prop · G103135 · 1977-12-31 00:00:00 — omriktlinjer för intemationellt utvecklingssamarbete m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoU. Ipropositionen föreslås riktlinjer för intemationeUa utvecklingssamarbete.Solidaritet med människoma i de fattiga länderna är det främsta motivet för ettomfattande svenskt biståndsprogram. För dessa insatser anvisas redan nu ettbelopp som motsvarar något av bruttonationalprodukten. Det bör varaen strävan att avdela en växande del av resurser för bistånd. Målenför insatser inom intemationellt utvecklingssamarbete är att stödjaoch främja de fattiga ländemas egna ansträngningar för ekonomisk utvecklmg,social rättvisa, nationell självständighet och demokrati. Merpartenav biståndsanslagen används för långsiktigt planerat samarbete med etttjugotal s, k. programländer. Insatsema planeras i samråd med mottagarländernaoch kan därigenom inlemmas i deras totala utvecklingsplanering. En betydandedel av biståndet utgår dessutom i form av bidrag tUl internationellaorganisationer. Sverigekommer att fortsätta sina ansträngningar att få tiU stånd en intemationellöverenskommelse om att biståndet skaU lämnas utan krav på att upphandling skallske i givarlandet. I avvaktan på konkreta resultat på detta område 'är detnödv'ändigt att en del av det bUaterala biståndet binds tiU upphandUng iSverige. Mottagarländerna bör emeUertid fritt få välja vUka varor och tjänsterde vUl köpa. Ipropositionen läggs också fram förslag om att inrätta en fond för att stärkaSveriges och svenska företags möjligheter att stödja försök attbygga ut sin industrieUa kapacitet. Fonden föreslås få ett gnmdkapital på 100milj. kr., varav 35 milj. kr. tillförs / 79. fårstyrelsen för intemationell utveckling (SIDA) ökade resurser ocharbetsuppgifter för att stärka kapacitet att lämna bistånd påindustriområdet. 1 1977/78.1 saml. 1977/78:135 2 Lagom beslutanderätt för stiftelse som har bildats för att främja tillkomst ochutveckling av tiUverkande företag i 1 §Enligt de närmare föreskrifter som beslutas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får stiftelse som har bUdats för att främja tUlkomst och utveckUng av tiUverkande företag i besluta om 1. finansieUt stöd tUl sådant företag 2. bidrag tUl förinvesteringsstudier och andra studiersom avser förutsättningama för tUlverkande företag i . FinansieUt stöd kan lämnastiU företag som ägs gemensamt av eUer drivs i samverkan meUan svenskt företagoch företag eUer annan institution i värdlandet. Stödet kan ha formen avaktieteckning, lån eller lånegaranti. 2 § Den som hos stiftelsesom avses i 1 § har tagit befattning med fråga som anges i paragrafen får ej obehörligen yppa vad han därvid har erfarit om affärs- eller driftsförhåUanden. Dennalag träder i kraft . Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, , , , AsUng, Söder, , ,, , , , Propositionom riktUnjer för intemationellt utvecklingssamarbete m. m. Medstöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande tUlkaUade dåvarande chefen förutrikesdepartementet tio sakkunniga med uppdrag att företaen utredning angående utvecklingssamarbete med u-ländema. Desakkurmiga antog benämningen biståndspolitiskai utredningen (BPU). ItUläggsdirektiv fick de sakkim-niga i uppdrag att utformariktlinjer för u-landsinformationen och de administrativa formerna förbiståndsförvaltningens arbete. Utredningen som då bestod av nio ledamöterkompletterades med ytterligare två. Utredningenhar avlämnat huvudbetänkandet (SOU 1977:13) samarbete med u-Iändemasamt en separat bUagedel (1977:14). Utredningen har därutöver avlämnat ettbetänkande (SOU 1977: 73) U-landsinformation och internationell solidaritet ochavser inkomma med ytterUgare ett betänkande om deadministrativa formerna. Överhuvudbetänkandet har efter remiss yttranden avgivits av styrelsen förinternationell utveckling (SIDA), biståndsutbUdningsnämnden (BUN),flyktingberedningen, beredningen för u-landsinformation, beredningen föru-landsforskning (SAREC), , ,, statskontoret, (), universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) som avlämnat yttrande från svenska unescorådet, statens jordbruksnämnd, svenskaFAO-kommittén, kommerskollegitim (KK), importkontoret för u-landsprodukter(IMPOD), (AMSl), , statens industriverk(SIND), styrelsen för teknisk ut- Prop.1977/78:135 4 veckling(STU), fulhnäktige i , ambassaderna i , ,, , , , , Nai-robi, ambassadkansUet iBissau, FN-r.epresentationen i , OECD-delegationen i , misston, frikyrkoråd/Frikyrkan Hjälper, exportkreditnämnden(EKN), (rektorsämbetet och företagsekonomiskainstitutionen), imiversitet (fakultetsnämnden vidsamhäUsvetenskapliga fakulteten), (rektorsämbetet,botaniska, ekonomisk-historiska, naturgeografiska, socialantropologiska ochstatistiska institutionema samt ekonomi), Umeåuniversitet (samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden). ,Exportråd, , ,m. fl. /har avgivit ett gemensamtremissvar tiUsammans med Svenska Handelskammarförbimdet, IntemationeUaHandelskanmiarens svenska nationalkommitté, Hantverks- ochIndustriorganisation (SHIO) och ()/,(), Tjänstemäimens (),i (LO), , (), (), (KDU), (), (), Svenska Bankförenmgen, , lOGT-NTO-förelsen,. (), ,, , , , , Svenskafredskårsförening-en, Kristna Ungdomsråd, och (). Vidarehar yttranden avgivits av , , , (), , ochFörbimdet Vi Unga/Pak-Swedish Welfare Assosiation (PAKS). Medstöd av regeringens bemyndigande tUlkaUade statsrådet ensärskild utredare med uppdrag att företa en utredning om Sverigesutvecklingssamarbete på industriområdet. Utredningen antog benämningen 1977 årsindustribiståndsutredning. Utredningenhar avlämnat betänkandet (SOU 1977:77) ut-'vecklingssamarbete påindustriområdet. Överbetänkandet har efter remiss yttranden avgivits av SIDA, SA-REC, statskontoret,RRV, UHÄ som avlämnat yttranden från , och samt från , , , , fullmäktige i , rUisgäldskontoret,ambassaderna i , Prop.1977/78:135 5 Dacca,Dar-es-Salaam, , , , , , , ,, , , ambassadkansliet i , OECD-delegationen i ,ekonomi vid ,i , , Exportråd, m.fl. /har avgivit ett gemensamtremissvar tiUsammans med , IntemationeUaHandelskanmiarens svenska nationaUcommUté, SHIO och SAF/, LRF, TCO, LO,Företagareföreningamas FÖrbimd, , CentralorganisationenSACO/SR, KF, och . Vidarehar yttranden avgivits av , , , , , och . UTREDNINGAROCH REMISSYTTRANDEN 1 U-landspoIitik BPUkonstaterar att krav gentemot de rika länderna har fått störregenomslagskraft . Kraven gäller inte längre enbart ökatfinansieUt och tekniskt bistånd eUer förbättrade biståndsvUl-kor. kännetecknas u-ländemas "i-landspolitUc" av en helhetssynpå de ekonomiska relationerna mellan rika och fattiga länder. I-ländemasbiståndspolitik är en viktig del i dessa relationer som emellertid äveninbegriper handels-, jordbruks-, sjöfarts-, industri och näringspolitik. U-ländernaskrav har lett tUl förhandlingar mellan u-landsgmppen och i-ländema.Förhandlingama har resulterat i ett antal resolutioner och dokument av vilkahandlingsprogrammet om upprättandet av en ny ekonomisk världsordning, antagetav FN:s extra generalförsamling 1974, är det mest långtgående och oftastciterade. Utredningen påpekar att i stor utsträckning ställt sig bakomu-ländernas krav. innebär det svenska stödet för grundtankarna i en ny världsordningbl. a. att regeringen har åtagit sig att imdersöka vad ett tillmötesgående avu-ländemas krav skuUe kräva för åtgärder och få för konsekvenser. Vidare börenUgt utredningen alla åtgärder som har effekter på u-ländema betraktas somu-landspolitik behovet av en ökad samordning av u-landspolitiken är därförstort. Utredmngen uppmanar statsmakterna att klarare än hittUls definieramotiv, mål och medel för Prop.1977/78:135 6 Utredningen konstaterar att u-landspolitiken naturligensönderfaller i en multilateral och én bilateral del. Vad avser den multUateralau-landspoUtiken förordar utredningen att arbetar för att u-ländemasintressen även beaktas i internationella över-enskonmielser som främst avseri-ländema. Utredningen anser vidare att liksom hittUls bör stödjau-landsgruppens krav på ökat medinflytande i vissa internationeUa organ såsomden () och vid intemationeUa förhandlingar. Vad gäller den bilateraladelen av u-landspoUtUcen understryker utredningen att denna påverkas avåtgärder inom bl. a. handelspolitikens, jordbrukspolitikens, sjöfartspolitikensoch näringspolitikens område. Utredningen presenterar ett antal förslagrörande den IjUaterala u-landspolitiken. a. bör bevUja de minstutvecklade u-ländema tuUpre-ferenser för samtliga färdigvaror och upphäva deimportbegränsningar som diskriminerar i förhåUande till europeiskaländer. Utredningen förordar vidare i ett avsnitt som behandlar svenskaföretags verksamhet i en lagstiftning som faststäUer vissariktlinjer för företagens direktinvesteringar utomlands. I fråga om svenskaföretags nyinvesteringar i SydafrUia och föreslår utredningen attregeringen förelägger ett förslag om förbud för sådana investeringar. E>etbör enligt utredningen ej heller komma i fråga att utnyttja biståndsmedel föratt täcka ev. skadefall inom exportkredit- och investe-ringsgarantisystemet. SIDAinstämmer, liksom flertalet remissinstanser, i utredningens grundtanke i frågaom u-landspolitiken, nämUgen att en helhetssyn på relationerna med u-världen ärnödvändig och en ökad samordning önskvärd, SIDA vänder sig emeUertid motutredningens synsätt att skUda motiv skuHe ligga bakom biståiidsrelationerrespektive kommersiella relationer med . SIDA menar att det s. k.solidaritetsmotivet successivt kommer att få lämna plats för svenskaegenintressen, då samarbetet med u-ländema enligt styrelsensuppfattning kommer att vara baserat på ömsesidiga fördelar. ger i ett gemensamt remissyttrande uttryck för samma synsätt som SIDA.Den helhetssyn som utredningen förordar går stick i stäv mot den statistiskauppdelning av bistånd och kommersiella insatser som redovisats i betänkandet.Handel och investeringar bör enligt förbundet undan för undan ersättabiståndet i takt med att utvecklas. LO och TCO betonar bådavikten av fördjupade studier för att nå fram tUl en svensk u-landspoUtUi. LOefterlyser främst allmänna studier Prop.1977/78:135 7 avde ekonomiska krafter som leder till ökad maktkoncentration å ena sidan ochökad undemtveckling å den andra. TCO instämmer i utredningens krav på analysav en mer solidarisk u-landspolitiks konsekvenser, t. ex. för deindustribranscher som redan möter stark konkurrens från u-landsprodukter. , , Gros-sistförbimd, ochFPU, pekar på behovet av ytterligare utredningsmaterial rörande olikakonsekvenser av en politik baserad på u-Iändernas krav. Ettstort antal remissinstanser har klarare än utredningen tagit ställning ifrågan om de u-landspoUtiska åtgärderna bör vara genereUa eUer huvudsakligenselektiva tUl sin karaktär. LRF,TCO, LO, flera kristna organisationer och SSU poängterar att generellau-landspoUtiska åtgärder inom t. ex, handels- och jordbrukspolitikens områderiskerar att huvudsakligen gynna de rikare u-länderaa och som det avandra skäl framstår som mindre angeläget att stödja. Remissinstansema menar attu-landspolitiken bör utformas i direkt samarbete med ett begränsat antalu-länder. MUF förespråkar generellt verkande åtg'årdeT bl. a. för attstimulera det internationella varuutbytet. Remissinstansernahar i några fall tagit stäUning tUl vissa av utredningens konkreta förslaginom området u-landspolitik, KK avstyrker förslaget rörandeteko-restriktionerna och förslaget om utvidgat preferenssystem för de minstutvecklade u-ländema, medan tUlstyrker det senareförslaget. Utredningensförslag att regeringen borde lagstifta om riktUnjer för svenska företagsinvesteringar utomlands kritiseras av Exportråd och m. fl., som bl. a. menar att sådan lagstiftning är onödig,eftersom själva har regler för de utländska investeringarna. Flerakristna organisationer, bl. a. Frikyrkan Hjälper och , är liksom LO, CUF och FPU, positiva tUl förslaget om riktUnjer för desvenska direktinvesteringarna och hävdar bl. a. att dessa bör prövas inteendast med företagsekonomiska kriterier utan även från bl. a.fördelningspolitiska och sociala utgångspunkter liksom från utvecklings- ochresurssynpunkt. Någraremissinstanser kommenterar utredningens diskussion av och förslag rörandeexportkredit- och investeringsgarantier. EKN och Exportrådkonstaterar båda att ett klart behov av fortsatt statlig garanti för vissarisker som inte täcks av EKN:s reguljära medel föreligger. m. fl. förordar en utvidgning av länder-kretsen för det svenskainvesteringsgarantisystemet så att detta kommer att omfatta samtliga ,en fråga som ej behandlats av utredningen. Näringslivsorganisationema avstårliksom EKN och från att ta ställning i frågan om utayttjande avbiståndsanslaget för skadefallstäckning inom det s. k. u-garantisystemet förexportkrediter. 1977/78:135 8 BPUkonstaterar att beslut 1968 var viktigt. Detfattades då bistånd var relativt blygsamt. BPUkonstaterar också att enprocentplanen har varit av avgörande betydelse för attföra upp biståndet tiU dagens nivå. Biståndsdebattenhar inriktats på nya områden, vUket enUgt BPU har gjort attvolymmålet fått mindre betydelse. FramföraUt är det kravet på en ny ekonomiskvärldsordning som står i centrum för debatten. Biståndet anses fortfarandeviktigt men intresset knyts i ökad utsträckning till insatser på andra områden,t. ex. handelsliberalisering, bättre villkor på sjöfartsmarknaden och ettändrat valutasystem. har deklarerat en principiellt positiv inställningtiU u-ländemas krav på en ny ekonomisk världsordning. När dessa krav skaUtillgodoses i form av konkreta åtgärder, medför detta kostnader för det svenskasamhäUet. Dessa kostnader låter sig emellertid inte mätas inom ramen för ett volymmål.De består t. ex. i minskade statsintäkter om åtgärderna avser sänkta tuUar påu-landsimport. En följd av råvaruavtal kan bli högre priser för konsumentema iSverige. Åtgärderna kan också innebära att konsumtionsmönstret förändras.Effekterna i det faUet kan helt enkelt inte alls mätas, de kan för övrigt varabåde positiva och negativa för samhäUsekonomin. BPUunderstryker vidare att det var naturUgt att den svenska biståndsdebattenunder i hög grad handlade om hur anslagen snabbt skuUe kunna ökas. Itakt med att volymen har ökat har emeUertid frågan om biståndets kvalitet ochinriktning blivit aUt viktigare. Detta har också avspeglat sig i den svenskadebatten, som mest har handlat om planering och val avsamarbetsländer. BPU anser att det därför vore olyckligt om denna viktigadebatt återigen kom i skymundan därför att intresset skulle koncentreras tUlfrågan om ett volymmåls storlek och tidpunkten för dess uppnående. Motdenna bakgrund finner BPU inte anledning att nu uppställa ett nytt volymmål förbiståndet. Man framhåller emeUertid att ambitionen bör vara att öka deegentliga biståndsanslagen, varvid av BNP skall vara en miniminivå. I enreservation uttalar att utredningen borde ha lagt fram förslagtill en ny plan för ökning av u-landsbiståndet efter enprocentplanen. Deflesta remissinstanserna ansluter sig i allt väsentiigt tUl utredningensslutsatser. SIDA framhåller t. ex. att man nu inte vill föreslå att ett 1977/78:135 9 nyttmål för anslagsvolymen preciseras. Styrelsen menar därvid att det finns andramål för utveckling och för den svenska u-landspolitiken, som förstbör formuleras. SIDA framhåller dock att solidariteten med de fattiga folkenkräver att enprocentmålet överträffas såsom statsmaktema har fömtsett. Denkritik som framförs av en del remissinstanser gäUer främst frågan om attupprätta en plan för biståndsanslagens framtida utveckling. KDS föreslår t. ex.en plan för biståndets utveckling med sikte på att nå upp tUl avbruttonationalprodukten. Frikyrkan Hjälper framhåller att ett nytt volymmåljämte en tidsram, som anger hur och när målet skall nås, bör faststäUas. Idetta sammanhang framhålls dock att frågan kommer i ett nytt läge om Sverigefår en väl utvecklad och sammanhåUen u-landspolitik. KristnaUngdomsråd anser att möjUgheten att faststäUa ett nytt etappmål bör utredas. Ambassadeni anser det i en vikande konjunktiu- vara värdefullt att ha volymmåletfastlagt, medan OECD-delegationen i betonar att det är angeläget attnågon slags långtidsplanering behåUs . Delegationen hänvisar därvidtill långtidsplan. FPUanser att en riktpunkt för planeringen av biståndsanslagens höjning bör varaatt biståndet skall öka . MUF anser också att en ny plan förbiståndets volymutveckling bör antas. SlutligenframhåUer i sitt remissvar att de senaste årens ogynnsammabytesbalansutveckling gör att en alhnän återhållsamhet måste iakttas när detgäUer utvecklingsbistånd. Vidare framhålls att ytterligare ambitioner i frågaom biståndsvolymen f. n., inte torde vara realistiska. 3 Mål och motiv för biståndet 3.1 Utredningen Alltsedanriksdagens första ställningstagande tUl principer om samarbete medu-länder har solidaritet med de fattiga folken angetts som ett överordnatmotiv. 1962: 100 framhölls att ett bistånd inriktat på att främja"ekonomisk utveckling på " kunde "härledas urkänslor av moralisk plikt och intemationell solidaritet". BPU"delar den i tidigare propositioner och utskottsutlåtanden framfördauppfattningen att kravet på soUdaritet med de fattiga länderna utgör etttiUräckUgt motiv för ett omfattande svenskt biståndsprogram. Härav följer attdetta motiv är överordnat andra skäl som kan anföras till förmån för Sverigesbistånd". Dettamotiv får ökad tyngd i och med att politiken i inriktas på att ökajämlikhet och jämställdhet mellan olika grupper och individer. Solidaritetmåste tillämpas både inom landet och i det internatio- Prop.1977/78:135 10 BPU menar också att solidaritetsmotivet stärks av insikten om attu-ländernas ekonomiska situation påverkas av den världsordning de rikaländerna infört. BPUframhåller att en biståndspolitik som huvudsakligen bärs upp av kravet påsolidaritet "måste få en markerad inriktning på social rättvisa ochekonomisk utjämning". Biståndet måste nå ut till de fattiga människorna iu-ländema. Somen del av solidaritetsmotiven urskiljer BPU rent humanitära skäl att lämna stödi akuta nödsituationer. En del av anslaget bör därför reserveras för dettaändamål. BPUbetonar också att det kan finnas utrikespolitiska skäl för bistånd. Bidrag tillFN-organens verksamhet blir indirekt ett stöd för FN:s ställning som centraltorgan för att främja internationeU solidaritet och säkerhet. Här finns alltsåett gemensamt bistånds- och utrikespolitiskt intresse. BPUunderstryker också vad som från u-landshåll betonats ,närtUigen att det ligger i de rika ländernas eget intresse ati främja defattiga ländernas ekonomiska utveckling. Härigenom ökar möjligheteratt få avsättning för export. Enekonomisk utveckling som bygger på intern resursmobilisering och obundetbistånd leder tiU att många alUarisfria kan stärka sin ekonomiska ochpolitiska ställning. Denna utveckling har enligt BPU ett klart utrikespolitisktintresse för "i en värld som hotas av att bli dominerad avsupermakter och jätteföretag". BPU betonar avslutningsvisatt det. överordnade solidaritetsmotivet ställer krav på hur biståndetutformas. Vissa slag av bundet bistånd som direkt gynnar givarlandets företagkan ha så påtagliga nackdelar att det "inte är förenligt medsolidaritetsmotiv som måste utgå från en självklar respekt för mottagarlandetssuveränitet och rätt att själv bestämma sin utveckling". Även målen för Sverigesutvecklingssamarbete fastställdes när tog StäUning tiU prop. BPU anser att de mål som då antogs av en enhäUig riksdag i aUt väsentligtbör gälla även . I detta sammanhang betonas värdet av den storaenighet som råder om dessa principer. Det allmänna målet förbiståndet är att åstadkomma eller bidra till att höja de fattiga människornaslevnadsnivå, genom direkta angrepp på fattigdomen och dess orsaker. Detta målär enligt BPU en självklar utgångspunkt för biståndspoUtiken. Allt biståndmåste inriktas på att stärka egna resurser och förmågan atteffektivt använda dem. När det gäller de mål somhar mer direkt betydelse för biståndets utformning och val av samarbetsländerurskiljer BPU fyra mål: Prop.1977/78:135 11 b) ekonomisk och social utjämning c) ekonomiskt och politiskt oberoende BPUanser att det första av de angivna målen har en avgörande betydelse därför attökade resurser gör det lättare att nå andra mål. Ju större produktionen är destomer finns det att fördela genom olika åtgärder som syftar tiU social rättvisa.AUa satsar i någon mening på att öka produktionen. De skiUnader somfinns gäller metoderna att nå ökad tillväxt. BPU anser att "i denutsträckning detta mål bör vara styrande för inriktningen av biståndförefaller det rimligt att ge förtur åt länder som satsar på en varu- ochtjänsteproduktion direkt för de breda folklagrens behov och beaktarsysselsättningsproblemen". BPU tillfogar också att om en konfliktuppkommer mellan utjämnings- och tillväxtmål måste det förstnämnda målet fåväga över. BPUframhåller att ökad tonvikt lagts vid utjämningsmålet både iSverige och i den intemationella debatten. Detta beror sannolikt på en insiktom att tiUväxt inte automatiskt leder tiU att resurserna fördelas jämnare. Föratt åstadkomma ökad social rättvisa fordras bestämda politiska åtgärder. Det ärdärför enligt BPU väsentligt att se mindre till de uttalande målen föru-ländernas politik och mer till hur denna omsätts i praktisk handling. BPU framhållerutjämningsmålets särskilda betydelse för valet av samarbetsländer. Även ifortsättningen skall bistånd gå till mycket fattiga länder men"det måste också nå ut till de fattiga människorna". Detta fordraratt biståndsinsatserna sker i samarbete med en regering som själv satsar påsocial rättvisa.. BPUpekar i detta sammanhang också på principerna om att biståndet skall utformasi nära samverkan med mottagarlandets regering och infogas i utvecklingsplanen.Även denna princip kräver enligt BPU "ett grundläggande samförstånd mellande samarbetande länderna om målen för de gemensanuna insatserna". BPUbetonar därvid vikten av att detta samförstånd kan bygga på internationelltantagna rekommendationer. Strävanefter ekonomiskt och politiskt oberoende har för flera blivit ettallt mer markerat mål. BPU menar att detta mål har betydelse för det svenskabiståndet i två avseenden. NormalfaUet är att bistånd lämnas som stöd tUl ettlands långsiktiga strävan att bygga en fastare ekonomisk bas för ökad polUisksjälvständighet. DärtiU kommer att bör ha en beredskap för att ökabiståndet till länder som utsätts för ett yttre tryck som hotar derassjälvständighet. BPUanser det naturligt att man i hyser förhoppningen om att den ekonomiskautvecklingen i skall leda till en de- 1911/18:135 12 För enskUda medborgare är de personliga fri- ochrättigheterna lika åtråvärda som hos oss och övergrepp mot den enskilde drabbarlika hårt. är det uppenbart att ett fuUt utvecklat demokratisktsamhällssystem bygger pä en rad ekonomiska och sociala förutsättningar som ännuinte är förhanden i flertalet . Motdenna bakgrund är det enligt BPU naturligt att knyta förhopp-ningama om endemokratisk samhällsform till utvecklingen på lång sikt och till en relativtvid tolkning av demokratibegreppet. Man bör aUtså inte bara se tiU den formeUaramen utan också tUl de faktiska former för folkligt deltagande och inflytandesom finns. Betydande vikt bör därvid läggas vid möjligheter att öppet framförakritik utan risk för repressalier. BPUavslutar sin genomgång av målen för svensk biståndspoUtik med att konstateraatt utvecklingssamarbetet även bör syfta tUl att i stödjaen utveckling mot "ökad resurstiUväxt, ekonomisk och social utjämning,ekonomiskt och politiskt oberoende samt demokratisk samhäUsutveckling.Gemensamt syftar dessa mål tUl att befrämja social rättvisa för de fattigamänniskorna. Härav följer att det svenska biståndet i första hand bör inrUctaspå fattiga u-Iänder som själva aktivt strävar att förbättra de ekonomiska ochsociala förhållandena för de sämst stäUda gmppema". Dessaprinciper bör enligt BPU vara vägledande för val av samarbetsländer.