prop · G103110 · 1977-12-31 00:00:00 — * Återges i protokollet med packad text. Prop.1977/78:110 126 iprogrammet Återvinning av energi i varor m, m. Energianvändningen föruppvärmning, ventilation och belysning av industrins lokaler har jag fört tillprogrammet Energianvändning för bebyggelse, som behandlas i det följande. Minmedelsberäkning för programmet framgår av följande sammanställning (milj.kr. 1978/79 1978/79- (delprogrammen Allmännastudier. massa cx;h papper. Järnoch stål, Övriga processer inom industrin.Jordbruk och Dentill industrin totalt tillförda energin uppgick tiU varavlokalemas uppvärmning, ventilation och belysning svarade för istorleksordningen . Energianvändningen är starkt koncentrerad till specieUaprocesser inom ett fåtal branscher, framför allt trä-, massa-ochpappersindustrin samt jäm- och stålindustrin, vilka svarade för omkring 40resp. av industrins totala energianvändning. Deindustriella processerna inrymmer betydande energisparmöjlighe-ter, men meraomfattande åtgärder kan i allmänhet vidtas bara i samband med ny- ellerombyggnad. I många fall krävs extra stimulans från samhällets sida för att energisparinvesteringar,som bedöms som samhäUs-ekonomiskt lönsamma, skall komma till stånd. har i rapporten (SIND 1977: 6) Industrins energihushållningbedömt att det finns möjligheter att genom investeringar av storleksordningen 2300 milj. kr. av uppnå en sänkning av den årliga förbmkningenav eldningsolja med ca 1,1 milj. ton. Detta motsvarar av industrins totalaoljeförbrukning eUer av dess totala energiförbrukning. Härutöver finnsvissa ytterligare möjligheter att spara eldningsolja genom åtgärder inomindustrin. a. har industriverket bedömt att ca olja kan sparasgenom att utnyttja spillvärme från industrin till uppvärmning av bostäder m. m. Industriverketanger att ekonomiska bidrag från samhällets sida i flertalet fall är nödvändigaför att dessa investeringar skall komma till stånd. Mot bakgrund härav harregeringen i budgetpropositionen 1978 (prop. 1977/78: 100 bU. 17 s. 191)föreslagit anslag om sammanlagt 295 milj. kr. för stöd till energibesparande åtgärderi näringslivet m. m. Inom anslaget föreslås stöd tUl dels energibesparandeåtgärder i företagens byggnader och processer, dels prototyper ochdemonstrations- 1977/78:110 127 anläggningar.I anslaget ingår vissa medel för åtgärder i trädgårdsnäringens byggnader samtprototyper och demonstrationsanläggningar inom trädgårdsnäringen. Jag hartidigare (avsnitt 4.2.3) berört gäUande regler för bidragen till prototyper ochdemonstrationsanläggningar samt avgränsningar mellan ifrågavarande verksamhetoch energiforskningsprogrammet. STUbedömer att forskning och utvecklingsarbete skulle möjliggöra ytterligareenergibesparingar av betydande storlek. Remissinstanserna har inte rest någrainvändningar mot denna bedömning. DFEföreslår en ökning av insatserna för forskning och utveckling rörandeenergibesparing i industriella processer m. m. Insatserna skulle enligt DFE:sförslag inriktas på att ta fram bedömningsunderlag och på stöd till sådana merlångsiktiga eller riskfyllda projekt, som annars inte skulle komma tUl stånd.Syftet skulle främst vara att öka industrins beredskap inför olika förändringarpå energiområdet, t. ex. begränsad energitillförsel eller högre relativpris påenergi. DFE har i sitt förslag utgått från att insatserna inom programmetavgränsas så att industrin i huvudsak själv svarar för utveckling och införandeav nya energieffektivare metoder m. m. Jaganser att betydande forsknings- och utvecklingsinsatser avseendeenergianvändning i industriella processer m. m. erfordras även . Mitt förslag innebär en väsentlig ökning avambitionsnivån i förhållande till innevarande treårsperiod. Jag delar DFE:suppfattning vad gäller inriktningen och avgränsningen av programmet i stort.Målet för programmet Energianvändning i industriella processer m. m. börsåledes vara att stödja forskning och utveckling i fråga om metoder och teknikför att öka effektiviteten vid industrins energiomvandling och energianvändningoch vidga dess möjligheter att tillgodose sitt energibehov genom att utnyttjaflera olika energibärare. I detta inbegriper jag teknik och metoder för attindirekt minska industrins behov av energitiUförsel genom ökad återvinning avråvaror eller utvinning av energiinnehållet i olika typer av avfall. SomDFE framhåUer kan energiaspekten vid utveckling av industriella processer intefrikopplas från andra aspekter såsom produktivitet, materialutnyttjande, inreoch yttre miljö. Dessa andra aspekter måste givetvis beaktas vid projektbedömningen.Energiaspekten bör dock vara styrande för den verksamhet som stöds inom ramenför förevarande program. DFEföreslår stöd till vissa större försöksanläggningar inom programmet. Jag ärinte beredd att nu beräkna medel för sådana anläggningar men vill erinra omvad jag har anfört om särskilda medel för större försöksanläggningarinom energiforskningsprogrammet. Jagansluter mig tUl DFE:s förslag att dela in programmet i delprogrammen Allmännastudier. Trä, massa och papper. Järn och stål. 1977/78:110 128 rigaprocesser inom industrin, Jordbruk och trädgårdsnäring samt SamhäUetsvaruflöden. TUldelprogrammet hänför jag i likhet med DFE dels vissa studier avenergianvändningen inom industrin som ej naturligen kan hänföras till övrigadelprogram, dels allmänt internationellt forsknings- och utvecklingssamarbeteinom programmet. Insatsernamotiveras av bl. a. deltagande i forskningssamarbetet inom lEA, där är sammanhåUandeland för arbetet rörande energibesparande åtgärder inom industriellaprocesser. Vad gäller allmänna studier av industrins energianvändning vill jagerinra om att industriverket bedriver en omfattande verksamhet inom området.Insatserna inom delprogrammet bör avse endast de kompletterande studier som erfordrasför STU:s övergripande planering av insatserna inom programmet. Trä,massa och papper Skogsindustrinsvarar för en betydande del av industrins totala energibehov. ärbranschen en av våra viktigaste exportnäringar. Även frånsysselsättningssynpunkt har skogsindustrin stor betydelse och inom ett stortantal regioner utgör skogsindustriföretag den enda eller helt dominerandearbetsgivaren. Tillgångenpå inhemsk fiberråvara är en begränsande faktor för skogsindustrinsfortsatta expansion. Detta har medfört att olika initiativ har tagits tillbättre utnyttjande av råvaran. För massa- och pappersindustrins vidkommandehar skett en produktmässig förskjutning från kemisk massa till termomekaniskmassa som vidareförädlingen av massa till papper har ökat. Dennautveckling har medfört ett ökat behov av utifrån tillförd energi. Sverigeintar en internationellt framskjuten position i fråga om utveckling avmaskiner och utrustning för pappers- och massaindustrins behov. Fömtsätmingarnaför att genom svenska forsknings- och utvecklingsinsatser påverkaprocesstekniken bör härigenom vara goda. Jaganser mot den bakgrund jag har redovisat att effektivisering av behov. Förutsättningamaför att genom svenska forsknings- och utvecklingen inom branschen. Insatsernainom energiforskningsprogrammet bör ökas i förhållande till innevarandetreårsperiod. Måletför delprogrammet bör vara alt stödja forskning och utveckling i fråga omteknik, som kan leda till effektivare energianvändning inom massa- ochpappersindustrin. Energianvändningeninom branschen måste ses i relation tUl flera andra viktiga faktorer. Hit hörkrav på effektivt utnyttjande av fiberråvaran och på efterlevnad av uppställdanormer rörande högsta tiUåtna utsläpp av olika ämnen. STU lämnar också inomramen för sitt anslag Prop.1977/78:110 129 tillteknisk forskning och utveckling betydande stöd tUl bl. a. kemi-, skogs- ochträteknik. En nära samordning mellan de forsknings- och utvecklingsinsatser sombör stödjas inom förevarande delprogram och sådana insatser som bör stödjas avfrämst andra skäl, t. ex. hushållning med naturresurser eller miljövård, ärangelägen. Genom att frågorna hanteras inom samma myndighet bedömer jagförutsättningarna härför vara goda. Vadgäller den närmare prioriteringen av insatserna inom delprogrammet har jagerfarit att vissa förstudier kommer att ge ett mer preciserat underlag undervåren 1978. Bland de insatser DFE nämner i sitt förslag vill jag nu framhållaföljande. FiberfrUäggning avseende mekanisk massa är ett angelägetforskningsfält mot bakgrund av att fiberfriläggningen är en energikrävandeprocess som åtminstone teoretiskt inrymmer stora möjligheter tillenergibesparingar. Vissa insatser bör göras även rörande fiberfriläggning påkemisk och biologisk väg. Delprogrammet bör också rymma vissa insatser kringbl. a. metoder för energibesparing i samband med pappersawattning. Ävenjärn- och stålindustrin svarar för en betydande del av industrinsenergianvändning. Energin svarar också för en stor del av produktionskostnaderna.Samtidigt har branschen mött en allt hårdare intemationellkonkurrens. Branschens utveckUng rymmer inte endastenergipolitiska utan även regional-och industripolitiska problemställningar.Regeringen har därför tagit en radinitiativ för att minska de finansieUa hindren för en nödvändig teknisk och stmktureUanpassning. Genomteknisk utveckling bör det vara möjligt att säkerställa att energianvändningensstorlek eller beroendet av vissa energiråvaror inte blir ett hinder förbranschens långsiktiga utveckling. Jaganser att målet för delprogrammet bör vara att stödja forskning och utvecklingi fråga om teknik som kan minska energianvändningen och öka friheten i valet avbränsle vid stålproduktion. Insatserna bör avse främst teknik som på längresikt kan medföra energibesparingar och öka friheten i bränsleval. De bör emellertidockså, som bl. a. IVA och framhåller i sina remissyttranden,inriktas mot sådana förbättringar av existerande utrustning och processulforraningsom möjliggör större energibesparingar redan på kort och medellång sikt. Storainsatser avseende teknisk utveckling inom järn- och stålbranschen planeras av STUockså utanför energiforskningsprogrammel. Genom att frågoma hanteras av sammamyndighet anser jag att förutsättningarna för samordning är goda. Kostnadernaför utvecklingsarbetets senare faser torde bU avsevärda. Blott ett fåtalutvecklingslinjer kommer att kunna fullföljas fram till 9 1977/78. 1977/78:110 130 Det är därför nödvändigt att verksamheten bedrivs stegvis. Grundligastudier av olika besparingsmöjligheter bör således föregå stöd till störreforsknings- och utvecklingsprojekt. bedriver redan nuomfattande arbete härvidlag. Jag har under hand också erfarit att förstudier,som har initierats av STU, väntas ge underlag för inriktning avde närmaste utvecklingsstegen. Vadgäller de insatser som har föreslagits av DFE vill jag framhållaföljande. Smältreduktionsprocesser utvecklas nu på flera håll i landet. lämnar f. n. stöd till en demonstrationsanläggning. Smältreduktionger viss energibesparing men främst ökad frihet vid valet av bränsle. Arbetetinom delprogrammet bör inrymma vidareutveckling av sådana processer och avmetoder för flexibel bearbetning. Inomdelprogrammet bör också kunna rymmas dels vissa mer långsiktigautvecklingsinsatser, dels viss förbättring av energieffektiviteten iexisterande järn- och stålverk. Tilldelprogrammet har jag fört andra energiintensiva processer än de tidigarebehandlade, processer som är gemensamma för flera branscher samt problem som ärspeciella för många mindre och medelstora företag. Måletför insatserna inom delprogrammet bör vara atl stödja forskning och utvecklingi fråga om teknik som kan leda till minskad energianvändning i energikrävandeprocesser och inom den mindre och medelstora industrin. Blandområden som bör ägnas uppmärksamhet inom delprogrammet vill jag mot bakgrund avbl. a. remissopinionen särskilt framhålla den kemiska industrin samt processersom är gemensamma för många branscher, t. ex. flerstegsutnyttjande av energisamt energikrävande torkprocesser. De branschstudier som utförs av statensindustriverk bör kunna ge visst planeringsunderlag för inriktning avinsatserna. Jag har också beräknat medel för stöd till energiteknisk utvecklingför mindre och medelstora företag i syfte att öka företagens möjligheter attsnabbt anpassa sig till ökat pris eller minskad tUlgång på olika energislag. Forsknings-och utvecklingsinsatser är här ett viktigt komplement till de åtgärder somriksdagen har beslutat för att förstärka utvecklingsmöjligheternaför dessa företag (prop. 1977/78: 40, NU 1977/78: 34, rskr 1977/78: 110). Tilldelprogrammet har jag fört teknik för energibesparing inom jordbruk ochträdgårdsnäring. STU bedömer attenergikostnaderna uppgår tiU ca en tredjedel av kostnaderna för produktion iväxthus. DFE föreslår alt stödet inom delprogrammet framför allt inriktas påteknik som kan leda till minskning av energianvändningen för uppvärmning avväxthus. DFE föreslår även studier av dels förutsättningarna för att lokaliseraväxthus tUl platser med möjlighet att utnyttja spillvärme, dels oUka sätt attspara energi på jordbruksområdet. Prop.1977/78:110 131 Jagansluter mig till DFE:s förslag i dessa avseenden. Mot bakgrund av bl. a.remissyttrandena vill jag också nämna insatser rörande energieffektivatorkkonstruktioner för jordbruksprodukter och användning av alternativaenergikällor inom jordbruks- och trädgårdsnäringen. Delprogrammetomfattar varuflöden i vid mening, dvs. hela processen från tiUverkning medprimär råvara tiU avfaUshantering och eventuell återföring till produktionen.Det motsvarar huvuddelen av det hittillsvarande programmet Återvinning avenergi i varor m. m. Enomfattande återvinning sker . STU beräknar att ytterligare energivinsterav betydande storlek är teoretiskt möjliga om avfall återförs som råvara itillverkningsprocessen eller om dess energiinnehåll tillvaratas. DFE anger attdet förstnämnda är fördelaktigast från energisynpunkt. Måletför insatsema inom delprogrammet bör vara att ta fram underlag och stödjautvecklingsarbete inriktat på att åstadkomma ändringar i varornassammansättning, framställning, hantering och användning så att de kan återförastill produktionsledet under samtidig energivinst eller så att avf aUetsenergiinnehåll kan återvinnas. Jag vill erinra om att destörsta insatserna avseende återvinning görs av andra skäl än möjligaenergibesparingar, t. ex. miljövårdsskäl eller hushållning med andra resurserän energi. Insatserna inom förevarande delprogram bör begränsas tiU sådanaområden där klara energisparmöj-ligheter föreligger och nära samordnas med bl.a. STU:s övriga insatser inom området miljövårdsteknik samt mednaturvårdsverkets arbete inom avfallsområdet. DFEföreslår vissa avgränsningar mellan å ena sidan delprogrammet Samhälletsvaruflöden och å andra sidan programmet Energiproduktion. Så t. ex. föreslåsgasframställning ur skogsavfall föras tUl programmet Energiproduktion ochframställning ur gödsel av gas, avsedd att förbrukas nära källan, föras tilldelprogrammet Samhällets varuflöden. Jag ansluter mig tUl DFE:s förslag till avgränsning. Insatserna inomförevarande delprogram bör koncentreras till jordbruksavfall, främst gödseloch halm, hushållsavfall och industriellt avfall. Jag har i likhet med DFE vidmin medelsberäkning utgått från att industrin själv finansierar en stor del avforsknings- och utvecklingsarbetet. Energianvändningför transporter och samfärdsel Programmetomfattar den direkta energianvändningen för transporter och samfärdsel, dvs.för personbilar, bussar, lastbilar, järnvägar och annan spårbunden trafik,sjöfart, flyg m. m. Min medelsberäkning förprogrammet framgår av följande sammanställning (mUj. 1977/78:110 132 1978/79 1978/79- Åtgärder itransportsystemet 2,5 8 Energianvändningi drivsystem 7 24 Dentotala energianvändningen för inrikes transporter uppgick till ,varav föll på personbilar och lastbilar. Den helt dominerande delen avtransportsektorns energianvändning baseras på importerad olja. Att minskatransportsektorns oljeberoende är därför enligt min uppfattning ett viktigt energipolitisktmål. DFEanger att det stora oljeberoendet är huvudmotivet för insatser inomenergiforskningsprogrammet. Delegationen anger vidare att det är möjUgt attminska transportsektorns oljeberoende genom att ersätta oljebaserade drivmedelmed syntetiska drivmedel, t. ex. metanol framställd ur odlad biomassa. Det äremellertid knappast möjligt att få lill stånd en mer betydande ersättning avoljan förrän in . DFE framhåller att effektiviseringar på fordons-och drivsystemsidan och olika organisatoriska åtgärder i transportsystemetunder tiden kan möjliggöra betydande energibesparingar. DFEberör även förutsättningama för tekniska förändringar inom området ochframhåller att ny teknik avseende fordonsutformning och drivsystem kan införasendast i den takt fordonsbeståndet förnyas. Vidare är bUindustrin i hög gradutsatt för intemationell konkurrens och tvungen att anpassa sig tiUutvecklingen utomlands. DFE anger att bilindustrins vilja att själv utvecklafordon med vissa karakteristika i fråga om t. ex. bränsleåtgång kan påverkas genomatt energipolitiska mål formuleras och normer och viUkor för utvecklingen stäUsupp. Härutöver vUl jag för egen del tillägga att den energipolitiskt motiveradeutvecklingen måste samordnas med den utveckling som är önskvärd från bl. a.trafik- och miljöpolitiska synpunkter. Motdenna bakgrund anser jag i likhet med DFE att målet för insatserna inomprogrammet bör vara att genom stöd till forskning och utveckling underbyggasamhälleliga styr- och stimulansåtgärder och visa på organisatoriska lösningarför att minska energianvändningen inom transportsektorn. Häri ligger bl. a. atlklarlägga förutsättningarna för de anpassningar av fordon och motorer m. m. somkrävs för en övergång till andra än petroleumbaserade drivmedel. DFEhar föreslagit en uppdelning av programmet på tre delprogram. För egen delanser jag det, med hänvisning tiU vad jag i det följande kommer att föreslåbeträffande inriktningen av verksamheten inom pro- Prop.1977/78:110 133 grammet,lämpUgt att nuvarande uppdelning på två delprogram bibehålls. Delprogrammenbör benämnas Åtgärder i transportsystemet och Energianvändning i drivsystem. Tilldelprogrammet hänför jag organisation av transportsystem i vid bemärkelse,institutionella aspekter, styrmedel och stimulansåtgärder, systemstudier,energianalyser etc. Delprogrammet benämns under innevarande treårsperiodTransportsystemets utveckling. I likhet med DFE föredrar jag benämningenÅtgärder i transportsystemet för att ge uttryck för en inriktning avverksamheten mot sådana åtgärder som kan vidtas för att förändratransportsystemet i från energipolitisk synpunkt önskvärd riktning. Någraremissinstanser har framfört kritik mot den av DFE föreslagna indelningen avdelprogrammet efter olika typer av transporter och har förordat en mer problem-och åtgärdsinriktad strukturering av området. Det får ankomma på TFD som programansvarigiorgan att närmare överväga delprogrammets indelning. Den långsiktsbedömning somDFE redovisar tyder enligt min uppfattning på att de åtgärder som krävs föratt uppnå energibesparingar i transportsystemet är av främst trafikpolitisknatur. Förutsättningarna för att med forsknings- och utveckUngsinsatser kunnapåverka utvecklingen härvidlag är sannolikt mindre än inom övriga energianvändningssektorer.Någon ökning av insatserna inom delprogrammet jämfört med innevarandetreårsperiod är därför enligt min uppfattning inte erforderlig. Mål för delprogrammet börför det första vara att ge underlag för sådana organisatoriska åtgärder ochinsatser av styr- och stimulansmedel från samhällets sida som med syfte attminska energibehovet för person-och godstransporter skulle kunna införas redanunder . Särskilda studier bör med detta syfte ägnas drivkrafternatill teknisk utveckling inom området. Studierna bör innefatta effekter ochutformning av normer och föreskrifter för bränsleförbrukningen av det slag somf. n. är aktuellt utomlands. Ett andra mål bör vara attta fram bedömningsunderlag rörande på möjliga altemativatransportsystem som har lägre energibehov än dagens. Särskilt bör därviduppmärksammas de organisatoriska åtgärder som skuUe krävas från samhälletssida för en övergång till sådana system. Tilldelprogrammet hänför jag dels insatser för att klarlägga förutsättningarna föratt anpassa dagens motortyper till altemativa drivmedel, t. ex. metanol, etanol,syntetisk bensin och på väte, dels insatser rörande tekniskaåtgärder, som minskar energianvändningen i fordonen. 1977/78:110 134 Insatsernainom delprogrammet bör inriktas främst på att ge underlag för olika styr- ochstimulansåtgärder från samhällets sida i syfte att nedbringa oljebehovet inom sektom.Den tekniska utveckUngen för anpassning till samhällets krav ankommer på bUindustrin. Normeroch villkor för bränsleförbrukningen i bilmotorer skulle, som DFE har antytt,kunna användas som ett energipolitiskt styrmedel. Också trafikpolitiska ochmiljöpolitiska mål kan komma att leda till krav på den tekniska utvecklingeninom transportområdet. Allmänt gäller dock, som jag redan har framhåUit, attSverige knappast kan gå en helt egen väg i nämnda avseenden. Deninternationella normgivningen måste i stor utsträckning vara vägledande ävenför den svenska bilindustrins utvecklingsarbete. Målför insatserna inom delprogrammet bör för det första vara att klarläggaförutsättningarna för att anpassa dagens bensin- och dieselmotorer tillalternativa drivmedel. Jag kommer i det följande under programmetEnergiproduktion, delprogrammet Syntetiska drivmedel, att föreslå långsiktigtmotiverade insatser rörande produktion och distribution av drivmedelframställda av inhemska råvaror. Ettandra mål för insatserna inom delprogrammet bör vara att erhålla säkrareunderlag för att i övrigt bedöma den framtida utvecklingen av drivsystem ochunderbygga krav från samhällets sida rörande de tekniska egenskaperna hosdrivsystemen. har verifierat att metanolkan användas i dagens bilmotorer utan större tekniska problem. Dessa insatserkan behöva kompletteras med vissmotorutveckling samt studier av kostnader och förutsättningar för enmodifiering av dagens vagnpark i syfte att medge ökad flexibilitet idrivmedelsanvändningen. Vissa insatser kan erfordras för upprättande avspecifikationer för drift av motorer. Vissosäkerhet råder om när syntetiska drivmedel kan införas inom transportsektorn.Det saknas också f. n. underlag för slutligt val av sådant drivmedel.Insatserna inom energiforskningsprogrammet bör därför enligt min uppfattningges en sådan inriktning att betydande handlingsfrihet bibehålls t. v. samtidigtsom olika alternativa möjligheter belyses. Inomdelprogrammet räknar jag också med vissa långsiktigt motiverade insatserrörande väte som drivmedel. Inomdelprogrammet bör vidare kunna rymmas bl. a. insatser för att följautvecklingen och vidmakthålla svensk kompetens inom området bränsleceller ochför att följa utvecklingen rörande alternativa värmemotorer. Vissa insatser ifråga om elfordon bör också vara möjliga. Jag vill i sammanhanget erinra om attstaten i annan ordning lämnar stöd tUl utveckling av stirlingmotorer. Programmet omfattar dels den direkta energianvändningen (driftenergin) för bebyggelseav olika slag, såväl bostäder som industrilokaler Prop.1977/78:110 135 ochövriga lokaler, dels energianvändningen för byggnads- och anläggningsverksamhet.Det motsvaras av programmet Energianvändningför lokalkomfort. Minmedelsberäkning för programmet framgår av följande samman-stäUning (milj. 1978/79 1980/81 Solvärmesystem och energilagring m.m. Planering, styrfaktorer, statistik Planering och uppföljning av forsknings- Bebyggelsesektornsvarar för en betydande del av landets energianvändning. Regeringen har iproposition med energisparplan för befintlig bebyggelse (prop. 1977/78: 76)föreslagit ett mål för energisparande i befintlig bebyggelse medinnebörd att av den nuvarande energiförbrukningen i byggnader skallkunna sparas . Ytterligare minskningar avbebyggelsesektorns beräknade energibehov fram är tekniskt möjliga,främst i nytillkommande bebyggelse.