prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — KOmmittén bör därför pröva frågan om huvudmannaskapet försjukgymnasllinjen. 1 denna prövning bör kommittén beakta möjligheterna tillforskningsanknytning. Jaghar tidigare framhållit aU kommittén i en första etapp bör lämna förslag somkan underiätta den nuvarande praktiksilualionen. Förslag i den delen bör avgesi sådan lid atl de kan börja tillämpas med början /79. Jag räknardessutom med alt de försök som påbörjats inom vissa vårdutbildningar skallkunna fortsäUa eller utökas parallellt med atl nya utbildningsplaner tas ibruk för alt därigenom ytterligare breddaerfarenhetsunderiaget. Kommitténsförslag i övrigl bör syfta lill genomförande omkring och bör läggasfram . Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för att tillkalla en kommitté med högst elvaledamöter med uppdrag alt utreda vissa frågor om vårdutbildningar inom högskolan, altutse en av ledamöterna att vara ordförande, DelII U:10 Skr 1977/78:103 286 attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver altersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i form avdagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Denensamrätt atl förfoga över ell litterärt eller konstnäriigt verk som enligtlagen (1960:729) om upphovsrätt lill litterära och konstnäriiga verk (ändradsenast 1976:192), upphovsrältslagen, tillkommer verkets upphovsman ärinskränkt i olika avseenden. Bestämmelser om en sådan inskränkning finns i 25§. Enligt detta lagrum krävs inte upphovsmannens tillstånd föratt offentligtvisa exemplar av konstverk, som har utgivits eller överiåtits av upphovsmannen.En upphovsman kan sålunda inte med stöd av upphovsrältslagen kräva ersättningutöver eventuellt redan erhållen köpeskilling för att ett av honom överiåtetverk visas vid en offentlig utställning eller - så länge det inte rör sig omfilm eller television - i någon annan form av offentlig förevisning. har krävt att ersättning skall utgå ävennär verk visas på sätt som avses i 25. Frågan har också aktualiserats i ettsärskilt yttrande till betänkande (SOU 1975:14) Konstnärerna isamhället och i en skrivelse lill från Konstnäriigaoch litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (Klys) inför arbetet medstatsbudgeten för /78. Denna s.k.visningsersältning behandlades i prop. 1975/76:135. Den statliga kuhurpolitiken3. Där konstaterades alt förslag om en visningsersättning hade förts fram frånolika håll men alt några metoder för att utforma ell ersättningssystem, somkunde bedömas som genomförbart emellertid inte hade redovisats. 1 propositionenframhölls atl det är väsentligt atl målmedvetet arbetande bildkonstnärer kan bedrivasin verksamhet på rimliga ekonomiska villkor. Att del inte hade bedömts möjligtatt bestämma samhällels insatser för bildkonstnärerna enligtberäkningsprinciper av del slag som bildkonstnärerna hade föreslagit borde intevara något hinder för att i andra former ställa medel till förfogande. 1propositionen redovisades också att det hade varit möjligt att tillsammans medbildkonstnärernas fackliga representanter nå enighet om regler för fördelningav tillgängliga medel. De riktlinjer för bidrag till konstnärer som angavs ipropositionen innebar alt konstnärernas egna organisationer fick ett avgörandeinflytande över utform- 287 Kommittéer: Del II U:10 ningenoch fördelningen av bidragen. Sedanfrågan om visningsersältning hade tagils upp i några motioner behandlades denav kulturalskottet (KrU 1975/76:35). Utskottet anförde följande: "Denvisningsersältning som aktualiserats i vissa av motionerna kan definieras somersättning för aU ett konstverk som inle längre är i upphovsmannens ägo visasoffentligt. Parallellen mellan en dylik ersättning och biblioteksersättningenligger i och för sig nära till hands, men det är uppenbart att de praktiskasvårigheterna aU konstruera ett syslem för visningsersättning är mycket slora. Dettorde sålunda bli nödvändigt med ett omfattande och svårbemästratredovisningssystem om man vill ge den enskilde konstnären individuellvisningsersättning. Även vid en ersättning som utgår fill konslnärskolleklivetsom helhet och inle lill varje enskild person blir det fråga om en kompliceradredovisning. Svåra gränsdragnings-och definitionsproblem kommer säkeriigenockså alt möta i båda fallen. Därtill kommer alt det är svårt atl bedöma ivilken mån den visningsersältning som avses bli ersättningsberättigande kommeratl successivt öka i omfattning och därmed i likhet med biblioteksersättningentillföra konstnärerna ökande ersättningsbelopp. Utskottetvill vidare här peka på det samband som visningsersätiningen -liksom ocksåbiblioteksersättningen - har med upphovsrätten. Om konstnärernas upphovsrättutvidgas till att omfatta även rätl till visningsersältning skulle dettainnebära en klar förstärkning av deras ställning. Om därjämte rätten tillvisningsersättning kombineras med rätt att förhandla om ersättningens storlekblir ställningen ytteriigare förbättrad. mening är det önskvärt att frågan om visningsersätiningen ingåendestuderas i syfte att klariägga möjligheterna attkonslraera ett system som ger bildkonstnärema ersättning för alt verk som intelängre är i upphovsmannens ägo visas offentligt. 1 arbetet med denna fråga bördess samband med frågorna om konstnärernas upphovsrätt och förhandlingsrättbeaktas." Riksdagenbeslöt alt som sin mening ge regeringen till känna vad utskottet anfört om altfrågan om visningsersättning bör studeras ingående (rskr 1975/ 76:355). Somframgår av det anförda rymmer frågan om visningsersättning svårbemästradeproblem. Dessa gäller inte bara den rättsliga grunden för en sådan ersättningoch hur den ersättningsgrundande verksamheten skall defineras och avgränsasutan också den kvantitativa omfattningen av den verksamhet som skulle liggalill grund för ersättningen och möjligheten att till rimliga kostnaderregistrera och redovisa de uppgifter som skulle vara underiag för beräkning aven ersättning. Dessa problem måste enligt min mening klargöras innan ettställningstagande till frågan om visningsersältning kan göras. Denna uppgiftbör anförtros åt en särskild utredare. Närdel gäller olika sätt att konslraera en ersättningsmodell bör utredaren göra enutföriig teknisk och ekonomisk analys av olika alternativ och deraskonsekvenser Om det befinns lämpligt bör utredaren på grundval av denna analyslägga fram eU eller fiera förslag till ersäuningsmodell. Utredarenbör ägna särskild uppmärksamhet åt frågan om avgränsningen av den verksamhetsom skulle kunna motivera en särskild visningsersältning. Han bör beakta defall då en omfattande offentlig visning måste anses vara förutsatt vidbeställnings- eller försäljningstillfället. Utredaren bör vidare klargöra undervilka former verk skall vara tillgängliga för allmänheten DelII U:ll Skr 1977/78:103 288 föratl en visningsersältning skulle kunna vara motiverad. Detär viktigt att de avgränsningar som väljs kan läggas till grand för enändamålsenlig redovisning. Utredaren bör därför även klariägga möjligheternaatl konstruera ett smidigt och för ändamålet lämpligt syslem för redovisning aversättningsgrundande verksamhet. 1uppdraget ingår också alt undersöka den kvantitativa omfattningen av denverksamhet som enligt utredningsmannens bedömning skulle kunna läggas tillgrund för en visningsersältning. Utredningsarbetetskall bedrivas i nära kontakt med utredningen (Ju 1976:02) om upphovsrätt samtmed berörda statliga och kommunala organ och med konstnärernas organisationer. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild ulredare med uppgift att klariägga möjligheterna attkonslraera ett system som ger bildkonstnärema ersättning för atl verk som intelängre är i upphovsmannens ägo visas offentligt, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till utredare, saikkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i formav dagarvode enligl kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna skall belasta kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. 1december 1972 tillsattes en (U 19723:07) med uppgift aUnyöversätta . Är 1975 fick kommissionen i uppdrag att företa ennyöversättning även av . överiämnades frågan om ennyöversättning av apokryfema till styrelse för närmareutredning. hade låtit en särskild arbetsgrapp utreda frågan omnyöversättning av apokryfema överiämnade den betänkandet (Ds U1977:3) Atl översätta apokryfema. 1. atlGamla testamentets apokryfer översätts, 2. alt fär i uppdrag att utföra denna översättningsedan arbetet med har avslutals, 3. all översättningen skall utgå från den grekiska grundtexten, samt 4. atl den i övrigt skall följa de allmänna principerna översättningar av och . 289 Kommittéer: Del II U:ll mening bör följande riktlinjer gälla för enöversättningsorganisation för . Översättningenbör lill kvalitet och stil harmoniera med bibelöversättningen i övrigt.Uppgiften bör ulföras som ett lagarbete. För detta talar flera skäl, inte minstdet faktum all de textkritiska och exegetiska problemen är så stora. Föratl resurser skall utnyttjas effektivt bör översättningsarbetetinledas först efler det att har avslutat översättningen avNya testamentet. räcker kommissionens nuvarande resurserinle lill för den nya arbetsuppgiften. Att vänta med denna till dess att Gamlatestamentet är färdigöversalt skulle inle vara välbetänkt. Om apokryfema intepubliceras samlidigt med är det sannolikt atl derasställning försvagas, såsom erfarenheterna av apokryföversättningen från 1921visar. Motnu anförda bakgrand föreslår styrelsen följande organisation avöversättningsarbetet. Uppdraget alt göra den grundläggande översättningen gesål en person som är väl kvalificerad i fråga om både grekiska (ev, ävenhebreiska) och svenska språken. En expert på grundspråket och en expert påmålspråket förordnas på halvtid. Dessa tre personer bildar enöversättnings-enhet, som svarar för arbetets olika faser och utarbetar denslufiiga versionen. Enheten kan anlita referenlorganisafion.Översättningsförslagen bör dock inle skickas rutinmässigt till allareferenter. Särskilt svåra och känsliga texter kan tillställas eU valfrittantal referenter. Denföreslagna organisationen bör enligt styrelsen inom en rimlig kostnadsramkunna varieras något efter de olika texternas art. 1 fråga om några få texterkan experten på grundspråket och experten på målspråket länkas fungera som ettöversältarpar. Det bör också vara möjligt att lämna ut smärre partier föröversättning av någon kompetent person utanför enheten. Givelvis bör enhetenbehålla ansvaret för resultatet. Det kan också i begränsad omfattning visa sigbehövligt att anlita särskild expertis, exempelvis med hebreisk sakkunskap. Föregen del finner jag att arbetet med nyöversättning av Gamla testamentetsapokryfer bör inledas när har avslutat översättningen av Nyatestamentet. Förslagen till riktlinjer och organisation finner jag välunderbyggda. Förslagen bör därför läggas till grund för översättningsarbetet. Jaghemställer att regeringen utvidgar uppdrag i enlighet medvad jag nu har anfört. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 19 1977/78. DelIIU:I2 Skr 1977/78:103 290 12.Utgivning av svenskt uppslagsverk Departementschefen,statsrådet , anför. 7.7Tillgången på uppslagsverk på svenska Underden senaste tjugoårsperioden har tillgången på större aktuella uppslagsverk försämrats. Dethiuills största allmänna uppslagsverket är Svensk Uppslagsboks andra upplaga somutkom . Detta verk omfattar 32 band och innehåller ca 190000 uppslagsord. utgavs Nordisk Familjeboks fjärde upplaga i 24band. Del största uppslagsverk som utkommit är Lexikon i 15band . Ar1973 ulbjöds och slutsåldes kvarvarande upplagor av de tre nämnda verken lillväsenlligl reducerade priser. Eflerdenna utförsäljning saknas på den svenska marknaden ett stort aktuellt svensktuppslagsverk som kan betecknas som nalionalencyklopedi. Däremot finns någramindre eller medelstora uppslagsverk, varav de största är Lilla ,Foku:» och Bra Böckers lexikon. Därutöverfinns ytteriigare några flerbandslexikon såsom Data uppslagsverk, , Combi Visuell och 3-bandslexikon samt ett antalenbandslexikon, främst . 1968års lilteraturutredning föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 1974:5) Boken attstatsmakterna skulle låta utreda de problem som är förknippade med utgivning aven statssubventionerad . Utredningen förutsatte därvid att en sådanencyklopedi skulle betinga ett relativt lågt pris. Eftersom projektet ärkapitalkrävande ansåg utredningen att statsmakterna måste la ansvar för attutgivningen skulle komma till stånd. Behovetav ett nytt svenskt uppslagsverk vitsordades allmänt bland remissinstanserna.Vid behandlingen av litteratumtredningens förslag i prop. 1975:20 anförde minföreträdare atl en arbetsgmpp borde tillsättas för att utreda frågan om behovetav slöd lill utgivande av ett svenskt uppslagsverk. instämde i dettauttalande (KrU 1975:12, rskr 1975:201). Behovet av ett stortsvenskt standardverk har omvittnats av företrädare förutbildnings-, forsknings- och kulturinstitutioner liksom i den allmännadebatten. Det har framhållits atl som tillgången på stora aktuellauppslagsverk är sämre än någonsin har behovet härav snarareökat. Den ökade satsningen på vuxenutbildning har angetts som en viktig faktori sammanhanget. Det stora och ökande utbudet av information i dagens samhälleanses också medverka till att mänga människor önskar fä bakgrund till ochkomplettera den bild av verkligheten som bl. a. massmedierna ger. harvissa bedömare framhållit de svårigheter som är förknippade med alt hålla ettuppslagsverk aktuellt. Man har också pekat på alternativ som den moderna 291 Kommittéer: Del II U:12 Deföriag som har svarat för utgivningen av större uppslagsverk har iolika sammanhang förklarat att de inte har resurser atl genomföra ett sålångsiktigt och kapitalkrävande projekt. Motdenna bakgrund bör det nu göras en föralsätiningslös prövning av behovet ochlämpligheten av statligt stöd till utgivningen av ell stort svensktuppslagsverk. Denna uppgift bör anförtros åt en särskild kommitté. Ettnytt omfaUande uppslagsverk som kan fungera som nalionalencyklopedi måste hahög kvalitet. Hur kvalitetskravet skall definieras och vilka faktorer som skalltillmätas avgörande betydelse vid bedömningen bör del ankomma på kommittén allnärmare ange. a. hur allsidigt, djupgående men lättillgängligt sominformationen skall presenteras. Andra krav i sammanhanget är överskådlighetenoch konsekvensen i framställningen. Ett särskilt problem utgör aktualiteten;stora delar av ett uppslagsverk av standardmodell löper risk att bliinaktuella. Urval,redigering och kommentarer i ett uppslagsverk styrs självfallet i vissutsträckning av upphovsmännens värderingar. Kommittén bör söka formulera vilkagrundläggande krav på opartiskhet och allsidighet som bör vara vägledande företluppslagsverk som ges ut med statlig medverkan. De yttrandefrihetssynpunkler somhar förts fram i remissvaren på litteraturutredningens förslag och i denaUmänna debatten bör beaktas. Kommitténbör även studera internationella erfarenheter av utgivning och spridning avuppslagsverk för alt få en uppfattning om hur behovet av sådana verktillgodoses i andra länder. Kommittén bör också undersöka om möjligheter tillnordiskt samarbete på området föreligger. Kommitténbör samla in synpunkter på ell nytt uppslagsverk från olika håll i samhälletoch på grundval härav ställa samman krav och önskemål som ställs frånkonsumenthåll. Kommitténbör mot bakgrund av kvalitetsbedömningen söka precisera vilka krav i fråga omomfattning och utformning som måste ställas pä ett stort svenskt uppslagsverksom ges ut med statlig medverkan. Hänsyn bör tas till såväl utbildningens somallmänbildningens behov. En utgångspunkt måste vara atl verket ska svara motett behov som inte tillgodoses av befintliga uppslagsböcker Kommittén bör ocksåuppmärksamma hur olika utformningar av ett uppslagsverk kan förväntas påverkaintresset hos olika nyttjargrupper. Kommitténbör undersöka vilket material som finns kvar från tidigare utgivna uppslagsverki form av slagordsregisler och annat underiag. Detta material bör om möjligtutnyttjas vid framställningen av ett nytt uppslagsverk. Det är naturiiglvisockså viktigt alt kunna ta tillvara den Del II U:12 Skr 1977/78:103 292 yrkeskunnighelsom finns på området. Produktionenav eU större uppslagsverk är mycket tidskrävande. Kommittén bör därförpresentera tidsplaner för utgivning med olika alternativ i fråga om form ochomfång. Kommitténbör också beakta den långsiktiga försörjningen med uppslagsverk och därviddiskutera olika möjligheter och metoder att förnya materialet. Vidarebör olika principer för redigering redovisas. En analys bör t, ex. göras avfördelar med alfabetisk resp. systematisk uppställning. Möjligheter attkombinera de olika metoderna bör också beaktas. Kommitténbör belysa om del finns möjligheter att utnyttja den modernainformationsteknologin i utgivningen. Datatekniken ger möjlighet till lagringav stora mängder information och lill en smidig kontinueriig förnyelse. Delstår emellertid klart au ett datorlagral uppslagsverk med den teknik som hartillämpats inte kan användas på samma mångsidiga och flexibla sätt somett verk i bokform. Vägledande för kommittén vid bedömningen av möjligheternaatt använda datatekniken bör vara den breda allmänhetens möjligheter atl fåtillgång till materialet. Delär angelägel alt eU nytt svenskt uppslagsverk når ut till allmänheten. Strävanbör därför vara alt verket skall spridas inte bara till utbildnings- ochforskningsinstitutioner, förelag, bibliotek etc. utan även till hemmen. Fleraolika försäljningsformer måste troligen tillämpas för ett verk av angivet slag.Tidigare var hemförsäljning den viktigaste kanalen för uppslagsböcker. Enomfattande försäljning har även skett genom bokhandel, postorder ochbokklubbar. Kommittén bör undersöka vilka försäljningsvägar som kan utnyttjas. Detär vidare angeläget att ett utgivet verk kan hållas tillgängligt under enlängre lid. Frågan om lagerhållning bör därför studeras. Kommitténbör göra beräkningar av kostnaderna för produktion och försäljning av ett nyttsvenskt uppslagsverk enligt olika alternativ i fråga om form, omfång,produktionsteknik, utgivningshaslighel och pris. Mot bakgrund av dessaberäkningar ska kommittén bedöma de marknadsmässiga förutsätlningarna förförsäljning av ett stort uppslagsverk. Kommittén bör därefter pröva om behov avstadigt stöd föreligger och diskutera formerna för statens slöd och medverkansamt lämna förslag och rekommendationer i anslutning härtill. Olika modellerbör prövas och redovisas. Möjligheterna till olika former av samarbete medintresserade föriag i ett konsortium eller i form av ett särskilt för ändamåletbildal föriag bör övervägas. Fördelar och nackdelar med alt staten går indirekt som samarbetspartner bör prövas mot alternativet atl staten lämnarbidrag eller krediter lill enskilda förlag eller lill ett av intresseradeföriag bildat samarbetsorgan. Kommittén bör i dettasammanhang också beakta hur utgivningen av ett stort svenskt uppslagsverk kanpåverka befintlig utgivning av uppslagsverk. 293 Kommittéer: Del II U:13 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag att utreda frågan omutgivning av svenskt uppslagsverk, attutse en av ledamöterna alt vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersäUning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligl kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 13.Beredning av vissa frågor rörande obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning Departementschefen,statsrådet , anför. 1976/77:59 anförde jag att del obligatoriska medlemskapet istuderandesammanslulning borde avskaffas. framhöll jag alt ett tillfredsställandeunderlag för att då vidta en sådan åtgärd inte förelåg. Jag pekade på alt stödi olika former utgår till de obligatoriska studerandesam-manslulningarna. Överutbildningshuvudtiteln utgår bidrag till studerandehälsovård och till uppförandem. m. av kårlokaler. Över jordbrakshuvudtiteln utgår bidrag tillstudentkårernas idrollsverksamhet. Jag angav vidare alt de studerande inomhögskolan även borde kunna räkna med fortsatta samhälleligaåtaganden för sådana verksamheter-oberoende av regeringens och riksdagensställningstagande till obligatoriskt medlemskap - låt vara i andra former. Enavveckling av det obligatoriska medlemskapet kräver, framhöll jag,överläggningar mellan berörda parter. En utgångspunkt för dessa överläggningarborde vara atl utformningen av samhällsstöd i olika avseenden för studerandesom grupp inte utan starka skäl bör avvika från vad som gäller för andramedborgargrupper. Till nämnda parter hör -förutom staten och berördastuderandesammanslutningar-även kommuner och landstingskommuner. a. samlingslokaler och föreningsstöd ligger inom det primärkommunalaområdet och huvudmannaskapet för hälsovården åvilar landstingskommuner. Jagangav slutligen att jag avsåg atl återkomma till regeringen rörandedessa överiäggningar. anslöt sig till vad jag hade anfört (UbU1976/77:20, rskr 1976/77:246). Enligtmin mening bör de nyssnämnda överiäggningarna förberedas av en för dettaändamål särskilt tillkallad ulredare. Till grund för de kommande DelIIU:14 Skr1977/78:103 294 överiäggningarnabör ligga obligatoriekommitténs (U 1973:03) betänkande (SOU 1976:14)Kårobligatorium? och studerandehälsovårdsulredningens (U 1972:05) betänkande(SOU i 975:7) Framtida siuderandehälsovård samt remissvaren över dessa bådabetänkanden. Utredaren skall med beaktande av vad som har anförts i prop.1976/77:59 om obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning ge ettunderlag för kommande överläggningar. Utredaren bör därvid gå igenom innehålleti föreliggande betänkanden och vid behov ytterligare utreda uppkommande frågor.Arbetet bör ske skyndsamt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för utbildningsdepartemeniet atttillkalla en särskild utredare med uppdrag att bereda vissa frågor rörandeobligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver altersättning till utredare, siikkunniga, experteroch sekreterare skall utgå iform av dagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394) om ej annatföreskrives, attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 14.Tilläggsdirektiv till utredningen (U 1972:06) om skolan, staten och kommunerna(SSK) Iseptember 1972 tillkallades sakkuniga med uppgift alt utreda ansvarsfördelningenmellan stat och kommun i fråga om grandskolan och gymnasieskolan m. m. 1direktiven anförs atl en utgångspunkt för utredningen bör vara alt skapaföralsättningar för ett ökat inflytande förskolans personal och elever påorganisatoriska frågor vid den enskilda skolenheten.