prop · G10310 · 1977-12-31 00:00:00 — Sålunda anför några remissinsianseri anslulning till KLV:s diskussion om en eventuell funktionell vägindelning,att denna fråga borde ha utvecklats ytterligare. framhåller att ell allernalivtill den nuva- Prop.1977/78:10 19 randevägindelningen som bör prövas är en indelningsom är mer anpassad till denregionala orisklassificeringen. Den nuvarande siluaiionen i fråga om benämningav vägar anser verket dessutom vara förvirrande och olämplig fråninformationssynpunkt. Några av länsstyrelserna saml komniunförbundet anförliknande synpunkter. Densamhällsekonomiska planerings modell som kommittén föreslår skall utvecklasoch ligga lill grund för vägplaneringen har allmänt ansetts värdefull.Flertalet remissinstanser framhåller uttryckligen sin tillfredsställelse överden lyngdpunktsförskjulning mot kvalitativa överväganden i förhållande tillkvantitativa mer trafikekonomiskl inriktade kalkyler, som den vidgadeplaneringsmodellen synes medge, 1fråga om de föreslagna planeringsstadierna mottas förslagel om all utvidga dennuvarande behovsinventeringen till att avse en perspektivplanering likaledespositivt av en stor majoritet av remissinstansema. Några av dem, bl. a,, menar all vissa förtydliganden av hur perspektivplaneringen skalllänkas fungera är behövliga, Decentraliseringsuiredningen påpekar att depraktiska svårigheterna att åstadkomma ell operativi system inte skallunderskattas. Preciseringen av målen och medlen får ulformas i del fortsattaarbetet. Detärenligt utredningen viktigt för perspektivplaneringens sätt attfungera att metoderna effektivt anpassas till den regionala och lokala planeringsnivånsambitioner. Flera länsstyrelser uppmärksammar behovet av ökadeplaneringsinsatser som följer med perspektivplaneringen och understryker ilikhet med en rad andra remissinstanser kravet på en samordning med annanplaneringsverksamhet föratt så långt möjligt underiätta arbetet. a, vägverkeioch länsstyrelserna i och framhåller härvid i likhetmed kommittén alt del kan räcka att revidera perspektivplanen . Decentraliseringsuiredningenanser all det bör finnas ell samband mellan innehållel i perspektivplaneringenoch ulformningen av den regionala utvecklingsplanering som sker länsvis.Länsplaneringen skall i fortsäitningen utföras , men dessulom sesöver . Del bör övervägas om en moisvarande lidsrytm kan tillämpas ävenför perspektivplaneringen. Väg-och trajikinstiiiitet och i ÖslergöUandslän tar upp planeringens tidshorisont och anför att det kan finnas behov av enlängre horisont än . och länsslyrelsen i Hallandslän anser att perspektivplanerna skall underslällas regeringen. Någralänsstyrelser menar att perspekiivplanen bör regleras förfatlningsmässigl påsamma sätt som nuvarande flerårs- och fördelningsplaner, Möjlighelernaall förenkla hanieringen och underiätta förståelsen av hela planeringssystemettas upp av vissa remissinstanser. Till dessa hör länsstyrelserna i ,och saml kommunlörbundet och Föreningen församhällsplanering. Tankegångarna har mera ingående utvecklats av deceniraliseringsutredningenoch statskontoret som i anslulning lill planeringsstadierna även diskuterarplaneringsorganisationens Prop.1977/78:10 20 uiformning.Statskontoret framhåller all den främsta kritiken mol del nuvarandeplaneringssystemet gäller dess svåröverblickbarhet. Detta får till konsekvensatt övriga inlressenler har svårt all se sambandet mellan olika delaravsystemet. KLV:s förslag i fråga om planeringsstadierna innebärenligl statskontoretinte heller någon egentlig förenkling. Mot den bakgrunden föreslår statskonioretall den nuvarande irefasindelningen ersätts av en tvåfasindelning - perspeklivplaneringoch fierårsplanering. Den nuvarande 15-åriga behovsinvenleringen och dentioåriga långlidsplanen vill statskontoret slå samman lill en tioårig perspektivplan.Moliven härför är all andra organ som regel inle arbetar med mer än ett lioårsperspektivsamt att del framtida vägbyggandel främsl kommer att avse omläggnings- ochförbättringsarbeten och i mindre grad nya stora vägprojekt. Fierårsplaneringenkan i slort ulformas efter KLV:s förslag med den skillnaden alt samtliga vägar såvälstatliga som slatskommunala och enskilda bör presenteras i ett och samma plandokumenl.Denna plan bör enligl statskontoret upprällas av länsstyrelserna. Med denföreslagna ändringen av den ekonomiska vägplaneringens stadier följer också enliglstatskontoret ell behov av i slort molsvarandejusteringavden fysiskaplaneringen, dvs. projeklprocessen som siatskontoret delar in i förprojekteringoch ulredningsprojeklering. Utredningsplanen bör enligt statskontoret till skillnadfrån vad KLV föreslagit fastställas av länsstyrelserna, Dereniraliseringsuiredningenå sin sida vill att perspektivplanen upprättas sikl. Parallellt medall planeringssystemet vidareutvecklas bör den administrativa handläggningen sålångl möjligt förenklas. En enklare planeringsprocedur skulle göra systemet meröverskådligtoch därmed kunna öka förståelsen för alla de enskilda avvägningar somplaneringen kräver. föreslåratl nuvarande flerårs-ochfördelningsplaner utgår ur systemet och alt en faslställd långtidsplan blirdet styrande prioriieringsinstrumentel. Den nuvarande uppdelningen avplaneringen på slalliga resp. slatskommunala vägar upphör därmed, Långlidsplanenbör bestå av två delar omfallande dels riksvägnätet dels det regionalavägnätet. En ekonomisk långtidsplanering av väginvesteringarna i ett endaplaneringsinstrument bör ske med olika delaljeringsgrader för skildatidsperspektiv inom tioårsperioden. Enligtdecentraliseringsuiredningen är det nödvändigl att den fysiska planeringen avvägbyggandet delas upp i de olika stadier som planeringen f. n, omfallar. Föralt förenkla systemet föreslår uiredningen emellertid en ny terminologi så attde översiktliga övervägandena sker inom ramen för ell enda planinstmmeni.Variationer i detaljeringsgraden gör alt del kan finnas motiv alt lala om enförberedande och en slutiig lokaliseringsplan, Uppräl-tandet och fastställandetav arbetsplanen är det slutliga stegel i projekteringsarbetet. Uiredningen kaninle se några motiv eller förulsättningar för en förändring av formerna förvägplaneringen i denna del. Ävenom den av KLV föreslagna planeringsorganisaiionen Prop.1977/78:10 21 godlasav flertalet remissinsianser framförs invändningar. Dessa gäller över lag detförhållandel all KLV inle anses ha gåii lillräckligi långl i samordnings-ochdecentraliseringsavseende. En antal länsstyrelser samt kominunjörbuiidct erinrarom den pågående decentraliséringsulredningens arbeie och menar att dettautredningsarbete, som bl. a, även omfattar möjligheterna att decentraliseravägplaneringen, bör avvaktas innan beslut om planeringsorganisationen fattas.RRV anser också i linje härmed att KLV inte fullföljt sina i övrigt välgmndadeförslag med ell tillräckligt ökal ansvarstagande och deltagande i välplaneringenfrån länsstyrelsernas sida. Länsstyrelserna i Hallonds. ,och tar upp tanken på alt inordna vägförvallningarnasplaneringskonlor i länsstyrelsema. Även i fråga om planeringsorganisationenhar statskonioret och decentraliseringsuiredningen utföriigare än andraremissinstanser diskuterat ett alternativ till KLV:s förslag. Statskontoretmenar att den regionala trafikplaneringen och vägplaneringen - liksom övrigsektorplanering inom transportområdet - helt bör sammankopplas. Konkret bördetta ta sig utiryck i ett samlat plandokument för varje region som i huvudsakupprättas av resp. länsstyrelse. En komponent i denna plan bör vara en perspektivplani enlighet med KLV:s inlentioner. Själva arbetet med att ta fram vägdelen idenna plan måste dock till största delen ligga på vägförvaltningarna.Statskontoret framhåller vidare att vägplaneringen är ett typexempel på ettområde där avvägningen mellan sektoriella intressen och territoriella intressenvållar stora problem. Detta motiverar att länsstyrelserna som har det regionalaövergripande ansvaret för samhällsplaneringen även får ett ökal ansvar för vägplaneringen.Sammanfattningsvis föreslår statskontoret att de regionala intressena skallstärkas genom att länsstyrelserna skall upprätta perspektivplan och flerårsplanför hela vägnätet, att perspektivplanen skall ingå som en del i den regionalatrafikplanen och att länsstyrelsema skall fastställa utredningsplan.Decentraliseringsutredningen förutsätter att regeringen både betr.perspektivplaneringen och långtidsplaneringen lämnar direktiv som skall gällaför planeringen och all statens vägverk utformar de operativa anvisningar somskall ge erforderlig regional enhetlighel i planeringsarbetet och iredovisningen av resullal, Perspeklivplaneringen bör ulföras av länsstyrelsenoch i samarbeie med kommunerna och övriga länsorgan. Perspektivplanernaför länen överiämnas till som sammanställer resultaten och med egnabedömningar låter regeringen la del av resultaten. Utredningen framhåller attdel är angeläget att ge kommunerna ökade uppgifter och befogenheter i sambandmed den översiktliga planeringen av såväl slalliga som enskilda vägar. Dessakan ulformas så all kommunerna ges skyldighel all utarbeta kommunomfaltande irafikledspla-ner.En bättre samordning skulle därmed kunna ske med övrig planering. Deceniraliseringsutredningenanser vidare all långtidsplaneringen och faststiillelseansvarei för de slalligaoch statskommunala vägarna bör delas upp efter vägarnas funktioner. Prop.1977/78:10 22 upprättaroch fastställer långlidsplan för riksvägnätet samt att länsstyrelserna upprättaroch fastställer långlidsplaner för det regionala vägnätet, Ifråga om vägplaneringen i tätort ansluter sig det stora fiertalet remissinstanserlill K LV:s bedöm ning att denna princip bör ske enligl samma modell ochmönster som den övriga vägplaneringen, Samiidigi betonar fiera instanser - bl, a.vägverket, kommunförbundei, decentraliseringsuiredningen samt länsstyrelserna iStockholms och kommitténs ultalande att en mer strikt irafikekonomiskkalkyl får än mindre relevans i tätortsfallel, där i stället olika mjukdata sommiljö och markanvändning får allt mer ökad betydelse. RR V och konimunförbundettar upp de enligl deras mening institutionella hindren för en likabehandling avde statliga och statskommunala vägarna i form av nuvarande väghållaransvarochfinansieringsformer. föreslår att en utredning bör få iuppdrag att se över dessa förhållanden. Några instanser, däribland koniinunjörbundeioch i , pekar härvidlag på behovet av en utökadoch förbätirad planering. Statskontoret, som också tar upp väghållaransvaret,anser att ett riktmärke bör vara all samtliga tätorter över en viss sloriek börvara egna väghållare. 1 anslutning härtill anför statskontoret alt det lordevara svårt att åstadkomma några mer genomgripande förändringar avplaneringssystemet utan att frångå det nuvarande objektsbaserade planerings-och finansieringssystemet. För att pröva denna fråga krävs dock enligt siatskontoretett omfattande utredningsarbete. anför liknande synpunkter ochtillägger att utredning pågår inom verket av möjlighetema all överföra statligavägar till väghållning. Verket bedömer att i första hand ytterligareett 20-tal kommuner bör kunna vara aktuella för att bli väghållare. Med hänsyn tillbehovei av avstämning av angelägenhet och standard på riksnivå måste enliglverket under alla förhållanden den objektsbundna fördelningsplanen bibehållas. Vad KLVanfört i fråga om driftplaneringen har i stort godtagits av remissinsiansernautan erinringar. KLV:sredovisning av väghållningens samhälleliga effekter har allmänt ansettsvärdefull och klargörande. Natuivårdsverkel påpekar dock alt vissa av deredovisade effekterna på miljön och naturen inle fåll en hell fullständigbehandling. Den förskjutning från kvantitativa lill kvalitativa effekter som kommitténförespråkar har mött allmän anslulning. Flera remissinstanser understryker behoveiav ökad forsknings- och ulvecklingsverksamhet på områdei och alt detta arbete istor ulslräckning måste få en tvärvetenskaplig karaklär. Väg- och trajikinstituietframhåller nödvändigheien av all ett sammanhållet FoU-program utarbetas, Sialskoniorelanför i anslutning härtill all det bör övervägas all knyta en rådgivande grupp lillvägverkei med Prop,1977/78:10 23 uppgiftatt svara för ett sådani utvecklingsarbete. Vadgäller kommitténs allmänna överväganden om väghållningens regionalpoliliska rollhar dessa mestadels inle föranlett några mer principiella invändningar ellerkommentarer från remissinstansernas sida. Undantagen härifrån ärlandstingsförbundet och i viss mån några länsstyrelser. Landslingsjörbundetmenar all KLV helt undervärderat vägfrågornas regionalpolitiska belydelse ochanser alt en förnyad prövning i delta avseende behövs. iStockholms län påpekar alt det regionalpolitiska begreppel successivtutvecklats och förändrats och att numera även inomregionala problem i regionermed i och för sig tillfredsstäUande ulveckling totalt sett måsle beaktas.Länsstyrelserna i bl, a. , , och Västerbottenslän framhåller allmänt den stora belydelse som ett väl fungerande vägnät har ochall della från regionalpolitisk synpunkl inte får underskallas. Länsslyrelsen iNorrbottens län, som ansluter sig lill kommitténs bedömning, påtalar desärskilda vägproblem som uppslår vid stora induslripoliliska salsningar ochmenar alt det därför är viktigt att även vägfrågorna bedöms i anslulning lillsådana projekt. , som likaledes ansluter sig till kommitiénsbedömning, tillägger all fördelningspolitiska argument måste få enallt större tyngd i vägplaneringen. Delfåtal remissinstansersom uttalat sig om de särskilda undersökningarna omvärderingen av irafiksäkerhete noch restiden och om vad KLV anfört i anslutninghärtill instämmer i kommitiéns slutsatser. och trajiksäkerhetsverkeibetonar all statsmakterna bör för all underlätta vägplaneringen uttala sig omeller fastställa värden på dessa faktorer, Inle heller KLV:s bedömning av lillämpningenoch valel av kal kyl ränta har föranlett några avvikande meningar, Deöversiktliga standardbedömningar som KLV utfört har behandlals av fiertaletremissinstanser, 1 anslulning härtill har så gott som samtliga instanser pekatpå del slora behovelav vägålgärder och hävdat alt nuvarande medelstilldelningär för låg för att kunna tillgodose dessa behov. Mol kommitiéns principiella uppfaltningatt standarden måste avvägas mol bakgrund av bl, a. antaganden om den framlidaresurstillgången har dock inga avgörande invändningar rests. statskonlorei, framhåller i stället all införandet av en kapitalknapphetsfakiorenligl KLV:s modell kan ge underlag för bättre slandardbedömningar. Enligtstatskontoret har man i vägplaneringen tidigare utgått från myckel optimistiskaföresiäll-ningaromden framtida resurslilldelningen, vilkel resulteratlen för hög ambitionsnivå, främsl vad gäller vägbredden, RRV underslryker den vikligaroll som en så långl möjligt fullsländig effeklbeskrivning spelar för övervägandenom vägslandarden. De många invändningar som framförs av bl. a. Jlerialellänsstyrelser och näringslivsorganisalioner går ul på alt del är fel Prop.1977/78:10 24 attförsl besiämma resursramen och sedan se vilka behov man kan tillgodose. I Slällelbör utgångspunkten vara transportbehoven, varefier medel bör anvisas som läckerdessa, 1 anslulning härlill efterlyser några remissinstanser ett långsiktigtprogram förde framtida väginvesteringarna. Några remissinstanser är tveksamma tillKLV:s bedömning av standardfrågorna av främsl andra skäl, Vägverkei menar allkommittén inte beaktar det från irafiksäkerhelssynpunkt viktiga samband somföreligger mellan linjeföring i plan och profil och framhåller att bedömningsunderlagetäven i övrigt är mycket osäkert. Detta gäller särskilt vid så storatrafikvolymer som det för vissa lypsekiioner enligl kommittén blir fråga om.Det måste vidare enligl beaktas alt en väg som byggs med för dålig linjeföringsslandardblir både svår och dyrbar att åtgärda . anföratt man från trafiksäkerhetssynpunkt endast kan acceptera siandardföränd-ringarom det kan påvisas att trafiksäkerheten därigenom inte lotail selt mera påtagligtförsämras. Vägverkei saml i jämte Skogsbrukets niotortransporikoinmitiéframhåller bärighetens stora belydelse för vägslandarden. nuvarande organisation infördes . Verkets uppgifier omfatiarfrån denna lidpunkl väsentligen enbart frågor rörande vägväsendet. Sålunda ärvägverkets huvuduppgifter att svara för den allmänna väghållningen som åligger staiensamt handlägga ärenden avseende sådan väghållning som åligger kommuner samtärenden rörande enskilda vägar, däribland ärenden rörande statsbidragsgivning tillden kommunala och enskilda väghållningen. deltar vidare i trafiksä-kerhetsarbeietoch i planering och uiförande av beredskapsarbeten på vägar. Verket utövar ävenviss lillsyn över enskilda järnvägar, spårvägar och tunnelbanor. bedriver verksamheten uppdelad i central, regional och lokalorganisation.Den centrala organisationen-centralförvallningen-är föriagd tillSiockholm men skall i enlighet med riksdagsbeslut omlokaliseras till Boriängeåren 1979-1980, Den regionala organisationen består av 24 vägförvaltningar-eni varje län -, 7 byggnadsdistrikl och 2 projekleringskonlor. Chefen för resp. vägförvaltning- vägdirektören -och i vissa frågor även andra befattningshavare vid vägförvaltningenär föredragande i vägärenden vid . Den lokala organisationenutgörs av en driftorganisalion med ca 280 arbetsområden underställda vägförvaltningarnaoch en byggnadsorganisalion med ca 130 arbelsplalser underslällda bygg-nadsdistrikten. Vägverkeileds av en styrelse och en verkschef, generaldirektören, som tillika ärordförande i styrelsen. Huvuddrageni nuvarande centrala och regionala organisation framgår avnedanstående organisationsschema. Decentrala uppgifterna vilka i första hand utgör funktioner för övergripandestyrnings-, planerings- och utvecklingsverksamhet fördelas i ston på femavdelningar enligt följande, Driflavdelningensvarar för den allmänna väghållningen avseende stalsvägnätel samt förhandläggningen av frågor rörande statsbidragsberättigade enskilda vägar. Byggnadsavdelningensvarar såsom verkels interna byggnadsentreprenör för utförande av arbeten iegen regi och på entreprenad. Tekniskaavdelningen svarar för översiktlig vägplanering, lor ularbetandel av lekniskanormer och anvisningar inom väg-, bro- och gaiuområdet, för ärenden rörandeväg- och gatuhållningen i kominuner som är egna väghållare och för ärendenrörande tunnelbanor. Tekniska avdelningen upprättar och granskar förslags- ochkonslruklionsrilningar för broar m. m. saml utför arbeten inom fotogrammetri-och dataområdet. Avdelningen samordnar vidare verkets dellagande isamhällsplaneringen och uigör den samordnande enheten för verkels tekniskautvecklingsfrågor. Ekonomiavdelningenulvecklar, följer upp och samordnar verkels ekonomifunktion och kameralaverksamhet saml samordnar inköps- och lörrådsverksamheien. Administralivaavdelningenutvecklar, följer upp och samordnar de företagsadminislrativa frågorna som rörpersonal, juridik, organisation och information samt svarar förcentralförvaltningens koniorsservice. Administrativa avdelningen handläggercentralt skadereglerings- och marklösen-frägor, Direklunderställd generaldirektören finns vidare en revisionssektion som svarar förden interna revisionen inom verkei. Drift avd avd avd avd avd Prop.1977/78:10 26 Påden regionala nivån svarar vägförvallningarna inom länen för den allmännaväghållningen avseende stalsvägnätel samt handlägger ärenden och svarar förkontroll rörande slatskommunala väg- och gatunätet samt rörande statsbidragsberättigadeenskilda vägar, Byggnadsdistrikien svarar för byggnadsarbeten i egen regi ellerpå entreprenad, Projekieringskontoren utför projektering av vägobjekt påbeställning av vägförvaltningarna. 1rapporten 1980 redovisas den av vägverkei i samarbeie med statskontoretgjorda organisationsutredningen, Rapporien behandlarinledningsvis de utvecklingstendenser i omvärld samt verksamhets-och resursförändringar som dels har skell sedan den nuvarande organisationeninfördes dels kan förväntas i framliden. Ifråga om utvecklingstendenser i o in värld tar uiredningen upp denökade integreringen av olika samhällssektorers planering, Uiredningenkonstaterar också att viljan lill ell ökat politiskt inflytande på besluten görsig alltmer gällande. Enligl utredningen måsie vidare den ökade inedvelenheienhos allmänheten i miljöfrågor - buller, luftföroreningar, ingrepp i naturen m,m, - också beaklas i väghållningsfrågor. Vad avser vägtrafikens utvecklingräknar inle utredningen ined några slora förändringar underden närmasle 10-l5-årsperioden, Beträffandever k sa m hets- och resursföränd ri ngar som har betydelse lor vägverketsframlida inrikining konstaterar uiredningen alt de förväntade förändringarna iomvärlden kommer all siälla slora krav på planeringsfunkiionen. Beskrivningarav olika alternativ och dess konsekvenser måsle härvid kunna presenteras såväli den fysiska som i den ekonomiska planeringen för all beslutsfattare på olikanivåer i samhället skall fä nödvändigl beslutsunderlag. Uiredningen anserdärför att inom sin samhällssektor måstefortsätta samiidigi som kraven att - såväl centralt, regionall som lokall -samordna verksamheten med andra myndigheters verksamhel kommer att öka, Uiredningen anser vidareall de förväntningar på en ökande anslagstilldelning för väghållningen sområdde på 60-ialet och som till stor del uigiorde underlaget för vägverkelsnuvarande organisalion - främst för byggnadsverksamheten - inte har infriats, Dellamedför enligl utredningen ell minskal anlal slora byggnadsprojekt medan en ökadandel förbättringsarbeten är att förvänta. Vägobjekt som blir akluella genomsysselsättningspolitiska insalser kommer sannolikt lill övervägande del attvara förbättringsarbeten och mindre ombyggnadsarbeten anser uiredningen vidare.Förulom god projek-leringsreserv kommer detta ali ställa slora krav på flexibilileibeträffande arbeisledningsresurser, BeträtTandedriftverksamheten konstateras all denna på grund av sin stora Prop.1977/78:10 27 andelfasta kostnader är myckel känslig lör variationer i medelstilldelningen. Ommedelstilldelningen minskas medför kraven på oförändrad servicestandard allunderhålls- och förbättringsarbeten får minskas. Med utgångspunkt från omfallandeintervjuer med anställda på olika nivåer inom har utredningengenomfört en problemanalys inom områdena produktions-, styr- och kunskapsuppbyggnadssyslemensaml behovet av samlad ledning. Inom produktionssystemet har därvid behandlalssamordningen mellan byggnads- och driftverksamhel samt mellan medelstilldelningoch resurssammansällning. Utredningen konstaterar all del hell övervägande behoveiav resurssamordning är av deialjka-rakiär och därtill ofta så bundet lill enviss lidpunkt att del bör lösas pä lokal eller regional nivå. I delta sammanhangkonstateras emellertid också all samverkan inellan angränsande vägförvaltningarinte är så väl utvecklad. Eftersom områdei för och kraven på resurssamordning inellanvägförvaltningar bedöms öka i framliden anser uiredningen del som angelägetall i en ny organisalion för skapa former för en sådan samordning. Attuppnå överensslämmelse inellan medelstilldelning och resurssammansällning ulgörenligl utredningen ell väsentligt problem som lett lill att personalintensivauppgifter lidvis måste prioriteras, vilkel i sin lur medfört all andra frånväghållningssynpunkt mer angelägna uppgifter inle kunnat ulföras. Beträffandemöjligheten all dimensionera resursema i underkant med hänsyn lill ojämnheter imedelstilldelningen, dvs, all föriita sig på lejda resurser för allabelastningar över en viss nivå, anser utredningen all en sådan avvägning mellanegna och lejda resurser endasl delvis har att göra med organisationensutformning, Uiredningen diskuierarolika säll all genom organisatoriska förändringar komma till rätta med den felakiigaresurssammansällningen. Ett sätl som utredningen diskuierar är att genomsammanslagning av enheter uppnå slordriftsfördelar. Utredningen konstaterarhärvid att del för driftverksam-helen vore optimalt med ca 16 regionalaenheter.