer som gällerför svensk vapenexport och de bevekelsegrunder som finns för au vi skall ha enbegränsad sådan, tycker jag ändå atl det i en debatt som denna kan finnasanledning all ordentligt säga ifrån alt de här frågorna uppmärksammades avutrikesutskotiet . Utskottet anförde då i sitt betänkande nr 21: "Ensärskilt problem som tilldragit sig uppmärksamhet är att ivissa väpnade konflikter använts krigsmateriel, som' haft en sådan utformningaU den kunnat förväxlas med i tillverkad materiel. I allmänhet har detvarit fråga om utomlands tillverkade vapenlyper, varav tillverkning ävenförekommer i på utländska företags tillverkningslicenser. I några fallhar i väpnade konflikter använts vapen av svensk modell som tillverkatsutomlands för eu antal år sedan utan tillstånd från ifrågavarande svenskaföretag. Endast i undantagsfall har använts materiel som tillverkats på svenskaföretags licenser." Sedanrefererade utskottet propositionen, i vilken "betonas atl samarbetsavtalmellan företag i och i andra länderom gemensam utveckling ochproduktion av krigsmateriel förutsätter en mycket restriktiv prövning vid valav utländsk samarbetspartner. Departementschefen förutsätter att avtalen alltidskall underställas Kungl. Maj:l och aU myndigheterna skall ha full insyn i densvenska samarbetspartnerns verksamhet." Detlaär alltså något som utrikesutskottet lade vikt vid. I nästa stycke anfördeutskottet: "Utskottetutgår ifrån all vederbörande myndigheter kommer att begagna sina möjligheteratt förhindra au avtal om produktionssamarbete eller försäljning avtillverkningslicenser utnyttjas för ett kringgående av gällande förbud motkrigsmaterielexport." Till delta skulle jag vilja säga att det inte rådernågot tvivel om att det vid åtskilliga tillfällen har väckt stor uppmärksamheti pressen samt att allmänheten är tämligen upprörd över att man ute i världenkan finna vapen som påstås på något sätt härstamma från . Vi fåråterigen pröva hur vi skall kunna informera om detta och förhindra ettupprepande. Jagvill passa på att säga -och det har sagts i den här debatten -att ulrikesulskoltel prövade frågan så sent som men vidden tidpunkten inte fann anledning alt vidta några särskilda åtgärder. Då varemellertid just den här frågan inte föremål för utskottets uppmärksamhet. har anledning att åter la upp vapenexportfrågan på grund avylteriigare motioner tror jag dock del finns anledning att vi tar ettkraftigare grepp om den och låter informera oss om just licenstillverkningensamt undersöka vilka ylteriigare åtgärder som kan vidtas. sadeutskollel att man hade för avsikt alt noga följa frågan om vapenexporten ifortsättningen, och jag förutsätter att så kommer att ske inom utskottet. MAJ (): Jag noterar med tacksamhet uirikesutskottets företrädare inlägg här. Det beiyderatt frågan som väl är inte blivit avförd,ulan att den möjlighet till insyn och kontroll som utrikesutskottet harkommerait utnyttjas genom att utskottet kan behandla frågan omlicenstillverkning och dra-hoppas jag-de slutsatser om förändring i form avutskoiisinitiativ som blir följden av den granskningen. Jaghar också i såväl uttalande - vilket baserar sig påuirikesutskottets ställningstagande - som ställningstagande idecember 1977, innan man ännu hade kunskap om alt det förekom en så brettupplagd licenstillverkning som vi har kunnat läsa oss till i tidningarna, lästin atl man är beredd atl myckel allvariigt följa dessa frågor och att man sagtifrån atl etl kringgående av gällande förbud mot krigsmaterielexport inte skallförekomma via tillverkningslicenser. Det är den vägen manhittills har kunnat gå. Fårjag så säga till alt jag inte har talat om annat än atldet inte finns någon pariamenlarisk insyn i tillståndsgivningen. Detta slårklart och tydligt i min interpellation. Den pariamentariska kontroll som finnsär bara atl man via ulrikesulskoltel och kan skaffa sigkunskap om vad som redan har skett. Detta bedömde utredningen inte somtillräckligt och krävde en parlamentarisk nämnd med insyn i tillståndsgivningen.Man kan självfallet också, som påpekade här, ta initiativ iutrikesutskottet och kräva förändringar, om man bedömer det som nödvändigt. Menden parlamentariska insynen i tillståndsgivningen finns ännu inte, utanskyldigheten alt granska all inleniionerna följs är lagd påkrigsmalerielinspektören och i vissa fall på regeringen. Nuhör det till saken att utredningen förordade tillsättandet av enpariamenlarisk nämnd, men inte heller det blev beslut. De tvåutredningar som arbetat har haft olika förslag, varav en del har följts upp,medan det inte har gjorts någonting åt andra. Jagbehöver väl inte nämna mer om delta, eftersom del kanske är lill fyllest atlfru nu har påpekat all man har för avsikt atl granska licenstillverkningensomfattning, till vilka länder export av vapen medges, hur vapenexporten skersamt om den är förenlig med den svenska lagstiftningen. Men jag känner mig intenöjd med förklaringarna i svar till mig, att han intehar funnit några skäl som talar för atl göra någon annan bedömning, ulan atthan nöjer sig med att följa utvecklingen på området med största uppmärksamhet. Sedanär det faktiskt några frågor som jag ännu inte har fött svar på. Del kunde juvara på sin plats all handelsministern ändå svarade på dem. Dethar i västtyska tidningar förekommit uppgifter om all u-bålar somlicenstillverkas i skall förses med svensk elektronik och svenskavapen. Då är det naturiigtvis av intresse all veta om vår handelsminister menaratl det står i överensstämmelse med vår lagstiftning eller ej och om han harför avsikt alt, om det här är på gång, vidta de åtgärder som är nödvändiga föralt stoppa det. Såvitt jag förstår kan del icke vara i överensstämmelse med vårlagstiftning om man licenstillverkar u-bålar i , som förses med svenskelektronik och svenska vapen via en licens från . Uppenbartär atl vi har svenska vapen spridda över väriden. Del var också riksdagenunderkunnig om , men man bedömde då inte omfattningen så slor somman sedan har fött klart för sig atl den är. Det finns svårigheter att viaolika åtgärder och återförsäljarklausuler m. m. stoppa en sådan förekomst avsvenska vapen där de inte bör finnas. Men det är inte omöjligt atl tillräckligtklart föreskriva att materielen inte för reexporteras. En sådanålerförsäljarklausul finns inskriven i den amerikanska vapenexportlagen, ochden bör kunna las in hos oss också på ett annat sätt än som här redogjorde för. Vi vel alt tämligen moderna vapen har exporteratseller på något sätt kommit andra länder lill godo än de skulle göra. Jaghar inte sagt att sekretessbestämmelserna är tillkomna för att skydda svenskaförelag men att det kan vara alt se över en lagstiftning omden bara kan fungera som skydd för kommersiella intressen. Jag ställer migfrågan om del verkligen är rimligt att falla tillbaka på sekretessbestämmelserfrån 1937 , och om det inte är dags all se över bestämmelser som hindrar eninsyn som är nödvändig för att på olika sätt - och inte viadagstidningar - skall fö insyn över den export och licenstillverkning somuppenbart förekommer. Då skall man naturiigtvis också se till att dennalagstiftning inte enbart fungerar som skydd för förelagens kommersiellaintressen, om man därmed undandrar den uppföljning av de lagar somhär är fattade. Därom trodde jag vi var helt eniga. Riksdagensbeslut bör väl gälla oavsett om det finns behov att exportera vapen eller ej,och vår lagstiftning är som sagt väldigt entydig. Det medför inga som helstbekymmer för lagstiftningen därest den följs upp. Om vi har rent mjöl i påsen,om vi vet att vår lagstiftning följs på punkt efter punkt med alla derestriktioner som finns inskrivna, såväl vad gäller motiagariänder somtillståndsgivning, känns det på inget sätt oroligt. Men åsidosätts lagensintentioner genom att lagen i sig inte är tillräckligt kraftfullt skriven ärdethög lid alt se över lagstiftningen och föra in skärpta regler. 10 protokoll 1977/78:86-89 Jag hade förväntningar om atl även en borgerligregering skall dra slulsatser av de senaste uppgifterna vi har fått och varaberedd att förorda en skärpning. Det fanns i statsministerns uttalande löftenom det. Jag hoppas i varie fall, om regeringen inte har för avsikt att göradet, att utrikesutskottet genom eget initiativ med kraft kommer alt verka fören sådan skärpning. OSWALDSÖDERQVIST (vpk): Till handelsministern vill jag säga alt gränsdragningen är svår närdetgälleralt avgöra vilka som skall fö köpa av oss. Det aren principfråga, och detär den jag har velal ta upp i del här sammanhanget. Vilka skall fö köpa? Dettahar slagit slint , och det är alltså ingenting som är nytt. Jaganser inte alt den socialdemokratiska regeringen har någonting att berömma sigav i de här frågorna. Det gjordes samma tabbar på den liden som har skett nu.Jag kan åter bara referera till 1960-lalet, då man sålde vapen, krigsmaterieloch ammunition till , som frihetskriget pågick i Portugalskolonier i . Det var etl ytterligt beklämmande exempel-samma som vi harnu. Det är därför jag menaratt det måste bli en skärpning och ett ytterligaretryck på de här punkterna, när det gäller atl bedöma de olika köpariändernasinre förhållanden. Vi har möjligheter att göra sådana bedömningar. Man kan draen parallell med vår u-hjälp, där man har sagt att u-hjälpen skall gå tillstater som använder pengarna på ett riktigt sätt. Åtminstone de flesta äröverens om den principen. Liknande bedömningar bör naturiigtvis kunna görasmed ännu större allvar när det gäller vapenexport. Man kan mycket väl säga attde flesta latinamerikanska stater, för atl ta den världsdelen, har haft sådanainre förhållanden och har behandlat sina medborgare på elt sådant sätt att allslags export av vapen dit skulle ha kunnat stoppas med stöd av de bestämmelsersom finns. Så har emellertid inte skett. Det är elt dåligt exempel i och försig. Det finns politiskaföngar i -jag är medveten om det. Men del är inte sådana stater somjag tänker på i första hand, och det är inte sådana stater som har dykt upp idebatten när det gällt frågan om var svenska vapen har hamnat. Vihar alltid, som jag framhållit i min interpellation, haft en "olyckligfallenhet" atl sälja vapen lill diktaturstater med fascistisk anknytning.Nu hamnar vapnen i . har de hamnat i andra länder -t. o. m. iSydafrika. Alltdelta, menar jag, pekar på att vi måste få lill stånd en skärpning av klausulenom bedömning av köpariändernas inre förhållanden. Del var bra vad företrädarenför utrikesutskottet sade, och jag har naturligtvisockså läst vad utskottet sagt både i samband med debatt och senare.Jag förväntar mig av de uttalandena att det kommer att bli en översyn och enskärpning av ifrågavarande bestämmelser. Om så inte sker kommer viobönhöriigen atl hamna i en olycklig situation. Skall vi fortsätta attexportera vapen måste vi följa upp, skärpa, omarbeta och förbättrabestämmelserna. ALLANHERNELIUS (m): Jag har ingen anledning att begära ordet för atl bemöta utrikesutskottetsvice ordförande. Hennes referat var som vanligt korrekt. Jag skulle möjligenbara vilja komplettera vad hon sade med atl nämna att när utrikesutskotiet den22 uttalade sig om en motion och sade att tillämpningen av 1971års riktlinjer, som var grundade på en ingående översyn företagen i närasamverkan med , i stort sett fungerat på ett tillfredsställande sättoch all någol behov av en ny översyn f n. inte förelåg, så grundade sig deluttalandet naturligtvis även på behandlingen av tillverkningslicenserförkrigsmaleriel. Denna fråga ingick nämligen utredning och finnsganska ingående behandlad på s. 53 i utredningens betänkande. finns det enmotion som kommer alt behandlas i utskottet. Fru vice ordföranden sade inte altutskottet särskilt skulle behandla tillverkningslicenserna. De finns inteheller nämnda i motionen, men de hör onekligen lill frågan. Därför harutskollel anledning alt också syssla med det problemet. Emellertidvill jag vända mig litet mol vad säger här om "nyauppgifter" som framkommit. Jag vet uppriktigt sagt inte vad det är föruppgifter. Det har virvlat runt med uppgifter i pressen, men rikligheten ochsanningshalten hos dessa har varit ganska varierande. Handelsministern har ju bådei dag och tidigare vederlagt en del av dessa uppgifter. Jag skulle vilja riktaen varning till för att tro på alla dessa uppgifter utan vidare. Dekommer alt bli föremål för granskning i vanlig ordning både i KU och iulrikesutskottel.