prop · G10387 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78: 87 1977/78: 87 omstatligt engagemang inom handelsstålsindustrin, m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoU. Ipropositionen föreslås att staten, som ett led i omstruktureringen av stålindustrin,finansiellt medverkar vid bildandet av ett handelsstålbolag. I bolaget avsesingå stål- och gruvrörelserna i , och samt järnvägsrörelse. Förslagen ipropositionen innebär att staten under budgetåren 1977/78 och 1978/79 lämnarlån av sammanlagt 1 800 milj. kr. tiU det nya handelsstålbolaget. Vidareföreslås att staten lämnar ett bidrag av 531,3 milj. kr. till Statsföretag ABoch att staten tecknar aktier med 350 milj. kr. i Statsföretag, Av bidraget är181,3 milj. kr. avsedda för att täcka återstående kostnader för 80-projektet.Återstående 350 milj. kr. av bidraget och aktieteckningen med 350 milj. kr.avser att möjliggöra för Statsföretag att teckna aktier för 700 milj. kr. idet nya handelsstålbolaget. Det föreslås vidare att staten lämnar skuldebrevtill Statsföretag och det nya handelsstålbolaget på högst 356 resp. högst 350milj. för att möjliggöra förvärvet av jämvägsrörelsen m, m. Till amorteringaroch räntor på dessa lån under /79 föreslås ett anslag av högst104 milj. kr. 1 1977/78. 1977/78: 87 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , Asling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , , Propositionom statligt engagemang inom handelsstålsindustrin m. m. Ifebruari 1976 beslutade stålbranschrådet att utreda frågan om den svenska handelsstålsindustrinsframlida utveckling och struktur. Utredningens huvuduppgift var enligtdirektiven att göra en företagsorien-terad analys och bedömning av tänkbarautvecklingslinjer i strukturomvandlingen av den svenska handelsstålsindustrin.Utredningen skulle vidare ha som riktpunkt att företagen inom branschen skullevara företagsekonomiskt bärkraftiga i ett långsiktigt perspektiv. Somförutsättning för utredningen gällde vidare att ett nytt stålverk i Luleåskulle uppföras. Återverkningarna härav för branschen i övrigt skulle belysas.Utredningen skulle också studera hur utformningen av ett bredbandverk i Gävleskulle påverka utvecklingsmöjligheterna för övriga delar av handelsstålsindustrin. Styrelsenför () beslutade att skjutaplanerna på ett nytt stålverk . Beslutet innebar att ettnytt bredbandverk i inte blev aktuellt somutredningen hade att studera, dvs, de närmast kommande tio åren.Utredningsdirektiven ändrades därför så att planerna på ett nytt stålverk ochett bredbandverk inle längre skulle beaktas. Utredningen, som letts avprofessor , avlämnade sitt betänkande (SOU 1977: 1516) Handelsstålsindustrininför . som den arbetande specialstålsutredningenvar i enlighet med sina direktiv företagsekonomiskt orienterade och behandladeinte de effekter som strukturförändringar kunde få för situationen inomnäringslivet i de regioner och orter där stålindustrin är belägen. För attkomplettera utredningarna i detta hänseende 1977/78: 87 3 samtför att tillvarata de anställdas och samhällets intressen i dC: diskussionerom strukturförändringar som hade påbörjats mellan enskilda företag, bildades imaj 1977 en särskild arbetsgrupp under industridepartementet, stålortsgruppen.Då den svenska gruvindustrin direkt påverkas av strakturförändringar inomstålindustrin kom gruppens arbete även att omfatta gruvindustrins problem.Gruppen är sammansatt av representanter för berörda departement, de anställdasorganisationer samt branschorganisationerna inom stål- och gruvindustrin. Inomgruppen har utredningar gjorts om näringssituationen i orter och kommuner med stålindustri.I samband härmed har länsstyrelserna lämnat förslag till åtgärder för attupprätthålla sysselsättningen i berörda orter. efter det att handelsstålsutredningensbetänkande hade presenterats började , , NJA samtStora () överlägga om bildande av ettgemensamt handelsstålsföretag. Professor utsågs att leda dessaförhandlingar. De berörda företagen föreslår att ett gemensamt handelsstålsföretag,, bildas, där ägarkapitalet är fördelat påStatsföretag och på vardera av och . Bolaget avsesöverta bl, a. stålverken i , och . Företagen har träffat bl,a. ett bolagsbildningsavtal och ett konsortial-avtal, som reglerar samarbetet idet nya bolaget. Förutsättningarna för bolagets bildande är att statligfinansiering kan erhållas, dels genom att Statsföretag tillskjuter nyttaktiekapital på 700 milj, kr,, dels att statliga lån på sammanlagt 3 100 milj.kr. lämnas tiU Svenskt Stål. Svenskt Stål köper genom särskilt avtal även Grängesjärnvägsrörelse (TGOJ). Härför förutsätts bolaget erhålla ett statligt bidragmotsvarande köpeskillingen, eller högst 350 milj. kr. Föratt kunna uppfylla sina förpliktelser enligt avtalen har Statsföretag iskrivelse hemställt dels att företaget erhåller nytt kapital motsvarande nyemissioneni Svenskt Stål, dels att ett bidrag motsvarande nedskrivningsförluster i NJAbeviljas, dels att företagets möjligheter att inlösa övriga parters aktier iSvenskt Stål säkerställs, genom att Statsföretag i sådant fall tillföreserforderliga medel, NJAhar i skrivelse hemstäUt om ett bidrag på 181 milj. kr.för avveckling av 80-projektet. 2 Den svenska stålindustrin Tillstålindustrin räknas vanligen anläggningar med produktion i en eller flera avföljande processer: Prop.1977/78: 87 4 Tillverkning av råjärn imasugnar eller tiUverkning av järnsvamp och järnpulver i direktreduktionsprocesser.Utgångsmaterialet för jämtill-verkningen är malmråvara. Tillverkning av råstål.Flytande råjärn från masugnar omvandlas till råstål i syrgaskonvertrar. Råstål tUlverkasockså i elektrostålugnar och martinugnar med utgångsmaterialen skrot, tackjärn eUerdirektredu-cerat järn. Bearbetning av råstål till handelsfärdigtstål. Råstål från stålugnar gjuts eller bearbetas tiU stålämnen, antingen genomstränggjutning eller genom götvalsning. Stålämnen bearbetas genom valsning eUersmide till plåt, band, stång, balk, rör m. m. Det handelsfärdiga stålet i dessaformer utgör insatsvaror i främst verkstads- och byggnadsindustri. Tillstålindustrin räknas normalt inte gjuteriema som dock ifråga om tillverkningsprocesserär stålindustrin näraliggande. Ett antal stålverk har också tillverkning avstål- och jämgjutgods. Inomstålindustrin tillverkas en mängd typer av stål som brukar indelas i huvudgmppernahandelsstål och specialstål. Till handelsstål, som är den dominerande gruppen,räknas aUt stål med låg kolhalt och ingen eller ringa halt av legeringsämnen.Vidare kan handelsstål betraktas som en betydligt mer standardiserad vara änspecialstål. Produktion av handelsstål lämpar sig t. ex. för masstillverkningi samtliga processled, dvs. råjärnstillverkning i masugnar, ståltUlverkning i syrgasprocesseroch valsning i stor skala. Det finns emeUertid också tillverkning av handelsståli mindre, huvudsakligen skrotbaserade verk. Försäljningspriset på handelsstålär också p. g. a. varans standardiserade karaktär betydligt Eägre än påspecialstål. Inomspecialstålsgruppen finns en mängd olika typer av stål med varierande kemiskanalys, halt av legeringsämnen och egenskaper när det gäller ståletshållfasthet, motståndskraft mot rost etc, TiU gruppen räknas t. ex. rostfrittstål, snabbstål, verktygsstål och kullagerstål. Avden svenska stålproduktionen i ton räknat är handelsstål och ca 25 %specialstål. Andelen specialstål i är hög jämfört med andra länder. Detsvenska handelsstålet avsätts främst på hemmamarknaden, medan specialstålet,räknat i värde, tiU exporteras. Desvenska stålverken är i allmänhet inriktade på antingen handelsstål ellerspecialstål, men i en del fall produceras båda typerna. Med utgångspunkt i denståltyp som svarar för den största delen av produktionen brukar verkenklassificeras som antingen handelsstålverk eller specialstålverk. Till densenare gmppen hänför de verk där specialstålet utgör mer än 25 %av råstålsproduktionen i ton räknat. Övriga verk betecknas som handelsstålverk. 1977/78: 87 5 Tillhandelsstål räknas i det följande de stålverk där handelsstål svarar förhuvuddelen av avsaluvärdet. Ar 1976 hörde tio företag med sammanlagt elvaproduktionsenheter tiU den kategorin. En sammanställning över dessa enheterbör fogas tUl protokollet i detta ärende som bilaga 1. Handelsstålsprodukter tiUverkasockså vid några av de anläggningar som räknas till specialstålsindustrin, t.ex. och inom , i och . De ibilagan uppräknade stålverken ingår i regel i större företag eller koncernermed andra verksamhetsgrenar. ingår sålunda i Grängeskoncernen, som förutom handelsstål också har tiUverkningav specialstål i , gruvrörelse i och , järnvägsrörelse (TGOJ),rederi, annan metallindustri, (Aluminium och MetaUverken), verkstadsrörelsem. m. Domnarvet är en del av . I koncernen finns förutomstålindustri även gruvrörelse på ett antal orter, skogsrörelse, skogsindustrioch kraftindustri. NJA ingår i Statsföretag-gruppen. Ävende mindre handelsstålverken ingår i andra företag och koncerner. Boxholms ABär dotterbolag till . har förutom stålindustri ävenskogs- och sågverksrörelse. Ståltillverkningutgör en del av verksamheten i (GuUspång) somdärutöver har ferrolegeringsverk. är dotterbolag tiU GuUspångs KraftAB. Halnistads ägs av som också har storaägarandelar i skogsindustriföretaget och i . JernverksAB tillverkar stålgöt för avsalu men har därutöver en större gjuterirö-relsesamt pressmide. är dotterbolag till som även har järn- ochstålgrossiströrelse (bl. a. Tibnor-grappen). HallstahammarsAB och AB är däremot självständiga familjeföretag. Försäljningav handelsstål till den svenska marknaden sker genom stålverkens egnaförsäljningsorganisationer, genom svenska grossistföretag och genom agenter somföreträder utländska stålföretag. Vissa förbrukare importerar dkekt från deutländska producenterna. Destora förbmkama av stål köper i regel direkt från svenska eller utländskaproducenter. Detta gäUer t. ex. för varven och bUindustrin; Prop.1977/78: 87 6 densenare importerar bl. a. tunnplåt. Mindre stålförbrukare med särskilda krav påkvalitet och utförande på produkterna köper ofta direkt från svenska verk. Desvenska handelsstålsproducenterna har i regel inte särskilt stora organisationerför marknadsföring och kundservice. En markant skillnad föreligger här motspecialstålsföretagen, som har ett omfattande nät av försäljningsbolag, både iSverige och i utlandet. De svenska handels-stålsföretagen har främst anlitatgrossister för distributionen. Undantag finns, t. ex. , som säljer sittstål huvudsakligen genom sin egen försäljningsorganisation. Verkensexportförsäljning sker i regel genom egna organisationer. Grossistemasförsäljning domineras av de stora rikstäckande företagen , Bröderna . Dessa svarar för avgrossistdistributionen av stål. Totalt svarar grossisterna för avdistributionen till den svenska marknaden. Undantas varven och bUindustrin,som köper stora kvantiteter direkt från producent, blir grossistandelen . 2.4.1Råstålsproduktionen i och omvärlden Sedanår 1960 har den totala råstålsproduktionen i visat en avtagandeökningstakt. Räknat från konjunkturtopp till konjunkturtopp var dengenomsnittliga årUga tillväxten 65, åren 196570och åren 197074. Öknmgen av världens totala råstålsproduktion blev åren196074 i genomsnitt . Tillväxttakten under nämnda perioder harvarierat kraftigt mellan olika länder och ländergrupper. Idet följande skall en jämförelse göras för utvecklingen detsenaste högkonjunkturåret mellan , EG och övriga västvärldeninklusive . Uppgifterna gäller all råstålsproduktion, dvs. både handels-och specialstål och är hämtade från Jernkon-torets sammanställning den 5september 1977. Underår 1975, det första recessionsåret, sjönk råstålsproduktionen i EG , iövriga västvärlden medan den svenska minskningen uppgick tiU . Ar ökade produktionen i EG och västvärlden medan minskningen fortsattei . Räknat i absoluta tal uppgick produktion till av1974 års produktion för både och EG. Underår 1977 har den svenska stålproduktionen ytterligare minskat. Första halvåretsminskning uppgår till jämfört med kvantiteten motsvarande tidföregående år. Vid en jämförelse mellan för år 1976resp. blev produktionsminskningen för EG och för övrigavästvärlden . Prop.1977/78: 87 7 Dennautveckling visar att i västvärlden och framför allt i EG anpassadesproduktionen till den starkt försämrade efterfrågan. Genom detstatliga lagerstödet kunde dock produktionsnunsk-ningen i begränsas. Avsikten med lagerstödetvar att upprätthålla sysselsättningen under lågkonjunkturen i väntan på enkonjunkturförbättring. Eftersom denna uteblev fortsatte lagren att ökatrots vidtagna produktionsminskningar. och fram t. o. m. år 1974har lagren av halvfabrikat göt och ämnen legat på en nivå av cirka 400 000ton. , har lagernivån mer än fördubblats och "överlagren"beräknas därför av till . På grund av dennalagersituation har produktionen starkt skurits ned under första halvåret 1977.De åtgärder som vidtagits i under innevarande år är en parallell tillproduktionsminskningen på kontinenten . 2.4.2 Produktionav handelsfärdigt stål Densvenska produktionsutvecklingen av handelsfärdigt stål haravvikit från efterkrigstidens nästan oavbrutna expansion utgör detenda undantaget. Produktionsminskning har dels inträffat åren 19711972, dåproduktionen i följd låg under en tidigare uppnådd produktionsnivå, delsåren 197576 då produktionen sjönk med sammanlagt års nivå. 1976års produktion kom därmed att ligga på samma nivå som . har produktionen minskat jämfört med motsvarande tidföregående år. Trots de vidtagnaproduktionsminskningarna åren 197577 har det skett en kraftig lageruppbyggnadunder dessa recessionsår. uppskattar med hänsyn till attmarknadsläget för de svenska järnverken är betydligt sämre än vad detvar "överlagren" till mer än 300 000 ton.Lagerökningen av halvfabrikat under den nuvarande lågkonjunkturen har bådeprocentuellt och i absoluta tal sålunda varit större än lagerökningen avfärdigprodukter plåt, band, stång, balk, rör m, m. Densvenska marknaden för stål ökade meUan åren 195165 och med2,tiden 196575. Den genomsnittliga årliga ökningstakten mellanåren 196974 blev dock . Dessa siffror belyser den kraftiga nedgångi tiUväxten av stålefter-frågan i som skett . Trots att tiUväxtenav tiU-förseln och förbrukningen av stål minskat i harimporten av stål fortsatt att öka i samma takt som , dvs. Detta har lett tUl att importens andel av 1977/78: 87 8 Totalt sett ökadeimportandelen från till . Importandelen underförsta uppgick tiU vilket är mer änmotsvarande tid föregående år men varierar kraftigt mellan olikaproduktgrupper. Resultatet av denna utveckling har blivit att den svenskastålindustrin förlorat andelar av hemmamarknaden. Densvenska stålindustrin ökade markant sina marknadsandelar på exportmarknademaunder . Det senare årtiondets trendmässiga exportökninguppgick tUl . Denna tillväxt var avsevärt större än förbmkningsökningenutomlands och även större än den årliga tillväxten av världens handel med stålunder . Underden senaste tioårsperioden har den svenska exporten ökat med i genomsnitt medan världshandelns trendmässiga tillväxt uppgått lill åriigen. Desenaste årens utveckling av stålefterfrågan och exporten har starkt påverkatsav nedgången i världens fartygsproduktion och den minskade byggnadsverksamheteni . Nedgångeni varvsindustrin har återverkat främst på efterfrågan på grovplåt ochfartygsprofiler. Av dessa produkter har tidigare haft en icke obetydligexport grovplåtsexporten har t. ex. varit av produktionen. Denminskade byggnadsverksamheten har bl. a. påverkat förbrukningen av armeringsstål.Denna minskade med . Exportmöjligheterna för dennaprodukt har också försämrats. Importen har ökat, även om den f. n. endastuppgår till 14 Te av förbrukningen. uppdrag har ÖhrUngs revisionsbyrå utfört en studie avlönsamheten i svensk stålindustri . Den valda perioden kananses återspegla utvecklingen av branschens lönsamhet under enkonjunkturcykel. Räntabilitetenpå totalt kapital efter skatt har utvecklats för de svenska handelsstålverkenså som framgår av tabellen. På grand av de -0,3 -3,1 -0,9 Prop.1977/78: 87 9 speciellaförhållanden som gäUt för NJA visas resultaten förhandelsstålverken exkl. detta företag. Somen jämförelse kan nämnas att den svenska skogsindustrin hadeen på motsvarande sätt beräknad genomsnittlig räntabiUlet på 6,. Materialetvisar dessutom att avkastningen på övriga verksamhetsgrenar i de koncerner somhar stålindustri i samtliga fall varit högre än avkastningen avstålverksamheten. Det finns klara skillnader i räntabilitet mellan olikaföretag och typer av stålverk. Inom handelsstålsindustrin har t. ex. de mindre skrotbaseradeverken haft en genomsiuttlig räntabilitet som väsentligt överstiger den i destörre, malmbaserade verken. Resultatenför och har kraftigt försämrats i samtliga handelsstålverk. Handelsstålsindustrinsinvesteringar uppgick till ca 480 milj, kr. om året.Under perioden har NJA genomfört ett större investeringsprogram och de totalainvesteringarna domineras därför starkt av NJA. Totalt för branschen beräknasinvesteringarna per anställd i genomsnitt ha varit . Om NJA undantasblir motsvarande tal . Investeringsbeloppen kan jämföras med deplanmässiga avskrivningarna för att erhålla en uppskattning av kapitalförnyelsen.Genomsnittliga investeringar i förhållande till genomsnittliga avskrivningarger för branschen som helhet relationstalet 289. Undantas NJA blir relationen147, dvs. branschen kan sägas ha investerat mer än vad som behövts för atthålla kapitalet intakt. Om jämförelse görs mellan kalkylmässiga avskrivningaroch investeringar erhålls relationstalen 193 för branschen totalt och 100 förbranschen exklusive NJA. Det bör dock anmärkas atl måttet är mycket grovt ochatt priserna på utrustning inom stålindustrin stigit kraftigt , varföringa säkra slutsatser kan dras om branschens investeringar motsvarar behovenav kapitalförnyelse. I investeringsbeloppen ingår dock inte kostnader förreparationer och underhåll vilka, såvitt gäller stålindustrin, till en del kanha karaktär av standardförbättringar. Kostnaderna för reparationer ochunderhåll i stålindustrin är av erfarenhet ungefär lika stora somkapitalinvesteringarna. 3 Utvecklingstendenser inom stålindustrin InternationalIron and har gjort en prognos över världensstålförbrukning . För världen som helhet beräknasförbrukningen av stål öka med ca Prop.1977/78: 87 10 Prognosen anger betydande skillnader i stålförbrukning mellan enskUdaländer och regioner. I de industrialiserade länderna beräknasstålförbrukningen sålunda öka i betydligt lägre takt än i utvecklingsländerna.Medan industriländemas stålförbrukning ökar med 2 harutvecklingsländerna en ökningstakt av , Denna utveckling avser i alltväsentligt handelsstål, eftersom specialstålsandelen i världen är relativtliten i volym räknat. Länderi ett industriaUseringsskede har som regel hög stålförbrukning, I harutvecklingen varit följande. Mellan och år 1965steg stålförbrukningen i med . hadelandet en hög ekonomisk tillväxttakt med en betydande ökning avinvesteringarna inom sådana för stålförbrukningen viktiga sektorer sombyggnadsverksamhet och verkstadsindustri. kan ett trendbrott förstålefterfrågan noteras. Mellan detta år och steg förbrukningen av stålmed , har ökningen av stålförbrukningen varit ännu lägre. Förklaringentill denna utveckUng är att investeringarnaökade i en lägre takt, men också att den s, k. specifika stålförbrukningenminskade i en takt av . Minskningen av den specifikastålförbrukningen beror bl, a. på att man använder stål av klenare dimensionermen med högre hållfasthet. Dessutom har stål i olika konstruktioner ersatts avandra material, t, ex, lättmetaller och plast. De senaste årens minskadestålförbrukning i har dessutom orsakats av tillbakagången inom främstbyggnadsverksamhet och varvsindustri. ProfessorErik Ruist har för handelsstålsutredningen gjort prognoser om den svenskastålförbrukningen fram . Han beräknar att den låga ökningstaktenskall bestå även för den händelse att ökar exporten avverkstadsindustriprodukter så kraftigt som , I det alternativ sominnebär den högsta ökningstakten beräknar Ruist att stålförbrukningen ökar medhögst , Handelsstålsutredningenhar mot bakgrund av utvecklingen av stål-efterfrågan och utbyggnadsplanernainom stålindustrin gjort en bedömning av vilka länder som kommeratt svara för merparten av stålproduktionen. och har avtradition varit stora stålexportörer till länder med liten eUer ingenstålproduktion. Exempel på sådana länder är , ochutvecklingsländerna. Detta förhållande ändrades då Japangenom sin starka utbyggnad av ståUndustrui kom att inta en dominerandeställning bland stålexporterande länder. harutvecklingsländerna ökat sin självförsörjning genom att ersätta tidigare importmed egen produktion. Detta gäller i synnerhet och . Prop.1977/78: 87 11 Somett led i den pågående industrialiseringsprocessen satsar f. n, flerautvecklingsländer på en fortsatt snabb utbyggnad av den inhemska stålindustrin.Stora utbyggnadsplaner redovisas för bl. a, BrasiUen, , ochArgentina, Stora kapacitetstUlskott planeras också i , ,, och samt i vissa . Planerna har under desenaste åren dock reviderats till följd av vikande konjunkturer. Eftersomstålindustrin är av strategisk betydelse och oftast byggs upp med statligmedverkan finns det skäl att anta att en stor del av planerna realiseras, Kändautbyggnadsplaner i utvecklingsländer och i länder som har liten egenstålindustri tyder på att många länder kommer att bli självförsörjande på ståloch att flera dessutom kommer att uppträda som stål-exportörer. På grund av dessaförhållanden förutser handelsstålsutredningen förändringar i de traditionella ståUndustriländernasmarknadssituation när det gäller handelsstål. Nyastålproducerande länder kommer att ha fördelar i konkurrensen med länder medäldre stålproduktion. Detta beror på såväl låga kostnader för främst arbetskraftsom modernare produktionsutrustning i de nya stålproducerande länderna. För och USAmedför framväxten av nya stålproducerande länder att vjssa exportmarknaderförsvinner och att konkurrensen på återstående exportmarknader hårdnar. För ländermed äldre stålproduktion återstår då det egna landet som främsta marknad.Dessutom kan särskilda åtgärder komma att krävas för att skydda hemmamarknadenmot import från de nya stålproducerande länderna. De tendenser mot ökad protektionismsom kan konstateras i och de försök till begränsningar av försäljning,investeringsstopp och importlicenser som görs inom EG kan delvis betraktas somett resultat av den djupa lågkonjunkturen inom stålindustrin som råder. Menmånga bedömare anser att den aktuella stålkrisen är av strukturell art och attden västeuropeiska stålindustrin måste anpassas till förändrademarknadsförutsättningar . 3.4 Betydelsenav stordrift och teknisk utveckling Handelsstålsutredningenhar gjort vissa utredningar rörande betydelsen av stordrift och tekniskutveckling inom stålindustrin. Utredningens bedömningar kan sammanfattas påföljande sätt. Tekniken inomstålindustrin är av relativt gammalt ursprang. Branschen karaktäriseras avutveckling och förbättring av redan känd teknik i syfte att förbilligaproduktionen. 1977/78: 87 12 Medden kända tekniken kan betydande stordriftsfördelar uppnås inom samtligaprocessled. Tendenserna har också varit att allt större anläggningar har byggtsför såväl tillverkning av råjärn och råstål som valsning. Det byggs f. n,masugnar med en kapacitet på 34 milj. ton . Syrgaskonvertrar har iallmänhet en årskapacitet på 1,82 milj. ton. I de valsverk som har de mestuppenbara fördelarna av stordrift, bredbandverken, är kapaciteten vid nya verkca 3,54 milj. ton , Kapacitetsnivåema för elektrougnar ochstångstålverk varierar. Det finns s. k. "minimiUs", dvs. skrotbaseradestålverk med produktion av stångstål, med kapaciteter på . Denbeskrivna utvecklingen medför att varje ny anläggning innebär ett betydande kapacitetstUlskott,De största anläggningarna har också byggts i länder med starkt tillväxandehemmamarknad och goda exportmöjligheter. är här det mest framträdandeexemplet.