prop · G103137 · 1977-12-31 00:00:00 — Förutom trafikförsäkring tecknar uthyrarnaförarplats-, brand-, glasrute-, stöld-, räddnings- och rättsskyddsförsäkringsamt, i de fall vagnskade-garanti inte föreligger, även vagnskadeförsäkring.När det gäller premiesättningen anför utredningen att den differentiering somvanligen förekommer i fråga om bilförsäkringar till största delen inte gäUer uthyrningsfordon.Vid de kontakter som utredningen har haft med företrädare förförsäkringsbranschen har starkt betonats att förutsättningar bör skapas för ensådan differentiering av premiesättningen som till-lämpas i fräga om andra än leasadefordon. Inom branschen har gjorts vissa undersökningar rörande möjligheternaatt inom ramen för nuvarande försäkringsform införa den önskadedifferentieringen i fråga om personbUar. Delta har emellertid inte befunnitspraktiskt möjligt. Det eftersträvade resultatet kan enligt utredningen näs påett enkelt sätt om försäkringsplUcten läggs på hyresmannen. Enannan synpunkt som enligt utredningen har framförts från försäkringsbranschengäller skadefall, där det har sagts att det skulle innebära inte oväsentligafördelar om hyresmannen var trafikförsäkrings- 1977/78:137 60 pliktigoch alltså försäkringstagare. Vid ett skadefall är det nämligen närmast den somhar dispositionsrätten tiU fordonet, dvs. hyresmannen, som känner till deuppgifter som kan ha betydelse i ersättningsfrågan. Det är också hyresmannensom i praktUcen står den ekonomiska risken vid ett skadefall, särskUt somleasingfordonen i princip alltid är helförsäkrade och leasingavtalengenomgående föreskriver skyldighet för hyresmannen att ersätta eventuelltuppkomna självriskkostnader. Förhandlingar måste därför praktiskt taget alltidändå föras med hyresmannen. Den risk uthyraren löper att försäkringen vidskadefall inte är i kraft t. ex. på grund av bristande premiebetalning omförsäkringsplikten flyttas över pä hyresmannen, skulle uthyraren enligtutredningen kunna skydda sig mot genom att den s. k. restskuldsför-säkringenbyggs ut till att avse även leasade fordon. Utredningenhänvisar också till att trafikskadeutredningen i sitt betänkande (SOU 1974; 87)TrafUcskadeersättning ansåg starka skäl tala för att försäkringsplikten vidleasing flyttas över från fordonets civilrältsllge ägare dvs.uthyrningsföretaget till förhyraren, i varje fall när det gäller längreleasingperioder. Vadbeträffar frågan om ansvaret för skattskyldighetens fuUgörande i enlighet medbestämmelserna i framhåller utredningen att denna skyldighet sedan lång tidtillbaka åvilar den som är eller bör vara antecknad somägare i bilregistret, dvs. den civUrättsIlge ägaren eller, i förekommande fall,avbetalningsköparen. Bestämmelserna synes enligl utredningen bygga påprincipen att den som varaktigt har den faktiska dispositionsrätten överfordonet också skall ha ansvaret för atl skatten betalas. Det skulle, hävdarutredningen, överensstämma med denna princip att föra över skattskyldighetenfrån ägaren tiU nytt-janderätlshavaren när nyttjanderälten grundar sig på ettlångfristigt hyresavtal. Ettförhållande som talar för att skattskyldigheten borde flyttas över påhyresmannen är enligt utredningen de olägenheter straffbestämmelserna i innebära vid leasingförhållanden. Utredningen nämner bl. a. att fordonetinte får brukas om tUl betalning förfaUen fordonsskatt inte har erlagts. När uthyrareninte betalar skatten får hyresmannen inte använda fordonet. Gör han detändå straffas han enligt brukarregeln, om förutsättningama härför är uppfyllda.Annars straffas uthyraren i egenskap av ägare. Utredningen framhåller att dennakonstruktion med ömsesidigt beroende får anses vara föga lämplig-Utredningenanser vidare att det skulle vara en uppenbar fördel om skattekvitto ochkontrollmärke tillställdes hyresmannen i stället för som f. n, uthyraren/ägaren. Ävennär det gäller kilometerskatten anser utredningen att fördelar, bl. a. uradministrativ synpunkt, står att vinna om skyldigheten att Prop.1977/78:137 61 svaraför kontrollen av kilometerräknarapparaturen och avstämplingen av den åvilarhyresmannen. Närdet gäller frågan om långtidsuthyrningens avgränsning mot korttidsuthymingtalar enligt utredningen flera skäl bl. a. sådana som har samband med ägaransvaretför parkeringsförseelser för att tidsperioden för att korttidsuthyming skallanses föreligga bestäms så snävt som möjligt. Kortare tid än kan emeUertidav många skäl inte anses praktiskt och har enligt utredningen heller ingennaturlig förankring i sedvana och språkbruk. Mot bakgrund härav föreslårutredningen att den lagstiftning som utredningen berört får en sådan utformningatt den som innehar ett fordon med nyttjanderätt för viss bestämd tid i resp. författnings mening skall anses som ägare av fordonet. Utredningenerinrar om att uppgifterna i bilregistret är grundläggande för möjligheternaatt kontrollera fordonsbeståndet. Utredningen hänvisar till bestämmelsema i BRKom ägarens straffsanktionerade skyldigheter i olika avseenden. Därvid pekas påatt BRK också innehåller flera straffsanktionerade bestämmelser där brukarenenligt nuvarande regler inte träder i stället för ägaren. Det gäUer främst enrad förpliktelser att lämna uppgifter eller sända handlingar m. m. tillregistret, såsom anmälan om ny ägare eller adressförändring eller insändandeav bevis om trafikförsälcring. Det gäller också bl. a. skyldigheten attanbringa kontrollmärke på registreringsskylt och, när sådant märke förstörtseller förkommit, ansöka om dubbleltmärke. Utredningenframhåller att det är av väsentlig betydelse för kontrollen avfordonsbeståndet att kontrollmärkessyslemet fungerar snabbt och säkert. I frågaom de administrativa mtinerna kring utsändning av kontrollmärke ochskattekvitto framhåller utredningen, som har nämnts, att det skulle innebäraväsentliga förbättringar om hyresmannen jämställdes med ägaren av fordonet.Handlingarna skulle därvid kunna sändas direkt till hyresmannen i stället försom f. n. till uthyrningsföretaget för vidare befordran. Härigenom skulle mant. ex. kunna undvika att fordonet på grund av fördröjning med utsändandet avhandlingarna brukades utan giltigt kontroUmärke. Ävennär det gäller den anmodan om kontrollbesikining som tillställs ägaren fråncentrala bilregistret anser utredningen att det såväl ur kontrollsynpunkt somur administrativ synpunkt skulle vara betydligt bättre om handlingentillställdes hyresmannen direkt i stället för som f. n. via uthyrningsföretaget.Likaså när det gäller sådana anmälningar till bilregistret om ändring avfordon, som under vissa förutsättningar skall göras av fordonsägaren, anserutredningen att det skulle vara en fördel om hyresmannen var att betrakta somägare. Utredningenframhåller också att det för bl. a. polisens övervakning är viktigt att mansnabbt kan få fram uppgifter som gör att man kom- merså nära fordonets användning som möjligt både geografiskt och beträffandebrukaren. innebär inte det förhållandet att hyresmannen jämställs med ägaren nägraregistreringstekniska problem. För att undvika att hyresmannen registrermgsteknlsktfår rätt att sälja fordonet kan en markering göras i bUregistret, varigenomframgår att hyresmannen inte är den verklige ägaren tUl fordonet. Däremotanser inte utredningen att det finns motiv för att belasta registret även meduppgift om uthyraren (leasingföretaget). Utredningenbehandlar härefter frågan om infogande av långtidsför-hymingen i ett eventuelltutbyggt system med kreditrestriktioner avseende även tyngre fordon.Utredningen konstaterar därvid att leasingverksamheten med tyngre lastbUar harvisat sig ha mycket liten omfattning. Endast ett fåtal långtidsuthyrda lastbUaranvänds i yrkesmässig trafik. Utredningenslår vidare fast att kreditvärdighetsprövningen vid leasing är minst likaingående som vid ett avbetalningsköp. Den som inte är kreditvärdig nog för ettavbetalningsköp med en större kontantinsats fyller inte heller de krav som mästeställas vid leasing. Från bil-handels- och finansieringsföretagen har enligtutredningen också upplysts att det kan om inte speciella typer av kreditgarantierställs betraktas som i det närmaste uteslutet att leasing skulle komma atterbjudas de företag som f. n, främst använder avbetalningsköpet somförvärvsform. Utredningensöverväganden mynnar ut i att en eventuell lagstiftning om kredilrestriktioneravseende förvärv av även tyngre lastbUar och släpvagnar f, n, och inomöverskådlig framtid inte kan antas medföra några konstiadeöverströmningseffekter tUl leasing. Vadgäller tillståndsgivningen anför utrednuigen att när bestämmelsema om uthyrningsrörelsevid olika tillfäUen har varit aktuella i lagstiftningsarbetet har delstrafiksäkerhetsintresset, dels behovet av skydd för den yrkesmässiga trafUcenmot obehörig konkurrens med växlande styrka åberopats tUl stöd för tUlståndsprövningen, Vadgäller trafiksäkerhetsintresset har det enligt utredningen ansetts nödvändigtatt rörelsens och framför allt utövarens lämplighet prövas. Det måste kunnaförväntas att tiUståndshavaren tiUhandahåUer trafik-säkra fordon och att hanhar ambition och ekonomiska möjUgheter att fortlöpande hålla vagnparken ibetryggande skick. Utredningenanser trots de trafiksäkerhetsreformer som har genomförts sedan tUUcomstenav bestämmelsema om uthyrningsrörelse att lämplighetsprövningen ändå kanfylla en viktig funktion ur trafiksäkerhetssynpunkt när det gällerkorttidsuthyrning. Utredningen pekar på alt risken fÖr bl. a, onormalförslitning av fordon som används för korttidsuthyming är påfallande. Prop.1977/78:137 63 Vaddäremot gäller långtidsuthyrning finner utredningen inte längre något vägandeskäl för bibehållande av lämplighetsprövningen, om man flyttar över dettrafikrättsliga ansvaret på hyresmannen på sätt som utredningen har föreslagit. Utredningendiskuterar vidare behovsprövningen och framhåller att det i denna prövning inteingår något protektionistiskt moment gentemot etablerade företag inomuthyrningsbranschen men att prövningen däremot har avsetts få en trafikpoUliskinriktning i förhållande tUl den yrkesmässiga trafiken. Utredningen anser sig emeUertidinte finna något håUbart argument för ett anlagande att yrkestrafUcen berörs ide fall uthyrning avser så som . Utredningen anserdärför att behovsprövningen under alla förhållanden kan tas bort förleasingverksamhetens del. Utredningenhar övervägt om de särbestämmelser i övrigt som är knutna tUl reglema omuthyrningsrörelse bör bibehållas i fråga om billeasing. TUlen början konstaterar utredningen att de särskilda kraven på förare av vissainhyrda fordon 21-årsregeln för tung lastbil och buss uppenbart torde kunnaslopas. Medtanke på att bUleasing inte har några särdrag ur trafiksäkerhetssynpunkt i förhåUandetill bilförsäljning anser utredningen att den tätare konirollbesiktningsskyldlghetenmåste anses vara omotiverad i fråga om leasingbilar. Ett slopande av dentätare kontrollbesiktningsskyl-digheten skulle innebära 40 00050 000 färrekontrollbesiktningar , vilket enligt utredningen skulle medföraavsevärda arbetstidsbesparingar. Vidareanser utredningen att särföreskrifterna om skyldighet att göra anmälan omfordon och föra anteckningar över verkställda uthyrningar är obehövliga vidleasing, efiersom behov av särskUd insyn i verksamheten av trafikpolitiskaskäl saknas. Inte heUer fyller enligt utredningen förbudet mot anlitande avyrkesförare till uthyrningsbU någon funktion vid leasing. Utredningen tar härefterupp frågan om släpfordonens be-behandling i uthyrningssystemet. Mot bakgrund avsina överväganden rörande tillståndsgivningen i fräga om långtidsuthyrning avbilar konstaterar utredningen att det inte blir aktuellt att behandlalångtidsuthyrning av släpfordon. Däremot anser utredningen sig böra la uppfrågan om en reglering av korttidsuthyrningen av släpfordon. Anledningen tillatt släpfordonen har undantagits från tUlståndsprövningen har enligtutredningen varit att uthyrning av sådana fordon inte förekom vidbestämmelsernas tillkomst. Uthyrning av lättare släpvagnar främst ,mindre dragkärror och båt-trailers har emeUertid numera fått en inteobetydlig omfattning och verksamheten bedöms som expansiv. Prop.1977/78:137 64 åberopatsför en lämplighetsprövning vid korttidsuthyrning av bUar gör sig enligtutredningen lika starkt gällande i fråga om släpvagnar. Utredningenifrågasätter därför om inte tUlstånd bör fordras för korttidsuthyrning ocksåav släpvagnar. En lämpUghetsprövning föreslås i sä fall avse alla släpvagnaroberoende av vikt, medan en eventuell behovsprövning torde kunna inskränkas tiUtyngre släpvagnar. Utrednmgen anser att viktgränsen här, liksom i vägtrafikskatteförfattningarnaoch när det gäller kopplingsbesUctning, kan dras vid en totalvUct om . Utredningentar också upp frågan om kontroUbesiktningsplikten rörande korttidsuthyrdasläpvagnar. Utredningen anför att enligt uppgifter frän AB Svensk BUprovningskiljer sig inte släpfordonen nämnvärt från andra fordon när det gällerförekomsten av påträffade un-derkännanden och brister vid kontrollbesiktning.Oberoende av om tUl-ståndsprövning införs i fråga om korttidsuthyrda släpfordonkan det därför enligt utredningen övervägas om inte kontroUbesiktningspliktenbeträffande släpvagnar bör vara utformad pä samma sätt som när det gäller korttidsuthyrdabilar. Detta skulle innebära att besUctnings-plikten inträder redan innanfordonet är och att den sedan skall fullgöras medhalvårsintervaller. Med hänsyn tiU utvecklingen av uthyrningsverksamhetentorde enligt utredningen en sådan ordning vara motiverad i vart fall i fråga omde lättare släpfordonen. Utredningenbehandlar vidare forumfrågan. De forumregler som hittUls har gällt har enligtutredningen inneburit en onödigt omständlig administration. a. har i mångafall flera länsstyrelser kopplats in på ett och samma tUlståndsärende.Utredningens förslag går ut på att tUlståndsprövningen knyts tUl det län där uthyrarenhar sitt hemvist i stället för som f. n. till i det län darrörelsen bedrivs. Utredningen ifrågasätter också om inte plUcten att anmälafordon på olika tiUstånd kan avskaffas såvitt gäUer sådan korttidsuthyming sominte är underkastad behovsprövning. Jag vUlhär erinra om att regeringen i prop. 1977/78: 81 om vissa kommunala trafik- ochtrafiksäkerhetsfrågor m. m. som har förelagts rUcsdagen harföreslagit att forumreglema beträffande tillstånd tiU uthymingsrörelse ändras.Förslaget innebär en lösning som går helt i linje med leasingutredningensförslag i frågan. Vadgäller frågan om tidpunkten för ikraftträdande om utredningsförslagen antasanser utredningen att av från det att beslut fattas börvara tUlräcklig. Härander kan enligt utredningen genomföra de ändraderegisterrutinerna. Vidare kan försäkringsbolagen hinnaförbereda de nya avtal m. m. som blir nödvändiga. Föratt undvika att problem uppstår när det gäUer sådana leasingavtal som harträffats före ikraftträdandet uppskattningsvis rörande 40000 fordon föreslår utredningen att övergångsbestäm- Prop.1977/78:137 65 melsernautformas så att äldre bestämmelser fortfarande skall gälla i fråga om fordonsom innehas med nyttjanderätt enligt upplåtelse före ikraftträdandet. Yttrandenöver utredningens förslag har avgetts av RÄ, ,överbefälhavaren, , transportnämnden, försäkringsinspektionen, ,kommerskollegium, länsstyrelsema i , , , Göteborgsoch och , AB , bilkredltnämnden.Finansierings-företagens förening, Kungl. Automobil Klubben, och (gemensamt yttrande).Motorförarnas helnyklerhelsförbund, . (), handelskammare,trafikbilägares riksorganisation. ÅtskiUiga remissinstanser har bifogatyttranden från andra myndigheter eller sammanslutningar. Utredningens förslaghar fått ett övervägande positivt mottagande. Synpunkter har anförtshuvudsakligen endast i fräga om enskUdheter i förslagen. TSV anför attutredningen på ett ingående och överskådligt sätt har redovisat det omfattanderegelsystem, som styr uthyming av motorfordon, och de olägenheter som rådandesystem medför. Enligt verket är utredningens förslag väl ägnat att undanröja depåtalade olä-genhetema. framhåller att förslagen innebärstörre enhetlighet vid bedömning av ansvar och skyldigheter. Kollegiet anserdet därjämte positivt att förslaget medför betydande förenklingar i deadministrativa rutinerna avseende skatt, försäkring, kontrollbesikining osv.Liknande synpunkter framförs av och . Det övervägande antaletremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran utredningens förslag i frägaom ansvarsfördelningen uthyrar e/h y r e s m a n. handelskammareavstyrker dock att försäkrings- och skatteplikten överförs från uthyraren tUlhyresmannen. Handelskammaren anför att det är uppenbart att uthyraren i bådahänseendena har ett väsentligt ekonomiskt intresse av att förpliktelsernafullgörs. En underlåtenhet från hyresmannens sida att fullgöra skattepliktenskulle enligt handelskammaren innebära icke oväsentliga praktiska problem för uthyraren.Utredningens förslag i fräga om försäkringsplikten innebär enligt handelskammarenatt de administrativa rationaliseringsvinster, som en försäkringshanteringgenom uthyraren innebär, skulle reduceras avsevärt. Vidare skulle ett genomförandeav utredningens förslag också medföra ett administrativt merarbete för försäkringsbolagenoch ökade kostnader, som i sista hand 5 1977/78.1 saml Nr 137 Prop.1977/78:137 66 fårbäras av hyresmannen. Också och som uttrycker tveksamhet omlämpligheten av att flytta över försäkringsplikten pekar på de administrativafördelar dagens system innebär. Som en viktig faktor i sammanhanget anges attskaderegleringen blir mera komplicerad, eftersom förutom hyresmannen även uthyrarenhar ekonomiska intressen i skadefallen. Förbundet framhåUer också vikten avatt uthyraren, som civUrättsUg ägare, bUr i tUlfäUe att vid varje tidpunktvara förvissad om att hans egendom är försäkrad. Även Motorförarnas helnykterhetsförbundär tveksamt tUl en helt fullföljd övergång från brukaransvar tUl ägaransvarför hyresmannen. Förbundet åberopar därvid huvudsakligen samma skäl som de bådatidigare redovisade remissinstanserna. OK,som tillstyrker utredningens överväganden i fråga om ansvarsfördelningen,framhåller att det är av stor vikt att fordonet återställs till uthyraren i fuUgottskick vid hyrestidens utgång. OK anser med hänsyn härtiU att det är viktigtatt ulhymingsföretaget underrättas i det fall att ett uthyrt fordon harflyttats på den grunden att brukaren har övergett fordonet. Lagen (1967: 420)om flyttning av fordon i vissa fall bör därför enligt OK kompletteras med enbestämmelse som innebär underrättelseskyldighet gentemot uthyraren innan beslutfattas om att fordonet skall tUlfaUa stat eUer kommun. Utredningensförslag tUl avgränsning mellan långtidsuthyrning och korttidsuthyrning harlänmats utan erinran. Utredningensöverväganden i fråga om uppgifterna i bilregistret delas av det storaflertalet remissinstanser. Från några håll har dock lämnats synpunkter päregisterinnehållets utformning. bör uppgift om verklig ägare alltid finnas i bilregistret.Verket anför att man till de senaste årliga taxeringarna har låtit framställakontrolluppgifter över vissa kategorier skattskyldigas fordonsinnehav. Dessauppgifter har i synnerhet för skattskyldiga som taxeras i särskildataxeringsdistrikt visat sig vara av stort värde. Om uppgift om verklig ägareinte införs för leasingfordon, kan sådana kontroUuppgifter fortsättningsvisinte framställas för leasingföretag. Även i samband med annan skattekontroll,bl. a. kontroll av mervärdeskatt, behövs enligt verket uppgift omfordonsinnehav. Länsstyrelseni föreslår att den verkUge ägaren alltid åläggs att anmäla sigsom ägare före hyresmannen i de fall ingen tidigare ägare finns registrerad.Detta är enligt väsentligt bl. a. för att kontroll skall kunnaske av att fordonet efter hyrestidens slut i registret faktiskt återgår tUl denverklige ägaren. Liknande synpunkter framförs av Motorbranschens riksförbundoch , OK och Skåneshandelskammare. Prop.1977/78:137 67 Länsstyrelseni anser att det ur identifikationssynpunkt bör finnasmarkering i registret som i fräga om uthyrningsfordon visar för vUka fordonden tätare resp. normala kontroll-besiktningsskyldigheten gäller. AB Svensk BUprovningframhåller att ett slopande av den tätare kontrollbesUctningsskyldigheten förleasingfordonen får konsekvenser för rutinerna vid utsändning av anmodan omkontrollbesiktning, varför det kommer att föreligga ett behov av att införauppgifter i registret om vilka fordon som är långtidsuthyrda även i de fallhyresavtalen har träffats före ikraftträdandet av de nya bestämmelserna. Utredningensförslag att undanta långtidsuthymingen från tillståndsgivningen tiUstyrkseller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. betonar dock vikten av att utvecklingen avkonkurrensförhållandena gentemot den yrkesmässiga trafiken kontinuerligt följsupp. Detta är enligt förbundet nödvändigt för att åtgärder snabbt skall kunnavidtas, om genomförandet av utredningens förslag skulle visa sig få negativakonsekvenser för den yrkesmässiga trafiken. Utredningensförslag i fråga om de särbestämmelser i övrigt som gäller i fräga omlångtidsförhyrda bUar har lämnats utan erinran. överväganden rörande släpfördonens behandling i uthyrningssystemethar lämnats utan erinran av det stora flertalet remissinstanser. TSVunderstryker med tanke på den förväntade utvecklmgen av släpvagnsuthymingen de trafiksäkerhetsmässiga aspektema och förordar att korttidsuthyming avsläpfordon görs tUl föremål för lämplighetsprövnmg. Skåneshandelskammare anser att en eventuell behovs- och lämplighetsprövning börbegränsas tUl tyngre släpfordon. Som lämplig viktgräns anges en totalvUtt om950 kilogram. ABSvensk BUprovning anser att skäl föreligger att behandla korttidsuthyming avsläpfordon på samma sätt som korttidsuthyming av bil. Enligt bolaget bör dockfrågan utredas närmare. Denyrkesmässiga lastbUstrafiken regleras i likhet med annan yrkesmässig trafik iförordningen (1940: 910) angående yrkesmässig automobiltrafik m. m. (ändradsenast 1977: 705) (YTF). Som jag har framhållit 1977/78:137 68 idel föregående (avsnilt 1) har YTF reviderats vid ell flertal tillfällen, bl.a. , och har därigenom anpassats till de ändrade trafikpolitiskafömtsättningama. Trots detta föreligger ett stort reformbehov påområdet. Det gäller både i fråga om reglernas materiella innehåll och i frågaom den författningstekniska utformningen. (K 1972: 07) har i belänkandet (SOU 1975: 66) Trafikpolitik behovoch möjligheter behandlat de frågor som gäller den yrkesmässiga lastbUstrafiken.Förslagen berör bl. a. tillståndsgivningen, den personligalämplighetsprövningen samt laglydnaden och övervakningen, I dessa delar tarutredningen upp bl, a. frågor om slopande av behovsprövningen i förening med eneffektiviserad ekonomisk lämplighetsprövning, slopande av bestämmelserna omgeografiska begränsningar lokalområden och stationsort i fråga om trafiken,möjligheterna för juridisk person att erhålla trafiktillstånd, slopande av kapacltetsbegränsnmgi trafiktiUstånden och åtgärder för att modernisera de nuvarande yrkestrafikregistren. Utredningensförslag har remissbehandlats och har därvid fått ett övervägande positivtmottagande. Det har framhållits alt förslagen är väl ägnade att underlätta ettrationellt bedrivande av godslrafiken på vägama, vilket bl. a. börverka återhållande på taxeutvecklingen inom åkeribranschen. Vidare har ansettsatt utredningen har åstadkommit en rimlig balans mellan å ena sidan trafiksäkerhetsmässigaoch arbetsmiljömässiga hänsyn och å andra sidan önskemålen om en ökadkonkurrens inom åkerinäringen. Närdet gäller frågorna om företagsstrukturen inom åkeribranschen framhålls frånflera håll vikten av att lagstiftningen inte ställer hinder i vägen för enstrukturrationalisering och fortiöpande anpassning tUl ändrade förutsättningar.Endast på ett par punkter intar några remissinstanser en annan ståndpunkt änden utredningen har valt. Föregen del anser jag att konkurrenshämmande regleringar bör slopas och att etteffektivare utnyttjande av transportapparaten bör eftersträvas. TiUståndsmyndigheternasarbete bör underlättas genom förenklade administrativa rutiner, något somkommer också den enskilde till godo.