prop · G10337 · 1977-12-31 00:00:00 — 1977/78: 37 Regeringens proposition 1977/78: 37 om vårjakt efter sjöfågel; Regeringen lämnar tillfälle att avge yttrande ide hänseenden som anges i föredragandens hemstäUan enligt bifogade utdrag avregeringsprotokoll. I propositionen förordas att skärgårdsbefolkningen i vissalän tillåts en begränsad vårjakt efter sjöfågel. Jakten skall endast få avsehanfågel av ejder och få bedrivas . 1 1977/78. Prop.1977/78: 37 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , Propositionom vårjakt efter sjöfågel Vidmitten av förbjöds all jakt efter sjöfågel i Sverige.Under åren därefter har vid åtskilliga tUlfällen och i skilda sammanhang ettflertal framställningar gjorts om ett återinförande av sådan jakt. Önskemålenom en återinförd vårjakt har därvid framförts bl. a. av intresseorganisationerinom de kust- och skärgårdsområden där förutsättningarna för vårjakt är störst,nämligen längs ostkusten från och med till och med län. Imars 1963 ratificerade den i ingångna konventionen omfågelskydd. Konventionen trädde i kraft . Av artikel 2 ikonventionen framgår bl. a. att skydd bör ges alla fåglar åtminstone underfortplantningstiden. Flyttfåglarna bör dessutom ges skydd då devänder åter till sina boplatser, i synnerhet under marsjuli. Konventionen innehåUeremellertid vissa undantag från nyssnämnda bestämmelse. a. sägs i artikel 6tredje stycket att i , och samt på rådandesärskilda förhållanden inom näringslivet berättigar vederbörande myndighet idessa länder att medge undantag samt göra vissa avvikelser i fråga ombestämmelserna i föreliggande konvention. Svenska jägareförbundetföreslog sådan ändring av frid-lysningsbestämmelserna för jaktåret1960/61, att jakt efter hanfågel av ejder och storskrake skulle tillåtas undertiden . Enligt förbundet borde jakten få bedrivas inom verksamhetsområdeför särskilt bildad sjöfågelvårdsförening. Yttranden över framställningen in- 1977/78: 37 3 hämtades från olika remissinstanser. Flera av demavstyrkte därvid förslaget. Genom beslut fann Kungl. Maj:t vad iärendet förekommit inte föranleda någon Kungl. Maj:ts vidare åtgärd. Är 1968 ansökte förStockholms stad och län samt Marsö-Nävelsö jaktvårdsområde i Gladhammarskommun, län, om tillstånd till viss vårjakt efter sjöfågel. Genombeslut lämnade Kungl. Maj:t ansökningarna utan bifall. Framställningar om en begränsad senvinterjakt har senastgjorts av , Svenska jägareförbundeti och av i augusti 1972.Framställningarna behandlades av Kungl. Maj:t slutgiltigt den 8 mars 1974.Främst mot bakgrund av anslutning till konventionen för fågelskyddlämnade Kungl. ansökningarna utan åtgärd. I en motion (nr 643) till riksdag av m.fl. begärdes förlängd vinterjakt och begränsad vårjakt efter sjöfågel för skärgårdsbefolkningenvid och . Tredje lagutskottet avgav utlåtande (1965: 28) i vilketvinterjakt efter sjöfågel avstyrktes. Utskottets majoritet fann däremot att enstarkt inskränkt vårjakt längs ostkusten borde kunna tillåtas. Jakten bordedock enUgt utskottet begränsas tiU hanfågel av ejder, vigg och storskrake.Endast personliga tillstånd till den verkligt bofasta skärgårdsbefolkningenborde komma i fråga. Utskottet förutsatte vidare att jaktens verkningar påfågellivet skulle följas med uppmärksamhet oeh att jakten, då omständigheternaså påkallade, skulle ytterligare inskränkas eller helt förbjudas. Utskottet avvisade en i motionen gjord hänvisning tillgammal jakttradition och anförde att sjöfågeljakten numera i huvudsak spelatut sin roll frän försörjningssynpunkt. Jaktbytet ansågs dock åtminstone inom endel områden kunna ha viss betydelse som tiUskott till hushållet. Värdet avsjöfågeljakten var enligt utskottet i stället främst att söka i den möjlighettill omväxling och avkoppling som den beredde sina utövare. Utskottet pekadesamtidigt på de förhållanden under vilka stora delar av skärgårdsbefolkningenlevde. Av betydelse ansågs även vara att ett återinförande av vårjakten kundeantas stimulera skärgårdsbornas intresse för att på olika sätt ta vård omsjöfågelbestånden. Jakten syntes också kunna bidra till att kontrollen överefterlevnaden av gällande fridlysningsbestämmelser förbättrades. Vad särskiltgällde ejderhanarna talade enligt utskottet den omständigheten för vårjakt, attde gick praktiskt taget fria från beskattning därför att de började sträcka motsöder sedan parningen skett. Då höstjakten inleddes hade de ihuvudsak lämnat ostkusten. Höstjakten efter ejder avsåg därför nästanuteslutande honor och ungfågel vilket kunde Prop.1977/78: 37 4 ha till följd en ogynnsam könsfördelning. Även bland viggoch storskrakar syntes hanfågeln vara i majoritet. Utskottsmajoritetenuttalade slutligen att en på antytt sätt begränsad' vårjakt ej innebar någotväsentligt avsteg från då gällande principiella förbud och fick anses fallainom ramen för undantagsbestämmelsen i tredje stycket av artikel 6 i 1950 årskonvention om fågelskydd. Hinder mot den förordade licensjakten syntes därför ejmöta på grund av bestämmelserna i konventionen. Enminoritet i utskottet anförde att sjöfågeljakten hade spelat ut sin roll frånförsörjningssynpunkt och att den även torde sakna nämnvärd betydelse somtillskott till hushållet. Konventionens undantagsbestämmelse kunde därförenligt minoriteten inte anses tillämplig. I reservationen anfördes vidareytterligare skäl mot en återinförd vårjakt och förklarades att motionen inteborde föranleda någon åtgärd av . Kamrarna fattade emellertid olika beslutoch någon sammanjämkning ansågs inte möjUg. I anledning av skilda motioner har i skrivelse(mot. 1975: 58, 1975: 1573, JoU 1975/76:26, rskr 1975/76:129) och med överiämnandeav jordbruksutskottets betänkande hos regeringen anmält att bifallitutskottets betänkande, vari förordas att regeringen skyndsamt låter utreda demöjliga formerna för vårjakt efter sjöfågel, förslagsvis under en försöksperiodav . Regeringen gav i uppdrag att utföradenna undersökning i enlighet med vad som anförts i jordbruksutskottetsbetänkande. Uppdraget redovisades tUl i januari 1977.Verket avstyrkte därvid vårjakt efter sjöfågel och hemställde om befrielse frånuppdraget. I direktiven för den beredning' för översyn av vissa jakt-och viltvårdsfrågor, som tillsattes , anges bl. a. attnaturvårdsverkets utredning med hänsyn till beslut bör kompletterasvad gäller de möjliga formerna för vårjakt efter sjöfågel. Beredningen, som antog namnet Jakt- ochviltvårdsberedningen, avlämnade delbetänkandet (Ds Jo 1977: 4)Vårjakt efter sjöfågel. Betänkandet bör fogas till regeringsprotokollet idetta ärende som bilaga Ä. I fråga om den närmare innebörden av beredningensolika förslag oeh betänkandets innehåll i övrigt hänvisas tUl bUagan. Yttranden har därvid avgetts av riksåklagaren, , , kammarkollegiet, generaltullstyrelsen,, , lantbruksstyrelsen, ,statens livsmedelverk, , domänverket, länsstyrelsernas organisationsnämnd, Sve- 1 , ordförande, byråchefen . O.Pettersson och kanslichefen . Prop.1977/78: 37 5 rigeslantbruksuniversitet, länsstyrelserna i , , , ,och samt . Jägarnas Riksförbund-LandsbygdensJägare, , , och . Fleralänsstyrelser har bilagt yttranden av olika länsorgan. Riksåklagaren harbifogat yttranden från vissa åklagarmyndigheter. Även andra remissinstanser haröverlämnat av dem inhämtade yttranden. Därutöverhar yttranden inkommit från Kustfågelgruppen, , samt och FältbiologiskaSällskap. Ensammanställning av remissyttrandena torde få fogas till statsrådsprotokollet idetta ärende som bilaga B. 2 Gällandebestämmelser m. m. Bestämmelserför jaktutövningen finns i jaktstadgan (1938: 279, omtryckt 1967: 769, ändradsenast 1977: 326). Enligt stadgan är vilda däggdjur och fåglar, som tillhörart för vilken allmän jakttid inte är bestämd, fridlysta under hela året.Andra vilda däggdjur och fåglar är fridlysta under tid som inte är allmänjakttid. De allmänna jakttiderna fastställs av regeringen och återfinns i en särskUdförordning, jakttidsförordningen (1976: 432, omtryckt 1977: 327). Enligt 2 §jakttidsförordningen får på ostkusten ett tjugotal arter av sjöfågel, bl. a. ejder,storskrake och vigg, jagas med början eller september t. o.m. november eller december. Isammanhanget förtjänar att uppmärksammas bestämmelsen i 2 § 3 mom.lagen (1938: 274, ändrad : 175) om rätt tUl jakt. I denna föreskrivs att jakt inte får idkas på allmänt vatten och på hol mar, klippor och skär som ej hör till visst hemman, utan tillstånd av om inte regeringen för visst område har förordnat annat. Av utfärdade tillämpningsföreskrifter, som finns intagna i Kungl. brev till länsstyrelserna, framgår bl. a. att i första hand personer, som är fast bosatta i skärgårds- och kusttrakterna och som därjämte för sin försörjning är i väsentlig mån beroende av de för dessa trakter typiska inkomstkällorna bör erhålla jakttillstånd. Under vissa förutsättningar kan föreskrivas att jakt får bedrivas av var och en som är mantalsskriven på viss ö eller plats. Enligt26 a § lagen om rätt tiU jakt får regeringen bl. a. meddela föreskrifter omfridlysning, jakttider och jaktmedel samt de föreskrif- Prop.1977/78: 37 6 ter i övrigt som behövs för att jakt och viltskydd skallkunna bedrivas på ett sätt som tillgodoser såväl allmänna som enskildaintressen. Vidare finns den i ingångna och av Sverigeratificerade konventionen om fågelskydd, vilken tidigare omnämnts. Konventionen har ratificerats även av , ,, , , och . är all vårjakt efter sjöfågelförbjuden i . På ostkusten får ett tjugotal arter av sjöfågel, bl. a. ejder,storskrake och vigg, jagas med början ellerseptember t. o. m. november eller december. ratificerade den s. k. Paris-konventionen.Enligt denna anser de fördragsslutande staterna att skydd i princip bör gesalla fåglar åtminstone . Enligt artikel 6 i konventionenberättigar dock rådande särskilda förhållanden inom näringslivet i ,och samt på vederbörande myndighet i dessa länder attmedge undantag och göra vissa avvikelser från bestämmelserna i konventionen. Det stora intresset hos fiskare och skärgårdsbor påostkusten för sjöfågeljakt har föranlett ett flertalframställningar om ett återinförande av jakten. Senast har , och begärt att jakttidsbestämmelserna ändras så atten begränsad vårjakt efter sjöfågel blir tillåten. Maj:t har emellertidi beslut lämnat framställningarna utan åtgärd. Med anledning av motioner har vidare frågan om värjaktefter sjöfågel vid skilda tillfällen varit föremål för riksdagsbehandling.Tredje lagutskottet uttalade sig i utlåtande (1965: 28) för vårjakt och framhölldärvid att värdet av jakten främst var att söka i den möjlighet till omväxlingoch avkoppling som den bereder sina utövare. I sammanhanget pekades också påde förhållanden under vilka stora delar av skärgårdsbefolkningen levde. fick jakten anses faUa inom ramen för undantagsbestämmelsen i Paris-konventionen.En mi noritet i utskottet anförde dock att sjöfågeljakten hade spelat ut sinroll från försörjningssynpunkt och att den även torde sakna nämnvärd betydelsesom tillskott tUl hushållet. Konventionens undantagsbestäm melse kunde därförenligt minoriteten inte anses tillämplig. Kamrarna fattade olika beslut ochnågon sammanjämkning ansågs inte möjlig. I motionen 1975: 58 hemställdes att som sinmening skulle uttala sig för genomförandet av en senvinterjakt efter ejder, storskrakeoch vigg. Jakten föreslås få utövas av yrkesfiskare och andra skärgårdsbor.Jordbruksutskottet uttalade i sitt betänkande (JoU 1975/76: 1977/78: 37 7 26) att det inte utan en närmare undersökning var möjligtatt få ett säkert underlag för en bedömning om huruvida utvecklingen i fråga omantal, könsfördelning m. m. för de aktuella fågelarterna tagit en riktning somkunde minska betänkligheterna mot vårjakt från naturvårds-och viltvårdssynpunkt.Mot bakgrund av det starka intresse som uppenbarligen förelåg för vårjaktefter sjöfågel förordade utskottet i sitt betänkande att regeringen skyndsamtskulle låta utreda de möjliga formerna för en sådan jakt. Regeringen uppdrog åt att genomföra enutredning av de möjliga formerna för en vårjakt. Vid sin redovisning av uppdragetavstyrkte verket ett återinförande av jakten och hemställde om befrielse frånuppdraget. Den tillsatta jakt- och viltvårdsberedningenhar fått i uppdrag bl. a. att komplettera utredning med enundersökning av formerna för vårjakt efter sjöfågel. Beredningen avlämnade ijuni 1977 delbetänkandet (Ds Jo 1977: 4) Vårjakt efter sjöfågel. Detta har remissbehandlats. Beredningens förslag innebär inte något ställningstagandei frågan huruvida angiven jakt bör återinföras. Beredningen redovisar endastunder vilka former vårjakt efter sjöfågel bör bedrivas om den tillåts. Enligtförslaget bör vårjakten få bedrivas längs från och med Uppsalatill och med . En förutsättningför denna jakt skall enligt förslaget vara att det inom det aktuella områdetfinns en för jaktutövarna representativ lokal jaktvårdssammanslutning. Defågelarter som föreslås få jagas är hanfågel av ejder, storskrake och vigg.Beredningen framhåller särskilt att det av flera skäl är nödvändigt att jaktenfår en starkt begränsad omfattning med avseende både på utövare och på jakttid.För tillstånd till jakt föreslås som huvudregel gälla att vederbörande är fastbosatt i skärgård och får sin huvudsakliga försörjning från yrkesverksamhetdär. Med skärgård avses i förslaget öar utan fast landförbindelse. Tillståndbör i första hand kunna ges fiskare och skärgårdsjordbrukare. För den som ärsysselsatt i annan verksamhet föreslås krav på att vederbörande genomyrkesverksamhet eller bosättning har förvärvat god kännedom om skärgården ochdess naturförhållanden. Personer som är bosatta och verksamma på öar med fastlandförbindelse skall enligt förslaget också kunna komma i fråga för jakt, omförhållandena på dessa öar i övrigt liknar dem som råder i skärgården. Dettagäller också vissa fiskare som är bosatta på kustlandet i anslutning till skärgårdsområdena. Jakten föreslås få bedrivas avhögst i så nära anslutning till islossningen som möjligt. Tillståndsmyndighetenföreslås för varje sökande få fastställa en eller flera platser på vilkajakten får utövas. Jaktformen skall enligt förslaget Prop.1977/78: 37 8 varajakt från skåre med vettar. Om sådan jakt på grund av de lokala förhållandenainte är möjlig, bör jakten enligt förslaget få bedrivas från båt med vettareller, undantagsvis i form av sträckskytte från båtlinje, s. k. båtlinjeskytte.Försöksverksamheten bör enligt beredningen följas upp. Kostnaderna förverksamheten har av uppskattats till om hänsyn tas tillökade bevakningskostnader . för det första försöksåret ochminst 2 milj. kr. för hela försöksperioden. Enligt beredningen kan olikaformer av finansiering övervägas, nämligen jaktvårdsfondsmedel,stämpelavgifter och medel över statsbudgeten. Flertalet remissinstansertar ställning i frågan huruvida vårjakt efter sjöfågel över huvud taget återskall tillåtas. TUl de remissinstanser, som uttalat sig för eller inte harnågot att erinra mot ett återinförande av en begränsad sådan jakt hör förutomjägarnas och fiskarenas organisationer, bl. a. ochlänsstyrelserna i och samt Lantbrukarnas riksförbund.Som skäl för sin ståndpunkt pekar remissinstanserna bl. a. på det starkaintresse som fiskare- och skärgårdsbefolkningen har visat för införandet av envårjakt. Om vårjakt tillåts skulle villkoren förbättras för den bofasta skärgårdsbefolkningenoch den genom jakten ökade trivseln kommer att bidra till att minska avflyttningenfrån skärgårdsområdena. Vidare sägs en tillåten vårjakt komma att ökaskärgårdsbefolkningens intresse för sjöfågelvård och medföra en förbättradtillsyn över jaktutövningen. Vissa remissinstanser framhåller också att denolaga och okontrollerade jakt som förekommer kan förväntas minska. De remissinstanser somavstyrker eller ställer sig tveksamma till en återinförd vårjakt är bl. a.kammarkollegiet, general tullstyrelsen, ,, domänverket, , länsstyrelserna iSödermanlands, och län, ochSveriges vilka anför i huvudsak följande. En jaktomedelbart före fortplantningstiden är den för beskattning av en djurstam olämpligasteformen, om avsikten inte är att skära ned stammen. Jaktens inverkan på fågelpopulationernaanses inte ha blivit tillräckligt belyst och vårjakt skulle kunna leda till ensuccessiv minskning av populatio-nerna. Den ökning av sjöfågelstammen som harskett har varit mest markant i de områden där en omfattande vårjakt tidigarebedrevs. Jakten synes vidare oförenlig med bestämmelser. Enåterinförd vårjakt kan på lång sikt medföra negativa konsekvenser för deninternationella hushållningen med förnyelsebara naturtUlgångar. Det ansesvidare tveksamt om en vårjakt i den föreslagna formen kan övervakas ochkontrolleras till rimliga kostnader. En sådan jakt kräver även ett omfattandeadministrativt arbete, vilket kan innebära att personella resurser undandrasfrån andra uppgifter. 1977/78: 37 9 För egen del anser jag att vårjakt efter sjöfågel börinföras, men på försök och i begränsad omfattning. Det finns otvivelaktigt ettstarkt intresse för en sådan jakt bland skärgårdsbor och fiskare på ostkusten.Detta intresse har kommit till uttryck i ett flertal framställningar i skildasammanhang . Den intensitet med vilken frågan således hardrivits anger den stora vikt man lägger vid jakt av detta slag i de aktuellaområdena. Även om jakten inte helt saknar betydelse som tUlskott till hushållethänför sig otvivelaktigt det starka intresset för denna främst till självajaktutövningen. Det är också enligt min mening befogat att fästa avseende vidjaktens rekreationsvärde. Vårjakten utgör ett viktigt inslag i många skärgårdsborsoch fiskares livsföring. I flera hänseenden har dock vägande skäl anförts motatt äter tillåta denna jakt. De argument som därvid har förts fram måsteemellertid värderas mot bakgmnd av det faktum, att den jakt som kan komma ifråga enligt jakt- oeh viltvårdsberedningens förslag får en mycket begränsadomfattning. Med hänsyn till de uppgifter som lämnats i betänkandet om tiUgångenpå de aktuella fågelarterna synes vidare en jakt i föreslagen omfattning inteinnebära några risker för dessa arters bestånd. Jag vill också i dettasammanhang erinra om det omfattande och värdefulla viltvårdsarbete, bl. a. tillfromma för sjöfågelstammarna, som utförs av skärgårdsbefolkningen. Slutligenkan jakten enUgt min mening inte heller anses strida mot Paris-konventionen.Undantagsbestämmelsen i artikel 6 tredje stycket i konventionen torde medge enjakt i föreslagen utformning. Jag förordar därför en begränsad vårjakt eftersjöfågel . Vad beträffar dennas längd har beredningensförslag i allmänhet inte föranlett några erinringar. Vissa remissinstanser hardock ifrågasatt om inte försöksverksamheten bör begränsas till ett län. Föregen del anser jag dock att verksamheten bör få den omfattning beredningen harföreslagit. En strävan bör vara att om praktiska fömtsättningar därförföreligger vårjakt efter sjöfågel skall få bedrivas . När det gäller de fågelarter som bör komma i fråga harflera remissinstanser avstyrkt eller ställt sig tveksamma tUl en jakt efter viggoch storskrake. Beträffande viggen har framför allt förväxlingsriskenframhållits och i fråga om storskraken har man hänvisat till vissa undersökningsresultatsom tyder på höga halter av miljögifter i denna fågel. Även beredningen harpåtalat risken för förväxling mellan vigg och bergand. Den har dessutomframhållit att viggen inte uppfyller kravet på att jakten bör riktas motfåglar som hör till det lokalt häckande beståndet. Som skäl för att ändåföreslå att jakten skaU få omfatta viggen har beredningen anfört att möjlighettill jakt annars kommer att saknas i vissa delar av inner- och mellanskärgårdarna.Enligt min mening kan dock detta skäl inte tillmätas den betydelsen att det uppvägerbrister i de villkor för jaktbarhet som beredningen har uppställt. 1977/78: 37 10 Innan fullständig klarhet föreligger rörande halterna avmiljögifter i storskraken och om den verkan dessa kan ha bör jakten enligt minmening inte heller få avse storskrake. För egen del är jag därför inte bereddatt föreslå annan jakt än jakt efter hanfågel av ejder. Beträffande jaktformen har några remissinstanserframhållit att s. k. båtlinjeskytte är olämpligt och att det därför inte bör tUlåtas.Remissinstanserna har påpekat att denna jaktform medför stora risker för skadskjutning.Det kan vidare vara svårt att art- och könsbestämma de förbiflygande fåglarna.Jag har i och för sig förståelse för dessa remissinstansers uppfattning.Emellertid kan lokala naturförhållanden omöjliggöra att jakt bedrivs i annanform. Tillstånd bör därför kunna ges till sådan jakt i de mycket begränsadeundantagsfall beredningen har förordat. Jag förutsätter att tillstånd till båtlinjeskyttekommer att ges med mycket stor restriktivitet och endast i de fall där annanjaktform inte är möjlig. I detta samanhang vill jag också erinra om det faktum,att båtlinjeskytte i begränsad omfattning förekommer, nämligenunder höstjakten efter sjöfågel. Vad beträffar de personer som skall kunna få tillståndtill vårjakt har nästan samtliga remissinstanser uttalat sig för en mycket snävbegränsning av personkretsen och en restriktiv bedömning vid tillståndsgivningen.Flera remissinstanser har efterlyst en mera preciserad avgränsning avpersonkretsen än den som gjorts i beredningens förslag. Några har ansett attgränsdragningen i förslaget i vissa hänseenden är något för snäv. För egen delanser jag att beredningens förslag i stort sett är lämpligt avvägt. Jag anseremellertid att den av beredningen föreslagna undantagsregeln för de påfastlandet boende fiskarena bör omfatta även kustjordbrukare, vilka tUl inteoväsentlig del får sin försörjning från fiske som binäring. I övrigt är jaginte beredd att förorda någon vidgning av personkretsen. Jag är inte hellerberedd att som någon remissinstans föreslagit förorda någon inskränkning. Enytterligare precisering, utöver den beredningen gjort, torde inte hellerkrävas, med tanke på de skilda förhållanden som kan gälla de skilda länen emeUan.Inom ramen för den utomordentligt starka restriktivitet som här föreslagits bördärför en viss frihet för berörda länsstyrelser att ta hänsyn till sådanalokalt betingade förhållanden medges. Beredningen har ansett det nödvändigt att som villkor förjakten uppställa kravet att det inom de skärgårdsområden där jakten avsesbedrivas finns en för jaktutövarna representativ lokal jaktvårdssammanslutning.Jag delar denna uppfattning. En sådan sammanslutning ger tillståndsmyndighetentillgång till ett lokalt förankrat rådgivande organ, som kan förse myndighetenmed ingående information om rådande lokala förhåUanden och kanfungera som kanal för den information myndigheten vill sprida. Vidare kanbehovet av att Prop.1977/78: 37 11 deför en välordnad jakt nödvändiga frivilliga utbildningsinsatserna ochbevakningsuppgifterna skall kunna genomföras på detta sätt tillgodoses. Dockbör länsstyrelsema vid tillståndsgivning tillämpa en generös tolkning av dennabestämmelse. Sålunda torde t. ex. fiskarenas egna organisationer oftast kunnabiträda länsstyrelserna med de upplysningar som är nödvändiga, liksom de kanföra ut behövlig information och delta i uppföljningsarbetet. Jagkan i övrigt tillstyrka beredningens förslag. Det ankommer på regeringen attutfärda erforderliga författningar. I fråga om kostnadernaförordar jag, trots de betänkligheter vissa remissinstanser har framfört, attdessa bestrids med medel ur jaktvårdsfonden. De av redovisadekostnaderna för administration och uppföljning är höga och bör underkastasytterligare översyn och prövning. Underåberopande av det anförda hemställer jag att regeringen bereder tUlfälleatt avge yttrande över vad jag har anfört om vår jakt efter sjöfågel. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att lämna riksdagentillfälle att avge yttrande i de hänseenden som anges i föredragandenshemställan. 1977/78: 37 13 1977/78: 37 TiU Statsrådet och chefen för