prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — tvångsförvallning enligt bestämmelserna i bosladsförvaltningslagen. är samtliga kommuner skyldiga att årligenupprätta bostadsbyggnadsprogram. Vissa kommuner är dessutom skyldiga atlkomplettera programmen med ett särskWl bostadssaneringsprogram. Befogenheten atlålägga kommunerna sistnämnda skyldighet är delegerad lill somhar lämnat föreskrifter härom för ca 110 kommuner. Till ledning för kommunernasarbete med programmen rekommenderar vissa arbets- ochredovisningsmetoder samt utarbetar blanketter där bostadsbehov, målsättningaroch genomförandeförulsältningar närmare skall klarläggas. Boendeutredningarna har föreslagit alt dessa båda programförs samman och i viss mån utvidgas till ett bostadsförsörjningsprogram, avsettatt markera en helhetssyn på kommunernas insatser för bostadsförsörjningen. Jagdelar uppfattningen atl alla bostadsförsörjningsåtgärder bör baseras påinventeringar av befintliga brister och alt sanering av beståndet inle längremotiverar särskilda planeringsmetoder. Avvägningar mellan ny- ochom-byggnadsverksamhet bör ske i ett sammanhang för att tillgängliga resurserskall kunna utnyttjas på bästa sätt. Då särskilda saneringsprogram för några årsedan infördes var det för all statsmakterna ville initiera en planmässigombyggnadsverksamhet. Erfarenheterna från upprättade saneringsprogrambör nu kunna las till vara för att centralt utveckla ett enhetligtplaneringsinstrument. Jag förordar således utredningarnas förslag i denna del.Utformningen av de nya programmen bör självfallet göras i nära samråd med . Härigenom bör de kommuner som har varit befriadefrån skyldigheten att upprätta särskilda saneringsprogram utan alltför storainsatser kunna anpassa sig till den nya programmeloden. Mina överväganden ianslutning till behandlingen av ramsystem för ny- och ombyggnad ger ytteriigareuttryck för den helhetssyn som bör prägla ny- och ombyggnadsverksamheten. Mot bakgrund av vad jag nu förordat bör även nuvarandebenämning på programmen ändras så all den bättre täcker den helhetssyn somprogrammet bör ge ullryck för. Jag föreslår därför alt benämningen bostadsbyggnadsprogrami bostadsförsörjningslagen ersätts med bostadsförsörjningsprogram. Boendeutredningarna har också föreslagit vissaförändringar av programmets innehåll. Förutom del enligl min mening självklaraatt programmet måste bygga på nödvändig kunskap om hushållens boendeförhållan-den,kräver målet om en allsidig hushållssammansältning enligt utredningarna atlprogrammen skall kunna belysa bostadsförhållandena i olika bostadsområden. Ensådan belysning kan vara en nödvändig fömtsättning för ett åtgärdsprogram somsyftar till att komma till rätta med segregationsproblem och socialamissförhållanden i ett visst område. Det bör vara en uppgift för bosladsstyrelsenatl i sin metodutveckling beakta detta önskemål. Jag vill emellertid strykaunder atl bosladsstyrelsen i sina råd och anvisningar för 1977/78: 93 177 programmenmåste beakta kommunemas varierande fömtsättningar för programverksamheten. 1sammanhanget vill jag också erinra om uttalandena i prop. 1977/78:76 angåendebehovet av samordning mellan planeringen för energihushållning i befintligbebyggelse och kommunernas planering för sanering, ombyggnad ochstadsförnyelse. Till denna fråga finns det anledning att återkomma närkommunernas verksamhet med rådgivning och besiktning av fastigheter från energihushållningssynpunklhar utvecklats och erforderiig kapacitet för verksamheten har byggts upp. Boendeutredningarnavill också komplettera bosladsförsörjningspro-grammen med uppgifter om lokalerav betydelse för de boende i ett område. De lokaler som är aktuella är t. ex.barnstugor, fritidslokaler etc. Föregen del anser jag det vara självklart att en mängd investeringar i ettbostadsområde har betydelse för hur området fungerar för de boende. Del kanförutom de tidigare nämnda investeringarna gälla skolor, butiker, socialservice, idrottsanläggningar, trafikförsörjning och inte minst verksamheter avskilda slag. Jag vill med anledning av att ser en farai en utvidgning av bostadsbyggnadsprogrammet i föreslagen omfattning framhållaalt programmen inte bör utformas så att de ersätter annan sektorsplanering.Formerna för den kommunala översiktliga integrerade planeringen bör inteheller regleras utifrån en sektors behov. Det bör därför ankomma påbostadsstyrelsen att i nära samråd med kommunförbundet och statens planverkdels överväga fömtsättningama för en utvidgning av bosladsförsörjningsprogrammen,dels i vilken omfattning och på vilket sätt det är lämpligt att införa olikauppgifter i programmen. Medanledning av kommunförbundets farhågor, vill jag stryka under all bosladsförsörjningsprogrammelsgrundläggande syfte är all vara kommunernas samlade handlingsprogram förbostadsförsörjningen. Programmet är ett av de många seklorsprogram somkommunerna f. n. arbetar med. Programmet utgör också en informationskälla till stalsmaklemaoch därmed ett underlag för beslut i olika bostadspolitiska frågor avövergripande natur. Att länsbostadsnämnderna lämnar synpunkter på programmenvid sin årliga granskning är ett exempel på alt staten kan göra kommunenuppmärksam på omständigheter av betydelse för den kommunala planeringen utanatt därmed ingrepp görs i den kommunala självstyrelsen. Altstaten behöver vissa uppgifter ur programmen för bl. a, den regionala planeringenförändrar självfallet inte programmens primära uppgift alt vara ett kommunallhandlingsprogram för bostadsförsöijningen. Programmens firnk-tion som gmndvalför uppgifter till statliga myndigheter bör dock ses mot bakgmnd av denuppfattningen att all uppgiftsinsamling, vare sig det gäller från enskUda tillsamhället eller mellan olika samhällsorgan bör begränsas så långt det ärmöjligt. Boendeulredningamahar också föreslagit alt bostadsförsörjningsprogrammet skall antas avkommunfullmäktige. Syftet härmed är atl förankra 1977/78: 93 178 programmeti den lokala politiska debatten. Enligl min mening är del av mycket storbetydelse att programmen behandlas i sådan ordning atl medborgarnas krav påinsyn och möjlighet till påverkan av beslutsprocessen tillgodoses. Om beslutenfattas i kommunfullmäktige förstärks också den allmänt omfattade uppfattningenom kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen. Jag föreslår därför atlbostadsförsörjningslagen kompletteras med föreskrift om all bosladsförsöijningsprogrammetskall antas av kommunfullmäktige. Boendeutredningarnahar också föreslagit en skyldighet för kommunerna all göra bostadssocialainventeringar med syfte all få djupare kunskaper om bostadsområdena och ettgemensamt planeringsunderlag för olika kommunala förvaltningar, bostadsföretag m.fl. Inventeringarna skall avse dels bostadsförhållandena, dels bostadsmiljönsförutsättningar i fråga om kontakter mellan de boende, dels de boendes tillgångtill och behov av verksamheter och arbetsplatser i bostadsområdet. Som lämpligainventeringsområden pekar utredningarna särskilt på nya områden med sådana miljömässigabrister att de har blivit problemområden. En minoritet i utredningarnareserverar sig dock mot en lagfäst skyldighet för kommunerna på detla område. Remissinstansernadelar utredningarnas uppfattning om behovet av bosladssociala inventeringar. 1många fall anses dock kommunernas resurser otillräckliga för att de skall kunnafullgöra detta. Denhelhetssyn, som enligt vad jag har förordat, bör gälla för bostadsförsörjningsprogrammengäller självfallet också underiaget för dessa program. Erfarenheterna frånsåväl äldre bostadsområden med ensidig lägenhetssammansältning och med bristpå service och gemensam-hetslokaler som nyare områden med ensidig bebyggelse,bristfällig yttre miljö och avsaknad av förutsättningar för gemensammaaktiviteter visar på nödvändigheten av en bred social syn på bostadsområdenasutformning. Underlaget för planeringen måste därför tillgodose kommunernasbehov av atl kunna bedöma hur ett bostadsområde kommer all fungera även i andraavseenden än den enskilda lägenhetens möjligheter att tillgodose allmännastandard- och kvalitetskrav. Jag anser alltså att bostadssociala inventeringarmed den utformning boendeutredningarna har föreslagit har en stor uppgift atlfylla. Ävenvad utredningarna anfört om inventeringarnas allmänna syften och innehåll kanjag i stort sett ansluta mig till. Jag vill särskilt peka på inventeringarnasbetydelse som ett gemensamt planeringsunderlag för olika kommunalaförvaltningar och bostadsföretag och som en kanal för att fånga upp de boendesegen uppfattning om hur ett bostadsområde bör utformas. Härigenom kan bl. a.sociala hänsyn och de boendes intressen beaktas på ett bättre sätt i denkommunala planeringen. har anfört måste emellertid bostadssocialainventeringar ses som en naturiig del i beslutsunderiaget för den 1977/78: 93 179 Efiersom kommunerna allmänt ansluter sig till önskemålet ombostadssociala inventeringar, utgår jag från att sådana kommer till stånd i denutsträckning som är önskvärd och lämplig ulan atl de görs obligatoriska.Härigenom undviks nya stadiga regleringar av den kommunala planeringensamtidigt som en anpassning till den enskilda kommunens förutsättningar blirmöjlig. Föreskrifter i ämnet bör således inte utfärdas. Enbetydande erfarenhet på detla område finns samlad på central nivå bl. a. genomdel arbete som har bedrivits av bostadssociala delegationen (Bo 1975:01) ochinom boendemiljödelegation. och har också insamlat och bearbetat erfarenheter inomsamma fäll. Detbör ankomma på att från sina utgångspunkter medverka iutvecklande av metoder för bostadssociala inventeringar med utgångspunkt i boendeutredningarnasförslag samt alt sprida kännedom om hur dessa lämpligen utnyttjas som underlagför bostadsbyggnadsprogrammen. Arbetet bör fortgå i nära samarbete med , statens planverk och andra berörda myndigheter. Denna medverkani ett väsentligt utvecklingsarbete ligger i linje med den nya inriktning avbostadsstyrelsens uppgifter som jag kommer att förorda . Boendeutredningarnahar också föreslagit alt kommunerna skall åläggas en lagfästinformationsskyldighet på bostadsförsörjningsområdet. Till skillnad från vadsom nu formellt krävs skall informationsskyldigheten fullgöras aktivt dvs.information skall ges oavsett om någon påkallar sådan eller inte. Skyldighetenskall avse information om möjligheterna all få lägenhet, lägenheternasbelägenhet, storiek, utrustning och pris samt övriga förhållanden avbetydelse. Även byggadministrationsutredningen har betonat kommunernas ansvarför information och service till allmänhet och byggare. Denna utredningkonstaterar alt kommunerna i praktiken redan nu lägger ner ettomfattande arbete på detta område. Enligtmin mening är det av stort värde att enskilda får en så långt möjligt likvärdiginformation i bostadsfrågor oavsett i vilken kommun de är bosatta. Det ärdessutom av grundläggande betydelse atl den enskilde får en allsidig och sakliginformation om sådana förhållanden som är av betydelse för hans boendeförhållanden. Ibostadsstyrelsens och länsbostadsnämndernas framtida uppgifter bör, som jagsenare återkommer till, ingå bl. a. att producera och sprida underiag förinformation i bostadsfrågor. Detta kan kommunerna sedan anpassa lill de lokalaförhållandena. Jag tänker t. ex. på information till småhusköpare och enhetligdokumentation av bostadslägenheter. Med utgångspunkt i erfarenheterna avkommunernas alltmer ökade insatser på informationsområdet och mina förslag om ökadeinsatser från bl. a. den statliga bostadspolitiska organisationen bör detallmänt omfattade intresset för information i bostadsfrågor kunna tillgodosesutan formell ändring av Prop.1977/78: 93 180 det informationsansvar som kommunerna redan nu har.Härigenom möjliggörs också en anpassning till kommunernas varierandeförutsättningar. Några föreskrifter bör alltså inte utfärdas. 7.3 Den statliga bostadspolitiska organisationen 7.3.1 Ställningstaganden till byggadminislralionsutredningensförslag beträffande den statliga organisationen Av min redogörelse framgår all jag anser altlänsbostadsnämnderna bör finnas kvar som fristående länsorgan. Engrundläggande utgångspunkt för mitt ställningslagande är atl låne- ochbidragsbesluten med hänsyn till bl. a. remissopinionen nu inle bör läggas ut påkommunerna och att låneförvaltningen inte bör föras över till riksbankensavdelningskontor. Som jag har anmält har dock chefen förbostadsdepartementet aviserat att hon senare kommer att lägga fram förslagangående överförande av beslut i fråga om energisparstödel till kommunerna.Jag kommer vidare att föreslå en betydande överflyttning av låne- ochbidragsbeslut från central till regional nivå vilket förstärker motiven för enfristående regional seklorsorganisation inom bostadspolitiken. Jag vill emellertid i detta sammanhang ta upp två frågorsom berör länsbostadsnämnderna. Den ena gäller behovet av en översyn av låneförvaltningen.Den andra avser behovet av en bättre samordning mellan länsstyrelse ochlänsbostadsnämnd i frågor som berör plangenomförandets ekonomi. har f. n. över 700 000 uteståenderäntebärande lån. De två senasie budgetåren har ca 80 000 nya lån betalats utvarje år. Även orn åtskilliga lån slutbetalas , finns det anledning attförutse en fortsatt stark tillväxt i lånestocken. På central nivå har ca 20 personer arbetsuppgifter somknyter an till låneförvaltningen. Enligt de uppgifter som byggadministrationsutredningenhar inhämtat från är ca 2/3 av länsbostadsnämndernas personalsysselsatta med denna förvaltning och andra administrativa uppgifter. Detinnebär atl en mycket stor del av den bostadspolitiska organisationen ärbunden lill uppgifter som i huvudsak gäller administration av beviljade lån.Många bedömningar i förvaltningsskedet kan dock, som jag harframhållit, inrymma moment av bostadspolitisk natur somförvaltningen är en källa för erfarenhetsåterföring. I anslutning lill sin redogörelse för rationaliseringsverksamhelenhar i anslagsframställningen för /79 redogjortför vissa överväganden som syftar lill all rationalisera och förenkla arbetetmed utbetalning och förvaltning av lån. Den översyn av låne- och bidragsformernasåvitt gäller bestämmelser, föreskrifter, blanketter och rutiner som redan harpåbörjats inom styrelsen har också till syfte att ge underlag för förslag tilländringar och åtgärder som kan leda till förenklingar även inomlåneförvaltningen. Prop.1977/78: 93 181 Medde förutsättningar som jag har angett i det föregående kommer utbetalningar,pantvård, avisering av lån m, m. med nuvarande administrativa utformning attkräva en växande mängd personal . Enligt min mening kan detla inteaccepteras mot bakgrund av de begränsade resurser som kan ställas tillförfogande för den bostadspolitiska organisationen. För att uppnå väsentligabostadspolitiska mål måste dessa resurser användas för primärabostadspolitiska uppgifter av den art som jag återkommer till. En långtdriven rationaliseringsverksamhet inom låneförvaltningen är därför nödvändig. Statensintresse som kreditgivare har motiverat ell omfattande system av regler omsäkerheten för utlämnade lån. Bosladsstyrelsen har i sin tur kompletterat dessaregler med instruktioner beträffande granskning före utbetalning och föråtgärder till säkerställande av statens fordran under förvallningsskedet. Dettaregelsystem ger upphov lill en mängd arbetsuppgifter hos länsbostadsnämnderoch förmedlingsorgan. Jag vill framhålla att arbetet utförts på ettsådant sätt att förlusterna för statsverket har varit mycket begränsade. Enförutsättningslös översyn av detta regelsystem är nödvändig. Utgångspunktenmåste därvid vara att prövar frågan utifrån en skäligavvägning mellan statens berättigade säkerhetsintresse och behovet av personalför verksamheten. En sådan översyn bör kunna leda fram till ett förenklatgranskningsförfarande. Översynen bör också omfatta möjligheterna till ökadsamordning med de enskilda kreditinstituten. Jag förutsätter därför atlstyrelsen i den nu pågående översynen prövar möjligheterna till förenklingaräven från de utgångspunkter jag nu angivit. Låneförvaltningenär av sådan art att en användning av ADB i samband med utbetalningar och aviseringarvanligtvis är möjlig. F. n. används också ADB som regel i detta sammanhang. Detbör dock övervägas i vad mån ytteriigare rutiner i samband med låneansökningar,lånebeslut, statistikproduktion m. m. kan infogas i detta system. Mot dennabakgrund har regeringen efter förslag av redan ställt medel tillstyrelsens förfogande för en s. k. förstudie angående ett utvidgat databehandlingssystemför bosladsstyrelsen. Byggadministrationsutredningensförslag att inordna länsbostadsnämndernas bostadspolitiska uppgifter ilänsstyrelsen får ses mot bakgrund av bl. a. direktivens riktlinjer om prövningav den framtida bostadspolitiska organisationen på grundval av arten ochomfattningen av de arbetsuppgifter som bör utföras av myndighet på länsplanet.En annan utgångspunkt för utredningen har varit behovet av ökad samordning påden regionala nivån i frågor som rör bostadspolitik samt plan- ochbyggnadsväsende. Samordningsansvaretför den regionala samhällsplaneringen ligger f n. på länsstyrelserna. Enöversyn av det regionala ansvaret för samhällsplaneringen pågår inom ramen förlänsdemokratikommillén (Kn 1976:04). I samband med 1971 årslänsförvaltningsreform överfördes vissa planeringsuppgifter frånlänsbostadsnämnderna lill länsstyrelsema som då fick rätten 1977/78: 93 182 atlbesluta om fördelningen av nybyggnadsramar för bostadslångivningen på kommunerinom länet. Genom den koppling som i praktiken sålunda föreligger mellanberedning av rambesluten och bedömningen av de kommunala bostadsbyggnadsprogrammenhar samordning i dessa planeringsfrågor kommit till stånd. Mina överväganden idet följande beträffande ett framtida ramsystem, som avseratt möjliggöra ensamlad bedömning av ramar för ny- och ombyggnad samt ramar för tillstånd ifråga om det inte statligt belånade byggandet, kommer att ytterligaremöjliggöra samordning av planeringsuppgifler på den regionala nivån. Utredningenhar i övrigt pekat på flera beröringspunkter mellan länsbostadsnämndernasuppgifter och de uppgifter som ankommer på länsstyrelsernasplaneringsavdelningar. För egen del vill jag framhålla behovet av samråd mellanlänsbostadsnämnden och planeringsavdelningen i sådana frågor som berörplangenomförandets ekonomi, dvs. frågor om kostnader för genomförandet och delånemöjligheter som föreligger inom bostads-långivningen. Enligt min mening ärbehovet av samordning i dessa frågor emellertid inte större än alt det börkunna tillgodoses genom ett samarbete mellan de båda länsorganen. Som mångaremissinstanser har framhållit bör därför detta samarbete utvecklas inom ramenför nuvarande organisatoriska former. Jagövergår nu till atl behandla byggadministrationsutredningens förslag atl läggasamman bosladsstyrelsen och statens planverk till ett centralt verk. I dennafråga har jag samrått med chefen för eftersom fråganberör både hennes och mitt ansvarsområde. Enutgångspunkt för övervägandena i denna fråga är att en allmän reslriktivitetbör gälla i fråga om att tillskapa stora enheter inom samhället. Även om ensammanläggning av bosladsstyrelsen och statens planverk inte medför att verketblir ett påfallande stort verk, bör riskerna med en alltför stor koncentrationav samhällsuppgifter uppmärksammas. Detfinns också anledning att observera att den integration av verkens arbetsuppgiftersom utredningen har föreslagit inte kan anses som särskilt långtgående. Dettahar också framhållits av flera remissinstanser. När det gäller integrationmellan verkens nuvarande funktioner innebär förslaget sålunda i huvudsak en sammanföringav den personal inom tekniska byrå som arbetar medkvalitetskrav för bostäder med dem som arbetar med krav på byggnadsutformningoch närmiljö inom planverket. Vidare har utredningen förordat en integrationmellan vissa markpolitiska funktioner inom ochvissa funktioner inom planverkets nuvarande stadsbyrå. 1 övrigt avsessamordningen ske genom gemensamma lednings-, informations- ochsekretariatsfunktioner och genom tillfälliga projektgrupper. Det faktum atl enförbättrad samordning har ansetts kunna vinnas med bibehållande i väsentliggrad av de båda verkens struktur under gemensam ledning stöder uppfattningenatt denna samordning kan uppnås utan tillskapande av ett nytt, större verk. 1977/78: 93 183 Ensamordning av kvalitetskrav som bostadslånevillkor (God Bostads) ochkvalitetskrav enligt byggnadsstadgan 1959:612 (BS) har genomförts fr.o.m. den Ijuli 1976. I praktiken innebär detta att ansvaret för att kraven är förenligamed allmänna bostadspolitiska mål ytterst vilar på regeringen. Ansvaret för attlägga fram förslag i ämnet åvilar statens planverk. Om de båda verken inleläggs samman kvarstår behovet av samordning mellan byggnadsnormer och de reglersom gäller för beräkning av bl. a. låneunderlag och pantvärde. En gmndläggandeutgångspunkt är således att de egenskaps- och funktionskrav som läggs fast i SBNockså skall ligga till grund för den utgångsslandard som används vidberäkningen av låneunderiag och pantvärde. Enligt min mening bör emellertid erforderiigsamordning kunna komma till stånd inom ramen för ett samarbete mellan de bådaverken. Meddessa utgångspunkter bör utredningens förslag om en sammanläggning av de bådaverken inle genomföras. Däremot bör en bättre och nödvändig samordning mellande båda verken övervägas. Inomsåväl som planverket pågår en översyn av verkensorganisation. 1 sin anslagsframställning för /79 aktualiseradeplanverket vissa organisatoriska ändringar med anledning av pågående översyn.Planverkets förslag innebär att nuvarande byggnadsbyrån uppdelas i fyraenheter, en konstruktionsenhet, en installationsenhet, en miljöenhet och entypgodkännandeenhet. Som motiv för denna förändring anför planverketverksamhetens bredd och stora omfattning. Vidare tillskapas en särskild enhetför planering mot bakgrund av behovet av samlade anvisningar förkommunal översiktlig planering. Denna enhet sammanförs med de tre befintligabyråerna på planväsendets område till en huvudenhet för planfrågor. Motsvarandesamordning sker inom byggnadsväsendets område genom att enheterna sammanförs huvudenhet för byggnadsfrågor. Ibudgetpropositionen för /79 logs inte någon ställning till dessaförslag. Chefen för anförde, som ledning för en fortsattöversyn, att del är angelägel atl organisationen anpassas lill nuvarande omfattningoch inriktning av verksamheten. anförde hon att särskilda medel medhänsyn till nu föreliggande ekonomiska situation inte kunde tillförasplanverket förden föreslagna omorganisationen. Detankommer således i första hand på verken själva atl fortsätta sina övervägandenom anpassning av den interna organisationen lill angivna förutsättningar isammanläggningsfrågan. Vissa riktlinjer för den fortsatta översynen bör dockanges. I del följande kommer jag att föreslå närmare riktlinjer för hur arbetetinom bosladsstyrelsen och länsbostadsnämndema bör bedrivas. Jag kommer också atlange att en översyn av verksamheten med utgångspunkt i vad som föreslås i dennaproposition skall ske på grundval av att verksamheten skall bedrivas ulanresurstillskott. Eftersamråd med chefen för och till ledning för Prop.1977/78: 93 184 den fortsatta översynen inom statens planverk vill jaganmäla atl samma förutsättning gäller för den anpassning av planverketsorganisation till nuvarande omfattning och inriktning av verksamheten, som honfinner angelägen. Jag har redogjort för planverkets förslag ianslagsframställningen för /79 om en omorganisation av verket.En utföriig redogörelse för förslaget har lämnats i budgetpropositionen /79. Efter samråd med chefen för förordarjag atl delta ramförslag med vissa förändringar läggs till grund för enomorganisation av verket. Förslaget atl inrätta en särskild kommunbyrå böremellertid nu inte biträdas. Omfattningen av omorganisationen måste också sesmot bakgmnd av att denna skall kunna genomföras utan medelstillskott.