prop · G103111 · 1977-12-31 00:00:00 — Därutöver föreslås enheter förplanering, administration och information. Teknikupphandlingskommiltén, TUK, (1 1973:05) lämnar isitt belänkande (SOU 1976:69) Teknikupphandling ett anlal förslag och rekommendationeri syfte att få till stånd en utökad teknisk utveckling i samband med offentligupphandling. TUK rekommenderar en utökad samordning av offentlig upphandlingmed beaktande av teknikupphandlingssynpunkter och en förbättrad dokumentationav myndigheternas tekniska behov. TUK föreslår att STU får i uppgift attbiträda vid och stödja teknikupphandlings-projekt. Inom de primärkommunala ochlandstingskommunala områdena föreslår TUK atl STU tecknar ramavtal med resp. Sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) för upphandlingsanknuten teknisk utveckling. Remissinstanserna är i huvudsak positiva tillgrundtankarna bakom förslag. Allmänt anser man således att dentekniska utvecklingen bör stimuleras genom olika former av stöd frånsamhällets sida. Ett flertal remissinstanser delar också kommitténs uppfattningall STU bör ges en aktivare roll och flexibla arbetsformer. När det gällerfrågan vilka förändringar som bör göras i program och organisation för STU ärremissopinionen mer splittrad. En majoritet av remissinstanserna anser att enuppdelning av programmet i en innovationsdel och en forskningsdel är motiverad,men avvisar en uppdelning av organisationen efter samma principer. En sådanuppdelning skulle enligt mångas mening försvåra kontakten mellan forsknings-och innovationsprogrammel och medföra risk för dubbleringar. En delremissinstanser, t.ex. naturvetenskapliga forskningsrådet, accepterar heltkommitténs förslag i dessa avseenden, medan andra, t.ex. , avvisar dem med hänvisning till att STU fungerartillfredsställande med nuvarande programstmktur och organisation. Remissinstanserna är i allmänhet positiva lill TUK:srekommendationer och förslag. Några remissinstanser, bl.a. statens industriverk(SIND), an- Prop.1977/78:111 105 ser dock att förslagens industripolitiska aspekter intehar uppmärksammats tillräckligt. Jag vill för egen del anföra följande. utgårenligt min mening från en i stort sett riktig grunduppfattning om STU:sverksamhet och ansvarsområde. Kommittén undervärderar emellertid det starka sambandsom finns mellan forskning och innovationsverksamhet vilket leder till enonödigt skarp uppdelning mellan forsknings- och innovationsstöd iprogramstruktur och organisation. Jag kommer därför atl föreslå en jämfört medkommitténs förslag modifierad programindelning, som också inrymmer uppgifterför STU, som kommittén inte behandlat. Jag kommer vidare att föreslå smärre förändringarav den organisation som gäller för STU. På andra punkter kommer jag atlbiträda kommitténs förslag, t. ex. vad gäller ramprogram förinsiitutionsforskning. Jag ställer mig vidare positiv till TUK:s förslag ochkommer att föreslå att de genomförs med endast mindre förändringar. Jag kommeratt beräkna medel för en kraftig ambitionshöjning av STU:s verksamhet, sombl.a. tar sig uttryck i ett antal större målinriktade satsningar, s. k.insatsområden, som sträcker sig . Även för det direkta stödet tilluppfinnare beräknas en förstärkning. STU tillhör de myndigheter som får anslag anvisade iprogramtermer. Jag kommer inte att närmare diskutera principerna förprogrambudgetering eftersom dessa tidigare utförligt har redovisats förriksdagen (se prop. 1976/77:130). Jag vill endast erinra om att ett program somregel bör bestå av verksamheter som huvudsakligen är inriktade mot ett förprogrammet gemensamt mål, och att följaktligen programbudgeteringen börinnebära att medel budgeteras efter vilket mål olika verksamheter har, inteefter var verksamheterna utförs eller vilka typer av kostnader somverksamheterna medför. Svårigheter atl entydigt ange målen för verksamheternakan dock medföra modifikationer av denna regel. Regering och riksdag begränsarsig i detta system huvudsakligen till att ange mål och medelsramar för programmen.Myndigheten får pä så sätt stor frihet att göra en avvägning mellan olikamedel som främjar samma mål. i syfte att uppnå största möjliga måluppfyllelse. STU:s verksamhet är f n. indelad i fyra program, nämligenFinansiellt stöd till teknisk forsknings- och utvecklingsverksamhet.Planerings- och utredningsverksamhet. Rådgivnings- och förmedlingsverksamhetsamt Drift av forskningsstationer. lägger i sitt betänkande fram ett förslagtill programstruktur för STU som innebär att verksamheten delas upp i ettinnova-tionsinriktat program (teknisk innovationsverksamhei) och ett kunskapsuppbyggandeprogram (teknisk forskning). Till forskningsprogrammet förs i stort sett alltstöd till universitet, högskolor och andra forskningsinstitutioner. Prop.1977/78:111 106 STU-kommitténsförslag har i detta avseende mottagits positivt av ett flertal avremissinstanserna. De remissinstanser som är negativa, t. ex.Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), framhåller att kommittén har underskattatforskningens betydelse för innovationsverksamheien och att det är viktigt meden nära kontakt mellan forskningsstöd och innovationsstöd. STU:snuvarande programindelning har enligt min mening vissa brister. Sålunda ger deninte statsmakterna tillräckliga möjligheter till prioriteringar grundade påsamhälleliga överväganden. Inte heller ger den en tillräckligt god beskrivningav den konkreta verksamheten för STU:s egen styrning. Från de olika programmenkan lämnas stöd till olika faser av ell och samma utvecklingsprojekt, vilketstrider mot önskemålet att verksamheterna inom olika program så lite sommöjligt bör påverka varandra. Det anförda finner jag ge anledning lill enändring av programstrukturen. Jaganser, som följd av vad jag har anfört, att STU:s programindelning börvara målinriktad. Den bör la sin utgångspunkt i de tre roller som statsmakternahar angivit för STU och som fortfarande bör gälla, nämligen att främja dentekniska utvecklingen inom olika samhällssektorer, att främja industrinsinnovationsnivå och tekniska kvalitet och att höja den tekniska forskningensnivå och öka kunnandet inom skilda områden. har framhållit uppfyllerSTU de två första rollerna genom atl lämna stöd till innovationsverksamhet ochden tredje rollen genom all stödja teknisk forskning. Med hänsyn lill depraktiska svårigheterna atl strikt skilja mellan sektor- och industrimotiveradeinsatser, bör i programstrukturen ingen åtskillnad göras mellan insatser somsyftar till innovationer för å ena sidan industrin och å andra sidansamhällssektorer. Flertalet innovationer leder till effekter för såvälsamhällssektorer som industrin. En programmässig samordning av STU:sindustripoliliska och sektorpolitiska roller bör också verksamt kunna bidratill att undanröja de eventuella hinder för spridning av innovationer, somsammanhänger med rådande ansvars- och uppgiftsfördelning inom den offentligasektorn. Detär emellertid enligl min mening mycket viktigt atl STU vid sin projektbedömningklart skiljer mellan de innovationsprojekt som främst motiveras av industrinsintressen och de som främst motiveras av samhällsintressen. Sedan STU:s stödhar avslutats måste någon part, antingen ett producerande förelag eller enrepresentant för avnämarna, t. ex. en myndighet, vara tillräckligt intresseradav projektet för att slutföra det och exploatera resultatet. Del är dock ocksåviktigt att STU vid bedömningen av ett innovationsprojekt som främst är avintresse för industrin beaktar även hur projektet påverkar samhällsintressensom t.ex. miljövården, den regionala balansen och hushållningen med energi ochandra naturresurser. STU:s finansiella slödtill innovationsprocessen bör, som jag i del följande återkommer till, i stortsett omfatta endast den tekniska utvecklingsfasen och jag vill därför tillskillnad mot kommittén beteckna stödet som ett stöd lill teknisktutvecklingsarbete. Slöd i de senare, kommersiella utvecklingsfaserna kan lämnasav bl.a. de regionala utvecklingsfonderna och . Prop.1977/78:111 107 I likhet med ett antal remissinstanser, bl.a. STU ochSveriges industriförbund, anser jag att har dragit en alltförskarp gräns mellan forskning ä ena sidan och innovationsverksamhet ellerteknisk utvecklingsverksamhet å den andra. Innovationsprocessen är en kompliceradprocess som är svår att fånga i en enkel modell, men erfarenheter visar dockklart att den tekniska forskningen spelar en viktig roll, och enligt mångabedömare en växande roll, för innovationsverksamheten. Ett samband somkommittén har framhållit är att forskningen bygger upp den kunskapsbas sominnovationerna utgår ifrån. Ett annat samband är att forskningen, sedan välinnovationsidén har uppkommit, ofta utgör ett viktigt moment i det tekniskautvecklingsarbetet. Det är därför enligt min mening olämpligt alt samla alltforskningsstöd i ett särskilt program. Den forskning som organiskt ingår i ettstörre innovationsprojekl bör få stöd från samma program som del övrigatekniska utvecklingsarbetet. Den forskning som däremot inte har anknytning tillett innovalionsprojekl bör stödjas inom ett särskilt program. På detla sättminskar risken för att målet för rena forskningsprojekt, som bör vara all lafram ny kunskap, vid projektbedömningen förväxlas med målet förutvecklingsarbetet, att ta fram nya produkter, processer och syslem. Detta ökarmöjligheterna för den grundläggande och långsiktiga forskningen att konkurreramed mer kortsiktiga forskningsinsatser. Ett särskilt forskningsprogram meddenna avgränsning medger också alt forskarna själva kan ges ett ökat inflytandeöver valet av forskningsobjekt. Till detta återkommer jag i det följande. Jag föreslår således ett program förindustriellt ochsamhällsinriktat tekniskt utvecklingsarbete och ett program förKunskapsutveckling. har inle övervägt behovet av ett program förden internationella kontaktverksamheten, vilken inrymmer bl.a. den tekniskvetenskapligaattachéverksamheten och biträde till i internationellaöverläggningar. STUframhåller i sitt remissyttrande att omfattningen av denna verksamhet i höggrad påverkas av myndigheter och organisationer utanför STU. STU anser alt delvore till fördel om statsmakterna genom ett program för internationellkontaktverksamhet kunde lägga fast en ram för denna verksamhet. Jagvill i detta sammanhang anföra följande. Altachéverksamheten utgör enbetydelsefull del i STU:s internalionella kontaktverksamhet. Den är av en annankaraktär än övrig verksamhet som STU stöder och har mål som inte helt ryms inomSTU:s tre roller. Det sistnämnda gäller även andra delar av deninternationella verksamheten. Som antytts är STU:s styrmöjligheter avverksamheten också begränsade. Jag förordar därför ett särskilt program förInternationell kontaktverksamhet. Behovet av biträde åt departement och myndigheter isamband med förhandlingar med främmande länder och intemationella organisationerhar ökat i takt med det ökade internationella utbytet. 1977/78:111 108 senareatt förorda att ytterligare serviceuppgifter läggs på STU i samband medoffentlig teknikupphandling. Följaktligen kommer inte obetydliga resurser atterfordras för STU:s myndighetsservice. STU har i vissa fall svårt att styraåtgången av dessa resurser. Målen för verksamheten överensstämmer inte hellermed dem för STU:s övriga verksamhet. Jag förordar därför ett särskilt programför detta ändamål. Jagkommer att redovisa den närmare utformningen av de av mig föreslagnaprogrammen. Det ankommer på regeringen alt fatta beslut om indelningen avdessa program i delprogram och programelement. 13.5.3Stöd till tekniskt utvecklingsarbete F.n. lämnar STU stöd till innovationsverksamhet, och då främst det tekniskautvecklingsarbetet, under programmen Finansiellt stöd till teknisk forsknings-och utvecklingsverksamhet och Rådgivnings- och förmedlingsverksamhet. STU-kommitténföreslår att det av den förordade innovationsprogrammet delas upp idelprogrammen Iniliativprojekt och Andra projekt. Kommittén har på detta sättvelat markera den stora vikt man fäster vid STU:s initierande insatser.Kommittén framhåller att ell framgångsrikt innovationsstöd kräver enhelhetssyn på innovationsprocessen, men anser atl STU:s finansiella stöd ihuvudsak bör avse faserna fram till protolypstadiet. STU:s kompetens inom desenare leden av innovationsprocessen bör emellertid förstärkas och fastaresamarbete etableras med bl.a. privata konsulter. Kommittén påpekar ocksä viktenav att STU får mer flexibla arbetsformer. Flertaletremissinstanser stöder kommitléns förslag att STU bör utvecklas till ett meraktivt och initierande organ samt atl STU:s kompetens bör breddas. Vad gällersamarbete med privata konsulter varnar flera remissinstanser, bl. a. , för alltför fasta knytningar till ett fåtal konsultföretag,eftersom detta bl.a. kan snedvrida konkurrensen i denna bransch. Ävenjag är beredd alt instämma i kommitténs förslag på flera av de nämndapunkterna. Det är viktigt alt STU på ett tidigt stadium beaktar även deexploateringsfaser, som ligger efter de delar av innovationsprocessen som STUnormalt stöder, dvs. fram till dess en fungerande prototyp tagils fram.Parallellt med den tekniska bedömningen bör projekten utvärderas kommersiellt.Enligt min mening bör således STU lägga ökad vikt vid att projektens resultatnyttiggörs. Det räcker inte med att projekten blir tekniskt lyckade, deraskommersiella framgång måste också säkerställas för att de skall bidra tillSTU:s måluppfyllelse. En förbättrad kommersiell utvärdering av projekten på etttidigt stadium bör kunna bidra till detta. Liksomhittills bör dock STU:s finansiella stöd ha målet att undanröja den tekniskaosäkerheten i projekten. Stöd lill de faser av innovalionsprocessen som liggerefler protolypstadiet kan som tidigare nämnts lämnas av bl. a. de regionalaulvecklingsfondema. Vad gäller samarbetet med privata 1977/78:111 109 konsultföretagdelar jag i viss mån remissinstansernas farhågor. STU:s samarbete med sådanaföretag är viktigt men bör inte formaliseras genom generella avtal e.d. så attdet uppfattas som en statlig auktorisering. De samarbetsvillkor som kan behövaskan fastställas samlidigt som beslut fattas om finansiellt stöd. Jag villvidare betona betydelsen av att STU etablerar ett nära samarbete med deregionala utvecklingsfonderna, bl. a. för att dra nytta av deras kännedom omföretagens och marknadens behov. Närdet gäller indelningen i delprogram har jag inte samma åsikt som kommittén. Jaganser inte att det är ändamålsenligt att programmet för utvecklingsarbetedelas upp på grundval av varifrån initiativen till projekten kommer. Jag vill idelta sammanhang också påpeka att STU:s stöd till utvecklingsarbete skallomfatla såväl rent finansiellt projektstöd som rådgivnings- ochförmedlingsservice. Eftersom dessa stödformer har samma syfte bör de ocksårymmas inom samma program. Programmet bör dock delas upp i delprogram för attmöjliggöra mera långtgående politiska prioriteringsöverväganden och underlättaSTU:s egen styrning som hänsyn tas till vad som är relevant förSTU:s intressenter. Föratt en mer målinriktad styrning från stalsmaklernas sida skall bli möjlig börett de\program Insatsområden tas upp under programmet för utvecklingsarbete.Insatsområdena skall omfatta större målinriktade konkreta insatser. Varjeinsats förutsätts bli genomförd för att därefter ersättasav andra. STU bör lägga fram förslag till sådana insatsområden i sin årligaanslagsframställning. För alt underlätta prioriteringsarbetet är det av viktatt STU gör en markerad avgränsning av insatserna och klariägger de konkretamål som dessa syftar till. Regeringen bör kunna ta upp även insatsområden somföreslagils av andra än STU, t. ex. andra myndigheter och utredningar. Några remissinstanser, bl.a. STU och FOA, påpekar vikten av att medel även fortsättningsvis finnstillgängliga för insatser utanför de prioriterade områdena. Enligt min meningmåste självfallet resurser finnas tillgängliga för begränsade projekt medmålet att utveckla en bestämd produkt, process eller system. Sådant stöd börlämnas under delprogrammet Teknikområden. Dessa teknikområden bör liksom dehittillsvarande behovsområdena vara permanenta i högre grad än insatsområdena.STU föreslår i sitt remissyttrande en indelning av delprogrammet i följande femteknikområden: d) Informations- ochsystemteknik e) Övrig produktutvecklingoch uppfinningsutveckling samt rådgivning Inomvarje teknikområde behandlas problem som är gemensamma för flera olikaindustribranscher. Till området processteknik förs bl.a. pro- Prop.1977/78:111 110 blemfrån kemisk industri, massaindustri och cementindustri medan områdettillverkningsteknik inrymmer verkstadsindustrins tillverkningsproblem. Detsistnämnda teknikområdet föreslås inbegripa även den rådgivning i tekniska,ekonomiska och juridiska frågor som behövs i anslutning till främst stödet tilluppfinningsulveckling. STUföreslär vidare att indelningen i teknikområden anknyts lill den organisatoriskaindelningen av STU. Till denna fråga återkommer jag i det följande. Det ankommersom nämnts på regeringen att reglera indelningen i teknikområden. Produktutvecklingoch produktförnyelse speciellt hos den mindre och medelstora industrin börfrämjas. För detta bör delprogrammet Industriservice tas upp med i huvudsaksamma innehåll som motsvarande delprogram i nuvarande programstruktur. Överdetta delprogram finansieras bl. a. konlaktsekreterarverk-samheten. Fleraremissinstanser har uttalat sitt slöd för förslag om enförstärkt verksamhet på detta område. Jag delar denna uppfattning och räknarmed en viss utvidgning av kontaktsekreterarverk-samhelen, bl.a. i Linköping.Genom denna verksamhet erhålls en värdefull länk mellan högskoleforskning ochnäringsliv till gagn för båda parter. Högskoleforskarna får en bättre kontaktmed industrin och dess problem som de resurser som finns samlade påolika högskoleinstitutioner bättre kan utnyttjas för att lösa industrinsproblem. Kontaktsekrelerarna kan här fylla en viktig uppgift. Särskiltsmåföretagen har stora svårigheter alt få kontakt med forskare vid högskolorna,vilket kan verka hämmande på deras produktutveckling. De har också svårighetermed att själva definiera och leda sina produklutvecklingsprojekt. Även i dettaavseende bör kontaktsekrelerarna kunna medverka. Jag vill erinra om denförsöksverksamhet med ett produktulvecklingscentmm i i anslutningtill kontaktsekretariatet som STU bedriver i samarbete med vissa landsting ochGöteborgs kommun. Jag har erfarit atl de regionala och lokala myndigheterna iLinköping har beslutat atl på liknande sätt bidra till produktutvecklingsservice.Jag finner det vara naturligt att de båda kontaktsekreterarna i närasamverkar med de verksamheter som dessa myndigheter kan komma att besluta omoch på uppdrag åtar sig projektledningstjänster av samma typ som dem iGöteborg. Det synes angelägel alt staten genom STU även i övrigt kan uppmuntraen intensifierad produktutvecklingsverksamhel vid förelagen iLinköpingsområdel. STUbör även framgent biträda enskilda uppfinnare med fördelning lill exploateringav deras resultat. För sådan service bör finnas ell särskilt delprogram,Förmedling, i enlighet med nuvarande programstruktur. Underdetta delprogram bör även stöd kunna utgå lill exploaterings-företag i enlighetmed vad statsmakterna har beslutat (prop. 1977/78:40 bil. 1 s. 190, NU1977/78: 34, rskr 1977/78:110). Prop.1977/78:111 111 13.5.4Slöd till kunskapsuppbyggande teknisk forskning Stödlill teknisk forskning lämnas f n. av STU underprogrammet Finansiellt stödtill teknisk forsknings- och utvecklingsverksamhet. STU-kommitténföreslär att det föreslagna programmet Teknisk forskning delas upp idelprogrammen Institutionsforskning och Kollektiv forskning. Kommitténföreslår vidare att stödet lill insiitutionsforskning i ökad omfattning skallges i form av fleråriga ramprogram. För atl samhällets behov av forskning påett bättre sätt skall kunna fångas upp föreslår kommittén ökadeplaneringsinsatser. Blandremissinstanserna finns ett brett stöd för en ökad användning av ramprogram vidforskningsstöd. Några remissinstanser, l.ex. IVA, framför dock farhågor allett alltför stort antal ramprogram kommer all begränsa möjligheterna för nyaoch obundna projekt att få stöd. Däremot kritiseras indelningen i delprogram iflera remissyttranden. Sålunda anser STU inte atl den institutionella form inomvilken verksamheten bedrivs bör ligga till grund för delprogramindelningen. Jag ansluter mig lillkommitléns förslag all ramprogramfinansierad forskning i ökad utsträckning böranvändas. Ett sådant syslem skapar bättre förhållanden för forskarna och ärmer anpassat till forskningsprojektens natur. Del är dock av vikt att projektennoggrant följs upp och verksamheten kritiskt utvärderas innan ettramprogram löper ut. Ramprogrammets mål och omfattning bör vara sådana attverksamheten kan avslutas sedan målet har uppnåtts och de frigjorda medlenanvändas för nya ramprogram. Denna finansieringsform får enligt min mening inteleda till att stödet till en viss forskargrupp automatiskt permanentas. För attutrymme åt den forskning som inte naturiigt passar in i något ramprogram skallkunna bibehållas och för att en alltför stor låsning av STU:s resurser skallkunna undvikas bör en del av STU:s stöd till kunskapsuppbyggande forskning äveni framtiden hanteras som enskilda projektanslag. Jag är ense med kommitténatt samhällsorganens och näringslivets behov bör beaktas vid prioriteringeninom forskningen, men vill ändå betona vikten av alt STU anlägger ettlångsiktigt perspektiv vid värderingen av potentiella forskningsprojekt. Enligt min mening böruppdelningen av programmet inte baseras på den institutionella form inom vilkenverksamheten bedrivs. Jag återkommer senare till detta vid min behandling avden kollektiva forskningen. Jag förordar i stället att kunskapsprogrammelindelas i ell antal kunskapsområden. Uppdelningen bör kunna anknytas både tillvetenskapliga discipliner och till tvärvetenskapliga begrepp. En mycket stordel av den kunskapsutvecklande och kompetensuppbyggande tekniska forskningenbedrivs vid och högskolor eller vid kollektiva forskningsinstitutsom ofta har nära anknytning till högskoleinstitutioner. Kunskapsområdesindelningenbör därför göras så atl den underlättar kontakterna med dessa institutioner.Jag avser all i annat sammanhang återkomma till regeringen med förslag om ennärmare underindelning av detta program. 1977/78:111 112 Ett särskilt delprogram för ramprogramfinansieradforskning anser jag vara olämpligt. Fördelningen av de medel som statsmakternaställer till förfogande bör rimligtvis inle baseras på finansieringsformen utanpå projektens kvalitet och målinriktning. Fördelningen av medel mellan ramprogramfinansieradforskning och enskilda projekt bör i huvudsak överlåtas åt STU. Det ankommer påregeringen att meddela de föreskrifter som kan bli erforderliga i dettaavseende. Innovationsproblemen är i det moderna samhället oftamycket komplexa. Möjligheterna att optimalt utnyttia forskningsresultat inomnaturvetenskap och teknologi i arbetet att tekniskt förnya industrinsammanhänger i allt högre grad med möjligheterna att rätt bedöma ocheventuellt anpassa näraliggande system, främst avseende företagensorganisation, marknadens struktur och tillgängligheten av finansiellaresurser. Del är därför viktigt att STU inte ger en alltför snäv definition avaktuella forskningsuppgifter ulan då detla är erforderligt genom enmångvelenskaplig ansats skapar förutsättningar för att se tekniska forsknings-och utvecklingsinsatser och den omgivning i vilken dessa insatser skall fungerasom en helhet. Begreppet "kollektiv forskning" innebär i STU:sverksamhet forsknings- och utvecklingsverksamhet som bedrivs i enlighet medett av STU och en grupp av förelag gemensamt finansierat flerårigt ramprogram.Stödet till den kollektiva forskningen har en avsevärd omfattning. För budgetåret1976/77 gick av STU:s finansiella stöd till den kollektiva forskningen.Innevarande budgetår stöds 16 kollektiva forskningsinstitut av STU. Dessutomutgår slöd till 10 ramprogram som inte har anknytning till något särskiltinstitut.