prop · G10362 · 1977-12-31 00:00:00 — Förbundet uppfattar förslaget som en bekräftelse påden lolkning förbundet själv har gett de antagna gmndlagsändringarna, nämligenatt dessa inte i någol hänseende har varit avsedda som en försvagning av den nurådande tryckfriheten. Somjag redan har nämnt fömtsattes det igmndlagsärendet att det i vanlig lag skulle föreskrivas att allmänt ålal förvissa Iryckfrihetsbrott skulle förutsätta medgivande av regeringen. MMU:sprincip för urvalet av de brott, för vilka regeringens medgivande lill ätalskall krävas, innebär all nuvarande praxis beträffande förhällandel mellanchefen förjustitiedepartementel och JK alltjämt kan tillämpas i alltväsentligt. Förslaget ligger alltså väl i linje med syftet med den nyagrundlagsregeln angående regeringens åtalsmedgivande. Att en polilisk bedömningkan ha särskild belydelse vid brott mot rikets säkerhet ligger i öppen dag. k. IB-affären (jfr prop. 1975/76:204 s. 76) visade att brott som obehörigbefattning med hemlig uppgifl kan vara aktuella Prop.1977/78:62 25 isamband med samhällskritisk journalistik. En politisk prövning av åtalsfråganär uppenbarligen angelägen i sådana fall. Som MMU har funnii är det också viduppviglingsbrotl ofta av värde med en polilisk bedömning vid sidan av denjuridiska. Jag delar också MMU:s uppfaltning i fråga om vilkatryckfriheisbrott som skall kunna åtalas av JK utan regeringens medgivande.Beträffande otillåtet offentliggörande av allmän handling som inte ärtillgänglig för envar och brott mot tystnadsplikt kan särskilt framhållas attde allvariiga fallen -de fall där en polilisk bedömning kan vara påkallad -vanligen dessutom utgör även annat tryckfriheisbrott, t.ex. obehörig befattningmed hemlig uppgift, för vilkel sådani medgivande krävs. 1 likhet med remissinstanserna godtar jag alltsåMMU:s förslag i denna del. Enfräga som vållade debatt i samband med riksdagsbehandlingen avgrundlagssliftningsärendet var i vilken utsträckning annan åklagare än JK skallkunna förordna om beslag pä tryckt skrift. F. n. får endasl chefen förjustitiedepartementet förordna om beslag på tryckt skrift (10 kap. 2 § TF).Visseriigen kan han uppdra åt tryckfrihetsombud att meddela förordnande ombeslag, men något sådant uppdrag har inte lämnats. Beslag avser hela den förspridning avsedda upplagen av tryckt skrift (jfr 10 kap. 8 § försia slycket TF)och har till syfte att säkerställa en kommande konfiskering av skriften. Någrareglerom beslag i syfte all säkerställa bevisning i tryckfrihetsmål finns intei gällande rätt. Skyldighelen att lämna granskningsexemplar innebär emellertidatt åtminstone ett exemplar av skriften skall finnas tillgängligt för demyndigheter som har att ta slällning lill olika frågor i samband med misstankeom tryckfrihetsbrott. Enligt 10 kap. 2 S TF i dess nya lydelse är det JKsom skall förordna om beslag pä tryckt skrift. Rätten för chefen förjustitiedepartementet att uppdra åt tryckfrihetsombud att förordna om beslaghar ersatts av en möjlighel för att genom lag besiämma att ävenallmän åklagare för förordna om beslag inom sitt verksamhetsområde. Reglernaom skyldighet att avlämna granskningsexemplar av tryckt skrift har upphävts ochersatts med en bestämmelse om beslag i bevissäkringssyfle (10 kap. 14 S)-Åtgärden får enligt bestämmelsen avse exemplar av skrift, vilkel skäligen kanantas ha betydelse för ulredning i tryckfrihetsmål. Bestämmelsen hänvisar till10 kap. 2 S TF i fråga om vilka åklagare som för besluta om beslag. MMU föreslår att behörighet för allmän åklagare allförordna om beslag f n. begränsas till att avse Iryckfrihetsbrott som utgöruppvigling. Kommittén förordar att samma befogenhet skall gälla i fråga om bädebeslag av hel upplaga (10 kap. 2 S TF) och beslag av enstaka exemplar ibevissäkringssyfle (10 kap. 14 STF). Remissinstansernahar genomgående godtagit förslaget. Endast mindre jämkningar har förordats inägra yttranden. Prop.1977/78:62 26 Enligt min mening bör möjlighelen att delegerabefogenheten att besluta om beslag lill allmän åklagare användas mycketrestriktivt. Endast om ett särskill behov av möjlighet till snabbt ingripandeföreligger på nägot område bördelegering komma i fråga. Det synes tveksamt omdet f n. verkligen kan anses föreligga ett tillräckligt starkt behov av endelegationsregel. Det kan för övrigt ifrågasättas om några slörre prakliskafördelar är att vinna genom att låta även annan åklagare än justitiekanslern fömöjlighet alt förordna om beslag när fråga arom skrift som innefattarupppvigling. På gmnd härav ärjag inle beredd all förorda någondelegationsregel. Skulle emellertid erfarenheterna visa att behovetskulle vara större än vad som kan förutses, får frågan övervägas på nytt. Enligt gällande ordning skall i vanlig lag meddelasbestämmelser om skyldighet för boktryckare att lämna exemplar av tryckt skriftlill bibliotek (4 kap. 7 S Oärde stycket TF). Bestämmelser härom är meddelade ilagen (1949:166) angående skyldighet att avlämna för bibliotek avsedda exemplarav tryckt skrift (ändrad senast 1961:25). Enligt denna lag skall av varjetryckt skrift, som har framställts och utgetts inom landet, utan betalning ettexemplar lämnas till vart och ett av kungl. och universitetsbibliotekeni , och . Också enligt TF:s nya lydelse skall föreskrifter omskyldighet att lämna exemplar av tryckt och därmed jämställd skrift tillbibliotek eller arkiv meddelas i vanlig lag (4 kap. 4 S TF). MMU har föreslagitatt två exemplar av varje tryckt skrift skall lämnas till kungl. biblioteket.Kommittén har av tidsskäl inte ansett sig kunna lägga fram förslag i fråga omexemplar till universitetsbiblioteken. 1 slutet av är 1976 tillkallade chefen förutbildningsdepartementet efter regeringens bemyndigande en utredning (U1977:01) om skyldighel att leverera biblioteksexemplar av tryckt svensk skriftm. Utredningen har lagt fram förslag till lag om pliktexemplar avskrift (Ds U 1977:12). Förslaget avser leveransplikt av exemplar såväl tillkungl. som till universitetsbiblioteken. Del är f n. föremål förremissbehandling och kan leda till förslag tidigast under vären1978. Mol bakgrund av det anförda förordar jag eftersamråd med chefen för att frågan om skyldighel altlämna exemplar av tryckt skrift till bibliotek nu ges en provisorisk lösning. MMU:s förslag i övrigt har i stort selt godtagitsav remissinstanserna. De erinringar som har framförts har endast gälltdetaljer. Enligt min mening bör de föreslagna lösningarna i del väsentligagodtas. Som MMU har föreslagit bör erforderliga beslämmelser samlas i ensärskild lag. Angående den närmare utformningen av bestämmelserna återkommerjag i specialmoliveringen. Vad därefter gäller de båda andra kategoriernaföljdändringar fär jag hänvisa till vad som anförs i specialmotiveringen. Avslutningsvisvill jag erinra om all jag med stöd av regeringens beslul den Prop.1977/78:62 27 9juni1977 (Dir 1977:71) tillkallat en pariamenlarisk kommitté föratt utreda fråganom en ny yttrandefrihetsgmndlag. Det ingår bland kommitténs uppgifter alt seöver del regelkomplex som tas upp i detta lagstiftningsärende. De lösningar somnu förordas får därför i viss mån ses som provisorier. 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om medgivande till åtal för vissatryckfrihetsbrott m. m., 2. lag om ändring i lagen (1949:164) med vissabestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål. 3. lag om ändring i radioansvarighetslagen (1966:756), 4. lag om ändring i lagen (1949:165) angående beslag åvissa skrifter, 5. lag om ändring i , 6. lag om ändring i lagen (1977:729) ompatentbesvärsrätten, 7. lag om ändring i lagen (1949:166) angåendeskyldighet att avlämna för bibliotek avsedda exemplar av tryckt skrift. Det under 6 angivnaförslaget har upprättats i samråd med chefen för handelsdepartementet.Förslagen bör fogas till regeringsprotokollet i delta ärende som bilaga 2. 5.1Förslaget till lag om medgivande till åtal för vissa tryckfrihetsbrott m. m. Den från tryckfrihelsrättslig synvinkel viktigastebestämmelsen i den nya lagen är den angående de tryckfrihetsbrott, för vilkaallmänt åtal kräver regeringens medgivande. Lagen har därför getts rubriken till ätal för vissa tryckfrihetsbroti m. m. Lagen innehållerbetydligt färre paragrafer än MMU:s lagförslag. Detta beror i första hand påatt några regler om biblioteksexemplar inte har tagils upp idepartementsförslaget. Angående skälen härtill får jag hänvisa till vad jagharanfört i den allmänna motiveringen. Enligt 1 S utredningsförslaget skall med trycktskrift i lagen avses sädan skrift som anges i 1 kap. 5 S TF. 1departementsförslaget har bestämmelsen getts en avfattning som närmare anslutertill föreskriften i TF. 1 paragrafen anges vilka tryckfriheisbrott som JKfär åtala endast efler regeringens medgivande. Bestämmelsen har behandlats iden allmänna Prop.1977/78:62 28 motiveringen(avsnitl 3). Den motsvaras i MMU:s förslag av 13 §. Vid sidan av den av MMU föreslagna bestämmelsen omätalsmedgivande finns i utredningsförslaget en paragraf (14 S) angåendeförundersökning i sådant mål om tryckfrihetsbrott, i vilkel regeringensmedgivande krävs för allmänt ätal. Paragrafen innebär att i de fall, därregeringens medgivande utgör förutsättning för allmänt åtal förtryckfrihetsbrott, JK fär inleda endast sådan förundersökning som behövs föratt inhämta medgivandet samt att förundersökningen skall nedläggas omregeringen inte lämnar ätalsmedgivande. JK riktar utförlig kritik mot bestämmelsen ochförordar att den får ulgå. Han konstaterar bl. a. att någon motsvarande regelinte finns förändra fall där regeringens medgivande krävs (t. ex. 5 kap. 5 §och 18 kap. 8 S ). Om frägan lämnas oreglerad öppnas möjlighel mer fiexibel handläggning. Syftet med den föreslagna regeln är uppenbarligenatt begränsa förundersökningens omfattning i de fall där regeringensmedgivande krävs för ätal. Emellertid torde redan nuvarande bestämmelse i 23kap. 4 § andra stycket innebära att förundersökning i mål omtryckfrihetsbroti skall nedläggas om regeringen beslutar att inte lämna delmedgivande som JK;s framställning avser. Enligt den bestämmelsen skall nämligenförundersökning nedläggas om del inte längre finns anledning att fullföljaden. På grund härav och då den föreslagna regeln skulle kunna erbjudasvårigheter vid tillämpningen har någon moisvarande beslämmelse inle tagits medi departementsförslagel. I paragrafen ges reglerom skrifts tagande i förvar.Enligt nuvarande lydelse av 10 kap. 11 S TF för tryckt skrift, som anträffasvid avdelning av försvarsmakten och som uppenbart innefattar sådan enligt 7kap. 4 S TF straffbar uppvigling att krigsman därigenom kan förledas attåsidosätta sin tjänsteplikt, tas i förvar efter beslut av befattningshavare somenligt lag har bestraffningsrätt över personal vid avdelningen. Beslutet gälleri avbidan på förordnande om beslag. Är fara i dröjsmål, får även utan sådantbeslut åtgärden vidtas av annan befattningshavare av officers ellerunderofficers grad. Det kan nämnas att motsvarande bestämmelser omförvarstagande finns i fråga om andra skrifter än sådana som har framställtsgenom tryckpress. Dessa bestämmelser är meddelade i lagen (1949:165) angåendebeslag å vissa skrifter (ändrad senast 1972:364). Enligt lagen för beslut omförvarstagande vid fara i dröjsmål fattas av befattningshavare av lägst fänriksgrad. 1 TF:s nya lydelse anges inte vilken annanbefattningshavare än bestralT-ningsberättigad som får beslula omförvarslagande, om fara är i dröjsmål. 1 stället skall i vanlig lag anges vilkabefattningshavare som fär fatta sädant Prop.1977/78:62 29 beslut(10 kap. 11 S andra styckei TF). MMU har föreslagit att befogenheten att ibrådskande fall besluta om förvarstagande skall tillkomma befattningshavare avlägst fänriks grad (16 S utredningsförslaget). Förslaget har tillstyrkts av ÖB.Departementsförslaget överensstämmer i sak med MMU:s förslag. 1 paragrafen finns bestämmelser som rör skyldighetatt för granskning bevara exemplar av tryckt och därmed jämställd skrift. 1 4 kap. 6 § TF finns f. n. en föreskrift om allboktryckare är skyldig att förvara och pä polismyndighets begäranför granskning tillhandahålla ett exemplar av alla tryckalster som har utgåttfrän tryckeriet. Föreskriften har ersatts av en beslämmelse i 4 kap. 4 S TF iden lydelse som gäller fr. o. m. den . Enligt den nyabestämmelsen föreskrivs i lag om skyldighet att bevara exemplar av trycktskrift för granskning. Här liksom i övrigt enligl TF:s nya lydelse gäller detsammaocksä annan skrift, som TF är tillämplig pä, om annat inle anges (I kap. 5 S TFi dess nya lydelse). TF avser skrift som har mångfaldigats här i landet. Beträffande skriftsom har tryckts utomlands finns f n. ingen motsvarande skyldighet. Liksom ifräga om skrift som är tryckt i gäller dock i fråga om skrift som ärtryckt i utlandet fram /78 skyldighel att avlämnagranskningsexemplar till chefen för ellertryckfrihetsombud (4 kap. 7 S och 13 kap. 4 S TF). Av periodisk skrift, somtrycks i utlandet och för vilken utgivningsbevis skall finnas eller ändå harutfärdats, skall granskningsexemplar sålunda avlämnas enligt samma regler somgäller för skrift som är tryckt inom landel. Samma skyldighet finns också ifråga om tryckt skrift, som inte är periodisk, om skriften hell eller tillnågon del är avfattad på svenska språket och inte införs i endast enstakaexemplar. Skyldigheten åvilar i fråga om periodisk skrift utgivaren ochbeträffande annan skrift förläggaren eller, om förläggare inte finns, den somhar låtit utlämna skriften för spridning här i landet. Enligt13 kap. 4 S TF i dess nya lydelse föreskrivs i vanlig lag om skyldighel att förgranskning bevara exemplar av skrift, som har tryckts utom landet. Skyldighetatt avlämna granskningsexemplar av utomlands tryckt skrift föreligger inlelängre. Deskyldigheter att för granskning bevara tryckt skrift och att avlämnagranskningsexemplar av sådan skrift, som f n. gäller, är sanktionerade genom enansvarsbestämmelse (4 kap. 8 S TF). Straffskalan omfatiar böter samt, omskriften har förklarats brottslig eller omständigheterna annars är Prop.1977/78:62 30 synnerligenförsvårande, fängelse i högst . Straffbestämmelsen upphör att gälla den Ijanuari 1978. I MMU:s förslag finns föreskrifter som rörskyldighet alt hålla skrift tillgänglig för granskning i tre paragrafer (2-4SS)- n)en första rör skrift som är framställd här i landet. Den andraparagrafen behandlar utomlands framställda skrifter. 1 den tredje paragrafenupptas en ansvarsbestämmelse. Beträffande skrift, som har tryckts här i landet,gäller enligt 2 S utredningsförslaget att den som här i riket framställertryckt skrift, som är avsedd att utges här, är skyldig alt bevara ett exemplarav skriften ell år ffän utgivningen och dämnder hålla det tillgängligt förenvar. Förslaget att envar skall ha rätt alt granska ett exemplar av skriftenmotiveras med att den särskilda granskning genom juslitieminislern ochtryckfrihelsombuden, som skall upphöra, skall ersättas av en granskninggenom allmäiiheten. För en sädan granskning är det en förutsättning att allasom sä önskar får tillgång lill det som trycks här i landel. MMU har i 3 S utredningsförslaget tagit införeskrifter om skyldighet att bevara och för granskning tillhandahållaexemplar av skrift sorn har tryckts utomlands. Föreskrifterna sakiiarmotsvarighet i gällande rätt men är ulformade efter förebild av vad som nugäller beträffande skyldighet att lämna granskningsexemplar av sådan skrift.Enligt 3 S skall skyldighet enligt 2 S sålunda åvila också den sorn är utgivareav utomlands tryckt periodisk skrift, för vilken ulgivningsbevis skall finnaseller ändå har utfärdats. Vidare har kommittén föreslagit alt sådan skyldighetskall föreligga beiräffande utomlands tryckt skrift, som ej är periodisk ochsom utges här i landet, om skriften helt eller till någon del är avfattad påsvenska språket och skriften inte införs endast i enstaka exemplar. I fråga omicke periodisk skrift skall skyldigheten åvila förläggaren eller, om förläggareinte finns, den som har låtit utlämna skriften för spridning inom landet. Som 4 S i utredningsförslaget har MMU upptagit enansvarsbestämmelse. Enligt denna skall den .som åsidosätter skyldigheten enligt2 eller 3 § dömas till böler eller fängelse i högsl . har tillstyrktutredningsförslaget i denna del. MMU:s förslag i fråga om skrift, som hartryckts här i landet, har föranlett uttalanden av tvä remissinstanser. /örläggareföreniiigen har i och för sig ingen erinran mot förslaget menframhåller vissa praktiska svårigheter vid tillämpningen. Svenska Irvckeritöreningenär mera kritiskt inställd. Dels molsätlersig föreningen att granskning skall fåförekomma av skrift som inte har blivit utgiven, något som den föreslagnalagtexten kan ge inlryck av. 1977/78:62 31 ochfrämst är föreningen kritisk mot förslaget om rätt för envar att granskaskrift. Föreningen framhåller all den som vill anmäla en skrift för iryckfrihetsmissbruki allmänhel redan torde ha tillgång till ett exemplar av skriften. Antalet falldär det föreligger ett legitimt behov av att hos trycksaksfram-slällarengranska skrifter synes därför inte vara slorl. Föreningen anser vidare attbestämmelsen kan missbrukas. Risken för t. ex. industrispionage ökar.Möjligheterna för tryckerierna all hålla utgivna skrifter skilda från skrifterunder produktion eller från skrifter som är sekretessbelagda är små, i vissafall kanske obefintliga. Föreningen noterar bl. a. att det beiräffandekontorsoff-setupplagor inte finns någon valfrihet och att dessa alllid fallerunder TF och granskningsbeslämmelsen. Det ärenligt toreningen inte rimligt attkräva alt ett stort antal kontor, verkstäder, institutioner, organisationeretc. skall hålla exemplar av allt som trycks i kontorsoffsetpressartillgängliga för granskning av "envar". Om det av nägon anledningbehövs en granskning kan man enligt föreningen ålägga allmänheten, pressen etc.att anmäla sina önskemål orn granskning till polisen, som kan beordraframställaren att visa granskningsexemplar. Föreningen föreslår därför att 2 Sutformas så att ett exemplar av alll som är utgivet skall göras tillgängligtför granskning på polismyndighets begäran. MMU:s förslag i fräga om skrift, som har trycktsutomlands, har kommenterats av Sveiiges lörfaitarjörbund. som anmärker att denav MMU föreslagna lagtexten är något oklar. Enligt förbundet bör i fråga omskyldigheten för utgivare att bevara och låta granska utomlands trycktperiodisk skrift anges att förpliktelsen åvilar den som är utgivare i Sverigeav skriften. SverigesJÖrfattarlörbund har också tagit upp fräganom hur ansvarsbestämmelsen skall tillämpas såvitt gäller andra skrifter äntryckta. Enligt förbundet kan det antas att t. ex. stencilerade skrifter oftakommer till under sådana förhåUanden all skyldighelen att bevara exemplar avskrifterna läll blir förbisedd. Förbundets mening är att det under enövergångslid knappast kommer i fråga att utmäta straff för den händelse deansvariga av ursäktlig försummelse underlåter att uppfylla sinarkiveringsp|ikt. I departementsförslaget har de beslämmelser somniotsvarar 2 och 3 SS ' MMU:s lagförslag upptagits i första stycket i 4 S.Bestämmelserna överensstämmer i sak med vad MMU har föreslagit. 1 ett avseendehar dock departementsförslaget en mera begränsad räckvidd. Det gäller vem somskall ha rätt att granska skrift. Dennuvarande bestämmelsen i 4 kap. 6 S TF om skyldighel att bevara exemplar avtryckt skrift för granskning gär tillbaka pä ändringar i 1812 ärs TF vilkaantogs . Den ursprungliga bestärnmelsen tillkom i samband medatt man från skyldigheten att utsätta uppgift om boktryckaren Prop.1977/78:62 32 undantogvissa tryckalster, s. k. tillfälligheistryck. Genom att boktryckaren ålades attbevara ett exemplar även av sädana trycksaker blev del möjligt alt kontrolleravilket tryckeri ett tryckalster hade utgått frän (prop. 1940:270 s. 33).Bestämmelsen bör också ses mot bakgrund av de reformerade reglerna omansvarighet för bl. a. boktryckare för innehållet i tryckt skrift. Syftet med den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 6 STF är sälunda inte i och för sig att ge underlag för granskning av trycktskrifts innehåll utan närmasl alt ge möjlighel att fastställa vem som hartryckt skriften. Bestämmelsen har alltså haft en annan funktion än densom MMU vill ge motsvarigheten i sitt förslag, nämligen alt ersätta del s. k.granskningsexemplar som avlämnas till juslitieminislern ochtryckfrihetsombuden. 1 sammanhanget bör framhållas att det s. k.granskningsexemplaret enligt gällande rält inle utgör allmän handling (2 kap. 7S TF). Det är alltså inte tillgängligt för envar. Frågan är nu om det finns skäl att genom denordning MMU har förordai söka förbättra fömtsättningarna för en granskninggenom allmänheten av . Enligl min mening måsle en sådangranskning i och för sig vara ett oumbärligt inslag i kontrollen av TF;sefterlevnad. Emellertid synes den föreslagna ordningen erbjuda ganskabegränsade fördelar när det gäller allmänhetens möjligheler att delta i dennagranskning. Å andra sidan synes förslaget kunna medföra ansenliga prakliskaproblem. Mot bakgrund av det anförda har i departemenlsförslaget skyldighetenatt tillåla granskning av här i landet tryckt eller på annal sätt mångfaldigadskrift inte getts annan omfattning än den har . Som jag har framhållitförut (avsnitl 3) får de lösningar som förordas i viss mån ses somprovisorier. Skulle erfarenhelerna visa att behov föreligger att ge vidgademöjligheter till granskning kan frågan tas upp lill fömyat övervägande av dennyligen tillsatta yttrandefrihetsutredningen. I 4 S första slycket föreskrivs sälunda medutgångspunkt i gällande 4 kap. 6 S TF, att den som här i riket framställertryckt skrift är skyldig att bevara och på polismyndighets begäranför granskning tillhandahålla ett exemplar av skriften. Av denna avfattningföljer att skyldighelen omfattar endast skrift som är utgiven - endast sådanskrift är enligt 1 kap. 6 S TF att anse som tryckt. Motsvarande begränsning avskyldigheten föreslås i fräga om utomlands tryckt skrift. 1 sammanhanget bör understrykas att bestämmelsen omskyldighet att pä polismyndighets begäran för granskning tillhandahållaexemplar av tryckt skrift inte innebär att polisen på eget initiativ skallövervaka alt TF efterlevs, vare sig i fräga om missbruk av tryckfriheten elleri fräga om ordningsför-seelser, t. ex. underiåtenhet att ange tryckeri pätryckt skrift. 1 andra stycket ges en ansvarsbestämmelse sommotsvarar 4 S utredningsförslaget. I huvudsak överensstämmerdepartementsförslagets bestämmelse med nuvarande föreskrift i ämnet (4 kap. 8 STF). Sålunda är liksom f n.även oaktsamt åsidosättande av skyldighelen attbevara ett exemplar av tryckt Prop.1977/78:62 33 En nyhet i departemenlsförslaget i jämförelse med gällande rätt ärföreskriften att i ringa fall ej skall dömas till ansvar. Genom dennaföreskrift tillgodoses i sak de synpunkter som harframfört angående den av MMU föreslagna bestämmelsen. Beträffande straffmätningen kan framhållas altsyftel med den nya straffskalan inte är att åstadkomma någon skärpning. Inormalfallen bör sålunda liksom f n. endasl böter komma i fråga. Slutligen finns i andra styckei en beslämmelse omall JK är åklagare i mål om brott mot första stycket. Också på denna punktöverensstämmer departementsförslaget med gällande ordning (9 kap. 2 S andrastycket TF). F. n. färenligi5 kap. 1 STFendast svenskmedborgareellersvenskjuridisk person vara ägare till periodisk skrift. Enligl 2S får endast svensk medborgare vara utgivare av sädan skrift. Den nya ordningeninnebär att även utlänning får vara ägare eller utgivare av periodisk skrift.En förutsättning är dock att föreskrifter härom meddelas i lag. Beträffande dennärmare utformningen av bestämmelser i lag framhöll dåvarandedepartementschefen (prop. 1975/ 76:204 s. 153) att han ansåg det rimligt attutlänningar som är stadigvarande bosatta här i landet omfaltas avbestämmelserna. - Enligt 5 kap. 2 S TF gäller f n. att utgivare skall hahemvist inom landet och att han inte får vara omyndig eller i konkurstillstånd.Samma regel gäller ocksä enligt paragrafens nya lydelse.