prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — Slutligen skulle brottsförebyggande rådet tillföras viktiginformation för sitt eget arbete, om prövningen av brottsskadeärendena förladestill organ med anknytning till brottsförebyggande rådet. Också trafikförsäkringsanstallernasnämnd anser atl brottsförebyggande rådet är länkbar som värdmyndighet för broltsskadenämnden. RÅifrågasätter om inle brotlsskadenämnden bör knytas till riksförsäkringsverket.En fördel med denna lösning är att den skadelidande kan vända sig lillförsäkringskassan på hemorten med sin ansökan. Den nu skisserade ordningentorde vidare medföra en rad administrativa fördelar. Självfallet skall brotlsskadenämndeni övrigt vara helt fristående från verket. Liknande synpunkter framförs avåklagarmyndigheten i åklagardislrikt. Närdet gäller brottsskadenämndens sammansättning har y/k ingen erinran mot uiredningensförslag. ifrågasätter dock om detföreslagna antalet ledamöter är tillräckligt. Med någon utökning skapasmöjligheter till flera sammanträden och alltså en snabbare handläggning.Alternativt kan enligt föreningen en dubbel uppsättning ersättare tänkas. påpekar att förfarandet inför broltsskadenämnden synes avsett attvara uteslutande skriftligt. Detta är enligl föreningen betänkligt frånrättssäkerhetssynpunkt. Den skadelidande bör beredas möjlighet all, om han såpåfordrar, muntligen ulföra sin talan och atl upplysningsvis höra andrapersoner inför nämnden. 1fråga om brottsskadenämndens arbetsformer utgär frän alt nämndenges möjlighet atl delegera beslutanderätten till tjänstemän på nämndens kansli.Detta bör gälla ärenden av enkel beskaffenhet och ärenden där en fast praxishar utarbetats. 1 dessa och liknande fall kan det inte vara försvariigt frånresurssynpunkt att avgörandena fattas av nämnden. Ett sådant delegationsförfarandetillgodoser också önskvärdheten av en snabb handläggning. Utredningensförslag att vissa ärenden skall kunna delegeras till styrelserna förungdomsvårdsskolorna och vissa kriminalvårdsanslalter har i allmänhet lämnatsutan erinran under remissbehandlingen. är dock kritisk ochmenar all det skulle skapa förutsättningar för en snabb och enhetlighandläggning, om ärendena i sä slor omfattning som möjligt samlades hos en endamyndighet. erfarenhet är att redan de nuvarande delegalionsreglernahar gett utrymme för växlande praxis vid ungdomsvårdsskolorna. Rätten förungdomsvårdsskolorna att besluta i skadeärenden utökades visserligen år 1973efter förslag av styrelsen. Skälet till ändringen var dock endast att skolornaäven efter de höjningar som Prop.1977/78:126 83 försäkringsbolagendå genomfört av självrisker i hem- och affärsförsäkringar skulle kunnafortsätta atl besluta i ärenden som gällde ersättning för sådana självrisker.Med utredningens förslag i fråga om självrisk vid utbetalning av broltsskadeersättningskulle dessa ärenden till stor del försvinna och nya typer av ärenden läggas påskolorna. Ett annal argument mot att delegera vissa brottsskadeärenden lillstyrelserna för ungdomsvårdsskolor och kriminalvårdsanstalter är atl dessainrättningar är vårdorgan. Efiersom skadereglering faller utanför de uppgiftersom anstaltspersonalen är utbildad för och arbetar med är del lätt attdenna verksamhet flr komma i andra hand. anser vidare-lillskillnad från utredningen-att det inte är sannolikt atl ökad delegation skulleskapa goodwill för de beslutande institutionerna. Ersättningssystemet är redanbegränsat, och om brottsska-deulredningens förslag genomförs kommer det att bliännu mer urholkat. Del skulle snarare vara en fördel för dem som arbetar ute påfältet alt inte behöva göra skadelidande besvikna ulan i stället kunna hänvisa tillall beslutet fattats av broltsskadenämnden. En viktig synpunkt är också all ensamlad administration lättare ger möjlighet till utvärdering av verksamheten,vilket är värdefullt i det framtida reformarbetet. Decentraliseringsutredningenförordar å andra sidan en omfattande delegation av brottsskadeärenden till delokala styrelserna för ungdomsvårdsskolorna samt nykterhetsvårdens ochkriminalvärdens institutioner. anser i förstahand alt fördelningen av ärendena på lokal och central nivå bör baseras påandra kriterier än beloppsgränser. Man bör i stället pröva om ärendena kandelas upp i lämpliga kategorier efler ärendenas art. Möjligheterna atl i ettsådant system göra handläggningsorganisalionen flexibel är en fördel som till vara. Den lokala ärendevolymen kan därvid fortlöpande anpassas tillnya erfarenheter och till den administrativa kapaciteten på lokal nivå. Enuppdelning efter ärendekalegorier kan emellertid fordra erfarenheter av de nyaersättningsreglerna. Om avgränsningen av de lokala beslutsbefogenheterna iavvaktan på sådana erfarenheter skulle komma att ske med ansökans ekonomiskastorlek som grund, är det angeläget att redan i samband med den föreslagnaomorganisationen höja de lokala beslutsbefogenheterna till en betydligt högrenivå än som har diskuterats av brottsskadeutredningen. Skall man uppnå de frånlokal opinionssynpunkt positiva effekter som skolstyrelsernas egna beslut om ersättningsyftar till, kan decentraliseringsulredningen inte se något hinder mot attbeträffande t. ex. ärenden om egendomsskador från börian höja gränsen för delokala avgörandena till . vänder sigvidare mot brottsskadeutredningens uppfattning atl delegation till kriminalvårdensanstaltsstyrelse bör ske endast i fråga om sädana anstalter där skadefrekvensenerfarenhetsmässigt kan beräknas bli högre än genomsnittet. JKifrågasätter om inte den värdegräns som skall vara avgörande för skolstyrelsernasbehörighet bör utformas på motsvarande sätt som i skaderegleringskungörelsen(1972:416). Det innebär att inte det yrkade beloppet utan i stället del beloppsom det kan bli aktuellt att utge får avgöra vem som skall pröva ärendet. Dettahar i skaderegleringskungörelsen uttryckts så alt det i ärendet uppkommer"fråga om åtagande för staten att utge skadestånd medbelopp översiigande kronor". En på delta sätt utformad regel torde fåtill effekt atl ytteriigare ett antal ärenden kan avgöras av skolstyrelserna.Administrativt sell kräver det att alla anspråk på ersättning ges in tillskolstyrelserna. föreslår att beloppsgränsen sätts i relation till basbeloppet,exempelvis till av vid varie beslutstillfalle gällande basbelopp,dvs. Även procenttalet kan komma att behöva anpassas, bl. a. medhänsyn till de erfarenheter som vunnits av delegeringen. Civilförvahningenföreslår därför att del lill undvikande av alltför ofta förekommandelagändringar Hr ankomma på regeringen att efter förslag från brotlsskadenämndenfastställa hur beloppsgränsen skall relateras till basbeloppet. Närdet gäller uiredningens förslag att ersättning i vissa fall skall kunna utgåför kostnader för biträde eller utredning i ärendet framhåller JK att rätt tillersättning för kostnader inte föreligger i förvaltningsärenden. Enligt JK finnsinte nägra skäl av sådan tyngd att de för broilsskadeärendenas del motiveraravsteg från denna princip, ulan möjligheten att erhålla rättshjälp får ansesfullt tillräcklig. Om man emellertid i enlighet med utredningsförslaget villbehålla den nuvarande möjligheten till särskild kostnadsersättning i brottsskadeärenden,uppkommer bl. a, frågan hur man skall se på förhållandet tillrättshjälpssystemet. Utredningen har i denna del uttalat alt möjligheten lillkostnadsersättning bör utnyttjas först i andra hand, Samlidigt uttalasemellertid att ersättning bör kunna utgå till den som uppenbariigen skulle hafått allmän rättshjälp om han hade ansökt därom. Men i så fall blir enligt JKden föreslagna rätten till ersättning för kostnader inte en andrahandslösning,JK vänder sig även mot utredningens förslag att den särskilda möjligheten tillkostnadsersättning skall kunna utnyttjas för att ersätta den sökande förkostnadsbidrag i fall då han har allmän rättshjälp. Enligt JK måstekostnadsbidraget alllid förutsättas vara bestämt med beaktande av den sökandesekonomiska situation. Utredningen har inte angett i vilka fall ersättningskulle kunna utgå även för kostnadsbidraget, men JK kan inte tänka sig attandra fall har avsetls än sådana där ömmande skäl föreligger. Ett beslut omersättning för kostnadsbidraget innebär emellertid i så fall en omprövning avrättshjälpsnämndens beslut. En sådan ordning är inte acceptabel. 1977/78:126 85 Utredningensberäkningar av anslagsbehovet för utbetalningar av brottsskadeersättning harkommenterats endast av försäkringsjuridiska föreningen, som anser att dessaberäkningar är för optimistiska. Enligt föreningen finns det skäl atl anta attdet uppskattade beloppet ca 3 milj. kr. redan i inledningsskedet kommer att överskridasoch att det därefter kommer att snabbi stiga ytteriigare. Delav utredningen uppskattade beloppet 1,7 milj. kr. för administrationen av delnya ersättningssystemet framstår enligt som anmärkningsvärthögt, om beloppet sätts i relation lill de sammanlagda ersättningsbelopp somberäknas komma att betalas ut. Liknande synpunkter framförs i en leseiyatlontill brottsförebyggande rådets yttrande. JKframhåller att del är svårt alt bedöma om brottsskadeutredningens beräkningarav personalbehovet - tio handläggare samt viss kanslipersonal -är rimliga.Dessa beräkningar innebär att varje handläggare i genomsnitt klarar ett ärendeom dagen, Detla förefaller lågt. Enligt vad personalen hos JK har upplystskulle det, om vederbörande handläggare fick koncentrera sig på enbart ärendenom t. ex. ersättning vid frihetsinskränkning, inte möta några svårigheter altavgöra åtminstone två sådana ärenden . Om denna bedömning skulle gällaäven brottsskadeärenden, nedgår behovet av handläggare hos brotlsskadenämndenfrån tio till fem. Mot denna bakgrand är en viss försiktighet påkallad viduppbyggandet av den organisation som krävs för prövningen avbrottsskadeersättningar. Antalet tjänster bör därför begränsas och nödvändigamedel i stället anvisas för förstärkningspersonal i den mån sådan krävs, anser å andrasidan att utredningen har underskattat storieken av den administrativa apparatsom kommer att behövas, Broltsskadeadmini-strationen kommer rimligen altbelastas av förhållandevis många fall som inte kan ersättas. Totalt bliradministrationskostnaderna högst avsevärda i förhållande till ersättningarna.Särskilt betänkliga blir administrationskostnaderna vid de rena förmögenhetsskadorsom skulle kunna ersättas men endast orn synneriiga skäl föreligger. Med denvida gränsdragning som utredningen tänker sig måste det förekomma flera tusenpresumtiva fall . Av dem skall ett fåtal gallras ut. Vidare måste manbeakta kostnaderna för alt sprida information, tillhandahålla blanketter, biståvid ansökningsförfarande osv. understryker vikten av att Prop.1977/78:126 86 informationsverksamhetenbedrivs så att de som är berättigade till ersättning verkligen fär kännedom ommöjligheterna därtill. bör därför verka för allinformationen när fram lill den skadelidande via i första hand polis, åklagare,domstolar och advokater, 1 samband med anmälan eller utredning bör dessa kunnalämna erforderliga upplysningar, exempelvis med ledning av något av brotlsskadenämndenutlämnat tryck. Prop.1977/78:126 87 1 §Denna lag gäller ersättning av statliga medel för skada till följd av brott (brotlsskadeersältning), Lagentillämpas om brottet har begåtts här i landet. Vid personskada är lagendessutom tillämplig om brottet har begåtts utomlands mot någon som har hemvisthär. Vad som har sagts nu gäller dock ej, om brottet har sä ringa anknytning tillSverige eller svenska förhållanden alt det inte är rimligt all skadan ersättsav allmänna medel. 2 §Den som har tillfogats personskada har rätt till brotlsskadeersältning. Som personskada ersätts även skada på kläder,glasögon och liknande föremål som den skadade bar på sig vid skadetillfället. Brottsskadeersättningför sakskada och ren förmögenhetsskada 3 §Den som har tillfogats sakskada har rätt till brottsskadeersätlning, om brottet har förövats av någon som 1, var inlagen i kriminalvårdsanstalt, 2, var inskriven vid eller intagen iungdomsvårdsskola, 3, var intagen i allmän ,såvitt gäller försökspermilterad dock endast om denne bodde påinackorderingshem eller fick familjevård, 4, var häktad på grund av beslut som har verkställts,eller 5, i , , eller varunderkastad motsvarande frihetsberövande. Förstastycket tillämpas även på ren förmögenhelsskada, om särskilda skäl föreligger. 4 §Den som har tillfogats sakskada eller ren förmögenhelsskada har även i annal fall än som avses i 3!? rätt lill brotlsskadeersältning i den mån hans möjligheter att försörja sig allvariigt har äventyrats genom skadan eller ersäitningsbehovei annars, med hänsyn lill den skadelidandes ekonomiska villkor och omständigheterna i övrigl, framstår som särskilt angeläget. 1977/78:126 88 5 §1 fråga om brottsskadeersätlning för personskada tillämpas 5 kap. 1-5 §§ skadeståndslagen (1972:207) samt lagen (1973:213) om ändring av skade ståndslivräntor. Livräntautgår endast när ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadelidandesframtida vård eller försörjning. 1fråga om brottsskadeersättning för sakskada tillämpas 5 kap. 7 § skadeståndslagen(1972:207). 6 § Vid bestämmande av brottsskadeersätlning avräknasskadestånd som den skadelidande har rätt till på grund av skadan och som harbetalats eller kan beräknas bli betalt. 7 § Vid bestämmande av broltsskadeersättning förpersonskada avräknas, utöver skadestånd saml förmån som avses i 5 kap. 3 §skadeståndslagen (1972:207), annan ersättning som den skadelidande har rätt tillpå grund av skadan. Ersättning som innefattar sparande avräknas dock endast iskälig omfattning. Vidbestämmande av broltsskadeersättning för sakskada och ren förmögenhelsskadaavräknas, utöver skadestånd, förmån från försäkring och annan ersättning somden skadelidande har rätt till på grund av skadan. Detsamma gäller ersättningsom skulle ha utgått från försäkring som den skadelidande har underlåtit althålla på grund av omfattningen av sin verksamhet och sina tillgångar. 1 skäligomfattning avräknas även ersättning som skulle ha utgått från försäkring somdet enligt vedertaget bmk Hr anses ha ankommit på den skadelidande alt tecknamen som han har försummat att hålla. 8 §Brottsskadeersättning för personskada kan jämkas om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den skadelidandes uppträdande i samband med brottet och andra liknande omständigheter. Har skadan lett till döden, kan ersättning till efterievande också jämkas om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den avlidnes uppträdande i samband med brottet och andra liknande omständigheter. Broltsskadeersättning försakskada och ren förmögenhetsskada kan jämkas efter vad som är skäligt medhänsyn till den skadelidandes uppträdande i samband med brottet och andraliknande omständigheter eller hans underiålenhet att vidtaga sedvanligaförsiktighetsåtgärder. 9 §Vid personskada och vid sakskada eller ren förmögenhelsskada avräk nas ett självriskbelopp. Beloppet fastställs av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer och beräknas med ledning av de lägsta självriskbelopp som tillämpas här i landet vid försäkring för skada till följd av brott. Prop.1977/78:126 89 Förstastycketgäller ej i fråga om skada som har vållats av någon som avses i 3 vf, ombrottet har begåtts på eller i närheten av anstalt eller annan plats där hanhar varit omhändertagen eller fått vård eller om i övrigt särskilda skäl föreligger, 10 §Broltsskadeersättning för personskada utgår med högst tjugo gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms. Skall ersättningen utgå som livränta, bestäms den till högst ett belopp som svarar mot nämnda basbe lopp. Brottsskadeersätlningför sakskada och ren förmögenhetsskada utgär med högst tio gånger det basbeloppsom anges i första stycket. Prövningenav ärende om brottsskadeersättning 11 §Ärende om broltsskadeersättning prövas av brotlsskadenämnden. Ansökan om ersättning med högst för skada vållad av någon som avses i 3 § 1 eller 2 får dock prövas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Mot beslut av sådan myndighet förs talan hos brotlsskade nämnden genom besvär. beslut flr talan inte föras. 12 §Broltsskadenämnden beslår av ordförande och vice ordförande, vilka skall vara lagfarna och erfarna i domarvärv, och tre andra ledamöter. Brotlsskadenämndenär beslutför när minst fyra ledamöter är närvarande. utsträckning som regeringen föreskriver får ordföranden, vice ordförandeneller tjänsteman vid brotlsskadenämnden avgöra ärende om broltsskadeersättning. 13 §Ansökan om brottsskadeersättning skall göras från det att brottet förövades. Föreligger särskilda skäl flr ansökan prövas även om den har kommit in . Ansökan prövas endast ombrottet har polisanmälts eller sökanden visar giltig anledning till att sådananmälan inte har gjorts, 14 §Kostnad för biträde eller utredning i ärende om brottsskadeersätlning kan ersättas av allmänna medel, om synnerliga skäl föreligger med hänsyn till sökandens ekonomiska förhållanden och övriga omständigheter. 15 §Anspråk på brottsskadeersättning får inte överlåtas innan ersättningen är tillgänglig för lyftning. 1977/78:126 90 Anspråkpå brottsskadeersätlning för personskada får inte tagas i mät för denskadelidandes skuld. Utmätning av livräntebelopp får dock ske enligt vad somföreskrivs i utsökningslagen (1877:31 s.l). 16§ Utgår brottsskadeersättning, inträder staten intill det utgivna beloppet iden skadelidandes rätl lill skadestånd till den del detla ej har avräknats vid bestämmandeav ersättningen. Detsamma gäller beträffande annan förmån på grund av skadansom hade bort avräknas vid ersättningens bestämmande men som då inte var känd. Dennalag träder i kraft . Genomlagen upphävs kungörelsen (1971:505) om ersättning av allmänna medel förpersonskada på grund av brott samt brevet (1973:493) till socialstyrelsenangående anslag för /74 till Ersättningar för skador vållade avvissa rymlingar m. fl. Äldre bestämmelser om bestämmande av ersättningtillämpas dock fortfarande i fråga om skada som har inträffat före den 1oktober 1978. Ärendeom ersättning enligt de äldre bestämmelserna som är anhängigt hos regeringeneller när lagen träder i krafl skall överlämnas lill brotlsskadenämnden.Delta gäller dock ej, om har meddelat beslut i ärendet föreikraftträdandet. Prop.1977/78:126 91 Närvarande:f. d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet och justitierådetNordenson. Enligtutdrag av protokoll vid regeringssammanträde har regeringenpå hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill brottsskadelag. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Enligt den föreslagna brottsskadelagenskall ersättning av statsmedel kunna utgå för vissa skador i följd av brott.Lagen ersätter de nu gällande av Kungl, Maj:t utfärdade bestämmelserna ombrottsskadeersättning men utvidgar i flera hänseenden möjligheterna att erhållasådan ersättning. Varken de gällande eller de föreslagna bestämmelserna kananses innebära ett fastslående av att staten i princip skulle vara skyldig attpå skadeståndsrältslig eller annan grund svara för skador i följd av brott.Bestämmelserna måste anses ha den mera begränsade innebörden att staten avsociala och humanitära skäl åtager sig atl inom bestämmelsernas ram utge brotlsskadeersältning.Brottsskadeutredningen, vars betänkande ligger till grund för det remitteradeförslaget, uttalade uttryckligen, att bestämmelserna ägde denna karaktär, ochremissen, vari framhålls att reglerna är av offentligrättslig natur, måste ansesinlaga samma ståndpunkt. Huruvida reglerna ges iform av lag eller i annan ordning kan inte anses inverka på deras rättsligainnebörd. Att utfärda de nya reglerna genom lag kan emellertid länkas få denföljden att missförstånd uppstår om deras innebörd. Lagformen kan sålundamedföra, att brottsskadeersätlning i allmänhetens ögon likställs med statligersättning enligt annan lagstiftning-t. ex. lagen om ersättning vidfrihetsinskränkning - enligt vilken den enskilde har ett civilrättsligt grundatanspråk mot staten, som vid tvist kan genomdrivas genom talan vid allmändomstol. Såsom framhålls i remissprolokolletär det uppenbart, att staten inte kan ta på sig ett obegränsat ansvar för allaförekommande brottsskador. En begränsning är nödvändig till de fall där,generellt sett, de sociala och humanitära skälen är starkast. Frän dennautgångspunkt stadgar också förslaget, att ersättning för personskada alltidskall ulgå ulan någon prövning av behovet. Däremot skall enligt förslagetsakskada och ren förmögenhets- Prop.1977/78:126 92 skada- frånsett s. k. rymlingsskador - ersättas endast när så i det enskilda falletframstår som särskilt angeläget med hänsyn till den skadelidandes ekonomiskavillkor; som rekvisiten är utformade är utrymmet för sådan ersättning i självaverket ytterst begränsat. En annan viktig begränsning ligger i attbrottsskadeersättningen är subsidiär i så måtto att den utgår endast om och iden mån ersättning för skadan inte kan erhållas av den skadevållande eller pågrund av försäkring eller liknande. Mot en begränsning av området för statensansvar för brottsskada efter dessa linjer, som framstår som nödvändig redan avstatsfinansiella skäl, kan någon invändning inte resas. Menäven inom det sålunda avgränsade området skall enligt förslaget gälla särskildabegränsningar i möjligheten atl få ersättning för brottsskada. En sådanbegränsning är, att ett på visst sätt bestämt tak är satt, varöver brottsskadeersältningeni det enskilda fallel inle under några förhållanden får stiga. Och vidare skallenligt förslaget möjligheten att utfå ersättning i form av livränta - vilketsom regel är mer ekonomiskt fördelaktigt för den skadelidande än ettengångsbelopp - vara mer begränsad än enligt skadeståndslagen. En annanbegränsning består i att broltsskadeersättning skall kunna nedsättas ej endastsåsom inom skadeslåndsrätten på grund av medvållande från den skadelidandessida utan även på grund av hans uppträdande i samband med brottet och andraliknande omständigheter. Enliglvad som uttalas i remissprolokollet bör i de fall då brottsskadeersättning ulgårdenna i princip bestämmas enligt skadeståndsrältsliga normer. Såsom framgår avdet förut sagda har emellertid flera avsteg gjorts från denna princip.Begränsningarna- liksom även, och kanske i första hand, regeln att ersättningför sakskada och ren förmögenhelsskada utgår endast i ömmande fall - medför attmöjligheten att erhålla ersättning för brottsskada i stor uisträckning blir beroendeav rena skälighelssynpunkter. Ersättningssystemet får därmed påtagliga inslagav socialt betingade värderingar och avlägsnar sig i motsvarande mån fräntanken alt staten skulle påtaga sig ett fullt ansvar för vissa skador i följdav brott. Delta må sakligt sett vara befogat. Men det kan ifrågasättas om inteett utfärdande av ersättningsreglerna i form av lag i viss mån är ägnat attdölja denna verklighet. En annan sak är, atl lagformen kan vara nödvändig tillden del man vill reglera förhållandet enskilda emellan med avseende å fordranpå brottsskadeersätlning; jfr. Oavsetti vilken form de tilltänkta reglerna utfärdas, torde emellertid, för att igörlig mån undvika missförstånd om reglernas innebörd, det i förfallningslexlenböra undvikas att använda uttryck som "rätt till ersättning" ellerliknande, som för tanken till rättsanspråk. I samma syfte torde också lagensinledande bestämmelse böra utformas något annorlunda än enligt remissen;lagrådet återkommer härtill. Enligt förslaget skall anspråk på brottsskadeersättning prövas av en Prop.1977/78:126 93 särskildnämnd, kallad brotlsskadenämnden, och dess beslut skall inte kunna överklagas.Prövningen skall alltså enligt förslaget kunna ske endast i administrativordning. Häremot har lagrådet inte någon erinran med hänsyn till vad som enligtdet sagda får anses gälla beträffande brottsskadeersättningens särskildanatur. En annan sak arom det från rättssäkerhetssynpunkt kan anses tillfyllestatt prövningen skall kunna ske i endast en instans.