prop · G103112 · 1977-12-31 00:00:00 — Förutom fritidsfiske i rekreationssyfte förekommer också ett ickeobetydligt fiske på fritid i förvärvssyfte och med yrkesmässiga redskap. Enligtmin mening bör yrkesfiskets intressen komma i första hand. Det är emellertidockså angeläget att främja fritidsfiske i rekreationssyfte. Från denutgångspunkten tror jag att goda föratsättningar föreligger att lösa deintressemotsättningar som finns. Anledning saknas däremot att stödjafritidsfiske i förvärvssyfte. Det arbete som f. n. utförs av 1973 årsfiskevattensutredning (lo 1973: 07) skall ge underlag för ställningstagandentill bl. a. fiskelagstiftningens utformning och statliga insatser förfritidsfiske i relcreationssyfte. Utredningen beräknas lägga fram sina förslagunder . Såväl yrkesfisket som fritidsfisket är beroende aven aktiv fiskevård. Detta förhållande hänger samman med vad jag haranfört om hushållning med fiskbestånden. Vikliga delar av havsfisket liksomkust-och insjöfisket är mycket beroende av att utsättningar av fiskungargörs i syfte att förbättra fisktillgången. förutsätter fiskevårdenatt de vatten i vilka fisken lever har sådan kvalitet att fisken kan överlevaoch föröka sig. En effektiv miljölagstiftning och tillsyn över dess efterlevnadär väsentliga förutsättningar härför. Arbete med att förbättra lagstiftningoch tillsyn pågår inom miljöskyddsutredningen (Jo 1976: 06). Jag utgår från attockså fiskets intressen tillvaratas i detta sammanhang. Vidare är detinternationella samarbete som pågår på såväl fiskets som miljövårdens områdeinom olika organisationer och inom ramen för olika konventioner av vitalbetydelse för fiskets framtid. Forskningoch utvecklingsarbete är av väsentlig betydelse för våra möjligheter attrationellt tillvarata, utveckla och reproducera fiskresurserna. Även på dessaområden har det internationella samarbetet stor betydelse. behöversådant arbete bedrivas inom landet. Jag vill här erinra om att en översyn pågårav undersökningsverksamhet genom styrelsens ochstatskontorets försorg. I detta sammanhang vill jag också understrykabetydelsen av yrkesutbildning på fiskets område för att bl. a. säkrarekryteringen till fiskar-yrket. Formerna för och lokaliseringen av en sådanutbildning inom gymnasieskolan övervägs f. n. av i samarbetemed bl. a. och . Jag vill ocksåerinra om det förslag som regeringen har lagt fram i årets budgetpro- Prop.1977/78:112 70 positionom inrättande av en allmän fiskevårdsUnje vid i förutbildning av fiskeritjänstemän. Slutligen vUl jag peka på betydelsen av att hatiUgång till en väl fungerande statlig administration på fiskets område. Deresurser som kan avsättas för detta ändamål fär prövas enligt samma grandersom gäller för statlig verksamhet i övrigt. Det är emellertid också angelägetatt yrkesfiskarna själva får en sådan organisatorisk styrka att de kan tillvaratasina rättmätiga intressen på ett effektivt sätt och därigenom ta ett ansvarför fiskerinäringens framtid. Kommittén framhåller att en föratsättning för enbärkraftig svensk fiskerinäring är att så god överensstämmelse som möjligtuppnås mellan tillgång och efterfrågan på fisk. Genom en sådan avvägning avproduktionen kan olönsamma överskott undvikas och föratsättningar skapas föratt bestånden skall räcka för ett också uthålligt fiske. Ett effektivtutnyttjande av fiskeflottan för att tillgodose konsumenternas och indu-. strinsbehov av fisk är enligt kommittén den bästa garantin för en rimlig utkomst förfiskarna och lägsta möjliga priser för konsumenterna. Kommittén understrykeratt regionala och sysselsättningsmässiga skäl måste beaktas vid de bedömningarsom görs av fiskets omfattning och inriktning. Kommittén föreslår att såvälproduktions- och effektivitetsmål som inkomst- och konsumentmål anges. Sammanfattningsvis anför kommittén att målet förfiskeripolitiken bör vara att skapa förutsättningar för en effektiv ochbärkraftig fiskerinäring som ger dem som arbetar inom näringen god försörjningoch trygghet i tillvaron. Fångsternas storlek bör inom de gränser som ges avtillgången på fisk bestämmas av möjlighetema till en lönsam och stabUavsättning samt med hänsyn tUl kravet på sysselsättning i kust- ochskärgårdsområden där fisket har stor regionalekonomisk betydelse. Fisket skallbedrivas så rationellt och fångsterna tas om hand, beredas och distribueras såeffektivt att de som är sysselsatta i fiskerinäringen kan få en ekonomiskstandard som är jämförbar med den som erbjuds inom andra näringar, samtidigtsom konsumentema erbjuds en bra vara till rimliga priser. Kommitténs förslag i denna del tiUstyrks ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. , som också tar upp möjligheterna till en ökad självförsörjning medfisk, anför således att utgångspunkten bör vara att yrkesfiskarna skaU ha eninkomstutveckling som är jämförbar med liknande företagargrappers t. ex.jordbrukarna. Några remissinstanser riktar viss kritik mot kommitténs förslagatt en rimlig inkomst skall garanteras dem som arbetar inom fiskerinäringen ochanser det mindre lämpligt att ställa upp en inkomstgaranti av detta slag. Prop.1977/78:112 71 Några remissinstanser noterar vissa motsättningarmellan effektivitets-målet och önskemålet om sysselsättning i kust- ochskärgårdsområden där fisket har stor regionalekonomisk betydelse. att de regionala insatser som behövs så långtmöjligt utformas så atl de fiskeripolitiska målen inte urholkas. Mot bakgrund av vad jag har anfört i detföregående, är det enligt min mening nödvändigt att ompröva målen för destatliga insatsema på fiskets område. Gällande mål för fiskeripolitiken innebäri huvudsak att stabila ekonomiska förhållanden skall skapas för ett fiske somär väl anpassat till avsättningsmöjligheterna på den svenska marknaden och videxport. De kompletteringar i målsättningen som kommittén föreslår ligger ilinje med de strävanden som enligt min mening bör komma till uttryck vidutformningen av riktlinjer för vårt lands fiskeripolitik. Enbrist i nuvarande mål för fiskeripolitiken är enligt min uppfattning att någotinkomstmål inte är uppställt. Det är enligt min mening närmast en självklarhetatt de som arbetar inom fiskerinäringen skall kunna uppnå samma ekonomiskastandard som jämförbara grupper. För jordbruksnäringen har sedan lång tidfunnits ett inkomstmål av i huvudsak den innebörden. Jag anser således att somett av de fiskeripolitiska målen bör anges ett inkomstmål. Jag vill redan nuframhålla att inkomstmålet självfallet inte bör innebära någon inkomstgarantiför enskilda fiskare eller fiskeföretag. Inkomstmålet bör i stället innebäraatt med statliga insatser skall eftersträvas sådana villkor för fisket alt desom är sysselsatta i ett rationellt bedrivet yrkesfiske kan uppnå en med jämförbaragmpper likvärdig ekonomisk och social standard. Enligtmin uppfattning strider ett inkomstmål av den innebörd som jag nu har angett,och som överensstämmer med kommitléns förslag, inte mot konsumentemas likasjälvklara krav på tUlgång till fisk av god kvalitet till rimliga priser. Denbästa garantin för att detta krav kan uppfyllas är nämligen att en stabil ochlönsam svensk fiskerinäring kan upprätthåUas. Samtidigtbör framhållas alt vad jag nu har anfört förutsätter att fiskerinäringenarbetar så rationellt och effektivt som möjligt. Endast genom en fortlöpandeeffektivisering av näringen är det möjligt att förena inkomstmålet med de kravsom konsumenterna och samhället kan ställa. Kravet på effektivitet gällernaturligtvis inte bara själva fisket. Det gäller i lika hög gradomhändertagandet av fångsterna samt beredningen och distributionen avfiskprodukterna. Ifråga om produktionsmålsättningen delar jag i stort fiskaresriksförbunds uppfattning att en ökad försörjning med svenskfångad fisk böreftersträvas. En ökad självförsörjning främjas enligt min uppfattning bästgenom att fiskets inriktning så långt möjligt anpassas till efterfrågan påfisk inom landet så alt en god balans uppnås mellan tUlgång och efterfrågan.Däremot bör olönsamma överskott undvikas. 1977/78:112 72 storlekbör således inom de gränser som ges av en god hushållning med fisktillgångarnai princip bestämmas av möjligheterna tUl en lönsam och stabil avsättning.Avvägningen av det svenska fiskets omfattning bör ha som utgångspunkt enlångsiktig bedömning av utvecklingen av importpriserna i förhållande tillkostnaderna för att tillhandahålla svenskfångad fisk av samma slag. Det svenskafiskets omfattning bör således inte påverkas av tillfälliga variationer iimportpriserna. Vid avvägningen av fiskets omfattning ochinriktning måste hänsyn också tas till kravet på sysselsättning inom fisket ikust- och skärgårdsområden där denna näring har stor regionalpolitisk betydelse.Det är givet alt en sådan strävan inte får leda till att det uppstår företagsom inte har förutsättningar att bedriva ett rationellt fiske. Genom ettlämpligt utformat statligt stöd bör dock den i fisket sysselsatta bofastabefolkningen i dessa områden kunna få rimliga möjligheter till arbete i sinhemort. Målen för fiskeripolitiken bör således vara attskapa förutsättningar för att de som är sysselsatta i fiskerinäringen kan fåbåde en ekonomisk och social standard som är jämförbar med den som erbjuds inomandra näringar och trygghet i arbetet som konsumenterna erbjuds fiskav god kvalitet tUl rimliga priser. Inom de gränser som ges av en ansvarsfullhushållning med fisktillgångarna bör fisket bedrivas så effektivt som möjligtoch fångsterna bestämmas av möjligheterna till lönsam och stabil avsättning.Samtidigt bör hänsyn tas till behovet av sysselsättning främst i kust- ochskärgårdsområden där fisket har stor regionalpolitisk betydelse. 6.3Fiskets omfattning och inriktning Kommittén redovisar en undersökning avfångstmöjligheterna i de fiskevatten som kommer att stå till det svenskafiskets förfogande . Av undersökningen framgår att fisktillgångenpå inte behöver hindra en viss ökning av fiskets omfattning. Underde närmaste åren är dock fångstmöjligheterna när det gäller flera viktigaområden och fiskslag starkt begränsade på grund av de senaste årensöverfiskning, främst i , och . Möjligheter att underde närmaste åren öka det svenska fisket finns endast i . Utgångspunktenbör härvid enligt kommittén vara att inom ramen för de kvantiteter fisk somefterfrågas på den svenska marknaden, för färskkonsumtion, beredning och somfodermedelsråvara eller för export, så långt möjligt utnyttja den svenskafiskeflottans fångstkapacitet. Olönsam överskottsproduktion bör däremot enligtkommittén undvikas. Kommittén anger mot denna bakgrund de förändringar avfiskets omfattning och inriktning som den, med hänsyn till den sannolikautvecklingen av fångst- och avsättningsmöjligheterna ,anser nöd- Prop.1977/78:112 73 vändigaför att uppnå en bättre balans mellan fångster och avsättningsmöjligheter. De fängstvolymer av sill/strömming, torskfisk ochfoderfisk som kommittén anger bör enUgt kommittén kunna uppnås avtre till . Volymema har beräknats utifrån de bedömningar av fångst-ochavsättningsmöjligheterna som kan göras. Därför bör, framhåller kommittén, deangivna volymema närmast ses som riktmärken för fångstema. Sillfisket börsåledes enligt kommittén begränsas till ca /år för att undvikaolönsam överskottsproduktion av småsill. I stället bör fångsterna av torsk ochkolja öka med ca till sammanlagt 35 /år. För foderfiskanges en fångst av ca /år. I fråga om ål och lax betonar kommitténbehovet av reproduktionsfrämjande åtgärder. Kommittén föreslår vidare att planer för fisketsomfattning och inriktning på kortare och utarbetas avfiskeristyrelsen i samråd med jordbraksnämnden och efter överläggningar medSveriges fiskares riksförbund. Syftet med planeringen bör enligt kommittén varaatt utnyttja tiUgången på fisk av olika slag på bästa möjliga sätt. Remissinstansema tillstyrker i allmänhet kommitténsförslag. Några remissinstanser anser att en svaghet i förslaget är att ingaegentiiga styrmedel för planemas genomförande har föreslagits. Föregen del anser jag att en fortlöpande planering av fiskets omfattning ochinriktning är en förutsättning för att näringen skall kunna ta till vara defiskresurser som står till buds och för ett effektivt utnyttjande avfiskeflottan. Jag biträder förslaget att i samråd medjordbruksnämnden och i samarbete med skall utföraen löpande planering. Planeringen bör avse de resurser som beräknas stå tUlförfogande . Härvid bör vägas inavsättningsmöjligheterna för de olika fiskslagen så långt detta låter sig göra. Samtidigtvill jag betona att utvecklingen av vissa fiskbestånd f. n. är synnerligensvårbedömd. Detta gäller bl. a. sillbestånden i , ochKattegatt. Även om avsättningsmöjligheterna för sUl/ strömming f. n. är godainger avsättningsmöjligheterna på på exportmarknaderna vissafarhågor. Enligt min mening finns därför anledning till viss försiktighet i denframtida produktionsplaneringen. Ilikhet med kommittén anser jag att det svenska fisket i ökad utsträckning börutnyttja tUlgången på torskfisk främst i . Närdet gäller fiske efter foderfisk vUl jag framhålla att utnyttjande av fisk tillfiskmjöl bör ske med inriktning i första hand på sådana fiskarter som inte kanavsättas som direkt människoföda för färskkonsumtion eller efter beredning. också har föreslagit anser jag att svenska fiskare måste vara bereddaatt anpassa fångstinriktningen med hänsyn tUl fångst- och 1977/78:112 74 avsättningsförhållanden.En ökad flexibilitet bör därför stimuleras inom ramen för det statligarationaliseringsstödet. Jag återkommer i det följande tiU detta. I det föregående har jag framhåUit vikten avreproduktionsåtgärder. SärskUt intresse har sådana åtgärder i fråga om läxfisköch ål. Fisket efter dessa arter har stor betydelse för såväl havsfisket somkustfisket, inte minst i , och för fisket i insjöar och vattendrag.Några avsättningsproblem föreligger inte heUer för dessa arter. Ett omfattandelaxfiske bedrivs i också av andra länder än . F. n. svararemellertid för en betydande del av reproduktionen. Enligt min meningbör flera länder bidra till reproduktionsåtgärder. Jag har därför tagitinitiativ till överläggningar med vissa stater i denna fråga. Jag återkommer idet följande tUl behovet av medel för att finansiera vissa svenska reproduktionsåtgärder. Enligt kommittén krävs en noggrannplanering av fiskeflottans kapacitetsutveckling så att denna hålls inom deramar som anges av tillgängliga fångst- och avsättningsmöjligheter. För att destödåtgärder som kommittén föreslår skall få avsedd effekt är det enligtkommittén nödvändigt att på ett administrativt enkelt sätt kunna avgränsa detyrkesmässiga fiske som skall få del av stödet från andra former av fiske, t.ex. fritids- och husbehovsfiske. Kommittén föreslår ett system med licens ellerförvärvsfisketUlstånd för förvärvsmässigt fiske som skall administreras avfiskeristyrelsen eller fiskenämnd. Kommittén föreslår två former av licens. För fiske med fartyg som i sjölagens mening är skeppföreslås licensen avse själva fiskefartyget. För övrigt förvärvsmässigt fiskeföreslås tUlståndet vara personligt. När systemet införs bör enligt kommitténi fråga om individuell licens gälla att alla som bedriver yrkesmässigtfiske får licens om de så önskar. Som kriterier på yrkesfiske anger kommitténatt vederbörande har bedrivit fiske underminst och av fisket kan redovisa en brattointäkt av minst detbelopp som är gräns för redovisning av mervärdeskatt samt är registrerad somredovisningsskyldig för sådan skatt. Den som är heltidssysselsatt i annat yrkeän fiske bör endast om särskilda skäl föreligger få licens. Om särskilda skälföreligger bör licens också kurma bevUjas den som inte uppfyller de nyssangivna kriteriema. I fråga om licens som avser fiskefartyg bör enligtkommittén vid systemets införande sådan kunna beviljas för svenskt fiskeskeppsom har använts till fiske . Fisket med fartyget bör härvid ha inbringat lägst det belopp somär gränsen för redovisning av mervärdeskatt. Fiskeföretaget bör vidare vararegistrerat som skattskyldigt för mervärdeskatt. Prop.1977/78:112 75 skälföreligger, bör tUlstånd även kunna beviljas för fiskeskepp som inte uppfyllerdessa kriterier. Antalet Ucenser vid fortlöpande tiUämpning avsystemet bör enligt kommittén bli beroende av bl. a. fiskbeståndens utvecklingoch avsättningsmöjligheterna. Samtiiga licenser bör omprövas med jämnamellanrum. Kommittén anför att innehav av licens bör vara enföratsättning för att få del av de stödåtgärder som utgår till fisket. Förvissa former av statligt stöd tiU fisket, t. ex. rationaliseringsstöd, fömtsätterkommittén också en prövning av fömtsättningama i det enskilda fallet för attstöd skall kunna utgå. Innehav av licens bör eiUigt kommittén berättiga tUlfiske med alla tillåtna fiskeredskap. Meningarna är delade bland remissinstansema omkommitténs förslag tUl Ucensiering av fisket. TUl dem som är positiva hör bl.a. . Vissa remissinstanser anser att planering avfisket är nödvändig men ställer sig mera avvaktande till ettlicensieringsförfarande. framhåller att förslaget närmastinnebär en registrering av stödberättigade yrkesfiskare. Flera remissinstanserframhåller nödvändigheten av att också binäringsfiskarna beviljas licens.Några remissinstanser framhåller att till licens bör knytas villkor om vissfångstinriktning. De remissinstanser som avstyrker förslaget anser enlicensiering inte vara nödvändig för att statligt stöd skaU kunna utges. För egen del delar jag kommitténs uppfattning atten planering av fisket bl. a. fömtsätter att yrkesfisket kan avgränsas frånandra former av fiske. Med yrkesfiske avser jag sådant fiske som utgörvederbörandes huvudsakliga inkomstkälla eller eljest är av betydelse förvederbörandes försörjning. I yrkesfisket inkluderar jag således ocksåbinäringsfisket. För att främja yrkesfisket bör också fortsättningsvis ett välavpassat statligt stöd lämnas. Stödet bör givetvis komma endast yrkesfiskaretillgodo och inte med dem konkurrerande fiskare som på fritid fiskar iförvärvssyfte och är heltidssysselsatta inom annat yrke. Det bör framhållas att kommitténs förslag tiUlicensiering av yrkesfisket är avsett att skapa garantier för att det statligastödet till fisket, främst rationaliseringsstödet och prisstödet, kommeryrkesfisket till del. Förslaget innebär däremot inte att yrkesfiske som sådantskall vara underkastat tillståndstvång. Motbakgmnd härav och då önskemålet om Ucensiering i enlighet med kommitténsförslag är väl förankrat bland yrkesfiskets företrädare förordar jag att ettlicenssystem införs i huvudsaklig överensstämmelse med kommitténs förslag.Självklart bör också i fortsättningen gäUa att t. ex. beviljande avrationaliseringsstöd föregås av prövning av fömtsättningama härför i detenskUda faUet. Jag vill också understryka att licenssystemet inte bör innebäraförbud mot yrkesfiske för dem som inte har licens. Licensbör kunna avse antingen fiskelag som bedriver yrkesfiske med 1977/78:112 76 visstfartyg eller enskild yrkesfiskare. Vid prövning av fråga om licens bör beaktastillgången på fisk och föratsättningama i övrigt att bedriva ett rationelltfiske. bör beaktas möjligheten att avsätta fångstema och attförutsättningar finns att nå en med inkomstmålet avsedd ekonomisk och socialstandard. Licens bör kunna meddelas eller tills vidare ochförbindas med särskilda vUlkor och föreskrifter. Härvid bör bl. a. kunnaföreskrivas viss uppgiftsskyldighet. Vid licenssystemets införande bör licens normaltkunna bevUjas den som av har bedrivityrkesfiske , om inte särskUda skäl föranleder annat. SådantsärskUt skäl bör t. ex. vara att vederbörande är heltidssysselsatt inom annatyrke. Vid prövning av huruvida yrkesfiske föreligger bör hänsyn tas tUl omvederbörande är registrerad som skattskyldig för mervärdeskatt. Vidare bör idetta sammanhang licens kunna beviljas den som utan att uppfylla de nu angivnafömtsättningama kan anses bedriva yrkesfiske. Omständigheterna i det enskildafallet bör således beaktas vid prövningen. Fråga om licens bör prövas av fiskeristyrelseneller fiskenämnd. För styrelsens handläggning av licensfrågor bör i enlighetmed kommitténs förslag inrättas en särskild delegation. Det ankommer påregeringen att besluta i denna fråga liksom om delegationens sammansättning m;m. Jag förutsätter att skall kunna bistå myndigheternavid den utredning som kan behövas i anslutning till licensprövningen ochdärigenom underlätta handläggningen av denna. Licens som viUkor för statligt stöd bör kunnatillämpas fr. o. m. /80. Det ankommer på regeringen att utfärda närmareföreskrifter för licensprövningen. Med anledning av vad kommittén har anfört om attlicens bör ge rätt att fiska med alla slags tillåtna fiskeredskap vill jagerinra om att fiskevattensutredning f. n. utreder frågan omlagstiftning rörande rätten att nyttja olika typer av fiskeredskap. Kommittén föreslår ett utbyggt rationaliseringsstödtill fisket. Försläget innebär att rationaliseringsstödet inriktas på successivförnyelse av fiskeflottan liksom på effektivisering av äldre fartyg. bör rationaliseringsstöd utgå i form av statsbidrag och liksomhittills i form av fiskerilån och lånegaranti. Statsbidrag i form av avskrivningslån föreslåskunna utgå i samband med nybyggnad av fiskefartyg och, om särskilda skälföreligger, i samband med byte av fartyg. Bidrag föreslås utgå med högst 10 %av investeringskostnaden, dock med högst . Fiskerilånföreslås utgå med högst 1 milj. kr. med avdrag för eventuellt Prop.1977/78:112 77 statsbidrag.Den nuvarande fasta räntan för fiskerilån föreslås ersättas med en räntesatssom motsvarar två tredjedelar av statens normalränta. För lån och lånegarantibör ställas tiUfredsställande säkerhet. Kravet på säkerhet föreslås dock kunnaefterges om det kan ske utan oskälig risk. Vidare föreslås att statlig lånegaranti får lämnasi samband med rationalisering av fiskeföretag. Ett särskUt rationaliseringsstöd i form avstatsbidrag med högst av investeringskostnaden föreslås kunna utgå i kust-och skärgårdsområden samt vid insjöar där fisket har särskild regionalpolitiskbetydelse och alternativa sysselsättningsmöjligheter inom rimligt s. k.pendlingsavstånd saknas. Bidrag föreslås dock utgå med högst . att sådant bidrag efter särskild prövning skall kuima lämnastill annan investering än nybyggnad eUer byte av fartyg. Vidare föreslår kommittén statsbidrag för attstimulera fiskeföretag att byta fångstinriktning på ett sätt som leder tillbättre balans mellan tillgång och efterfrågan på olika slags fisk. Bidragetföreslås utgå av kostnaden för de investeringar som föranledsav bytet. Som villkor för statligt rationaUseringsstödföreslår kommittén att fiskeföretaget uppfyller vissa lönsamhets- ochlikviditetskriterier. Kommittén föreslår alt en särskUd fömtsättningsbedömninggörs i fråga om stöd till investeringar som kan påverka kapaciteten ifiskeflottan. Förutsättningsbedömningen är avsedd att ge underlag för enprövning av de biologiska och marknadsmässiga föratsältningarna för åtgärden.För företagsekonomiska bedömningar föreslås att tre tjänster som ekonomikonsulentinrättas vid . Slutligen föreslår kommittén en särsidld plan fören successiv fömyelse av fiskeflottan. Kommittén föreslår attfiskeristyrelsen och styrelsen för teknisk utveckUng får i uppdrag att isamarbete med bl. a. utveckla nya typer avfiskefartyg som är lämpliga för fiske i svenska vatten. Kommitténs förslag tUl utbyggt rationaUseringsstödtill fisket tillstyrks i allmänhet av remissinstanserna. Lantbruksstyrelsen ärdock tveksam till förslagen om statsbidrag. Enligtmin mening bör utgångspunkten för statens insatser för fiskels rationaliseringvara samhällets, konsumenternas och fiskerinäringens gemensamma intresse av enså effektivt arbetande fiskerinäring som möjligt. Endast genom en fortlöpanderationalisering kan det svenska fisket bli konkurrenskraftigt och ge sinautövare tryggad sysselsättning och tillfredsställande inkomster somkonsumentema kan erbjudas fisk till rimliga priser.