prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagengodtog propositionen och vapenfrilagen ändrades 1 enlighet med förslaget (SFS1976:306). Genomförordning (1976:524) ändrades 12 § vapenfrikungörelsen. I första stycketstadgas atl tjänstgöringstiden för vapenfri tjänstepliktig är och altutbildningen utgöres av grundutbildning och repetitionsutbUdning. F.n. fullgör de vapenfria i regel 345 dagars grundutbildning. Till detta kommertre repetitionsövningar om vardera . Delansöknings- och prövningsförfarande som gällde enligl lagstiftningutsattes av utredning för kritik. Svårigheter atl uppfylla dedittillsvarande inlygskraven redovisades. Likaså riktades kritik mot detförhållandet att i realiteten en enda utredningsmans ullålande kunde bliavgörande för om de anförda betänkligheterna skulle respekteras eller inte.Detla förhållande betecknades som otillfredsställande såväl från rättssäkerhetssynpunktsom av psykologiska skäl. Det ansågs angelägel alt förtroendet förutredningsinstitutet upprätthölls. Utredningenföreslog alt del omfattande systemet med intyg togs bort och alt i stället enenkel ansökan, en hänvisning lill sökandens skäl mot all fullgöravämplikisljänslgöring i vanlig ordning saml referenser lill minsl tvåtrovärdiga personer som väl kände sökanden och hans personliga förhållandenborde räcka. Vidareföreslog utredningen, för alt bästa möjliga förutsättningar för en allsidig,objektiv och enhetlig prövning skulle åstadkommas, alt ell centralt organ förprövning av ansökningarna inrättades. Uiredningenssynpunkter och de förslag utredningen framlagt godtogs i huvudsak under detfortsalla lagsllftningsarbetel. Enliglnu gällande ordning inges ansökan om tillstånd all fullgöra vapenfri tjänst istället för värnpliktstjänstgöring till truppregisireringsmyndigheten. Fullgörsökanden värnpliktstjänstgöring, inges dock ansökningen till förbandschefen,som vidarebefordrar ansökningshandlingarna till truppregi- Prop.1977/78:159 24 slreringsmyndighelen.Ansökan skall vara skriftlig och innehålla de skäl sökanden vill åberopa samlönskemål om typ av vapenfri tjänst. Intyg o. d. som sökanden vill åberopa skallbifogas ansökningen. Truppregisireringsmyndighetenskall ulan dröjsmål sända ansökningshandlingarna lill vapenfrinämnden. Ärsökanden inte inskriven som värnpliktig, skall docktruppregisireringsmyndigheten först falla beslul om sökandens Ijänslduglighel.Vid frikallelse från värnpliktens fullgörande eller undantag fråntjänstgöringsskyldighet enligl 4 § värnpliklslagen återlämnasansökningshandlingarna till sökanden. Den sökande tillställs ettinformationsblad som ell slags kvitto från vapenfrinämndens kansli 1 sambandmed all ansökningen kommer in dll. I detla informationsblad underrättas densökande om möjligheten atl yttra sig över utredarens referat av samtalet medsökanden saml senare över hela utredningen innefattande även utredarensbedömning av den sökandes möjligheter alt fl vapenfri tjänst. 110§ vapenfrilagen föreskrivs all ansökan om tillstånd atl fullgöra vapenfritjänst skall prövas av vapenfrinämnden. Enligl 13 § vapenfrilagenllr nämnden återkalla tillstånd lill vapenfri tjänst, när den tjänslepUktlgeansöker därom eller ändrade förhållanden annars föranleder del. Nämnden färäven ulan ansökan besluta all värnpliktig skall fullgöra vapenfri tjänst istället för värnpiiklsljänstgöring Talan mot vapenfrinämndensbeslul förs hos regeringen genom besvär, som skall ha kommit in till regeringeninom från den dag då klaganden fick del av nämndens beslul. Beträffandeutredningsförfarandet föreskrivs 1 5 § vapenfrikungörelsen följande.Vapenfrinämnden skall göra den utredning om sökandens personliga förhållandenoch övriga omständigheter som behövs för prövning av ansökningen. Nämnden flrkalla sökanden och annan alt höras muntligen inför nämnden. Nämnden flr förordnasärskild utredningsman all biträda vid utredningen. Utredningsman flr kallasökande och annan för samtal. Nämnden flr i mån av behov och tillgång på medelanlita experter och sakkunniga. I praktiken har nämndenutnyttjat möjligheten atl använda experter och sakkunniga på följande sätl. Denvanligaste användningen av experter utanför nämnden sker genom remisser tillmedicinsk/psykiatrisk expertis hos iruppreglslreringsmyndlghelerna, då det 1samband med utredningen framkommer omständigheter som bedöms kunna påverkasökandens tjänst-duglighet. Sådana remisser görs i omkring 100 fall per år.Nämnden har också i enstaka fall - anlitat annan särskildpsykiatrisk expertis för bedömning och yttrande rörande vapenfrisökande.Experter på t. ex. leologiska eller filosofiska problemställningar anlitas inågra fall I samband med utbildningsverksamheten för nämndens ulredare. Med myckel fl undantagförordnas särskild utredare i ansökningsärendena. Prop.1977/78:159 25 1början av sin verksamhet fömtsatle vapenfrinämnden all utredarnaskulle ha verksamheten som fritidsuppdrag. Utredningsmännen rekryteradesföreträdesvis från yrkeskategorierna präster, socialtjänslemän,personalkonsulenter, lärare, skolpsykologer och jurister. Efterhand, särskiltnär ärendelillströmningen ökade kraftigt, visade det sig all tillgången pålämpliga utredningsmän var alldeles för liten. Tillströmningen av ansökningarom vapenfri tjänst tvingade nämnden atl engagera ell visst anlal personer somulredare på heltid. Fr. o. m. disponerar nämnden tjänsterför elva utredningssekreterare. Dessa är placerade i (4 st.), (2st. ), (2 st.), (1 st.), (I st.) och (1 st.). Slörsladelen av nämndens utredningar utförs dock alltjämt av fritidsul-redare. Underår 1977 tjänstgjorde ca 100 personer som fritidsulredare åt nämnden. Dessa harhämtats från arbetsområden där man kan förvänta sig god praktisk erfarenhet avall utreda enskildas personliga förhållanden. Undersenare år har nämndens hellldsulredare svarat för omkring 800 utredningar samlfrilidsulredarna för ca I 500 utredningar . Medeltalet för de senastefyra årens inkomna ansökningar ligger på 2 300. Nämnden har under de senasieförflutna åren successivt byggt upp en utbildningsverksamhet för såväl sinafasta ulredare som för frilidsulredarna. Kostnaderna per är för nuvarandeutredningsverksamhet beräknas lill omkring 2,5 milj. kr. Sedanen ansökan inkommit lill nämnden utses en ulredare som tillställs ansökningen.Utredaren kallar sökanden till samtal. Han lar även kontakt med uppgivnareferenser eller andra personer, om utredaren bedömer detta nödvändigt. 1nämndens anvisningar till utredaren anges all frågor om sökandens allmänna anpassningoch förmåga alt möta svårigheter i hemmet, skolan, arbetsplatsen ochkamratkretsen bör las upp. Dessutom anges atl vissa persondata skall tas med iutredningen. Utredaren sammanfattar vad som har förekommit under utredningen iell ullålande. Delta Innehåller säledes en redogörelse för samtalet medsökanden och andra personer, som hörts 1 ärendet. I allmänhet omfattar samtalet1-3 limmar och referatet 6-10 maskinskrivna sidor. Delhar vid enstaka tillfällen förekommit all en sökande begärt atl någon anhörigskulle fl närvara vid samtalet. Detta torde i de flesta fall ha medgetts,varvid förutsatts all den anhöriges medverkan inneburit blott en lyst närvaro. Försökfrån sökandens sida all fl mera aktivt slöd under ett samtal av t. ex. andravapenfrisökande eller av företrädare för vissa åsiktsriktningar 1vapenfrifrågan har däremot alllid avvisats. Närutredaren har skrivit sill referat över samtalet med sökanden, skickar han ettexemplar av samialsredogörelsen till sökanden för atl denne skall fl 1977/78:159 26 tillfälleatt granska den och göra eventuella korrigeringar eller tillrättalägganden.Utredaren har således möjlighet au beakta sådana synpunkter från sökanden innanhan gör sitt utlåtande färdigt. När utlåtandet är helt färdigt skickas del intill nämnden. Då bifogas även de eventuella synpunkter på samtalsredogörelsen,som sökanden kan ha lämnat utredaren. Normaltförekommer vid varje utredning endasl ell sammanträffande med en utredare efleransökan om vapenfri tjänst. Ienstaka fall begär en sökande efter del första sammanträffandet med utredarenalt få uppskjuta samtalet för att få tillfälle alt tänka över frågor somställts eller för all ompröva sin inställning. Sådana önskningar bifallesregelmässigt av utredaren och redovisas i utredningen. I andra fall finnerkansliets beredande tjänstemän att utredningen - kanske efter inkommet yttrandefrån sökanden - måste kompletteras. Del kan också förekomma altintervjusituationen har varit sådan alt utredaren inle har kunnat göra sökandenrättvisa. Även i dessa fall kompletteras utredningen genom atl sökanden avkansliet hänvisas lill annan ulredare. Utredningen innehåller somavslutning en sammanfattning med utredarens ullålande i ärendet. Utredaren ärdock inle skyldig atl avge ett preciserat förslag. Nämnden bereder den sökandetillfälle alt yttra sig över hela utredningen med utredarens utlåtande iärendet. Den sökande tillställs således handlingar för yttrande vid tvåtillfällen i samband med utredningen. Om del befinnes nödvändigtkan nämnden skaffa sig ett säkrare bedömningsunderlag genom alt förordna attytteriigare utredning skall verkställas genom ny utredningsman antingen genasteller efter del att ärendet har förklarats vilande . Nämnden kanockså kalla sökanden föratt personligt höras inför nämnden. I enstaka fallförekommer det all en sökande själv begär att personligen il inställa sig införnämnden. Tidenför registrering, förordnande av ulredare m. m. uppgår till en månad. Tiden förkallelse till samtal, referat, delgivning av referat m. m. är ca två månader.Handläggningstiden för delgivning av den färdiga utredningen, beredning,föredragning, beslul och expediering uppgår också . Dettager en total genomsnittlig handläggningslid på omkring . har ocksåstuderat handläggningstiden för vapenfriansökningar innan de når nämndenskansli, dvs. hos resp. tmppregisirerings-myndighet. I genomsnitt liggerhandläggningstiden i normalfallen på omkring . Ärendena blir såledesinte fördröjda hos truppregisireringsmyndigheten. Följandetabell visar antalet ansökningar om vapenfri tjänst och nämndens avgörandenåren . Av vapenfrinämnden avgjorda ansökningar om vapenfri tjänst Underåren 1971-1976 har ca 300 besvärsärenden avgjorts av regeringen.Regeringen har bifallit besvären i ca 10-15 ärenden . Antaletfall av totalvägran, dvs. vägran alt fullgöra varje form avvärnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst, har ökal kraftigt sedan 1966 årslag trädde i kraft. Från att ha uppgått till ca 80 , där 1 slortsett samtliga fall synes ha varit medlemmar av Bibel- och traktatsällskapetVakttornet (Jehovas vittnen), har antalet lolalvägransfall ökal från 1967till 1974,1 1975 och 1 1976.1 dessa siffrorhar inräknats såväl värnpliktiga som vapenfria vägrare medan Jehovas vittneninle ingår då de inte längre inkallas. Del verkliga antalet personer somtolalvägrar är dock lägre,efiersom deovan angivna siffroma inkluderar fall avflergångs vägran. Ettbeslul alt vägra värnplikt av den som har sökt men inte har fält vapenfritjänst eller den som inle har sökt vapenfri tjänst aktualiseras i regel isamband med all den värnpliktige rycker in till militärtjänstgöring. Beslutetlar sig i regel uttryck i en vägran att lyda order. Innan order ges skall densom inte har sökt vapenfri tjänst tillfrågas huruvida han vill söka vapenfritjänst och lämnas tillfälle till betänketid. Praktiskttillgår vägran så atl den värnpliktige, sedan han har inställt sig vid sillförband, beordras att i vittnes närvaro ulföra en order, t. ex. la ett vapen,ta på sig uniform e. d. Ordern kan upprepas för att missuppfattning skallundvikas. Vägrar då vederbörande att fullgöra ordern, hemföriovas hanomedelbart och ärendet anmäls till åtal. Brottet torde i de flesta fall förvärnpliktiga rubriceras som lydnadsbrott jämlikt 21 kap. 1 ij . Prop.1977/78:159 28 vissdiskussion har tidigare förekommit om brottet skall anses som grovt enligt 21kap. En bristande enhetlighet i rälistillämpningen i dettahänseende synes ha förekommit under den första delen av 1960-lalel. Brottettorde numera bedömas som lydnadsbroll såvida inte gärningen har ägt rum införsamlad trupp eller eljest har skett på ell flagrant sätt syftande till mer änall markera den värnpliktiges egen vägran. Förde vapenfria gäller de ansvarsbestämmelser som finns i 16 § vapenfrilagen,vari bl. a. hänvisas lill vad som åligger vederbörande enligl reglemente,instruktion eller annan allmän bestämmelse, särskild föreskrift eller tjänstensbeskaffenhet. Vägrarden som har fltt vapenfri tjänst all fullgöra tjänstgöringen, kan han dömas förgrovt tjänstefel enligl 16 § vapenfrilagen. För sådant broll föreskrivsfängelse i högst ell år Uteblirvärnpliktig från tjänstgöring, kan han hämtas genom polismyndighets försorgenligt hämlnlngskungörelsen (1942:840). Vägrar han alltjämt alt fullgöravärnpliktstjänstgöring, förfar man på samma sätt som med värnpliktig som harinställt sig vid förbandet och vägrar ulföra värnpllklsljänsl-göringen. Kanhämtning inte ske, kan den värnpliktige ådömas straff för rymning enligt 21kap. För sådant broll föreskrivs disciplinstraff ellerfängelse i högst . Uteblirvapenfri ijänslepllklig från tjänstgöring, skall han hämtas på egen bekostnadgenom polismyndighets försorg enligt 211) vapenfrilagen. Detförekommer all tolalvägran kan la sig ullryck även i vägran all inställa sigtill inskrivningsförrällning. En sådan vägran är dock atl bedöma på annal sättän vägran all lyda order på resp. Ijänstgöringsplals. Också här tillämpas 1stället hämlnlngskungörelsen. Efterspaning sker genom polisens försorg och denvägrande kan fl svara för eflerspanlngskosinaderna. Kan hämtning inle ske, kanden värnpliktige dömas till böter enligl 36 § värnpliklslagen. Domstolarnabedömer som har nämnts numera regelmässigt vägran av värnpliktig allfullgöra ålagd tjänstgöring som lydnadsbroll enligt 21 kap. 1 § brottsbalken.Påföljden kan bestämmas lill disciplinstraff eller fängelse i högst ell år. Ombrottet är grovt, kan fängelse i högst utdömas (21 kap. 2 5). Om någonbefallning inte har getts,, men den värnpliktige inför förman förklararall hanvägrar all fullgöra värnpllklsljänslgöring, kan han fällas lill ansvar förtjänstefel enligt 21 kap. 18 § . Påföljden kan därvid, om brottetär grovt, bestämmas till fängelse i högst . För tjänstefel som Inte ärgrovt är påföljden disciplinstraff Angåenderättspraxis kan följande anföras. INJA 1966 s. 123 bedömdes en ordervägranenligl den gängse "ritualen" som enkelt lydnadsbroll, medan 1 NJA1968 s. 294 en ordervägran av en vapenfri inför andra vapenfria vid enuppställning bedömdes som grovt tjänstefel. eftergav påföljdför lydnadsbroll av värnpliktig som uppgelt sig sympatisera med Jehovas vittnenutan alt dock ännu vara medlem av sekten (NJA 1970 s. 447). Högsta domstolenogillade i ett fall åtal för lydnadsbroll med den motivering Prop.1977/78:159 29 atteftersom den värnpliktige inte lämnats en redogörelse för bestämmelserna om vapenfritjänst ordervägran inte borde medföra ansvar (NJA 1975 s. 703). I ett annalfall ogillade högsta domstolen åtalet för lydnadsbroll, efiersom Inkallelseskett i strid med 26 § andra slyckel vapenfrikungörelsen och Inkallelseonlerndärigenom inte medfört tjänstgöringsskyldighet för den värnpliktige (NJA 1974s. Vidbestämmandet av påföljd i mål angående tolalvägran görs 1 praxis inle någonskillnad mellan krigsmän och vapenfria tjänslepliktiga. I regel ådöms en månadsfängelse för tolalvägran första gången, för och tvåeller för tredje gången. Om omständigheterna vid brottet av olikaskäl är mildrande, kan böter komma i fråga. I ett av högsta domstolen avgjortmål bestämdes påföljden för lydnadsbroll lill böter, med hänsyn till allvederbörande efter sin värnpliktsvägran erhållit vapenfri tjänst (NJA 1977 s.332). 1 tre fall dömde högsta domstolen till böter förvägransbrott. 1 ett av fallen (DB 50/76) hade den värnpliktige vid tidpunktenför högsta domstolens dom frikallals av hälsoskäl. I ell annat fall (DB 47/76)hade den värnpliktige fltt tillstånd lill vapenfri tjänst efter del alttingsrätten dömt i målet. I det tredje fallet (DB 46/76) hade den värnpliktigevid tidpunkten för högsta domstolens förhandling ändrat inställning så tillvida atl han efler brottet fullgjort värnpllklsljänslgöring. Av hänsyn lillallmän laglydnad tillämpas endasl undanlagsvis påföljderna villkorlig dom ellerskyddstillsyn. Närnågon har dömts till påföljd för vägran atl fullgöra värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst , föreskriver regeringen enligl rådande praxisvanligen all han tills vidare inte skall kallas in lill tjänstgöring. Förmedlemmar av sekten vittnen gäller den ordningen all, sedan del i varjeenskilt fall har gjorts utredning om vederbörandes anslutning lill sekten ochsådan anslutning fastställts, föreskriver regeringen atl vederbörande tillsvidare inle skall inkallas lill vämpllklsljänslgöring. sådant beslulinnebär inte någon mbbning av vederbörandes egenskap av atl vara värnpliktigenligt värnpliklslagen. Beslutet innebär endasl all inkallelse lillvämplikisljänslgöring förhindras och därigenom omöjliggör all den värnpliktigeblirkrigsmanochsom sådan begär ett lydnadsbroll jämllkl2l kap. I §brottsbalken. Regeringensbeslut omprövas , och framkommer då alt vederbörande har lämnaisekten förklarar regeringen all hinder inte möter mot inkallelse. Detta harskett i några fall. Vid nästa inkallelselldpunkl sänds då inkallelseorder ut.Regeringen har omprövat sina beslul fattade , ochomprövningarna visar all utomordentligt fl har ullrätt eller uteslutits ursamfundet. Statistikför visar en successivt ökande grupp Jehovas vittnen bland devärnpliktiga. uppgick antalet till regeringen anmälda fall lill 175 ochåren 1975 och 1976 till 244 resp. 226. Del kan här nämnas alt antalet Jehovasvittnen i hela landet har ökal enligl Religionssociologiska Prop.1977/78:159 30 institutetsuppgifter från 10 1967 till 16 1976. har dock antaletanmälda fall resp. antalet Jehovas vittnen i hela landet gått ned till 161resp. Utredningenhar enligl direktiven i huvudsak haft till uppdrag atl dels utan att ompröva denu gällande principerna för tillstånd till vapenfri tjänst undersöka om del ärlämpligt och möjligt atl ytterligare precisera de formuleringar avförutsättningarna för vapenfri tjänst som finns i 1 S vapenfrilagen, dels närdet gäller de vapenfria tjänsteplikligas tjänstgörings-områden undersökamöjlighetema alt finna flera eller andra tjänstgöringsal-ternaliv inom sådansamhällsnyllig verksamhet som kan anses höra till totalförsvaret i allmänmening, dels undersöka möjligheterna att ytterligare förbättra utrednings- ochprövningsförfarandet hos vapenfrinämnden samt dels överväga samhällsreaktionenvid fall av tolalvägran. Utredningenlämnar i betänkandet inledningsvis en översikt över den historiska utvecklingenav vapenfrilagstiflningen i . Vidareredovisas kortfattat gällande lagsliflning på ifrågavarande område i ,och samt i , , , ,och . Utredningentar i bilagor till betänkandet också in en omfattande statistik i ämnet. Vad gäWerförulsättningarna för vapenfri tjänst gör utredningen en analys av innebördenav det nuvarande stadgandet och dess tillämpning. Det framhålls att uttrycket"djup samvetsnöd" vållar tvekan och kan lydas på flera sätt.Utredningen pekar även på atl svårigheter föreligger atl utreda frågan omframlida bruk av vapen skulle medföra djup samvetsnöd för den sökande.Utredningen föreslår, all uttrycket "skulle medföra djup samvetsnöd förhonom" utgår ur lagtexten. Förutsättning för tillstånd för vapenfri tjänstbör enligt förslaget vara, att övervägt bruk av vapen mot annan ickeärförenllgi med värnpliktigs personliga allvarliga övertygelse. Utredningenanser anknytningen till bruk av vapen vara så väsentlig i nuvarande lag alt maninte kan överge denna anknytning utan att grunderna för lagstiftningen ändras.Vad bestämmelsen får anses la sikte på är inte den sökandes inställning tillbruk av vapen i varje länkbar situation utan hans inställning till övervägtbruk av vapen. Därvid skall krävas alt sökanden lar avstånd från ett övervägtbruk av vapen för vilket ändamål som helsl. Utredningenanser vidare att till skillnad från vad som gäller möjlighet lill vapenfritjänst bör finnas även fördem,som har vunnit en på klart ideella skäl grundadövertygelse om krigels och våldets meningslöshet, orättvisa och inhumanitet somsocial företeelse men hos vilka tanken på del enskilda människolivet och dessokränkbarhet framträder mindre starkt. Prop.1977/78:159 31 dockförutsättas alt uppfattningen om eget deltagande i våld inte har en selektivprägel, dvs. att eget dellagande i våldshandlingar företagna för vissapolitiska syften är godtagbara men andra inte. Med uttrycket allvariigövertygelse förslås enligt utredningen att övertygelsen har en sådan fasthetatt den rimligen vidhålls även inför socialt tryck i en krissituation församhället. Utredningenuttalar all förslaget medför vidgade möjligheter till vapenfri tjänst. Närdet gäller tjänslgörlngsområdena bör enligl utredningen huvudalternativet varautbildning och tjänstgöring vid civilförsvaret. Denna utbildning bör fördjupasoch ges en utformning som möjliggör utbildning och tjänst inom civilförsvaretsram under hela grundulbildningsliden och kunna leda till befälsbefattningar.För vissa bör utbildningen omfatta utbildning vid civilförsvaret i sex månaderoch under resten av liden ske i form av sådan praklikljänslgöring som är tillnytta för civilförsvarstjänslen. I övrigt bör de nuvarandetjänslgöringsallernaliven behållas och utökas. Utredningen föreslår ocksåvissa ytteriigare tjänstgöringsmöjligheler. Utredningenföreslår vidare all möjlighet öppnas för vapenfria atl fullgöra tjänst som inteleder till krigsplacering i totalförsvaret. Rätt lill sådan tjänstgöring börföreligga för den som begär det före tjänstgöringens början. Utredningen anseralt den nuvarande längden av tjänstgöringstiden är väl avvägd. De som erhålleren tjänstgöring som inte leder till krigsplacering bör fullgöra tjänstgöringeni en följd. Utredningen föreslår alt vissa lämpliga ulbildningsmyndighelerskall vara skyldiga atl anordna utbildning och tjänstgöring för vapenfria.Ersättning bör därvid ulgå av statsmedel för utbildnings- ochadministrationskostnader. Enligluiredningens mening bör det bli möjligt atl fullgöra vapenfri tjänst i form avu-landstjänstgöring. En förutsättning bör vara atl den vapenfrie vid prövning ivanlig ordning av SIDA har antagits lill biståndsarbete utomlands och fullgöru-landstjänst . 1fråga om prövningsförfarandet utgår utredningen från att den nuvarandeordningen i sina huvuddrag behålls. Utredningen anser det inte möjligt attgodta en ordning som innebär att den sökande utan särskild prövning kan befriasig från värnplikten genom egen förklaring att han uppfyller villkoren. Dettaskulle enligt utredningen strida mot principerna för den allmänna värnplikten.Någon form av prövning måste alltjämt förekomma. En av utredningens ledamöter,, har i denna fråga i reservation uttalat en annan mening. Enligt utredningens meningbör förfarandet förenklas. Det bör vara möjligt atl begränsa utforskandet av ensökandes hela motivområde. Man fär i huvudsak bygga på den sökandes egenförklaring. Prövningen flr främst inriktas på att utröna om del är fråga om enövertygelse av erforderiig fasthet. En viss standardisering avutredningsförfarandel bör kunna ske genom att ett formulär inriktat på de förprövningen mest väsentliga avsnitten utnyttjas. Prop.1977/78:159 32 Närdet gäller sanktionerna mot vägran har utredningen strävat efter all begränsaanvändningen av fängelsestraff Uiredningens förslag beträffandeförutsätlningarna för vapenfri tjänst och tjänslgöringsallernaliven bör ledatill all fall av vägran väsentligt minskar. För del fall alt vägran ändockförekommer föreslär utredningen alt straff inte skall utdömas ulan alt domstol1 stället skall förordna om samhällstjänst.