prot · G109112 · 1977-12-31 00:00:00 — kan inte bestrida att den utredning som gjorts iDomnarvel är gjord på företagsekonomiska grunder. Den har inte som ambition atlse över hela utan är en utredning mot de övriga. Men vad det här gäller äratt skapa jobb på alla tre orterna. Den frågan vill inte gå inpå. Han vill inte här binda sig för den politik som järnbruksklubben kräver, enpolitik som säkrarjobben på alla tre orterna. Han har en chans att rösta pä detförslaget här i . Det finns en moiion baserad päjärnbruksklubbens krav. kan alltså falla beslut om den vill.Kjell-Olof Feldl kan rösta för delta förslag om han vill. Han kan rösta för attmetallurgin i Domnarvet, och skall bestå och jobben finnaskvar. Men tydligen är han inte beredd att göra det. Sedanpådyvlar mig att jag skulle ha klandrat de lokala fackligaföreträdarna. Jag ber alt lyssna bättre nästa gång. Vad jaghar fäst uppmärksamheten på är atl det finns en viss skillnad mellan fackligaföreträdare, och min klubbordförande harjag fullt förtroende för. Jag vel,eftersom vi ändå har en viss insyn ideita,att fackföreningen gjorl allt vad somstår i dess förmåga men att den är överspelad. På den punkten finns det ingameningsskillnader. Vidarenågra ord om , som tog upp först. De av kammarensledamöter som var där , vid det tillfälle dä alla lovade atl räddaHorndal, har sin chans. Jag har utarbetat en moiion om , som skrevs isamband med framläggandet av proposiiionen i detla ärende. Eftersom det ser utatt bli ett , som inte är sådant som vi i vårt parti tänkt oss företaget,harjag framställt ett särskilt yrkande, enligt vilket industriministern direktskall fä i uppdrag att vidta åtgärder pä den punkten. Det finns alltsåmöjligheter att direkt visa om man vill rädda eller inte. Handelsstålsindu -strin, m. m. BIRGITTAHAMBRAEUS (c) kort genmäle: Jag vågar fortfarande påstå att det beslut vi fattar ingalundaslår igen några dörrar. I själva verkel är utredningen om ännu inte klar,och det är först i dess arbete som man har möjlighet att ta ställning lillSSAB:s framtida struktur. 1proposiiionen tar man på många ställen upp samhällsansvaret i samband medomstruktureringen av stålindustrin. Hela den stora satsning som stålen gör pådel områdel är bevis på det ansvar inför strukturomvandlingen som måsle kommalill uttryck på det området. har fått i uppgift atl via ensamverkansgrupp överväga hela regionens problem i samband medomstruktureringarna, etableringsdelegationen i industridepartementet har förstärktsosv. Det har gjorts många sådana insatser, som visar regeringens ansvar pädelta område. KJELL-OLOFFELDT (s) kort genmäle: är ute och fiskar i grumliga vatten vad gäller defackliga förhållandena pä olika plalser. Jag skall inte gä in i dendiskussionen. Den hanteringen får han sköta själv, och han borde egentligenhålla den utanför . Deundersökningarom som görs inom strukturulredningen är inte motstridandebud i något slags pokerspel, utan alla som där är engagerade är besjälade avatt försöka rädda sä många jobb som möjligl. Frågan ärbara om de skall fåmöjlighet atl i sina avvägningar räkna med de konsekvenser som drabbarsamhället och andra parter utanför . Det är på det planet jag menaratt manhäller på att skapa sig kunskaperom konsekvenserna av olika beslut. Dessakonsekvenser kan man undanröja, om man är beredd att göra en näringspolitiskinsats. Antagligen kräver detta mera pengar och en mera offensiv satsning överhuvud taget på det svenska handelsslålel, något som vi kräver och som jag trorär riktigt både ur landels synvinkel och med tanke på de människor som berörs. Vi skall ha en politik som säkrarjobben på alla detre orterna. Men om det vore så enkelt som det framställs i den kommunistiskaskrivningen, dvs. all bara kräva det, skulle vi ha säkrat jobben på alla orterför länge sedan. Del är fråga om att skaffa sig kunskaper om hur delta skallgöras, men det är ett arbele som aldrig har intresserat kommunisierna. (vpk): Den borgerliga regeringens stålpolitik är en katastrof Inför trycketfrån den ekonomiska världskrisen har man en enda grundlinje: Reträtt, reträtttill snart sagt varje pris! Dra ner kapaciteten, avskeda tusentals, köp ut detprivata storkapitalet! Man har ingen plan för alternativ sysselsättning. Manhar inget program för all rädda de många bruksorter som vacklar. Regeringensstålpolitik är bara en spegling a v dess allmänna industripolitik. Regeringenhar fixerat sig vid tanken på reträtt. Därför söker man skylla industrinssvårigheter pä arbetarna. Lönekostnaderna påstås vara boven i sammanhanget.Vi måste rätta mun efter matsäcken, säger regeringen. Vi måste dra nersysselsättningen, lägga ner produktionsenheter, koncentrera driften. Deltaframställs som villkoret för att skall kunna komma igen som export- ochindustrination. Därför är nedläggnings- och koncentrationspolitiken något somgår igen pä alla områden. Tusentals jobb skall bort inom specialstålsindustrin.Tusentals jobb skall bort inom leko. Varvens kapacitet skall dras ner,varvsenheter läggas ner. kommer luren till skogsindustrin,gummiindustrin, verkstadsindustrin. Detledande regeringspartiet, som alltid har talat om decentralism, leder nuagitationen förökad företagskoncenlration. De som talat mest om behovelavinitiativ och förnyelse inom industrin vill nu rusta ner kapacitet, som juslskulle kunna användas till förnyande alternativ. De som talat mest om stimulansoch nytänkande och som påstod att den förra, socialdemokratiska regeringen höllen kall hand över allt nytänkande på företagssektorn är nu de som mestpåtagligt saknar vaoe program för sådan industriell och teknisk nyorientering.Regeringen är konservativ i sin industripolitik och grovt reaktionär i sinhänsynslöshet mot de drabbade arbetarna. Omdenna politik hotar arbetarna i , , , , Luleåeller , sä är den elt än värre hot mot sysselsättningen i framliden.Regeringen hänger helt fast vid en traditionell syn pä industriell utveckling.Man är bunden till den gamla klassiska svenska synen att det är skogen ochmalmen som är landets ryggrad. Delär ju i verkligheten tvärtom. Bundenheten till den tunga produktionen-malm,järn och stål,skog, traditionell verkstadsindustri -är just mycket avproblemet. Där skapas inga nya jobb. Där förbrukas slora mängder energi utanatt sysselsättningen kan öka. Där sker rovdrift på naturresurser. Där slukasenorma mängder anläggningskapital. Nysysselsättning, en framgångsrik kamp mol krisen, en framlidsinriktadindustripolitik skulle ju se helt annorlunda ul. Framliden ligger i en kraftigthöjd förädling och i infogandet av helt nya element i produktionen. Enförskjutning bort frän råvaror, halvfabrikat och traditionella industriprodukterär nödvändig. Högt avancerade, förfinade maskiner, apparater och redskap, högtutvecklad sammansältningsindustri, hela system och tekniska helhetslösningar -det är, grovt tagel, den typ av tillverkning som representerar denindustriella utvecklingens nästa stadium. Det är där det gäller att varaframme. Det är detta det gäller att planera för. Det är där arbete kan skapas. Menskall man bara se kortsiktigt, skall man bara göra reträtter i panik, skall manbara göra storfinansen till viljes och köpa ul den från områden som den harbetat av -ja, då blir följden industriell efterblivenhet, ökad arbetslöshet,stora problem på nedläggningsdrabbade orter. Arbetarrörelsen i måstemot della sätta en helt ny, progressiv politik. Arbetarrörelsen kan inteaccepiera korisiktighet. Vi kan inte acceptera nedläggning och arbetslöshet. Vikan inte acceptera jältebidrag och överpriser till storfinansen som vill säljaut resurser som den exploaterat. Arbetarrörelsen måste tränga tillbakastorfinansen från makten över industripolitiken. Handelsstålsinduslrin,m. Handelsstålsindu-strin, m. m. krävaplanering fören ny industriell utveckling, en rörelse bort från rovdriften pånaturtillgångar och människor, en rörelse mot en ny lyp av avanceradproduktion, där varje insats av energi och kapital ger många jobb och därkunnandet hos den arbetande kommer till heders i produktens kvalitet ochförfining. 1 arbetarrörelsens intresse ligger en politik rakt motsatt den somregeringen är tolk för. Storfinansens och de arbetandes intressen striderhär som alltid helt mot varandra. Därför förutsätter en ny politik också alt dearbetande skaffar sig maktbefogenheter alt styra industrins framlid. Delär på många av dessa punkter som vi från vpk menar att den socialdemokratiskariksdagsgruppen icke har ställt upp som den borde. Man har inte bidragit tillnågot industriprogram som utgör alternativ lill det borgeriiga. Densocialdemokratiska riksdagsgruppens företrädare svarar för endast trereservationer, där de skiljer sig frän den borgerliga majoriteten. I allaövriga avsnitt har de ställt upp på näringsutskottets uppfattningar. Dehar gjort en hel del buller i debatten med agitatorisk kritik, men de sakligaskillnaderna, som de framgår av utskottsbelänkandet, ärju mycket begränsade. Dehar ställt upp pä målsättningen i regeringspropositionen alt 4 000 jobb skallbort inom den statliga stålkoncernen. Det står på s. 20 i betänkandet. Detfinns ingen annan uppfattning uttryckt i den socialdemokratiska reservationen.Vi frågar: Varför ställer socialdemokraterna upp på del? på mångaindustriorter har man låtit ledande socialdemokratiska partipolitiker lova folkalt de slåss för deras jobb. Jag tycker all man skulle inse alt människor måstebli besvikna och misstrogna när de sedan finner att dessa politiker ställer upppå all handelsstälverken skall dra ner sysselsättningen. Pås.121 utskottsbetänkandel talas om att äldre och mindre enheter måste läggas ner.Del gör man inom ramen för en redovisning av en allmän principiell syn över deneuropeiska handelsstålindustrins läge. Del yttrandet står också desocialdemokratiska representanterna bakom. Varför reserverade man sig inte påden punkien? Varför skall man ge borgarna den triumfen alt skriva under påderas formulering? Och hur kan slå i och säga alt man inteskall lägga ner verket där, när partiet skriver på sädana här yttranden ihopmed den borgerliga majoriteten? Här borde väl arbetarrörelsens båda partierklart visa att de icke accepterar Åslings och regeringens filosofi. Vänsterpartietkommunisterna är ett litet parti. Vi begär självklart inte att våra krav i allasammanhang skall vara riklgivande för arbetarrörelsen i stort. Men när viställer krav som uppenbart är i de arbetandes intresse, då vore det bra om enenad arbetarrörelse kunde ta upp dem i varje fall som delar i ett självständigtalternativ mol den borgerliga politiken. Vpkkräver i sin motion atl det nya slatliga stålbolaget icke skall få minskasysselsällningen förrän nya, beslående arbeten skapats. Varför kunde intesocialdemokraterna i utskottet ta upp del kravet själva? Varför skall de varamed och avslå del i voleringen tillsammans med de borgerliga? Vpk kräver att deanställda i skall få vetorätt mot beslut som strider Varför skulle socialdemokraterna rösta ner det kravet? Detkravet borde väl ha varit hela arbetarrörelsens krav. Vpkställer krav på förstatligande av hela stålindustrin för alt garantera enlångsiktig och förnyande, planmässig politik. Varför är socialdemokraterna emotförstatligande? Varför skall de i sin motion hylla regeringen för den märkligabiandkonstruktion den lägger upp, där det privaia stålkapitalet till gott prisbevarar tunga positioner? Vpk vill att NJA i skall kompletteras medmanufakiurering och verkstadsindustrier . Viserdetsä, att i annatfall kan man inte rädda sysselsättningen där. Varför kunde intesocialdemokraterna ha gått fram med samma krav? Varför skall man acceptera denborgerliga synen i denna del? Lars-OveHagberg har ställt ett yrkande här i kammaren att skall uttala sigför alt Horndalsverkel icke skall läggas ner innan ny industri har kommit dit.Det är i linje med vad invånarna i krävt. Varför kan inte helaarbetarrörelsen ställa upp pä ett sä självklart krav? Varför måstesocialdemokraterna hjälpa borgarna och att rösta bort delkravet? Jagställer inte dessa frågor i något taktiskt syfte för att vara obehaglig mot densocialdemokratiska riksdagsgruppen. Jag ställer dem därför att vi från vårtparti uppfattar att de är av central betydelse för de arbetande människornasförsvarskamp mot regeringen och storfinansen. Arbetarrörelsen kan ju inte ilängden nöja sig med att föreslå smärre ändringar i den borgerliga politiken,elt slags bättre borgeriig politik. Arbetarrörelsen har en annan värdering avhela samhället, av människan och av produktionens ändamål än vad de borgerligahar. Arbetarrörelsen måste därför ha elt självständigt program för denekonomiska och industriella utvecklingen i landet. Menvad socialdemokraterna i gör , det ärju att ställa upp på sammagrundläggande syn som regeringen. Så, menar vi, kan man inte fortsätta. Man kaninte slå ute bland folk ena dagen och lova dem att kämpa och sedan sätta sig iriksdagen och pä alla väsentliga grundläggande punkter rösta för samma politiksom de borgerliga -ja, t. o. m. hjälpa de borgeriiga atl rösta bort riktigakrav bara därför atl dessa nu råkar komma från vpk. Sådant skapar inte -dettrorjag man måste inse - kampvilja ute. Det skapar ingen riktig politisktrovärdighet. Arbetarrörelseni har alllid vunnil på att framträda med en självständig syn, med insiktenom att dess uppgift är att bygga ett annat samhälle än delkapitalistiska. Därför behövs en socialistisk industripolitik. Därför behövsen energipolitik som inte baseras på en rovdriftsekonomis krav. Därför behövsen sysselsättningspolitik som inte lämnar produktion och arbetsliv ätstorfinansens dispositioner. Därför behövs ett tänkande som förutser enframtida socialistisk planekonomi, där de arbetande har hela makten. Jag yrkar bifall till vpk:s motionsyrkanden och det här i kammarenframlagda särskilda yrkandet. Handelsstålsinduslrin,m. Handelsstålsinduslrin, m. m. OLLEGÖRANSSON (s): I näringsutskonets betänkande nr 45 behandlas handelsslålsinduslrinsframtid i . Eftersom stålindustrins produkter tekniskt indelas ihandelssiål och specialstål enligt speciella normer borde ju denna diskusson hagällt endasi handelsslålel, så att det blivit föremål för utvärdering. Men,herr talman, gränserna mellan handelsstål och specialstål är små, och detframgår också av föreliggande belänkande. Jag förbehåller mig därför rätten attäven säga några om de frågor som rör våra specialstålverk och den malmbaseradestålindustrin. Imotionen 1740, som behandlats av näringsutskoltet, har vi gjort en liknandekoppling i vår beskrivning. Stålindustrin och gruvorna spelar nämligen för ossi en helt avgörande roll - inte mindre än fem av länets elvakommuner är för sitt fortbestånd beroende av denna industris möjligheleraltskapa sysselsättning. 1 molionen lar vi intedirekt ställning för elleremotbildande av , men vi ger klart uttryck för atl detta nya företag kan få ochkommer alt få en avgörande betydelse för övriga förelag i branschen. Jag menaratl möjligheterna för oss att följa och bevaka vad som kommer alt ske blirmycket begränsade, eftersom framtida produktion skall utredas inomföretaget.Även om jag förutsätter att ledning kommeratl ta sitt ansvarnär del gäller andra handelsslälverk, så är risken stor för att kantvingas se till att de egna företagen kommer i första hand pä bekostnad av defristående mindre verken. Med de mindre verken menar jag de produktionsenheterför handelssiål som finns i , , , ,, , och rn. De flesta avdessa mindre verk ingår i de andra koncernerna, medan är ettsjälvständigt familjeföretag. Demindre verken är i lika stort behov av statligt slöd till strukturförändringarsom de slora är. Men jag anser att de mindre verkens situation är mycketkortfattat och ofullständigt belyst i såväl proposiiionen som betänkandet. Demindre verken bör enligt min mening tillförsäkras möjligheter till stöd,liknande de som garanteras de tre stora handelsstålverken. Detta ärangeläget om de mindre förelagen skall ha en chans all pä någorlunda likavillkor kunna verka . Jag vet inte vad som har föresvävatindustriministern när han skrev om neddragningen inom stålindustrin på vissaorter och alt den måste mötas med sysselsättningsskapande åtgärder. Hallstahammarnämns nämligen inte i sammanhanget, vilket jag anser vara uppseendeväckande. Omindustriministern tror alt situalionen i går att klara av utanHallstahammars AB , så är detta en felsyn. Jag skulle därför, herrtalman, vilja säga några ord om ulvecklingen i . Tvåföretag är helt dominerande i denna kommun: Bullen och HallstahammarsAB. Det förta företaget harsedan mars 1975 minskat antalet anställda med 575personer. Ytteriigare 275 personer kommer alt bli friställda under delta år. F.n. utgår sysselsätiningssiöd för närmare 300 anställda fram till detla halvårsskifte.Därför kan man inte bortse från att ytterligare personalinskränkningar på siktkommeratl följa. Att i ett sådant läge också genomföra inskränkningar vidHallstahammars AB skulle vara mycket ogynnsamt för kommunens framlid. av dealternaliv som handelssiålsuiredningen diskuterat innebär en total nedläggningav verksamheten vid . Detta alternativ måste med alla tillbuds stående medel undvikas. Elt annat alternativ, som innebär en nedläggningav stålverket, bedöms av både företagsledning och fackliga organisationer somhelt orealistiskt. Motiveringen är att med den speciella produktionsinriktningoch driftform som karakteriserar är det alldeles omöjligl atthelt basera produktionen på köpta ämnen. En sådan förändring skulle rubbaförutsättningarna för den lolala verksamheten pä ett sä avgörande sätt, atl delvore liktydigt med en mycket snar nedläggning av hela verksamheten. Handelssiålsuiredningenhar vidare diskuterat atl borde upphöra med atl produceraarmeringsjärn. Företagsledningen och de fackliga företrädarna har framhållitatt tillverkning av armeringsjärn betyder mycket för förutsättningarna attbedriva verksamheten med den inriktning som bruket har. Det möjliggör bl. a.all man effektivi kan tillvarata sekunda ämnen, botten- och loppämnen. Såvittjag kan förstå är denna bedömning helt korrekt och svår alt bestrida. Därför voredel felaktigt att ålägga bruket restriktioner för vad del skall få tillverka.Den volym av armeringsjärn som tar fram är av marginellbetydelse om man jämför med landets totala produktion av armeringsjärn.Naturligtvis brottas bruket i i dagens lågkonjunktur med sammaekonomiska problem som övriga företag i branschen. Men en fortsall verksamheivid i dess nuvarande anläggningar bör kunna ge god tid fördet rådrum och de utredningar som behövs, eftersom man med nuvarandeproduktionsutrustning, enligt de bedömningar som är gjorda, kan hävda sig brai konkurrensen. Delär därför av avgörande betydelse att regeringen inte låler de friamarknadskrafterna avgöra vilka förelag i branschen som skall leva kvar ellerdö. Det är också viktigl atl ledning känner sitt speciella ansvar förutvecklingen inom handelsstälsindustrin i sin helhel. Ett övergripande ansvarmåste dock åvila ell lands regering. Det är i sista hand den som skall lahänsyn till de regionalpoliliska, sysselsällningspolitiska och samhällsekonomiskakonsekvenserna. En regering kan inte, får inte i dagens läge undandra sig sittansvar, vilket jag f n. upplever atl den borgeriiga regeringen gör. Hurviktigt det är med en sammanhållande planering för denna bransch kanske framgårav det jag tänkt säga om den s. k. frivilliga förhandling som har upptagitsmellan , och SKF angående elt framtida samarbete påspecialslålssidan. Initiativet som dessa tre företag har tagit är i och för sigbra. Men jag frågar mig, och anställda i och på andra platser frågarsig: Är det dessa tre företag som ensamma bör sitta vid förhandlingsbordet ochgöra strukturrationaliseringen? Borde inte också , och Nybybruk ha varit inblandade i dessa förhand- Handelsstålsindu -strin, m. m. Handelsstålsindu -strin, m. m. lingar?Det är enligt min mening mer som förenar dessa foretag än som skiljer dem ät.Jag gör mig inga illusioner om all företag som är i daglig konkurrens medvarandra frivilligt är beredda att sätta sig vid förhandlingsbordet ulan atlnågon styr dem dit. Medhänsyn till allt det underlag som finns om svensk stålindustri, så är det,enligt min mening, regeringens skyldighet att la initiativet till att de partersom kan tänkas ha någonting gemensamt blir föremål för en gemensam förhandlingom den framtida produktionsinriktningen. Men ingenling hörs frän regeringen.Risken är, enligt min uppfattning, stor att kortsiktiga förelagsekonomiskabedömningar blir avgörande för del framlida samarbetet. Det anser jag ärbeklagligt. Det som sker på olika områden inom stålindustrin innebär attförelag, ja, hela orter och regioner utsätts för ren utpressning, detlaberoende pä atl landels regering inte är beredd att ta sill politiska ansvar. Omregeringen vore beredd att la sitt samordningsansvar, att salsa påmiljöinvesteringar inom stålindustrin, alt öka satsningen på forskning ochutveckling i denna bransch samt att öka den inhemska efterfrågan pästålprodukter till fler bostäder, broar och mycket annal, då tror jag, herrtalman, att vi skulle fö del rådrum som behövs för att vi långsiktigt skullekunna strukturera vår stålindustri och vår gruvindustri. Med detlayrkar jag bifall till reservationen 2. Idetta anförande instämde () och (). Den fråga som är föremål för överläggning och beslut berör på eltavgörande sätt många människor och bygder, ja hela län. Delta gällernaturligtvis främst de kommuner som direkt berörs av den nya ståljälten ,men det gäller självfallet också de många företag, de anställda i företagen ochde många orter som drabbas av direkta konsekvenser på grund av inriktningen ochutvecklingen inom . Särskilli berörs elt nät av orter. Det gäller gruvorter, men ocksåhandelsstälverksorterna liksom mänga företag som i sinverksamhet är direki relaterade till gruvorna och stålverken. De problem somkommer att uppstå i anslutning till handelsstålbranschens förändring kanförvisso bli stora, men strukturförändringarna måste givetvis göras på ettsådant sätt att tvä primära förutsättningar uppnås, nämligen dels atlsysselsättningen för alla, dels all detta sker med inriklning på all nyaarbetstillfällen skapas på den ort och i den kommun där arbetstillföllenaevenluelll försvinner. Delta är ytterst viktigl från både mänsklig ochregionalpolilisk synpunkt. Detskall inte förnekas att en utveckling där metallurgin försvinner frän Domnarvetskulle fä förödande verkningar för gruvindustrin i länet. Jag vill intebetrakta det förslag som ligger på kammarens bord för beslut såsom någonlåsning på den punkten, utan jag förutsätter att de utredningar och analysersom pågår inom ramen för del nya stälbolagel kan ge underlag för fortsattmetallurgisk verksamhei i Domnarvet. Jaghade tänkt nöja mig med dessa korta kommentarer beträffande , men ianslutning lill anförande - och även till vad andrasocialdemokratiska talare yttrat - villjag säga att när man med hänvisning tillreservationen 2 ställer stora krav på atl underlaget inför avgörandet i dagborde ha varit ett annat, så har man i reservationen själva redovisat ettmyckel magert underlag. Det är naturiiglvis här, liksom i andra avseenden, såatt regeringen har möjligheter att komma till med förslag ianslutning till utvecklingen och till de förändringar som behöver vidtas. Ulvecklingeninom gruv- och handelsstålssektorn är avgörande för framtid, och mångasysselsättningstillföllen står där på spel. Detta framgår också klart av denbedömning av möjligheterna för länet som har gjort. Därutövervill jag som bevis ta nuläget och framtidsmöjligheterna för de mindrehandelsstålverken. Dessa berörs visseriigen inte direkt av det nya storbolaget,men de mindre verken påverkas ändå av konsekvenserna av vad som sker med och iSSAB. Handelssiålsuiredningen föreslogen produktuppdelning mellan de mindreslålverken samt att de större stålverken skulle upphöra med viss produktion somingår i de mindre verkens produktionsprogram. Det erinras också om detla ipropositionen.