prop · G10357 · 1977-12-31 00:00:00 — menar att def är ett oeftergivligt kravatf och älvar sparas för framtiden och att den ekologiska variationsom är typisk för det oskadade nordsvenska landskapet skyddas och bibehålls.Styrelsen framhåller att landefs totala smolfproduktion får stor betydelse förmöjligheterna att byta till sig ett svenskt nordsjöfiske och påpekar att odlingenav smolt för utsättning brottas med stora svårigheter som inte tenderar att minska.Även understryker vikfen av att outbyggdaälvar kan behållas både som referens-områden och reproduktionsområden ochframhåller att havsöringen i det sammanhanget är undervärderad i förhällandetill laxen. Fritidsfiskarna framhåller vidare atf undersökningar avstatistiska centralbyrån tyder på att intresset för fiske i norra ärännu större än man trott. KVA och naturvärn pekar på fritidsfisketsväxande sociala betydelse för kontakt och utjämning mellan olikabefolkningsgrupper. Älvräddarnas samorganisation framhåller att de naturligasfrömvattnens popularitet stiger bland fritidsfiskarna, Fiskeristyrelsenpåpekar att utrymmet för ett ökat fritidsfiske efter öring, och barr i Norrlandär begränsat. Möjligheterna att på olika sätt kompensera skadorna påfisket diskuteras av flera remissinstanser. medger att skadekompenserandeåtgärder i utbyggda strömsträckor nu inte kan åstadkommas men anser attinfensivvårdade sjöar i närheten kan få stor betydelse. Man påpekar också attde naturliga bestånden i regel inte skulle tåla ett utvecklat turistfiske utanutsättning av odlad fisk. Vidare framhåller att fiskbeståndet ofta kanbibehållas i reglerade sjöar, från vilka det ibland förekommer ett betydandeavsalufiske (t. ex. Suorvamagasi-net, som svarar för 1/4 av hela avsalufångstenovan odlingsgränsen i ). kommun karaktäriserarkraftverkens utloppskanaler som "livligt frekventerade eldoradon förfritidsfiskarna" men anser att utbyggnadstillstånd bör förknippas med viUkor om att de Prop.1977/78: 57 56 första årens fina ädelfiskbestånd upprätthålls genomutsättning. Även Svenska byggnadsarbetarejörbiindet anser att skadorna påfisket har överdrivits och delvis kan kompenseras. hävdar åandra sidan att hela fiskeriadministrationen, med erfarenhet och medstöd av enkätundersökningar, är enig om att kompensationsåtgärder i stort settsaknar förutsättningar att lyckas. Även fritidsfiskarna anser att man, trotsrelativt intensiv forskning , inte lyckats kompensera strömfiskefoch i stort sett inte heller sjöfisket. strykerunder svårigheterna atf kompensera skadorna och menar att dessa svårigheterkan väntas öka vid ytterligare utbyggnad i redan påverkade vatten. KVA menaratf även om kompensationsåtgärder ibland ger goda resultat blir fisket ändåalltid försämrat. Liksom anser KVA att de åtgärder som iblandvidtas i små sidovattendrag inte förtjänar namnet kompensation, särskilt som deskulle kunna vidtas oberoende av en utbyggnad i huvudfåran. Fiskeriintendenteni övre norra distriktet påpekar att fångst av de återstående fiskbestånden ireglerade vatten ofta ställer sig svår och dyrbar. påpekar att grumlingunder byggnadstiden kan ge skador på fisket som infe har uppmärksammats avutredningarna. ,samorganisation m. fl. stryker under naturupplevelsens betydelseför fri-fidsfiskaren. Fångstens storlek är med detta synsätt ett ointressantmått på fiskets kvalitet. Enligt älvräddarna tenderar rotenonvatfnens popularitetatt sjunka trots en ibland intensiv marknadsföring. Att de utbyggda älvarnasnedre delar skulle höra till landets förnämsta fiskevatten anser älvräddarnavara absolut fel. längst ned i en älv kan aldrig kompensera2030 mil förstörda fiskevatten. Enligt älvräddarnas mening finns det nu inteutrymme för ytterligare ingrepp i värdefulla fiskevatten. 3.10 Värdering från rekreationssynpunkt lämtland-Härjedalens naturvårdsförbund framhåller attbedömningen av älvarna måste utgå från rekreafionslivefs ökande betydelse; föga utnyttjade områden kan bli betydelsefulla . menar att rekreationsbedömningen då och då måste ses över i taktmed förändringar i befolknings- och kommunikafionsmönsf-ret. STF menar attNorrlands orörda natur är ett turistiskt grundkapital, som ännu inte kanuppskattas till sitt fulla värde. Vattenkraftutbyggnaden har visserUgen gettvissa fördelar för turismen, men ju mindre som finns kvar av orörd natur, destomer negativt upplevs förändringar. Även pekar på denomfattande friluftsverksamheten kring utbyggda älvar och på regleringsmedlensbetydelse, men understryker att def är den orörda naturen som är basen för fri- Prop.1977/78: 57 57 anser attskadeverkningarna har överdrivits och att de delvis kompenseras. anser att erfarenheten visar att utbyggnad i regel är positivför friluftsliv och rekreation. anser att utredningarnasbedömningar från social och rekreativ synpunkt är alltför pessimistiska och attmöjligheterna att förebygga eller kompensera skador har underskattats. m.fl. anser atf har gjort en alltför grov förenkling när man harutgått från förlusterna av strömmande vatten och därmed sett allt som skador.Def saknas en systematisk analys av de rekreativa värdenas förändring vidutbyggnad och därmed ett viktigt underlag för att modifiera projekten.Betoningen av den orörda naturen stämmer dåligt med erfarenheterna att det äranordningar som stugbyar, liftar, fiskestigar m. m. som drar turism. Man måsteför varje projekt också bedöma de positiva verkningarna. En riktig bedömningkan enligt göras först i vattendomstol. Den sehlstedtska utredningensrekreationsvärdering betecknas som ogenomtränglig och dåligt motiverad. Länsstyrelseni anser att det är alltför dåligt utrett hur friluftslivet i enälvdal ser ut. Det är sannolikt atf utbyggnadens fördelar har undervärderats.Norsjö kommun framhåller att vägbyggen i samband med vattenkraftutbyggnad harbetytt mycket för friluftslivet, jakten och fisket. Även arbetarekommun understryker att utbyggnaderunderlättar rekreationslivet. Man anser också atf turismen skadar naturen merän vattenkraftutbyggnader. Näringslivets energidelegation framhåller atf naturupplevelseninte bara är kvantitativ och att även utbyggda älvar har positiva värden.Vidare bör man enligt delegationens mening endast ta hänsyn fill den bofastabefolkningens rekreationsbehov och inte till de mer rörliga turisternas.Friluftsfrämjandet anser att kompensationsåtgärder borde genomföras även vid devattendrag som lämnas outbyggda och framhåller att åtgärder för friluftsliv ochturism kan få slor betydelse för ortsbefolkningen. och KVA anser att förlusten avforsar och fall har överbefonats på bekostnad ay mer lugnflytande delar avälvarna och särskilt övergångszonerna. Omväxlingen är av stor betydelse.Naturliga lugnvatten har också betydande kvaliteter som inte finns iregleringsmagasinens sfrandzoner. vänder sig motnedvärderingen av "def monotona landskapet", som ofta innehåller demest spännande och framkomliga vattenvägarna. Man framhåller att kanoting ärett färdsätt med lång tradition. Det drabbas ofta hårdare än fisket av vattenkraftutbyggnadoch borde vägas in med större tyngd i bedömningarna. långfärdspaddlaremenar att naturuppfattningen i rekreationsbedömningen över huvud taget förefalleratf vara åskådarens snarare än deltagarens. understryker atf enutbyggnad innebär att älvens helhet går förlorad och Prop.1977/78: 57 58 sammanhanget bryts vilket enligt förbundets mening integår att kompensera. Kanoringens karaktär kan inte upplevas på ettreglerings-magasin. Intresset för forspaddling ökar också starkt, infe minstgenom trycket från kontinentens paddlare. Med hänsyn fill vattenföringensvariationer i kombination med kontinentens semestertider kan man vänta atfskogsälvarna blir alltmer attraktiva för en internationell kanoting. Medflottningens upphörande har skogslandets älvlandskap blivit ett av världensbästa kanotområden. långfärdspaddlare framhåUer att det också kanfinnas anledning att spara vissa forsar nära tätorter för teknikträning. beklagar att analysen avkulturlandskapets betydelse för landskapsbildsupplevelsen infe förts vidare.Länsstyrelsen i anser att klassningsfaktorerna i Umeåuniversitets rekreationsbedömning och deras inbördes värde är diskutabla. Detär enUgt mening inte rimligt atf t. ex. älv och Sävarån harplacerats i klass 4, men Rickleån i klass 1. Den låga värderingen av övreJuktan och sfämmer inte heller med gängse bedömningar. Umeåuniversitet å sin sida anser att den av företagna ändringen iuniversitetets rekreationsrangordning är dåligt motiverad. Man framhållervidare att det är oklart hur fiske och rekreation vägts samman. Älvräddarnas samorganisation framhåller behovet av ensocial analys av vilka som drabbas hårdast vid en utbyggnad. Man anser attutredningarna har tagit för liten hänsyn till befolkningens behov avnär-rekreationsområden och påpekar att särskilt låginkomsttagare ofta har svårtatt utnyttja mer avlägsna vatten. Sportfisket utövas av förhållandevis storandel låginkomsttagare och bör därför ges stor vikt. 3.11 Värdering från kulturminnesvärdssynpunkt anser att utredningenssammanfattning av underlagsmaterialet är rättvisande och förtjänstfull. LRF delar och utredningensuppfattning om sambandet mellan miljö och kultur .och betonar de areellanäringarnas betydelse, särskUt kombinationsnäringarna. m. fl. bestriderinfe heUer sambandet mellan miljö och kulturtyp men ifrågasätter varför justvattenkraftutbyggnader skall hindras medan jordbruk, skogsbruk, bebyggelseosv. får fortsätta atf förändra landskapet. LO anser att def är inkonsekventatt hindra dagens kulturpåverkan i form av kraftverk för att skydda gårdagens.VASO anser det överdrivet att tala om så många miljöer av oersättlig karaktär.Många borde med nu tillgänglig teknik kunna dokumenteras, vilket även frånkulturminnesvårdens synpunkt måste'vara att föredra framför en långsamutplåning genom en serie mindre förändringar. Dessutom är det ju ofta möjligtatt genomföra 1977/78: 57 59 utbyggnaden så att kulturmiljön inte skadas nämnvärt. VASOanser att kulturminnesvårdens värderingar är för höga, bl. a. mot bakgrund avatt tre stora älvar redan i direktiven undantagits från utbyggnad. naturvärn framhåller atf def i och för sig ärvärdefullt att vattenkraftutbyggnaden har gett anledning och ekonomiskamöjligheter tiU undersökningar i älvdalarna, men att de ständigt haftkaraktären av brandkårsutryckningar och tagit resurser från andra, kanske merangelägna forskningsuppgifter. i påpekar attkulturminnesvårdens insfällning har ändrats till ett mångsidigare intresse somkräver mer omfattande inventeringar och dokumentation. Han framhåller vidareatf vattenkraftutbyggnad har berört kulturlämningar från mer än 6 000års mänskligt boende, som delvis har gått förlorade för all framtid.Återstående allt knappare orörda älvsträckor måste därför prövas alltmerrestriktivt. Fritidsfiskarna i menar att lika väl som man läggerner stora summor på att bevara bebyggelse borde man skapa skyddsbestämmelserför forssträckor som genom sekler präglat folkets liv. 3.12 Värdering från rennäringssynpunkt m. fl. och i instämmeri den allmänna beskrivningen av rennäringens kulturbärande funktion menframhåller att vattenkraftutbyggnad också kan få positiva följder förrenskötseln. menar således att rennäringen för sin existens ärberoende av en fungerande samhällsservice och att en utbyggnad som är nödvändigför hela kvarboendesituationen kan vara'positiv på för den samebysom drabbas, anser det överdrivet att påstå atf renarna skulle sväUa ihjälutan tillgång till låglänta marker i älvdalarna och menar att rennäringensfortbestånd inte torde behöva utesluta fortsatt vattenkraftutbyggnad, naturvärn framhåller att intrången inte fårbedömas bara efter areal; i regel är kvaliteten avgörande. Möjligheterna attskaffa ersättning för förlorade betesmarker och flyttvägar är i det närmasteobefintliga resp. begränsade. Ytterligare betydande ingrepp skulle göra enlönsam renskötsel omöjlig i stora områden. Detta vore ett otillbörligt ingreppi en etnisk minoritets livsföring och mänskliga rättigheter. Även mycket storekonomisk vinst bör inte kunna uppväga stora och allvarliga skador pårennäringen. av SNF anser att den ekologiskt välanpassade rennäringen torde komma att få ökad betydelse . SSR ansluter sig i allt väsentligt till utredningensbeskrivningar men framhåller bristen pä bedömningar för varje sameby för sig,SSR har i anslutning tiU sitt yttrande redovisat sådana bedömningar. Prop.1977/78: 57 60 nar också att utredningen på ett allmänt plan bejakat vadsom sägs i sameutredningens befänkande (SOU 1975: 99100) Samerna i ,som det knappast tillmätts någon betydelse i rangordningen. EnligtSSR måste rennäringen i fortsättningen beaktas på ett helt annat sätt än ,både när det gäller tillåtlighets- och ersättningsfrågor. Gränsen är nu nådd,där fortsatt exploatering rycker undan grunden för samernas möjligheter attleva vidare som en ursprunglig, ekologiskt anpassad etnisk minoritet med egetbosättningsområde. Rennäringen kan förändras och utvecklas, men den kan efterredan gjorda intrång inte föda en växande samisk befolkning. Det måste därförfinnas utrymme för atf utveckla nya samiska näringar i Sameätnam. Vattenkraftutbyggnadskulle ytterligare försvåra denna process. 3.13 Värdering frän jord- och skogsbrukssynpunkt Lantbruksstyrelsen och anser attutredningarna väl har sammanfattat def underlagsmaterial som verken överlämnat.Skogs-vårdsslyrdsen i anser att slutsatser och förslag ärväl avvägda och att utredningen på ett förtjänstfullt sätt har belystförhållandet skogsbrukvattenkraft och de intressen som finns. instämmer i värderingen frånskogsbrukssynpunkt. LRF framhåller att def är otillräckligt att bedöma varjenäring för sig; jordbruk, skogsbruk och fiske bör ses som en helhet. Betydelsenav de kombinerade jord- och skogsbruksförefagen betonas av lantbruksnämnden iJämtlands län. i delar uppfattningen attäven mindre intrång i enskilda kombinationsföretag kan betydasysselsäftningssvårigheter, ,och anser attkom-binationsförefagen är särskilt känsliga vid den svåra anpassningentill en ny situation efter vattenkraftutbyggnad. Anpassning av förelagsstrukturenär ofta omöjlig, då ersättningsmarker saknas. Det blir då inte baraövergångsproblem för de norrländska jordbruken utan en fråga om deras fortsattaexistens. Lantbruksstyrelsen efterlyser en diskussion om konflikten mellan deenergipolifiska målen och de jordbrukspolitiska målsättningarna för Norrlandsdel. LRF anser att vattenkraftutbyggnad i de allra flesta fall innebärnackdelar för de areella näringarna, som i regel har sammanfallande intressenmed kulturminnesvården, friluftslivet osv. Arronderingen i älvdalarna är oftaotillfredsställande redan före utbyggnad varför det är svårt att hitta kompensationsmöjligheter.Varje överdämning minskar därmed möjligheterna att upprätthålla en rationellproduktton. och domänverket understryker att bristen påfiberråvara är påtaglig och att även måttliga ingrepp i produktiv skogsmarkdärför får allvarliga följder för råvaruförsörjning och sysselsättning, inteminst om man beaktar summan av många var för sig marginella 1977/78: 57 61 Åtminstone lokalt kan def bli stora svårigheteratt ersätta överdämd skogsareal. anser att det beräknade sysselsättningsbortfalletpå 210 årsarbefande i skogsbruk och förädlingsindustri bör ökas med 100årsarbefande i transporter och service. angerföljdsysselsäffningen i förädlingsindustrin till 2,5 gånger sysselsättningen iskogsbruket och kanske det dubbla om man räknar med transporter, service ochandra indirekta effekter. Både och domänverket påpekar också attinverkan av kraftledningsgator har uppmärksammats för litet,Skogsvårdssiyrelsen i , som ifrågasätter om infekraffledningsgaforna skulle kunna utnyttjas för Särskilt lågvuxen skog, anseratt utredningen har gjort en alltför ensidig arealbedömning av skogsbruketsförluster på bekostnad av olika indirekta effekter. framhåller att den ändrade hydrologinsinverkan pa skogen bör vägas in, liksom framtvingade tekniska förändringar ochkompensationskosfnader. i påpekar att omalternativet till vattenkraftutbyggnad är elproduktion i fossileldade kraftverktorde skogsbruket drabbas hårdare av försurningen än av överdämningarna.Skogsvårdsstyrelsen i framhåller att en fortsatt avfolkning avskogsbygderna blir ett hot mot skogsproduktionen i perifera delar. Det ärdärför viktigt att på olika sätt upprätthålla sysselsättningen. I den måndetta blir följden av en vattenkraftutbyggnad är det alltså ttll fördel för skogsbruket,m. fl. anser att skogsbrukets förluster har överskattats. Omproduktionsbortfallet beräknas efter det diskonterade värdet framstår skadornasom mindre, 3.14 Övrigt underlag för bedömningarna kommun framhåller att vägbyggen i samband medvattenkraftutbyggnad inte bara har haft stor betydelse för friluftslivet utanofta också betytt förkortade vägavsfånd mellan orter. Man påpekar också attgrundvatfennivån har förbättrats på många håll. anser att utbyggnadernaskonsekvenser för samfärdseln över isarna har studerats för litet. konstaterar atf utredningarna förbigått forsarnas renande ochsyregivande funktion och exemplifierar med Granboforsen, som skulle motsvaraett reningsverk för 300 000 personer. 3.15 Sammanvägningen till en bevaranderangordning a, sötvattenslaboratoriet och fiskeriintendenten iövre norra distriktet betecknar bevaranderangordningen som väl avvägd. anser att utredningen utifrån sina begrän- Prop.1977/78: 57 62 sade direktiv har lagt ned ett förtjänstfullt arbete i demycket känsliga avvägningsproblem man haft atf ta sfällning till. framhåUer bristen på skadebedömningar, som gör det svårt attavgöra om rätt egenskaper hos älvsträckorna har värderats och ifrågasätter detriktiga i att ta hänsyn fill utbyggnadssifuafionen i andra vattendrag. Manunderstryker också sammanvägningens subjektiva karaktär. Flera remissinstanser,bland dem och Storuman-Tärnakreisen av SNF samtSACO/SR och SSR, påpekar att dåligt kända älvsträckor fått låga värden irangordningen, vilket måste vara helt felaktigt. ifrågasätter det berättigade i atfi bevaranderangordningen ge en älvsfräcka lägre klass än den fått i någonsektorsrangordning. Verket anser att i varje fall sådana älvsträckor som frånnågon synpunkt har bedömts ha högsta skyddsvärde bör placeras i högsta klassäven i bevaranderangordningen. konstaterar atfnaturvård, fiske och rekreation förefaller ha getts större tyngd isammanvägningen än rennäring och jord- och skogsbruk. anser atfskogsbruket borde ha getts större vikt i den slutliga sammanvägningen och SSRanser atf rennäringen borde ha tillmätts större betydelse. framhåller att principerna försammanvägningen är oklara. Naturvård och rekreation förefaller ha getts störretyngd än kulturminnesvården. Även utläser attUtredningen tagit stor hänsyn fill naturvårds- och rekreationsintressena ochmöjligen övervärderat de negativa följderna av en utbyggnad. LRF anser attfritidsintressena har överbetonats. anser attbristen på gemensamma värderingsnormer har getts onödigt stor subjektivitet,och i menar att de olika rangordningarna är säsubjektiva atf de måste ifrågasättas. 3.16 Sammanvägningen till en slutlig rangordning Flera remissinstanser anser atf utredningarna på eftförtjänstfullt sätt har redovisat olika värderingar och sökt sammanväga dessatill en slutlig rangordning. a. , statens planverk, domänverket ochlänsstyrelsen i tillstyrker i huvudsak den slutliga rangordningen. m. fl. framhåller att bådekraft- och bevaranderangordningarna är så osäkra att det i ännu högre gradmåste gälla för sammanvägningen av dem. anser att denslutliga rangordningen är resultatet av att en bristfällig kraftvärdering på ett subjektivt sätt ställts mot en subjektiv bevarandevärdering. 1977/78: 57 63 anser att denslutliga rangordningen är betydligt mer diskutabel än bevaranderangordningen.Uppgiften är närmast olöslig, vilket bl. a. visas av den tillgripnakonstruktionen med klass 3 a. Älvräddarnas samorganisation anser att denslutliga sammanvägningen till sin natur är en uppgift som bör överlåtas tillpolitikerna och tar avstånd från konstruktionen med klass 3 a, liksom bl. , , och m. fl. anser att fortsatta beslut om utbyggnad bör utgå frånbevaranderangordningen och inte från den slutliga rangordningen. Älvräddarnas samorganisation och framhåller attde företagsekonomiska intressena genom kraftrangordningens konstruktion får förstor tyngd i den slutliga sammanvägningen. Vattenvärnet och av SNF påpekar att uppdelningen i klass 3 a och 3 b måste ses somett tillmötesgående av kraftintresset. Vattenvärnet anser att det klartframgår av utredningen att älvsträckorna i klass 3 a egentligen hör hemma ihögsta klass. SNF och Svenska fjällklubben m. fl. anser att alla projekti nationalparker och obrutna fjällområden bör ligga i klass 4, SNF anser ocksåatf alla objekt i klass 4 i bevaranderangordningen bör ligga i klass 4 även iden slutliga rangordningen. anser att det bör räcka med ett endastarkt bevarandeintresse för att uppväga utbyggnadsintresset. Lantbruksstyrdsenifrågasätter om rennäringen har getts vederbörlig tyngd ifråga om älv ochStorån. anser att skogsbruket borde ha getts större vikt; nuåterfinns av den överdämningshotade skogsmarken i högsta klassen iden slutliga rangordningen. anser liksom slatensindustriverk att den slutliga rangordningen är oacceptabel. Naturvårdsverketanger ett stort antal älvsträckor som enligt verkets mening klassats för lågt.Svenska kraftverksföreningen anser att det naturvetenskapliga önskemålet omorörd natur har fått väga för tungt. a. SNFunderstryker att objekt i samma klass infe behöver vara likvärdiga ochframhåller liksom atf det krävs noggrann granskningoch jämförelse mellan olika objekt för att inte bevarandeintressena skalldrabbas ojämnt av utbyggnadsbeslut. 3.17 Resultatets värde och användbarhet Ett stort antal remissinstanser, t. ex, jiskeristyrelsen,, . ,och , framhåller att utredningarna har gett ett mycketvärdefullt grundmaterial och en god överblick. a, överstyrelsen förekonomiskt försvar, domänverket, fritidsfiskares riksför- Prop.1977/78: 57 64 bund och Vattenvärnet anser att materialet väl bör kunnatjäna som underlag för de närmaste årens översiktliga beslut. anseratt de båda utredningarna utgör ett mycket bra underlag, då det gäller att vägain vattenkraften i den totala energibilden. Här finns underlag för prioriteringbåde totalt, i jämförelse med andra energikällor, och mellan olika vattendrag. Samtidigtframhåller många remissinstanser att resultaten måste användas medförsiktighet. Den kritik mof kraffvärderingen som har refereratsgäller således i stor utsträckning även slutresultat. På samma sätt gör bristenpå skadebedömningar och den ofullständighet som ligger i att tre älvarundantagits från utredningsarbetet, att många instanser framhåller attrangordningarna inte ensamma får läggas till grund för planering och beslut.Naturhistoriska , i , kommun m.fl. framhåller att materialet snabbt kan förlora i aktualitet och delvis redanhar gjort det genom ändringar i energiförsörjningssituationen och nya kunskaperoch värderingsgrunder. understryker att förändringar ide samhälleliga värderingarna måste medföra ändringar i rangordningen.Riksmuseet anser att forskningsprojektet "Vattenkraftutbyggnadensmiljöeffekter" i avsevärd utsträckning kan komma att ändra perspektivetpå åtskilliga av utredarens slutsatser. anser attutredningens största svaghet är att man måst grunda sig på bevarandevärderingarutan att säkert veta vilket värde de skall tillmätas eller hur mycket somverkligen skulle skadas av utbyggnad. anser att fortsatt bearbetning avprojekten sannolikt kommer att kullkasta mycket av förutsättningarna.Rangordningen bör därför enligt infe läggas fill grund för beslut vare sigom utbyggnadsnivå eller om ordningsföljd. Fiskeristyrdsen, Älvräddarnas samorganisation.Stockholmsgruppen , SSR m. fl. framhåller att utredningarnaövertygande har visat vilka stora bevarandevärden som är knutna till outbyggdaälvar och älvsträckor, liksom vilka små energimängder som kan utvinnas utanstora skador på motstående intressen.