prop · G10388 · 1977-12-31 00:00:00 — Jagvill vidare, i likhet med vad som gjordes i förarbetena till luftfartslagen, understrykabetydelsen av all en olycka, där säkerhetsmyndigheiernas ställning inte kananses helt opartisk, utreds i sådana former all utredningens objektivitet intekan ifrågasättas. Delta uppnås genom ett utredningsorgan som är fristående frånsäkerhetsmyndigheterna. Detla är särskilt väsentligt mot bakgrund av att säkerhelsmyndighelerna- i såväl operativt som tekniskt hänseende - har fått en alltmer centralställning i flygsäkerhetsarbetet. Det är därför inle sällsynt attmyndigheternas säkerhelsfrämjande arbete måste analyseras i samband med enhaveriutredning. Förslagetinnebär all skall utreda såväl civila som militäraolyckor. En enhetlig beredning av flygsäkerhetsfrågorna är enligt min meningnaturlig. För ett gemensamt organ talar också den beslutade integreringen avden civila och militära flygtrafiktjänsten. I sammanhanget kan vidare erinrasom den gemensamma skolan för utbildning av civil och militär nygtrafikledningspersonal.Del är dessutom angeläget alt ta till vara de samordningsvinster som följer avalt resurserna inom ett fackområde hålls samman i en organisation. En sådanordning torde dels vara en nödvändig förutsättning för upprätthållande av enhög utredningsstandard, dels vara väl ägnad att stimulera lill en fortsattrationalisering och kvalitetsförbättring av verksamheten. Underremissbehandlingen av promemorian har framkommit vissa önskemål omförtydligande av gränsdragningen mellan säkerhetsmyndigheiernas och det nya utredningsorganetsverksamhetsområden. Det torde fö ankomma på regeringen att ta ställning tilldenna fråga. För information vill jag dock nämna att jag för min delanser att den i departementspromemorian föreslagna gränsdragningen är välavvägd. Kommissionen bör således utreda större Prop.1977/78:88 21 haverieroch tillbud där väsentliga flygsäkerhets- och andra samhällsintressen berörs.Den bör i princip svara för utredning av olyckor som medför att någon avlidereller får allvarlig kroppsskada. Jag utgår ifrån att några reella gränsdragningsprobleminle skall uppkomma utan att ett fruktbart samarbete kommer lill stånd mellande berörda myndigheterna. idepartementspromemorian föreslås, vad gäller myndighetens storlek och sammansättning,att vid skall finnas fyra tjänster varav två skallbesättas med personer med juridisk sakkunskap, bl. a. myndighetens chef, ochtvå med personer med teknisk-operativ sakkunskap. Enligt min mening är denföreslagna dimensioneringen av myndigheten väl anpassad till den förväntadeverksamhetsvolymen och till erforderliga kvalitetskrav. Med hänsyn tillmyndighetens arbetsuppgifter och betydelse kan en begränsning till fyra fastatjänster ge ett intryck av underbemanning. För varje utredning skall emellertid- förutom civil och militär kompetens som skall finnas representerad inommyndigheten - den övriga expertis som behövs knytas till myndigheten. Hängenomerhåller myndigheten en flexibel och från kompetenssynpunkt mycket lämplig organisation. Vissa remissinstanseranser att myndighetens chef inte nödvändigtvis bör vara jurist. Med anledningdärav vill jag erinra om atl enligt luftfartslagen bör den som leder i princip vara jurist. a.rättssäkerhetssynpunkt är det angeläget att utredningarna handläggs ochredovisas på ett såväl tekniskt som juridiskt riktigt sätt. Även om enhaveriutredning inte skall la ställning till ansvars- och ersättningsfrågor kommerutredningarna ofta att ligga till grund för sådana ställningstaganden. Motdenna bakgrund är jag, i likhet med chefenför luftfartsinspeklionen, inte bereddatt frångå arbetsgruppens förslag att myndighetens chef bör vara jurist. Någraremissinstanser har föreslagit att en av myndighetens två jurister skallersättas av en person med flygoperativ sakkunskap. Om varje utredning skallledas av en jurist, vilket enligt vad jag har anfört tidigare bör vara fallet, synesdet med hänsyn lill det bedömda antalet utredningar inte vara möjligt atltillgodose dessa förslag. Jag förordar emellertid atl det genom en jämkning i11 kap. 8§ luftfartslagen klarläggs att flygoperativ sakkunskap skall varaföreträdd vid utredningen. Frågan bör dock kunna prövas på nytt efter några årserfarenhet av verksamheten. Ifråga om tjänsterna vid myndigheten bör det ankomma på regeringen att inrättaen ordinarie tjänst för verkschefen med beteckningen p. Vadgäller myndighetens uppgifter och sammansättning har ett antal detaljfrågortagits upp av vissa remissinstanser. Från luflfartsinspeklionens sida har bl.a. berörts frågan om ansvaret för rapportering av olyckor som utreds av den nyamyndigheten, främst till den internationella civila luftfartsorganisationen - ICAO- och utländska luftfartsmyndigheter. Jag utgår ifrån att berörda myndigheterkan lösa frågan om del internationella Prop.1977/78:88 22 ochnationella underrättelseansvaret i samförstånd. Regeringen och berörda myndigheterbör i lämpligt sammanhang ta ställning till övriga detaljfrågor. Jagavser i annat sammanhang föreslå regeringen de ändringar som krävs iluftfartskungörelsen (1961:558, ändrad senast 1976:990) och kungörelsen(1966:436, ändrad senast 1972:348) om undersökning av militära luftfartsolyckor.Regeringen bör också besluta om instruktion för . Förriksdagens information vill jag dock nämna att kungörelserna och instmktionendärvid enligl min mening bör utformas i huvudsaklig överensstämmelse medförslagen i departementspromemorian. 1departementspromemorian konstateras atl utredningsorganet bör ha viss egen biträdeshjälp.RRV anser att kansliets storlek måste prövas ingående med beaktande bl. a. avmöjligheten att i detta avseende repliera på annan myndighet. FRf och siatskonioreianför liknande synpunkter. Frågan om ochekonomi-administrativa mliner i övrigt bör enligt min mening övervägas avmyndigheten tillsammans med statskontoret och RRV med beaktande av bl. a. RRV:ssynpunkter. Regeringen bör därefter fatta beslut i frågan. Arbetsgmppenhar beräknat kostnaderna för till ca . Kostnaderna består huvudsakligen av löner och arvoden.Kostnader för arbeten av teknisk karaktär har inle medräknats eftersom dessaliksom f n. föreslås betalas direkt av luftfartsverket och chefen förflygvapnet. Merkostnaden som följd av den föreslagna organisationen bedömerarbetsgruppen till . Vissa remissinstanseranser att kostnadsökningen är för stor. Merkostnaden är, mot bakgrund av denerhållna standardhöjningen, enligt min mening rimlig. Arbetsgmppen har intebehandlat frågan om finansiering av kostnaderna. Flertaletremissinstanser anser att kostnaderna för börfinansieras av allmänna medel. RR V anser atl finansieringen bör ske påliknande sätt som , dvs. dels via luftfartsavgifier och dels via anslagettill chefen för flygvapnet. För egen del anser jag, främst mot bakgmnd avkravet på myndighetens objektivitet, att del är väsentligt atl något direktkund-leverantörsförhållande inle uppstår mellan säkerhetsmyndigheterna ochstatens . Jag föreslår därför att medel för haverikommissionensverksamhet, sedan kommissionen åriigen till regeringen har lämnat inframställning med förslag till kostnader för verksamheten, anvisas under ettnytt förslagsanslag på sjätte huvudtiteln benämnt E 19. Statens haverikommission.Med hänsyn till atl verksamheten enligt förslaget skall påbörjas den I juli1978 bör till för /79 anvisas ettförslagsanslag av 1,2 milj. kr. Medel har därvid även beräknats för vissainitialkostnader. Föratt inrättandet av inte skall innebära en ytterligarebelastning på statsbudgeten bör luftfartsverket och chefen för Prop.1977/78:88 23 flygvapnetårligen till inkomsttiteln inkomster omföra ett belopp sommotsvarar kostnader. Detta innebär att anslagsredovisningenskall gmndas på bruttoredovisning. Antalet civila och militära haverier ochresursåtgången för alt utreda haverierna bör ligga till grund för fördelningenav kostnaderna mellan de berörda myndigheterna. Kostnaderna bedöms f n. i stortsett komma att delas lika mellan myndigheterna. I samband med den åriigabudgetbehandlingen får den slutliga fördelningen fastställas. Fråganom sammanslagning av organisationerna för utredning av luftfarts- och sjöolyckor,anser jag, i likhet med siatskoniorei och RRV, bör prövas när erfarenhet harerhållits av den nu föreslagna förändringen. Därvid bör - mot bakgrund av enbedömning av värdet av att i samhället ha ett permanent friståendeutredningsorgan -även prövas om statens tjänster skall tas ianspråk även i andra sammanhang. Självainrättandet av skall givetvis ske i nära samarbete medpersonalorganisationerna. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297). Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen dels att antaga förslaget lill 1. lagom ändring av luftfartslagen (1957:297), dels att 2. godkänna att en central myndighet med de uppgifter m.m. som jag har angett inrättas , 3. bemyndiga regeringen alt vid den centralamyndigheten inrätta en ordinarie tjänst för verkschefen med beteckningen p, 4. besluta alt försvarels skallupphöra när den centrala myndigheten har inrättats, 5. till för /79 under sjätte huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av , 6. bemyndiga regeringen all vidta de övergångsåtgärderoch åtgärder i övrigt som behövs. Prop.1977/78:88 24 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå atl antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. Propositionenshuvudsakliga innehåll...................... ...... 1 1. Inledning..................................................... 5 Nuvarande ordning........................................ 6 Förslag till utredningsorgan för allvariigareluftfartsolyckor.... 6 3.1 Förslag av utredningsmannen jämteremissyttrandena .. 6 3.2 Arbetsgruppens överväganden ochförslag.. ...... 7 3.2.1 Bakgrund..................................... ...... 7 3.2.2 Överväganden och förslag............... ...... 8 Remissyttrandena......................................... ..... 12 Upprättat lagförslag...................................... 23