prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt dessa föreskrifter, som gäller personer under20 år, skall den som inte har tidigare marilim skolutbildning ges vägledning omsjömansyrket av mönstringsförrättare innan tjänsteavtal ingås. På fartygetskall han genom befälhavarens försorg ges särskild introduktion i yrket med tonviktpå förhållandena på det aktuella fartyget. Han skall erbjudas särskilt stöd isina personliga och fackliga angelägenheter. Särskild uppsikt skall ägnas åthans hälsoförhållanden. Reglerna erbjuder också skydd mot att den unge kvarblir 1977/78: 55 124 I anslutning tUl lagen har även utfärdats bestämmelser omförvaring och användning av gifter på fartyg. Slutligen finns bestämmelser om läkamndersökningoch mönstring som i allt väsentligt överensstämmer med motsvarande svenskabestämmelser. Föreskrifterom besättningens storlek och kvalifikarioner meddelas som tiUämpningsföreskriftertill sj0dyktighetsloven och utfärdas av den cenlrala myndigheten. Befälets kvalifikarioneranges dock i lag. Denoffentliga Ullsynen utövas av den cenlrala myndigheien, Sj0-fartsdirektoratetmed skipskontrollen. Den centrala administrationen finns i . Särskiltsjösakkunniga inspektörer finns på 20 platser och tekniska inspektörer på 17platser längs den norska kusten. SärskUda sjösakkunniga inspektörer finns iLondon, , , och . Tekniska inspektörer finns iHelsingfors och . Tillsynenutövas med biträde av , elektrisitetstilsynet, andra offentligaorgan, de erkända klassificeringssällskapen och särskilda sakkunniga. Liksom iSverige kan tillsynen på särskild anmodan även ske genom främmande ländersmyndigheter. TUlsynssystemets allmänna uppläggning överensstämmer med detsvenska. De livsmedelshygieniska förhållandena ombord kontrolleras av de lokalalivsmedelsmyndigheter-na, för fartyg i inrikes fart genom myndigheten ihemorten och för andra fartyg genom myndigheten i den hamn som fartyget anlöper.Sådan tillsyn förekommer inte i utländsk hamn. skallhålla skipskontrollen underrättad om vidtagna åtgärder. 1.4.1.3 Föreslagenordning för tillsynen Lagstiftningenom åtgärder mot yrkesfara på fartyg och den offentliga tillsynsorganisationenhar setts över av Arbeidstilsynsutvalget for skip. Utredningen har framlagtförslag till åtgärder genom betänkandet (NOU 1973: 13) Offendig arbeidstUsynfor skip. Utredningens förslag innebär, med förbigående av vad som anförs ifråga om fiske- och fångstfartyg, i korthet följande. Utredningenhar funnit att det bör etableras ett närmare samarbete mellan skipskontrollen/Sjöfartsdirekloratetoch statens arbeidstUsyn/ Direktoratet for arbeldstilsynet angående skyddet motyrkesfara på fartyg. Särskild vikt läggs på säkerheten hos landgångar,tillträdesmedel, öppningar i däck, lyft- och transportinrättningar, belysningoch liknande förhåUanden. Statens arbeidstUsyn bör också enligt utredningensuppfattning kunna medverka i andra frågor där denna myndighet har särskUdsakkunskap. KontroUen från arbeidslilsynets sida bör ske stickprovsvis och ejomfatta fartyg i utländska hamnar. Med utgångspunkt från i rådandeförhållanden föreslås därtill en viss arbetsfördelning mellan de två tiUsynsmyndigheterna. Utredningenanser att den offentliga kontroUen av norska fartyg i ut- 1977/78: 55 125 landetär otillräcklig och föreslår därför ökade resurser för att förbättrasituationen. Utrednmgenanser vidare alt man bör överse bestämmelserna om användningen avskyddsutrustning, dvs. närmast skyldigheten att tUlhandahålla respektive brukasådan ulmstning. Utredningen påtalar den svårighet som föreligger attinspektera fartygen i skyddsavseende när de ligger i hamn. Inspektörerna börvid förrättningen i erforderlig utsträckning ägna sig åt frågor som röranvändandet av personlig skyddsutrustning och liknande frågor. Frågorom användningen av gifter i fartygsarbete bör ägnas uppmärksamhet, gällandebestämmelser härom bör ses över och kontrollen över efterlevnaden av dessabestämmelser bör effektiviseras. Ävenviss utbyggnad av läkarservicen för sjöfolk föreslås. Förslaget tar emeUertid iförsta hand sikte på fiskets behov. Ifråga om arbetstiden tUl sjöss uttalar utredningen allmänt att lång arbetstidkan vara bidragande orsak tUl mträffade olyckor. Med hänvisning till pågåenderevisionsarbete beträffande arbetstidslagstiftningen tar utredningen ej närmareupp dessa frågor. Mönstringsmyndigheternaskontrollerande verksamhet i fråga om sjömäns medicinska lämplighet, utländskasjömäns språkkunskaper och liknande frågor bör enligt utredningen göras såeffektiv som möjligt. Bestämmelserom skyddsombud och skyddskommittéer på fartyg bör tillkomma. Man anser det ejnödvändigt att föreskriva detta i lag utan bestämmelserna kan komma tilluttryck i lagstiftning av lägre valör. Utredningen uppehåller sig vidskyddsombudens och skyddskommittéernas arbetsuppgifter och skyddsarbetetsorganisation. I allt väsentligt stämmer detta med i förekommandeförhållanden. Utredningenanser att ett särskilt offentligt organ med uppgift att handlägga frågor omförebyggande av yrkesskador på fartyg bör inrättas (vernekomiié). Kommitténskall vara sammansatt av representanter från olika sakkunniga myndigheter ochpartsrepresentanter. Kommitténs funktion skall vara av rådgivande art och denskall ägna sig åt alt utarbeta program för det olycksförebyggande arbetet. Ivissa organisatoriska frågor är utredningen ej enig. Utredningenlägger också fram vissa förslag till förbättring av olycksfallsstatistiken.Förslagen syftar till att göra statistiken bättre ägnad som underlag föråtgärder inom skyddet mot ohälsa och olycksfall. Utredningen fäster vikt vidatt information om skyddsfrågor effektivt förs ut till fartygen och att programutarbetas för skyddsarbetet ombord. Utredningen framhåller också vikten avsystematisk undervisning i skyddsfrågor vid de maritima läroanstalterna ochvidare att ett utvidgat forskningsarbete rörande yrkesskador bör komma till stånd. TUlsynenöver lastnings- och lossningsanordningama behöver förbättras men utredningenavstår från att framlägga förslag i detta avseende och fömtsätter att Sjöfartsdirektoratetoch Direktoratet for arbeidstil- 1911 f 18: 55 126 synettillsammans och i samråd med andra berörda närmare överväger denna fråga. Degrundläggande beslämmelserna om säkerheten på fartyg finns i om tilsynmed skibe. Lagen är uppdelad i avsnitt som behandlar tillämpningsområdet,fartygs byggnad och ulmstning, lastning och fribord, allmänna tjänste- och säkerhelsregler,tiUsyn, tillsynsför-rättaingar, certifikat, förbud mot nyttjande, avgifter,allmänna bestämmelser och straffbestämmelser samt ikraftträdandebestämmelser.I anslutning till lagen förekommer flera olika kungörelser med detaljföreskrifter. Lagengäller generellt fartyg med en bruttodräktighet av 20 registerton eller mer.Mindre fartyg kan omfattas av lagen genom beslut i administrativ ordning.Sådant beslut har meddelats beträffande vissa fartyg som tillhör eller handhasav offentligt organ. I avsnittet om fartygs byggnad och utrustning ges elt anlalramföreskrifter som berör såväl fartygets sjövärdighet som skyddet mot ohälsaoch olycksfall. I fråga om det senare kan nämnas att det föreskrivs attbetryggande åtgärder skall vara vidtagna för att förebygga olyckor vidfartygets vanliga drift så att människor, då de uppehåller sig ombord ellerbeger sig till eller från fartyget, inte skadas annat än vid brist på tUlbörligförsiktighet. Särskilda krav kan ställas på sådant material som kan orsakaskada då det saknas eller är bristfälligt. Uppehållsrum skall uppfylla de kravsom kan härledas från behoven i fråga om storlek, inrättning, ulmstning,belysning, ventilation, uppvärmning, underhåll och rengöring. Rummensdimensioner skall bestämmas med hänsyn tUl fartygels art och fartområde. Fartygskall vara försett med läkemedel. Fartyget och dess anläggningar samtutrustning skall vara konstmerat och utfört så att det på rimligt sätt tashänsyn till hygieniska förhållanden, de ombordvarandes välbefinnande ochskyddet mot buller och andra störningar som kan inverka på hälsan. för tUlämpningen av de ovan återgivna rambestämmelserna meddelasi administrativ ordning. Dessa bestämmelser, som huvudsakligen återfinns ikungörelsen om forskrifter for skibes bygning og udstyr,innebär ej någon detaljerad reglering av skyddet mot ohälsa och olycksfall. Tillsynsker genom direktören för siatens skibstilsyn med biträde av skibsinspektöreroch skibsynsmaend. Organisationen i vUka dessa tjänstemän ingår bestäms avDirektoratet for statens skibstilsyn. Som rådgivande organ finns ett skibstilsynsrådmed representanter från rederinäringen, sjöpersonalen och varvsindustrin. Tillsynenutövas genom besiktningsförrättningar som motsvarar de former för denoffentliga tillsynen som finns i övriga nordiska länder. Liksomi övriga nordiska länder finns i en särskUd sjö- 1977/78: 55 127 manslagsom upptar vissa bestämmelser om arbetarskydd och sociala förhållanden. IDanmark gäller somandsloven av . Lagen fömtsätter inte imotsats tUl den svenska sjömanslagen att sjömannen är anställd i rederiet iandra fall än då delta särskilt anges i anstäUningsavtal. Huvudprincipen ärföljaktligen att sjömannen är fartygsanställd. I anslutning till sjömanslagenhar utfärdats olUca slag av bestämmelser av detaljkaraktär. Sålunda fiimsbestämmelser om läkarundersökning av sjömän samt om hälsovården ombord. Desistnämnda bestämmelserna intagna i en kimgörelse innehållerbestämmelser om befälhavarens allmänna skyldigheter, då det gäller altförhindra uppkomst av yrkesskador, förgiftningar och sjukdomar och omproviantens förvaring och dricksvattenförsörjning. Även bestämmelser omskeppsläkare finns intagna i denna författaing. I en kungörelse från år 1953har meddelats bestämmelser om besättningens bostäder på fartyg. IFinland regleras skyddet mot ohälsa och olycksfall på fartyg vid sidan av egenfligasjösäkerhetsbestämmelser genom en särskild lag, lag om skydd iskeppsarbete. Denna lag kan sägas i stort motsvara tredje kapitlet i lagen omsäkerheten på fartyg och denna lags tillämpningskungörelse. I lagen, somgäller alla fartygsstorlekar, återfinns sålunda regler om arbetsgivarens ocharbetstagarens särskilda skyldigheter, tillverkarens ansvar och om skyddsombud.Regler om tekniska fordringar på fartygs utrustning m. m. återfinns i deegentliga sjösäkerhetsbestäm-melsema. TUl sin allmänna utfonnning motsvarardessa de norska och svenska bestämmelserna. Liksomi och har frågor om ombordanställdas skydd mot yrkesfara varitunder övervägande. I har särskUt frågan om tillsynens effektivitet tUldragitsig uppmärksamhet. Man anser sig därvid ha kunnat konstatera attarbetarskyddsfrågorna fått slå tillbaka för de vanliga sjösäkerhetsfrågorna vidtUlsynen av fartyg. I ett betänkande (1971: B87) avgivet av kommissionen för arbetarskyddsorga-nisalionen,föreslogs att tillsynen över arbetarskyddet, som tidigare åviladesjösäkerhetsmyndigheten, , skulle överföras på den aUmännaarbetarskyddsförvaltningen. Genom ändring i lagen om skydd i skeppsarbete 1974har tUlsynen överförts tiU arbetarskyddsmyndighelerna. I praktiken innebärdetta att tUlsynen utövas under överinseende av arbetarskyddsstyrelsenstransporttekniska byrå i anslutnmg till tillsynen över arbetarskyddet inom stuverifacket.En ökning av antalet inspektörer kommer att ske med anledning av de nyauppgifterna. Isamband med lagändringen har även införts en bestämmelse som ger statsrådeträtt att utfärda tUlämpningsföreskrifter till lagen. IFinland finns enligt föreskrift i lagen om skeppsarbete en särskild nämnd förbehandling av frågor om skydd i skeppsarbete bestående av 1911/lS: 55 128 representanterfrån såväl arbetarskydds- och sjösäkerhetsmyndighelerna som sjöarbelsmarknadensparter. Nämnden innehar en central ställning då det gäller att organiseraskyddsarbetet på de finska fartygen. Underår 1972 har tUlsalls en utredning med uppgift att utarbeta förslag till nyarbetarskyddslag. TUl denna lag skaU i så stor utsträckning som möjligtsammanföras bestämmelser om arbetarskydd i andra lagar och då särskilt lagen omskydd i skeppsarbete. 2.1.1Några huvuddrag i utvecklingen av skyddsarbetet ombord Iarbetslivet i fand förekommer tUlbaka elt regleratsamarbete mellan arbetsgivare och arbetstagare, i syfte att förebyggaolycksfall och ohälsa i arbetet. Samarbetet har vuxit fram med stöd avlagstiftning och överenskommelse mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer.Med viss förenkling kan sägas att samarbetet vann erforderligstadga mot bakgmnden av dels ändringar i arbelarskyddslagen och delsden första centrala parts-överenskommelsen 1942 på arbetarskyddets område.Alltjämt är emellertid skyddssamverkan vid mindre och medelstora företag imånga fall föga utvecklat. Parterna på arbetsmarknaden har inrättat ,med uppdrag att verka för effektivisering av den lokala skyddsverksamheten liksomav arbetarskyddet över huvud taget. Även cenlrala samarbelsorgan har inrättatsinom olika branscher. Avolika skäl dröjde det tills skyddsombudstanken vann insteg till sjöss. Motbakgrund av det utredningsarbete som bedrevs kring den ikraftträdda arbelarskyddslagenägnades även uppmärksamhet åt arbetarskyddet ombord. Detta ledde bl. a. tillatt i tillsynsför-ordningen, som utgjorde tillämpningsföreskrifter tillden då på området centrala lagen om tillsyn å fartyg, infördes en bestämmelseav innehåU att det på fartyg med en bruttodräktighet om mmst 500 registertonbör finnas ett eller flera skyddsombud för manskapet. Viddenna tid bildades även av parlema påsjöarbetsmarknaden. Nämnden har till uppgift att främja inttesset förskyddsfrågor och bedriva upplysningsverksamhet. Nämnden har särskill de senasieåren vidgat och fördjupat innehållet i sin verksamhet. Vidtillkomsten av lagen om säkerheten på fartyg ansåg man alt så långt speciella förhållandeninom sjöfarten tillåter låta arbetarskyddslagens principer gälla på fartygen. Huvudstadgandenai arbetarskyddslagen om samverkan mellan arbetstagare och arbetsgivareöverfördes därför även till lagen om säkerheten på fartyg. Även om lagen omsäkerheten på fartyg på dessa punkter redovisar samverkansreglerna Prop.1977/78: 55 129 summariskt i jämförelse med arbetarskyddslagen varavsikten att skyddsarbetet skulle bedrivas enligt samma gmnder som i land.Även parterna på sjöarbetsmarknaden var av denna åsikt fastän det avtal ifrågan som ingåtts dem emellan ej reglerar förhållanden så ingående som motsvarandeavtal på arbetsmarknaden till lands. Skyddsombudsverksara-heten på fartyg harinte fått avsedd orafattning. De praktiska betingelser under vilka ettskyddsombud ombord bedriver sin verksamhet gör det också svårare för attverka i jämförelse med kollegan i land. I det föregående har antytts atl lagen om säkerheten påfartyg endast summariskt återger arbetarskyddslagens saraverkansregler. I motsats til! arbelarskyddslagen har i lagen orasäkerheten på fartyg lagstiftningens ailmänna målsättning ej utvecklats genorauttryckliga föreskrifter. I förarbetena till lagens samverkansregler uttalas emeUertidatt dessa bygger på samma förutsättningar som gäller för motsvarande bestämmelseri arbetarskyddslagen. Någon avvikelse från samverkansreglernas allmännamålsättning enligt arbetarskyddslagen kan därför inte anses avsedd. Det fårockså förutsättas att samverkansreglerna, fastän inplacerade i det kapitel somsärskilt behandlar skyddet mot ohälsa och olycksfall, även omfallar andraförhållanden som avser alt trygga säkerheten för de ombordvarande, t. ex.brandskydd, livbåtar och liknande räddningsutrustning samt tillämpningen avvissa fribordsregler. Enligt 3 kap. 8 § lagen om säkerheten på fartyg skall påfartyg med minst fem ombordanställda, bland de ombordanställda utses ett eller fieraskyddsombud att företräda dem i frågor rörande sundhet och säkerhet i arbetet.Reservation görs emellertid för det fall särskilt förhällande berättigar tillundantag. Om det är påkallat bör emellertid skyddsombud utses även på fartygmed mindre antal ombordanställda än fem. Val av skyddsombud förrättas av de ombordanställda.I motsats till arbetarskyddslagen finns ingen hänvisning till eventuellmedverkan av facklig organisation. Lagen innehåller ingen beslämmelse om utseende avhuvudskyddsombud. I partsöverenskomraelsen har emellertid huvudskyddsombuds-institutionentagits upp. Lagen innehåller ej regler om regionala skyddsombud. Behov avsådana ombud lorde ej ansetts föreligga inom sjöfarten. Någon påföljd för underlåtenhet att utse skyddsombud finnsinte föreskriven. Om de ombordanställda ej finner anledning till alt utseskyddsombud faller frågan. Det har ej ansetts lämpligt alt fartygetsbefälhavare får utse skyddsombud. Alt bedömandet av om särskill förhållandeberättigar till undantag tillkommer de ombordanställda, ej arbetsgivaren,framgår av förarbetena liU arbetarskyddslagen. Frågan o.m skyddsombudens utbUdning berörs inte i lagen.Denna 9 1977178.1 saml. 1977/78: 55 130 frågaberördes ej heller i arbetarskyddslagen års ändringar. Sakenbehandlades emellertid i ett uttalande i skolningsfrågan av SAF och LO.Sjöfartens organisationer har ej gjort något liknande uttalande. har emellertid ulbUdnings-frågorna på senare lidskjutits i förgrunden och särskUda kurser för skyddsombud och arbetsledare i arbelsmiljöfrågorgenomförs numera av nämnden. 6 och 7 §§ tillämpningskungörelsen till lagen om säkerheten på fariyg firmsbestämmelser om skyddsombudens uppgifter. Beslämmelsernavisar i alll väsentligt överensstämmelse med lydelsen av 64 § arbelarskyddslagenföre ändringar. Ombudei skall skaffa sig noggrann kännedom omskyddsförhållandena ombord. Han skall verka för sundhet och säkerhet i arbetetoch söka vinna övriga ombordanställdas medverkan härtill. Skyddsombudet skallta del av fartygets tillsynsbok samt meddelanden och anvisningar rörande skyddsförhållandensora meddelas av tillsynsmyndighet eller arbetsgivaren. Finnerskyddsombud all viss skyddsåtgärd bör vidtas skall han göra muntlig ellerskriftlig framställning därom lill befälhavaren. Befälhavaren skall utandröjsmål lämna besked med anledning av framställningen. Beslämmelsen anvisarskyddsombudet atl påkalla ingripande av tillsynsmyndighet om inte framställningenbeakias inom skälig lid. Från skyddskommittén kan ombudei påkalla direklbehandling inom kommittén av ärende som är av större vikt. Del ursprungliga syfietmed skyddsombud var alt ombudei skulle vara de anställdas kontaktman medtillsynsmyndigheten. Detla återspeglas i 1 kap. 6 § tillämpningskungörelsensom säger atl förrältningsman vid lillsyn skall sätta sig i förbindelse med bl.a. skyddsombudet. Som förut sagts antecknas ålgärder, som påkallas vidinspektion, i fartygets tillsynsbok vilken är tillgänglig för skyddsombudet. Ifråga om skyddsombudens möjligheter atl medverka i skyddsarbetet innehåller denav partsorganet fastställda instruktionen förskyddsombud vissa regler som ger skyddsombudet rätl att närvara vid förrättningsom verkställs av skyddskommitté eller tillsynsmyndighet samt vid undersökningsom företas av arbetsledningen med anledning av olycksfall eller tillbud härrill.Enligt instruktionen har skyddsombudet därutöver ålagts flera olika uppgifterinom skyddet mot ohälsa och olycksfall. Del får anses förutsatt att dessa skallkunna utföras på arbetstid men uttryckliga regler om ledighet för uppdragetoch liknande bestämmelser saknas. Allmänt föreskrivs alt skyddsombudet skallfullgöra sina funktioner på sådanl sätt, alt minsta möjliga inlrång sker i hansarbete ombord. 13 kap. 10 § lagen om säkerheten på fartyg ges bestämmelser som syftar till attsäkerställa skyddsombudens ställning i arbetslivet. Skyddsombud får inteenligt beslämmelserna hindras att fullgöra sina uppgifter. 1911/lS: 55 131 Detanges särskilt att arbetstagare inte får ges försämrade arbetsförhållandendärför att han utsetts tUl skyddsombud eller i anledning av hans verksamhet somskyddsombud. Ombudet får ej heller av sådan orsak ges försämrade arbetsvillkoreller skiljas från tjänsten. Som påföljd för sådana ålgärder föreskrivs dels skadeståndsskyldighel, som kan drabba såväl arbetsgivare ocharbetsledare som arbetskamrater, dels ogiltighet av avtalsuppsägning och annandylik rättshandling. Lagen hänvisar vidare tiU påföljdsbestämmelserna i 42 §andra stycket och 44 § arbelarskyddslagen, vilka innehåller regler ombedömningsgrunder för skadeståndets storlek och om rättegången. Enligt lagen omsäkerheten på fariyg skall talan vara väckt från avslutandet av de rätlsstridigaåtgärderna. Tiden för talans väckande är längre än den som gäller till lands.Påföljdsreglerna har utformats efter förebUder i lagen om förenings- och förhandlingsrätt.Inget mål enligt dessa bestämmelser har handlagts av arbetsdomstolen.I landbeslämmelserna finns regler om hur skyddsarbetet bör organiseras frånarbetsgivarens sida. Det anges vidare att arbetsgivaren skall tillse attarbetsledare och övriga arbetstagare medverkar i skyddsarbetet. Arbetsgivaren skaUockså söka samråd med skyddsombuden i skyddsfrågor. Sådana regler har inteintagits i lagen om säkerheten på fartyg. På elt fartyg är det genom andraregler klarlagt alt befälhavaren är redarens representant i alla angelägenheteroch är ansvarig för säkerheten ombord. Av denna anledning torde de rentorganisatoriska reglerna ha kunnat uteslutas. Det är emellertid tveksamt påvilken grund de övriga beslämmelserna uteslutits. Enligt3 kap. 9 § skall på fartyg med en besättning som normalt uppgår till minsl 25personer finnas en skyddskommitté sammansatt av förelrädare för redaren ochskyddsombud. Om det är påkallat bör skyddskommitté tillsättas även på annatfartyg. Fartygssäkerhetslagslift-ningen innehåller därutöver inte något närmareom skyddskommitténs verksamhet. Av den allmänna målsättningen som ilagens förarbeten och berörts i det föregående får emellertid anses framgå,all av-siklen varit alt skyddskommittéerna ombord skall verka på samma sätt somde i land. Parterna på sjöarbetsmarknaden har i gemensamt publiceradebroschyrer om skyddsarbete anlagt della betraktelsesätt. Som ordförande ikommittén fungerar befälhavaren eller den han utser därtill. Om annan ansvarigarbetsledare av arbetsgivaren utsetts att ha uppsikt över säkerheten och sundhelenombord skall denna ingå i kommittén och företrädesvis vara ordförande.Skyddskommitténs huvuduppgift är att företa översyn av fartyget och att följaupp fartygets skyddsfrågor. Sjöarbetsmarknadensparter har tillsammans med utarbetat två handledningar för detpraktiska skyddsarbetet. Vissa tecken tyder emellertid på altskyddsombudsinstitutionen ej genomförs på fartygen i önskvärd omfattning. 1977/78: 55 132 Enligtde anvisningar som gäller för tillsynsboken skall denna innehålla uppgift omvalda skyddsombud och utsedda skyddskommittéer. Det åligger tillsynsmyndighetenatl på grundval av uppgifter från befälhavaren hålla boken aktuell. Enligt gäUandeföreskrifter om förandet av skeppsdagbok skall uppgift om val av skyddsombudinföras även i . Det åligger också tillsynsmyndighet att sätta sig iförbindelse med skyddsombud vid förrättning. Ofta nog statistik föreliggerinte för liden har man funnit att skyddsombud inte funnits. För atlnå bättre överblick över situationen och inte minst för att nå bättre kontaktmed skyddsombuden har val av sådana börjat registreras /73.Registreringen har inrättats i samarbete meUan sjö-arbetsmarknadens parter ochsjöfartsverket. Registreringen utvisar att uppgickantalet skyddsombud till omkring 1 500. Lagstiftningenom säkerheten på fartyg ålägger i försia hand redaren £tt skapa säkra och sundaförhållanden i fartygsarbelet. Dessutom åvUar detta, med stort inslag avsjälvständighet, befälhavaren och även maskinchefen inom hans ansvarsområde. Skyddsarbetetfordrar emellertid också de ombordanställdas medverkan. samverkarSveriges redareförening och de ombordanställdas organisationer i skyddsfrågor,bl. a. genom gemensamt engagemang i . Sedan 1974deltar även för mindre fartyg och i nämndens verksamhet. Arbetsmiljöulredningenhar framhållit att samarbetet erbjuder de anställda möjligheter tillinflytande över arbetsmiljön och att det är under kontinuerlig utveckling medavseende på såväl innehåll som former.