prop · G103138 · 1977-12-31 00:00:00 — Gemensamt för remisskritiken är påpekanden omoklarheter i ansvarsfördelningen mellan och ,vUka kan uppkomma till följd av förhållandel mellan och strålskyddslagen(1958:110). I och för sig regleras frågor om skydd mot slrålningsskador medstöd av slrålskyddslagen enligt vUken radiologiskt arbete, bl. a. arbete medradioaktivt änme eUer vid anläggning för utvinning av kärnenergi, inle fårbedrivas utan tiUstånd (2 §). Sådant tUlstånd meddelas av statens strålskyddsinstitut.När tiUstånd har meddelats skall också meddelas de vUlkor och andraföreskrifter som finns behövliga från strålskyddssynpunkt (5 §). TUlstånd enligtstrålskyddslagen krävs emellertid inte för vad som omfattas av tUlstånd enligtAEL, om mte annal föreskrivs i det tillståndet (2 § femte slycket). När tillståndhar beviljats enligt får dock, utöver de för tiUståndet gällande villkoren,meddelas särskilda föreskrifter som behövs för strålskyddet. Flera remissinstanser,däribland programrådet för radioaktivt avfaU, , , och Svensk 1977/78:138 22 kärnbränsleförsörjningAB, framhåller alt kärnkraftinspektionens förslag kan medföra attverksamheter, som hittiUs har stått imder strål-skyddslnstitutels lUlsyn, försin under kärnkraftinspektionens ansvarsområde. Risken för dubblering av tiUsynskompetensbUr därmed stor. Programrådet pekar i sitt yttrande särskilt på att strålkällorför användning i forsknings- och utveckUngsarbete samt i industriellverksamhet trollgen kommer att framställas ur kärnkraftavfaU. I dagregleras användningen av sådana strålkällor enligt strålskyddslagen och detföreligger enligt programrådet inte motiv för överföring av tiUsyns-ansvaretendast därför att kärnkraflavfall har varit utgångsmaterial. Någraremissinstanser har mot kämkraftinspektionens förslag till ändring av stäUtden av förordade lösningen. Denna innebär, till skUlnad fråninspektionens förslag, endast en ändring i 2 § på så sätt att ocksåanläggningar för bearbetning och förvaring av radioaktivt avfall, somuppkommer vid användning av kärnbränsle eller bearbetning av använtkärnbränsle, omfattas av tillståndsskyldighet enligt denna paragraf. Någonutvidgning av tillämpningsområdet för 1 § föreslås inte, TiU deremissinstanser som har förordat detta förslag hör strålskyddsinstitutet somhar framhåUit att avfallsfrågorna bör behandlas med samma ansvarsfördelningmellan tUlsynsmyndighe-tema som redan råder inom övriga områden, något sommöjliggörs genom förslag. Föregen del ansluter jag mig till förslagen om att AEL:s tiUämpningsområde nu börvidgas tUl att gälla också radioaktivt avfaU. Jag förordar att detta sker såatt ett tillägg görs till 2 § , av vilket framgäi atl denna paragraf ärtillämplig också i fråga om anläggningar för bearbetning, lagring eUer förvarmgav använt kärnbränsle eller radioaktivt avfall som uppkommer vid användning avkärnbränsle eller vid bearbetning av använt kärnbränsle. Härigenom kommeruppförande, irmehav och drift av sådana anläggningar att kräva regeringens eUer,efter särskilt bemyndigande, kärnkraftinspektionens tUlstånd. Vidare får kämkraftinspektionenmöjlighet att pröva och kontroUera säkerheten hos anläggningar i kärnkraftenshela processkedja. Tillståndsprövningen UksomtUlsynsverksamheten med avseende på anläggningar för radioaktivt avfall kommermed den nu förordade ändringen i huvudsak att följa de regler och den praxissom har utvecklats vad gäller reaktorer. Ett tillstånd enligt 2 § i denföreslagna lydelsen till drift av exempelvis en förvaringsanläggning förradioaktivt avfall innebär sålunda tillstånd enUgt strålskyddslagen,såvida inte annat föreskrivs i tUlslåndet. Med stöd av 4 § kan tUlslåndettidsbegränsas saml förknippas med de viUkor som är påkallade av säkerhetsskäleller annars från allmän synpunkt. Sådana villkor kan också uppställas när somhelst under tillståndets gUtighetstid. Statens kämkraftinspektions uppgiftermed avseende på de anläggningar som omfattas 1977/78:138 23 av2 § följer av förordningen (1976: 12) om tUlsynsmyndighel enligtatomenergilagen (1956: 306), m, m. Enligt denna skall inspektionen utöva tUlsynöver efterlevnaden av bl, a. 2 § samt av vUlkor som har meddelats med stödav 4 § samma lag. Ansökan om tiUstånd enligt 2 § exempelvis enförvaringsanläggning skaU enUgt förordningen ges in tUl kämkraftinspektionensom har att inhämta behövUga yttranden och med eget yttrande överlämnahandlingarna i ärendet tiU regeringen. Med slöd av 6 § kan kämkraftinspektionenefter anfordran få del av de upplysningar och handlingar som behövs för tUlsynensutövande. får meddela de föreskrifter som behövs för att tryggaefterlevnaden av uppställt vUlkor och har rätt till tUlträde tUI anläggningeller plats, där verksamhet som avses i bl. a, 2 § bedrivs. JagvUl påpeka att det nu föreslagna tUlägget tiU endast delvis råder bot på debrister i gäUande lagstiftning på kämenergiområdet, som har påtalats avremissinstanserna. Jag har för avsikt att i annat sammanhang återkomma tiUregeringen med förslag om en översyn av lagstiftningen ochmyndighetsorganisationen på området. Det av mig förordadetillägget till 2 § avser anläggningar för bearbetning, lagring ellerförvaring av använt kärnbränsle eller radioaktivt avfall. Med anläggning avserjag sådan särskild anordning, i form av byggnad, bergrum eller liknande, somhelt eller delvis iordningstäUs eUer har iordningställts för bearbetning,lagring eller förvaring av använt bränsle eUcr radioaktivt avfaU. Vad somutgör en sådan anläggning skall således tolkas ganska vidsträckt, medutgångspunkt i del syfte, för vilket anläggningen ställs eUer har ställts iordning. Utanför begreppet anläggning faller bränslebassänger och liknandeanordningar i själva reaktorbyggnaden, vilka redan omfattas av . I jämförelse med Aka-utredningensförslag gör jag en åtskUlnad mellan lagring och förvaring av använt bränsleeller radioaktivt avfall. Denna distinktion knyter språkligt an tUI denterminologi som har utvecklats i . Sålunda talas om lagringdå det gäller omhändertagande av kortare varaktighet, medan det långsiktigaomhändertagandet benämns förvaring. Enligl detta betraktelsesätt har också myntatsbegrepp som meUanlager och centraUager resp. slutförvar. Även om terminologin iSverige ännu inte kan anses helt enhetlig, har begreppen lagring och förvaringnumera fått en sådan stadga, all jag förordar atl de förs in i . Redan enligt sin nuvarandelydelse omfattar lagen använt kärnbränsle. I delta hänseende innebärlagförslaget endast ett förtydligande så till vida att det uttryckligeninnefattar anläggningar för lagring eller förvaring av det användakärnbränslet. Av redaktionella skäl behålls i lagtexten benämningen atombränsle. Begreppet radioaktivt avfaUinrymmer avfall av olika slag. Dels avses radioaktivt avfall, såväl högaktivtsom medel- och lågaktivt, som upp- 1977/78:138 24 kommervid användning av kämbränsle i en reaktor. Exempel på sådant radioaktivt avfallär kapslingsavfall, jonbytarmassor, indunstarkoncentrat, härdkomponenter,höljerör, metalliskt avfall, plast och papper. Dels avses sådant radioaktivt avfaUsom uppkommer vid bearbetning av använt kärnbränsle. Häri innefattas både dethögakliva avfaU i form av klyvningsprodukter som avskiljs vid upparbetning avanvänt kämbränsle och det radioaktiva avfall som bildas vid själva upparbetnings-processen.Också radioaktivt avfall som uppstår vid annan bearbetning av det användabränslet än upparbetning hör hit. Sådant avfaU kan tänkas uppstå bl. a. vid enanläggning där använt kämbränsle behandlas för direkt slutförvaring. Jag vill idetta sammanhang nämna att en och samma anläggning såväl av säkerhets- ochmiljöskäl som av ekonomiska skäl inte sällan kan komma att användas för skUdaslag av radioaktivt avfall, vilket kan tänkas underlätta en samlad tUlståndspröv-ningoch tillsyn. Denav mig förordade lagändringen bör träda i kraft . Finns vidikraftträdandet anläggrungar för bearbetning, lagring eUer förvaring av använtbränsle eller radioaktivt avfall vilka är under uppförande bör dessa få byggasfärdiga och innehas utan tiUstånd. Detsamma bör gäUa redan uppförda anläggningar.Sådana anläggningar som jag nu har nämnt bör dock inte få tas i drift förrän dehar tUIståndsprövats och tillstånd har lämnats. I den mån anläggningar som hartagits i drift inte omfattas av lämnat tiUstånd enUgt 2 § i dess nuvarandelydelse talar säkerhetshänsyn för att också dessa anläggningar blir prövade.Jag föreslår aUtså att den som vid ikraftträdandet driver sådan anläggning somavses i 2 § i den av mig förordade lydelsen och som inte omfattas av tiUståndenligl samma paragraf i dess äldre lydelse skaU vara skyldig att ansöka omtillstånd för att få fortsätta att driva anläggningen. Ansökan skaU göras föreutgången av . Den som i rätt tid har gjort ansökan om tiUstånd fårfortsätta att driva anläggningen till dess ansölmingen har slutligt prövats. 5.2Skydd mot obehörigt intrång i kämkraftanläggningar m. m. Undersenare år har utvecklingen, inte minst av den intemationeUa terrorismen,medfört att riskerna för sabotage, avslktUg skadegörelse och andra angrepp påfrån samhällssynpunkt viktiga funktioner på ett annat sätt än tidigare måsteägnas uppmärksamhet. Från att tidigare ha gäUt huvudsakligen krigs- och beredskapstUlståndhar nu frågor om fysiskt skydd inom olika verksamhetsområden aktualiseratsockså i fredstid. Bland åtgärder, som syftar till att åstadkomma fysiskt skydd,ingår att hindra obehörig att få tUUräde tUl anläggning eUer område där verksamhetsom skall skyddas bedrivs. Enligt2 § krävs som jag har nämnt särskilt tiUstånd för att 1977/78:138 25 uppföra,inneha eller driva kämreaktorer och vissa anläggningar på kämenergiområdet.Tillstånd meddelas av regeringen. För tUlstånd kan uppstäUas de vUlkor som ärpåkallade av säkerhetsskäl eUer eljest från allmän synpunkt (4 §), Med stöd avdenna bestämmelse har kämkraftinspektionen ålagt anläggningsägarna atl vidlavissa åtgärder med avseende på fysiskt skydd. Åtgärdema avser bl. a,anläggningarnas konstruktion och utförande, personell bevakning och tlUlrädesskydd,Inspektionen kan dock inte meddela föreskrifter rörande t, ex. tUlträdes-förbud. Medstöd av lagen (1940: 358) med vissa bestämmelser tiU skydd för försvaret m. (skyddslagen) och den i anslutning därtUl utfärdade be-vaknmgskungörelsen(1940: 383) kan utfärda förbud mot bl. a. tillträde till vissaanläggningar. Förutsättnbgen för att under fredsförhållanden utfärda ett sådantförbud är att anläggningen är av betydelse för försvarsväsendet utan att tlUhöraeller nyttjas av delta. Fråga har uppkommit om ett av länsstyrelse utfärdat tiUträdesförbudunder fredsförhållanden kan stödjas på skyddslagen när det gäller kämkraftanläggningaroch andra anläggningar som avses i 2 § . Iskrivelse om skydd mot obehörigt intrång i kämkraftanläggningarm. m. har hemställt om åtgärder för att göra detmöjligt att förstärka det fysiska skyddet vid kämkraftanläggningar och andraanläggningar som avses i 2 § , dvs., förutom kämreaktorer, f. n.anläggningar där ämne eUer förening, som används eUer kan användas somkärnbränsle, eller använt kärnbränsle bearbetas. Samtligaremissinstanser stäUer sig positiva tiU kämkraftinspektionens framstäUning omskyddsföreskrifter och betonar att det är angeläget att kärnkraftanläggningarfår bästa möjliga skydd. Ävenjag viU understryka vikten av säkerhet i och omkring anläggningar därverksamhet på kärnenergiområdet bedrivs. För att skydda anläggningarna och denpersonal som arbetar där har ett omfattande och kostnadskrävande fysiskt skyddbyggts upp. För att skydda allmänheten om en olycka skulle inträffa så atlradioaktivitet sprids i omgivningen har enligt statsmaktemasbeslut planlagt, utbildat och övat en omfattande räddningsorganisation. Somkomplement tiU de åtgärder som redan har vidtagits är det enligt min meningangeläget att anläggningarna ges det skydd mot obehörigt intrång som etttillträdesförbud innebär. Fleraremissinstanser pekar på att motsvarande behov av säkerhet finns vid andraelförsörjningsanläggningar med hänsyn tUl betydelsen från samhällelig synpunktav en ostörd och ohindrad elproduktion och eldistribution. Ettsabotage mot en kraftanläggning innebär i allmänhet ett produk-tionsborlfaU,ev. en driftstörning för konsumenterna och en ekonomisk 1977/78:138 26 Ett sabotage mot en kämkraftanläggning eUer annan anläggnmg som avsesi 2 § kan dessutom innebära risk för spridning av radioaktiva partiklar,varvid också omgivningen kan påverkas. Större krav måste därför enligt minmening ställas på det fysiska skyddet vid dessa anläggningar än vidkraftanläggningar av annat slag. Flertaletremissinstanser framhåller att motsvarande problem och skyddsbehov som vidkärnkraftanläggningar kan finnas också vid andra anläggningar, därsabotagekänslig verksamhet förekommer. En remissinstans pekar på att sabotagemed förhåUandevis enkla medel kan genomföras vid åtskilligaindustrier och anläggningar med katastrofala verkningar fÖr såväl människor sommUjö, Från några håll föreslås att möjligheterna att utfärda förbud enligtskyddslagen utvidgas till alt gälla objekt som är av betydelse förtotalförsvaret. 1denna del vill jag anföra följande. I ett öppet samhälle som vårt är delogörligt att åstadkomma skydd i alla de fall där risk finns för sabotage ellerandra angrepp. Sådana risker finns, som framhållits vid remissbehandlingen,beträffande många industrier och andra anläggningar med eller utan betydelseför totalförsvaret. Som exempel kan nämnas anläggningar inom den kemiskaindustrin och för samhäUet viktiga funktioner som vattenförsörjningen. Jag äremellertid inte beredd att nu ta någon ställning till de förslag om mergenerella löstUngar som har förts fram vid remissbehandlingen. Enligt vad jaghar erfarit överväger cheferna för justitie- och försvarsdepartementen alt seöver skyddslagen. Frågoma om fysiskt skydd vid sabotagekänsliga anläggningar i aUmänhetsynes lämpligen kunna tas upp i det sammanhanget. Behovetav förstärkt skydd på kärnkraftområdet anser jag emellertid vara så angeläget,inte mmst med hänsyn till behovet av enhetliga skyddsföreskrifter, attlagstiftningsåtgärder bör vidtas . Föreskrifter om skydd motbl. a. obehörigt intrång finns, som jag har nämnt, i skyddslagen ochbevakningskungörelsen. Enligt lagen får regeringen eller enligt regeringensbemyndigande militär befälhavare utfärda förbud för obehöriga bl. a. attbeträda anläggning, inrättning, fartyg, luftfartyg eller område som hör tillförsvarsväsendet eUer nyttjas av delta eller att fotografera, göra avbildningareUer beskrivningar av eUer inom sådana anläggningar m. m. eller att därinominneha sprängämnen (1 §). I fråga om anläggning, inrättning, fartyg, luftfartygeller område, som eljest är av betydelse för försvarsväsendet, får regeringeneller efter bemyndigande vederbörande länsstyrelse utfärda sådant förbud (2 §första stycket). Vid krig eller krigsfara eller annars under utomordentliga avkrig föranledda förhållanden får förbud utfärdas också i fråga om anläggning m.m., som är av betydelse för folkförsörjningen (2 § andra stycket). Vidanläggning eller område, som skyddas av förbud enligt skyddslagen, harbevakningspersonalen befogenhet (10 §) att i den omfattning Prop.1977/78:138 27 somkrävs för atl fuUgöra bevakningsuppgiften kroppsvisitera personer som där sökervinna tillträde eller som uppehåller sig där samt undersöka föremål som dessapersoner för med sig. Bevakningspersonalen får också på platsen eller i dessnärhet tUlfälligt omhänderta personer och av dem medförda föremål. Dessa befogenheterkan enligt 3 § bevakningskungörelsen utövas av förutom krigsman polismaneller annan som åtnjuter polismans skydd och befogenheter (ordrungsvakt). Bestämmelserom skydd mot bl. a. tillträde tUl kämkraftanläggningar bör, som kämkraftinspektionenhar avsett, i sak motsvara vad som gäller enligt 2 § första stycketskyddslagen beträffande anläggningar som är av betydelse för försvarsväsendet. Bestämmelserav detta slag hör systematiskt inte hemma i . Det finns enligt min meninginte heller anledning att utarbeta en särskUd lag om skydd för kämkraftanläggningar.Efter samråd med chefema för justitie- och försvarsdepartementen förordar jag istäUet en lösning inom skyddslagens ram. Jag är medveten om att inte heller ensådan lösning är invändningsfri från systematisk synpunkt men jag anser att denbör kunna godtas i avbidan på en allmän översyn av föreskrifterna på området. Som framgått av vad jagnyss har anfört får enligt 2 § första stycket skyddslagen regeringen eller, eflerregeringens bemyndigande, vederbörande länsstyrelse utfärda förbud bl. a. mottillträde till vissa anläggningar av betydelse för försvarsväsendet. Jagförordar att skyddslagen genom ett tillägg till nämnda lagrum görs tiUämpligockså beträffande kärnkraftanläggningar och andra anläggningar som avses i 2 § AEL.Anknytningen till medför att skydd mot obehörigt intrång kan ges allaanläggningar som omfattas av tillståndsplikt enUgt . Föreskrifterna omskydd enligt skyddslagen kompletterar på så sätt de föreskrifter som kärnkraflinspeklionenmeddelar som vUlkor för tillstånd. Som jag har förordat bör 2 § AELomfatta också anläggningar för bearbetning, lagring och förvaring av använt kämbränsleeller radioaktivt avfall, som uppkommer vid användning av kärnbränsle ellervid bearbetning av använt kämbränsle. Lagändringenbör träda i kraft . 6 Upprättade lagförslag och hemställan Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementet upprättatsförslag till 1. lag om ändring i alomenergUagen(1956: 306), 2. lag om ändring i lagen (1940:358) med vissa bestämmelser tUl skydd för försvaret m. m. 1977/78:138 28 Detunder 2 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen för j uslitiedepartementet. Jaghemställer att regeringen föreslår att antaga förslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. Lagom ändring i atomenergilagen (1956:306) Härigenomföreskrives att 2 § alomenergUagen (1956: 306) skaU ha nedan angivna lydelse. Utan tillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer må ej någon uppföra, innehava eller driva atomreaktor eller anläggning för bearbetiung av ämne eller förening som avses i UtantUlstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer må ej någonuppföra, innehava eUer driva atomreaktor eller anläggning för bearbetning avämne eller förening som avses i 1 § eller anläggningar för bearbetning ochförvaring av radioaktivt avfall som uppkommer vid användning av kärnbränsleeller bearbetning av använt kärnbränsle. 1Senaste lydelse 1975: 706, Bilaga 2 Statenskärnkraftinspektions förslag Lagom ändring i atomenergiiagen (1956:306) Härigenom föreskrivesatt 1 och 2 §§ atomenergilagen (1956: 306) skall ha nedan angivna lydelse. Ej må någon utan tiUstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förvärva, innehava, Överlåta, bearbeta eUer eljest taga befattning med uran, plutonium eller annat ämne, som användes såsom bränsle (atombränsle) i anläggning för utvinning av atomenergi (atomreaktor), eller förening vari sådant ämne ingår. Vad nu sagts skall gaUa jämväl Vad nu sagts skaU gäUa jämväl 1 fråga om torium ochannat ämne, som är ägnat att omvandlas till atombränsle, ävensom förening varisådant ämne ingår så ock beträffande alombränsle, som använts i atomreaktor. i fråga om torium ochannat ämne, som är ägnat att omvandlas tUl atombränsle, ävensom förening varisådant ämne ingår så ock beträffande atombränsle, som använts i atomreaktorsamt radioaktiv avfallsprodukt, som har bildats vid utvinning av atomenergi i atomreaktoreller bearbetning av använt atombränsle. tillstånd avregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer må ej någon uppföra, innehavaeller driva atomreaktor eller anläggning för bearbetning av ämne ellerförening som avses i 1§. tillstånd avregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer må ej någon uppföra, innehavaeller driva atomreaktor eller anläggning för bearbetning eller förvaring avämne, förening eller produkt som avses i 1 §. Dennalag träder i kraft . Densom vid utgången av innehar produkt som avses i 1 § eller sådananläggning som avses i 2 § och för vUken tillstånd erfordras enligt denna lagfår, under förutsättning att ansökan om tillstånd göres före den 1 januari1980, fortsätta att inneha produkten eller anläggningen utan tUlstånd tilldess ansökningen slutiigt prövats. 1 Senaste lydelse 1975: 706, 2 Senaste lydelse 1975: 706. Prop.1977/78:138 31 PropositionenshuvudsakUga innehåU ...................... .... 1 Förslag tlU lag om ändring iatomenergilagen (1956: 306) .... 2 Förslag tUl lag om ändring ilagen (1940: 358) med vissa bestämmelser tiU skydd för försvaret m. m 3 Utdragur protokoU vid regeringssammanträde 4 1. Inledning ..................................................... 4 Gällande bestämmelser ................................. .... 6 2.1 Bestämmelser om kontroll och tiUsynenligt atomenergilagen m. m 6 2.2 Vissa bestänmielser som syftartill att minska riskerna för sabotage m. m 7 Aka-utredningensförslag och kämkraftinspektionens skrivelser . 3.1 Allmänt om radioaktivt avfall.......................... .... 9 3.2 förslag tUländring i atomenergilagen .. 10 3.3 Kärnkraftinspektionens förslag tUländring i atomenergilagen 10 3.4 Kärnkraftinspektionens förslagom skydd mot obehörigt intrång i kämkraftanläggningar m.m 11 4.1 Över förslagtill ändring i atomenergi-lagen 12 4.2 Över kärnkraftinspektionensförslag tiU ändring i atomenergilagen 12 4.3 Över kärnkraftinspektionensförslag om skydd mot obehörigt intrång i kärnkraftanläggningar m. m 18 5.1 Ändring i atomenergilagen ........................... 19 5.2 Skydd mot obehörigt intrång i kämkraftanläggningarm. Upprättade lagförslag ochhemställan ............... .. 27 Beslul ........................................................... .. 28 förslag tUllag om ändring i alomenergUagen (1956:306) 29 Statens kämkraftinspektionsförslag till lag om ändring i alomenergUagen (1956: 306) 30