prot · G10968 · 1977-12-31 00:00:00 — Vi befann oss alltså i valet mellanalt la den bittra medicinen och lägga om politiken - med konsekvenser iprishänseende - eller all låta den gamla politiken fortsätta, medutomordentligt allvariiga konsekvenser för ekonomi. Hade socialdemokraternafåll råda hade vi nu -jag upprepar det på nytt - haft högrekostnadsläge i ." Numedger jag gärna atl del inle är lätt att sia om priser, och del skulle varanyttigt för atl länka igenom hur del gick med era spådomar på denliden ni förutsade prisutvecklingen. 1970 förutspåddes i finansplanen enprishöjning fördel året på . 1971 förutspåddes 3 ä4 96 -delblev . 1972 räknade man med 4 96 - det blev nära 6 96. 1973förutspåddes knappt 5 96-det blev nära 8 96. 1974 värdet bättre, då gick delungefär jämnt ut. 1975 förutspådde ni 8 96 och del blev 10 96. Räkna fel-om mannu skall tala om felräkning - kan tydligen fler göra. Vi menar att vi interäknade fel. Prishöjningarna blev följden av en omläggning av politiken som varhell ofrånkomlig. Sedanvet vi alla atl är en mästare i alt rycka ul satser ur sillsammanhang och atl sedan spela upp ell indignationsnummer kring detla och altmisstolka. Vi anklagar verkligen inte någon för alt ha varil emot demokratin,varken häreller i andra länder. Vad vi säger i vårt programutkast, som OlofPalme sy flår på, är-ett faktum somjag inle trorall någon enda kan förneka -att ett samhälle där människorna är utarmade, där människorna berövas del somde äger, inle blir ell tryggt och stabilt samhälle. I ett sådant samhälle kandet bli svårt atl upprätthålla demokratin. För oss är slutsatsen självklar: Manbör sprida ägandet, bredda välfärden och minska klyftorna mellan människor isamhället. Jag har svårt alt förslå all man kan polemisera mot detankegångarna, om man inle enbart är ute för att förvränga. Sedanskulle jag liksom Per vilja stryka under det anmärkningsvärda i - detär kanske del allvariigaste exemplet på verklighetsflykt - att ni undviker alltala om den grundläggande orsaken till våra bekymmer, nämligen det svenskakostnadsläget, och bagatelliserar svårigheterna på det säll som här . Han sade: "Man skyller på alt lönerna är för höga. Menenligt tillgänglig statistik ligger nu på sjunde plats i när delgäller arbetskraftskostnader." Jagvet inle vilken tillgänglig statistik det är hänvisar lill. Enligt enviss ofullständig och delvis föråldrad statistik som jag har sett ligger Sverigepå sjätte plats. Men de siffrorna är alltså inle riktiga. Jag skall därför-ochför upplysning och, hoppas jag, lill hans uppbyggelse-läsa in derätta siffrorna i kammarens protokoll. Låtoss göra en jämförelse av det relativa kostnadsläget per producerad enhet - detär det som är det intressanta - mellan och genomsnittet avkorgvalulorna. Om vi sätter del vägda genomsnittet lill 100 var läge 1977, före devalveringen,156 1977, efter devalveringen,137. Rankarvi de olika länderna kan vi konstatera alt gått om oss. har detalltså sämre . Om ligger på 100, ligger på 103. Men allaandra länder ligger minst 20 96 under . ligger på 82,på 42. Det är den rätta listan. Nuhar del blivit bättre här i . Vad det nu gäller för oss är atl få fartpå produktiviteten och utnyttja den överkapacitet vi har. Då skall våra problemlösa sig. Det är min övertygelse att det kommer alt lösa sig. Men man skallockså vara på det klara med all del flnns en eftersläpande effekt när man harföriorat marknadsandelar. All vi fortfarande förlorar vissa marknadsandelarberor på vad som hände . När man sedan börjar få ordning påvaluiavärdel och på kostnaderna tar det åtskilliga år innan man kommer i kapputvecklingen. Del är därför den process vi nu är inne i kommer all ta . Jagvill understryka - det tror Jag också Per ochstatsministern gjorde - alt när vi påvisar de höga lönekoslnaderna så är detlainte någon anklagelse mot löntagarna eller lönlagarnas organisationer. Det ärett konstaterande av all , i den ekonomiskpolitiskamiljö som då förelåg, höjde sina arbetskraftskostnader - både avgifter, skatteroch löneförmåner - så alt vi hamnade i den obalanssitualion gentemot omvärldensom hela den svenska ekonomin fortfarande lider av och som vi kommer atlfortsätta atl lida av under ytterligare en lid, innan vi når den fullständigaåterhämtning som det är regeringens syfte atl vi skall nå och som vår politikär helt inriktad på. Somjag sade finns det i och för sig en hel del att ta fasta på i delsocialdemokratiska alternativet till regeringens budget. Det hänger samman bl.a. med atl oppositionen har passat på att föra fram förslag i frågor som manvet att regeringen nu överväger, t. ex. om en förstärkning av Investeringsbankensresurser, ökat stöd till teknisk forskning och utveckling och några vikligaåtgärder för . Ocksåi beskrivningen av vad del socialdemokratiska alternativet leder lill finns deten viss ökad realism. Man tycks medge att inle heller de socialdemokratiskaförslagen skulle innebära ett mindre underskott i bytesbalansen. Man godtarall den privata konsumtionen måste hållas tillbaka och m. minska något för all vi skall klara centrala mål för vår ekonomiskapolitik och för alt vi skall kunna vara solidariska med och värna om de mestutsatta. Meni tre centrala avseenden menar jag ändå att socialdemokralerna vägrar alt seklart, och ingenting i senaste inlägg lydde på något omtänkande. Detförsta är naturligtvis kostnadsutvecklingen. tvivel råder längre om attvår alltför snabba kostnadsutveckling och 1976 är den centralaförklaringen till att ekonomiska svårigheter har blivit så omfattandeoch underskottet i bytesbalansen så stort. pekade oppositionenpå atl varusammansältningen och länderfördelningen för svensk export varförklaringsgrunderna. Men har bl. a. visat attde här andra orsakerna har verkat åt olika håll och i stort sett tagit ulvarandra. Kvarstår kostnadsutvecklingen som en avgörande förklaring lill våra problem ikombination med den dåliga konjunkturen. Nästan kan man också läsa idagstidningar och fackpress hur devalveringarna och de andra koslnadssänkandeålgärder som regeringen har vidtagit kraftigt har förbättrat konkurrenslägetför svenska företag. De som praktiskt är ute och säljer svenska varor ikonkurrens med andra länders förelag vet det. Varför skall man då'försökaförneka den verkligheten? Hurmånga tänkvärda förslag man än kan föra fram när del gäller slalligainvesteringar kvarstår ändå delta faktum, atl med den politik som socialdemokratinhar förespråkat i opposition skulle svensk industri kämpa med minst 20 %högre kostnader i förhållande till våra konkuuentländer än den nu gör. Jag vetinle om förnekar detta, men det är bara atl titta på förslagen ochpolitiken. Imaj 1977 föreslog oppositionen att arbetsgivaravgiften skulle höjas istället för höjd moms. I sin skattemolion föreslog oppositionen atlsocialförsäkringsavgiflen lill folkpensioneringen skulle höjas med 0,5 96.Oppositionen har gått emot den generella sänkning av arbetsgivaravgiften med 296 som genomfördes . Förvissa andra grupper har oppositionen föreslagit ytterligare skärpningar: föregenföretagare en barnomsorgsavgifi på 1,3 96. Förarbetsgivare i inre stödområdet inklusive stora delar av har mangått emot den särskilda sänkningen med 2 96. Ochframför allt har man sagl nej lill devalveringar och varit emot atl vi harlämnat valulaormen. Bara delta senaste utgör minst 15 96 av kostnadslägel.Tillsammans med det andra innebär det alt kostnaderna hade blivit minst 20 %högre om man hade fört den politik som oppositionen har förordat. För vissaområden och vissa grupper hade del blivit ännu slörre skillnad mellan detkostnadsläge som regeringen har förordat och det kostnadsläge som vi hade haftom socialdemokratin hade fått bestämma. Fråganblir då: Om vi hade fått den här väldiga höjningen av kostnaderna för svenskavaror i stället för de kostnader som vi har till följd av regeringspolitiken,skulle det ha underiältat investeringar, export och sysselsättning?Enligt min mening är det alldeles självklart att det är precis tvärtom. Detskulle ytieriigare ha urholkat lönsamheten, kapacilelsutnyit-jandel ochinvesteringsviljan. Del skulle ha försvårat exporten liksom konkurrensen medimporten. Det skulle ha lett lill fler utslagna företag och mindre jobb iindustrin. Denandra punkten är skaltesyslemel. I oppositionens allernativbudgettillgodoräknar man sig som följd av ett nej till inflationsskydd.Det kan bara innebära endera av två saker. Antingen tänker man sig attingenting skall göras i fråga om den statliga inkomstskatten ;inflationen skall få skärpa skatletrycket medan regeringen och riksdagenpassivt ser på. Eller också vill man ha nya provisorier, finansierade medytteriigare höjda arbetsgivaravgifter. Vilken av dessa båda möjligheterpläderar ni för när ni anser er kunna fl in mer änregeringen på statlig inkomstskatt ? Oppositionenlåtsas som om infiationsskydd och sänkta marginalskatter mest är lill för någrafå rika - del fanns klara antydningar om del i anförande. Såär del ju inle alls. Del är de många människorna i de vanliga inkomstlägena somhamnar i en hopplös situation när två tredjedelar eller mera av en löneökninggenom ett extraknäck eller ett skifttillägg går bort i skall. Inser inleoppositionen hur förödande det är för skatlemoralen, för de friaavtalsrörelsema och för kostnadsutvecklingen, om den enskilde löntagaren baraflr ut . när arbetsgivaren betalar ? På andra områden är vi enseom att människor bör fl mera alt säga lill om när det gäller förhållanden somnära berör dem. Varför motsätter ni er ett skattesystem som gör all denenskilde löntagaren med sin egen insats kan påverka sin ekonomi? Dentredje frågan är hur vi åstadkommer satsningar för framliden. Socialdemokratinvill nu ge intryck av alt man i motsats till regeringen vill göra offensivasatsningar. Det är en falsk bild. Skillnaden finns framför allt i denna fråga:Vilka är det som kan se klarast vad det är värt att satsa på för framliden, vadsom går all sälja och vad som kan ge exportinkomster på 1980-talef Socialdemokratinssvar är ganska klart: Det är den centrala statliga byråkratin, och del ärledningen för en slrukturfond. Våri svar är: Staten har ingen överiägsenförmåga att se in i marknadsförhållandena i framliden. Del är klart att vimåste gå in och ge stöd ål vikliga branscher i krislägen - såsom vi gjort närdel gäller handelsslål, specialstål och teko - och ge chansen till enrationalisering och bättre konkurrenskraft för framliden samt se lill att ennödvändig neddragning sker i socialt acceptabla former. Menvi måste också satsa på alt skapa ell gynnsamt klimat för nyföretagen, förmindre företag, för teknisk forskning och utveckling samt för nysatsningar.När del klimatet finns där bör man i mycket stor utsträckning överiåta åt demånga människorna i många företag runt om i landet, som kan sin bransch ochsina'marknadsförhållanden, atl utveckla de produkter och de idéer som kan geSverige exportinkomster och nya arbetstillfällen. enskildaföretag och personer kan förvisso göra misstag och myckel allvarliga misstag.Men verkningarna av misstagen blir betydligt mindre än om staten satsarpolitisk prestige på osäkra jätteprojekt lyp 80. Närheten tillverkligheten och marknaden garanterar mera realism och initiativ som kan nåframgång. Degångna åren är fyllda med stora socialdemokratiska ambitioner all viastatsapparaten hitta de s. k. spjutspetsarna in i framliden. Men de här åren ärlika kantade med misslyckanden i dessa ansträngningar. När socialdemokralernanu i opposition fortsätter på samma väg är det inget fräscht grepp förmorgondagen. Det är en övertro på centrala institutioners möjlighet all ensammalösa problemen. Del aren övertro som vi inle kan bygga framliden på. () kortgenmäle: Jag måste tyvärr börja med någol trist som Jag hade velat slippa. Vihar en oerhörd snedfördelning i debattiden. Delta kunde inte förutses när vifastställde riksdagsordningen, och den beror på atl så många borgerligastatsråd nu vill tränga sig fram i debatten. Ni har så lång lid somvi socialdemokrater i den här första omgången - vi har kanske 15 96 avdebatliden och nästan hälften av mandaten. För atl i någon mån mildra deuagjorde vi fjol upp om att i den första debaltomgången skulle ytterligare ensocialdemokratisk talare delta med 15 plus . Viutgick ifrån som någonting självklart att vi skulle följa "Ihe sameprocedure as last year" - samma procedur som - som del heter i ensketch som vi brukar se i televisionen . Så har inle blivitfallet. Ni talar här maktspråk - del blir ingen mer socialdemokratisk talare iden här omgången. och jag hade tänkt dela upp den här debattenlilel grand. Det kunde på det sättet bli mer intressant för lyssnarna. Jag troralt ni hos väljarna förlorar på del här maktspråket. De förslår alt del berorpå en känsla av osäkerhet hos regeringen alt ni vill kapa ål er så mycketdebattid som möjligl för atl ge åtminstone ett optiskt intryck av övertag. EftersomIngvar Carisson har för avsikt alt ställa vissa frågor om energipolitiken, somni är rädda för, så kommer ni för all slippa svara på dem att springa ut urkammaren så fort han äntrar talarstolen. Det är elt slags småskuret maktspråkni ägnar er åt, en småsint taskighel i den politiska debatten. Jag tycker detär synd alt Per , som har talat så mycket om mänskliga kvaliteter ,skall behöva råka ut för alt medverka i denna småsinthel och della maktspråk. Nihar talat vardera och kommer väl atl lala ytterligare enhalvtimme, medan jag har på mig för replik. Det är inte möjligt allhinna säga så mycket . Delär en sanering av den poliliska debatten atl icke upprepar sitträknestycke om arbetsgivaravgifterna, och han kan knappast heller göra det isin nästa replik. Han log inte avstånd från det, han log inte ens upp det ochdärför är del borta. Vi slår fast vid all det är en skillnad på 0,7 96 i frågaom de kostnader som läggs på företagen. Jagförnekar bestämt de 20 96 som Per talar om. Jag påstår atl vår politiki dess helhet icke hade inneburit ett högre kostnadsläge för denutlandskonkurrerande exportindustrin och hemmamarknadsindustrin. Men Jag haringen chans att hinna visa det . Tillherr , som vill partipolitisera detta med ungdomsproblemen, vill jagsäga att problemen för den arbetslösa ungdomen i är precis lika slorasom för den arbetslösa ungdomen i . Vad man kan säga är atl ni lurarungdomen genom att tala om dessa 400 000 nya jobb, som inle har kommit. Jagtog de Hjalmarson-Bohmanska räkneexemplen som ett avskräckande exempel på hurman inle skall hålla på. Men den verkligt allvariiga frågan, som jag ställdetill , var hur ni skall hantera delta väldiga budgetunderskott såatt det inle leder till en orimlig kredilransonering och ett orimligtinflationstryck. Men jag fick inget svar. Ni har mest gnällt på osssocialdemokrater och inte svarat på en enda av mina frågor- förhållandena iKalix, energipolitiken, budgetunderskottet och annal. Ensådan här debatt innehåller myckel av del vanliga käbblet, som folk brukarsäga. Men i grunden, hen lalman, så gäller den djupt allvariiga ting. Vi ärinne i en utveckling som för de många människorna innebär en sänktlevnadsstandard med väldiga prisstegringar. Vi suger på prisstegringarna som ensöt karamell, sade . Nej, prisstegringarna aren ovanligt sur kyssför landets hushåll och framför allt för de lägre inkomsttagarna. Vihar ett läge med ökande arbetslöshet. Det går inte atl säga som ThorbjörnFälldin, atl allt är väldigt bra, för del är inle bra all tiotusentals ungdomargår arbetslösa. Ni begär uppoffringar av svenska folkel, men man har en känslaav atl del inle är någon mening med dem om de bara leder lill all investeringarnaoch framtidsbyggel rasar samt våra skulder blir allt större och våratillgångar allt mindre. Jag säger inte detta för atl kverulera, ulan minasiffror är hämtade direkt ur regeringens finansplan. Situationenär alltså ganska allvarlig, och för alt råda bot på den är del viktigt vilkenpolitik man företräder. Det går också något av en klar skiljelinje isvensk politik. De borgerliga partierna haren tro på atl om man bara ökarföretagens vinster tillräckligt mycket så ordnar sig allting lill del bästa -inte 1977, inle 1978 men kanske 1979. I en värid där kapitalismen genomgår sinvärsta kris sätter den borgeriiga regeringen ensidigt sintillit till de självläkande krafterna hos samma kapitalism. I denna värld tycksdet inle finnas plats för andra insalser från samhällets sida än att förseföretagen med kapital. Och i denna värld ges ingen annan uppgift ål löntagarnaän alt vara återhållsamma, som ni i praktisk politik ökar de socialaklyftorna genom att levnadsstandarden sjunker mest för de lägre inkomsttagarna,och det är en högerinriktad politik. Mot detta slår socialdemokratins program för allsnabbi vända den nedåtgående utvecklingen och lägga grunden för 1980-taletssysselsättning och samhällsbyggande. För del krävs elt hårt arbele, elt arbetei solidaritetens tecken, ett arbele som inle bara väcker lill liv de skapandekrafterna i vårt näringsliv ulan också tar lill vara den vilja lill förnyelsesom finns på alla nivåerbland de anställda. Del är deras jobb och trygghet del gäller. Erpolitik tillhör historien. Er politik innebär stillastående och tillbakagång.Vår politik anvisar en väg , en väg som kan bryta slagnationen ochåterskapa det trygghetens samhälle som vi nu håller på att förlora. Närtalmannen nu slår med sin klubba i bordet, harjag bara haft föralt utveckla detla. Det må vara inledningen till den borgerliga halvtimme somnu förestår. Men detta faktum förminskar inte den innehållsmässiga ochideologiska styrkan i vårt alternativ. (vpk) kortgenmäle: Statsministern återkommer med skrytet över sysselsättningsutvecklingen.Han påstår atl läget nu skulle vara bättre än vid tidigare konjunktursvackor.Vi skulle ha färre arbetslösa och flera sysselsatta, säger han. Ja,del är visseriigen sant att de öppet arbetslösa nu är färre än under förralågkonjunkturen under 1970-lalet. Men antalet arbetslösa är ändå högre än vidövriga lågkonjunkturer . Vi har nämligen en rekordstordold arbetslöshet. Många människor, som f n. inle flr plats på den ordinariearbetsmarknaden, hänvisas till olika former av AMS-verksamhet, går påutbildning i stället för atl arbeta i företagen osv. Räknar vi sammanAMS-verksamheten och antalet öppet arbetslösa, blir summan nära 30 000personer större än summan , då vi hade den dittills högsta siffransedan andra väridskriget. Iövrigt vill jag hänvisa lill vad jag sade tidigare. Sysselsättningsökningenhänför sig uteslutande till halvtidsjobb och AMS-verksamhet. Det går mer än etthalvtidsjobb på elt heltidsarbete, så summan hellidsarbelstillfällen inom densvenska ekonomin har minskat . Delta anser jag harbetydelse, när vi skall bedöma huruvida den svenska ekonomin befinner sig i stagnationeller inte. Statsministernförklarade att man inle gjort några eftergifter åt byggdirek-lörer. Ja, men nivet väl vad ni har gjort. Ni började med atl minska behovet av egen insats från15 lill när del gällde de privata byggherrarna. Det innebar en ökadsubvention riktad till de privata fastighetsägarna. Det första helt och hålletegna bostadspolitiska förslag som den borgerliga regeringen framlade hadeföljdriktigt del innehållet. Sedaninförde ni en 15-procentig invesleringsavgift. föreslår ni en vissförändring av räntesubventionerna för sådan byggnation av hyres- ochbostadsrätlshus som påbörjats samt för de egnahem vilkasbyggstart skett . Men försämrar ni räntesiödel för allabostadshus, hyreshus och småhus, genom att minska räntebidragen från den 1Januari 1980. en summa motsvarande ca 20 milj. kr. med ena handen men suger åt er den ochlar tillbaka sju gånger mer med den andra handen, ca 140 milj. kr. Del är denborgerliga bostadspolitiken. Är det detla ni menar med att stimulerabostadsbyggandet? Är del alt stimulera bostadsbyggandet, när antaletfärdigställda lägenheter har minskat med en tredjedel och byggarbets- löshelensedan september förra året har tredubblats? Nej,, det där flr vi nog la en vända till om litet senare, men det härär verkligheten på bostads- och hyresmarknaden, och del här är verkligheten förtusentals byggnadsarbetare. Nivill inte göra någonting på det här området därför att ni värnar om de privatafastighetsägarna och del privata näringslivet på bostads- och hyresmarknaden.Därför lar ni inle upp frågan om hyresslopp. Därför vill ni inle ge någraförmåner åt de allmännyttiga företagen genom all sänka den garanterade räntanoch ge de allmännyttiga förelagen ränte- och amorteringsfria lån för atl deföretagen skall klara sina kostnader. Del är ju de allmännyttiga företagen somskall vara riktmärken för hyressällningen,och därför vägrar ni atl ge deförelagen stöd som på så sätt skulle indirekt kunna fl ner hyrorna i detprivata fastighetsbeståndet. Likahandlingsföriamade som när det gäller hyreshöjningarna är ni när del gällerprishöjningarna. Vi vet atl prisstegringslakten var rekortartad.Höjningen på dagligvaror var . Det finns ingenting som säkert pekarpå att vi skulle fl lägre prisstegringslakt ,även om regeringen hoppas pådel. Regeringenhar försökt framställa del som om inflationen inle utgör någol slörresamhällsekonomiskt problem, eftersom den själv varil ansvarig för en stor delav inflationen. Därmed erkänner ni Ju att ni har fört en politik som befrämjaten högre inflationstakt. Det är elt riktigt erkännande, men just därför är detingenting atl skryta med. Iårets budgetproposition finns heller inget som antyder atl ni vill göranågonting ål prisstegringarna. Det finns bara förhoppningar om och tal om ökadprisövervakning. Men vilka konkreta åtgärder tänker ni från regeringens sidavidta för atl minska prisstegringarna? Här är regeringen helt utan program.Varför vill ni inle införa prisstopp? Varför vill ni inle slopa momsen påmaten? Del ärju inle vackra ord människorna skall leva av, ulan vad som fordrasär konkreta åtgärder i form av prisstopp, slopande av moms på maten ochhyresslopp. Till vill jag säga all del är klart all man kan göra deekonomiska problemen hurenkla som helst för sig, om man bara haratt stå ochresonera om åtgärder men inte behöver genomföra dessa. Jag undrar vad delhyresslopp som rekommenderar - ulan alla andra ålgärder -skullebetyda för kommunerna. LarsWerner opponerar mot atl vi med atl vi genomför lättnader förnyproduktionen efter hand kommer att ta ut litet högre hyror i del allra äldstabeståndet. Alternativet är ju, , alt mer och mer av skillnadenmellan räntelägel ute i allmänna marknaden och den ränta staten lar ul skullebetalas via skallsedeln. Del går bra atl föreslå något sådant, men när detsedan blir fråga om atl la ut skatter så har lika litetuppfinningsrikedom som de flesta andra föratt kunna klara det skatteuliagei. Glöminte sådana här väsentligheter, ! Jag vet inle för vilken gång i ordningen som OlofPalme klagar över debatlordningen här i kammaren. Vi har medgivit frånregeringspartiernas sida att fö rändringar behöver göras, och det har gjortsordentliga förändringar. Låt mig påminna om - kammarens ledamöier behöver jaginte påminna men allmänheten måhända - alt medan vi hade en socialdemokratiskregering så hade vi partiledare efter huvudanförandena en replik på 6 minuteroch en . Vi sade att detta är en orimlig ordning, och har mankommit fram till att och haren första replik icke på 6minuter utan och en andra replik inte ulan på 6minuter. Om vi ser på själva debatliden och räknar bort huvudanförandena - deär ju lika långa - flnner vi att och har ochvi andra har enligl den nya ordningen. Vihar inte satt den sista och den absoluta gränsen. Partiledarna har inte varilmed i överiäggningarna den här gången, och Jag hänvisar till de kontakter somhar förekommit mellan gruppledarna här i kammaren. Jag lycker det är rimligtatl detla ul på den nivån, och man har förklarat att man är beredd atlfortsätta överiäggningarna. socialdemokraliskl ändringsförslag lär hakommit , men då ändrade man inte del man kommit överens omtidigare . Lålmig säga della, så all del inte framstår som om vi från regeringspartiernassida skulle önska sätta oppositionen i ell alldeles ohållbart debaltläge.