prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — Därutöverbör allmänna ombudets besvärsrätt regleras endast i ett särskilt angivet fall,nämligen då skattetillägg inte har påförts eller har påförts med för lågtbelopp och detta beror på felräkning, misskrivning eller uppenbart förbiseende.Någon motsvarighet till den föreslagna möjligheten för taxeringsintendent attföra talan om skattetillägg när frågan om tillägg inte har prövats av lokalaskattemyndigheten, ehuru detta bort ske anser utredningen inte erforderlig påmervärdeskattens område. Förslagentill ändrade processregler på punktskatteområdet bör enligt utredningenväsentligen utformas med de föreslagna bestämmelserna i som förebild.Beskattningsförfarandet enligt FFL skiljer sig emeUertid i flera hänseendenfrån såväl förfarandet enligt TL som det enligt ML. Rättenatt meddela beslut om fastställande av skatt är enligt FFL begränsad till ettår efter utgången av det kalenderår, under vilket viss beskattningsperiod hargått till ända. Besluten kan vara antingen preliminära eller slutliga. Ettpreliminärt beslut blir automatiskt slutligt vid utgången av den tid somenligt ovan gäller för att meddela beslut om fastställande av skatt.Beskattningsmyndigheten har möjlighet att fatta nytt preliminärt beslut för enoch samma beskattningsperiod. Besvär över slutiiga beslut anförs hoskammarrätt. FFL innehåller mte någrabestämmelser om extraordinär besvärsrätt. Med TL som förebild föreslåremellertid utredningen att den skattskyldige och även aUmänna ombudet i frågaom icke lagakraftvunna beslut i beskattningsfrågan skall få möjlighet att underpågående process yrka undamöjande eller nedsättning av särskild avgift. Sådantyrkande skall kunna göras även om avgiften inte har något samband medskattefrågan. Vidare föreslås att prövningsrätt införs i fråga om yrkande omundanröjande eller nedsättning av skattetillägg när beslut om sådan avgift harvunnit laga kraft. Sådant yrkande skaU prövas av beskattningsmyndigheten föreutgången av femte året efter det kalenderår under vilket beskattningsperiodenhar gått till ända under förutsättning att nya omständigheter eller nytt beviskan åberopas till stöd härför. När skattetillägg harblivit för lågt på grund av felräkning, misskrivning eller annat uppenbartförbiseende ankommer det enligt gällande bestämmelser påbeskattningsmyndigheten att meddela beslut om rät- 1977/78:136 83 Utredningen finner inte skäl att föreslå ändring iFFL på denna punkt. I likhet med vad som har föreslagits i TL och ML föreslåsatt allmänna ombudet skall få föra talan hos kammarrätt om skattskyldig harlämnat oriktig uppgift i mål om skatt. Talan skall föras efterutgången av den månad då slutligt beslut har meddelats i målet. Det bör isådana fall vara möjligt för domstolen att återförvisa målet tillbeskattningsmyndigheten för prövning av yrkandet. VL innehåller inte några processuella regler beträffandesärskild avgift. 1 detta hänseende hänvisas till FFL. Denna ordning bibehållsi utredningens förslag beträffande FFL som därför gäller även i fråga omsärskild avgift enligt VL. Vissa ändringar i andra författningar måste enligtutredningen vidtas till följd av förslagen beträffande FFL. Sålunda börhänvisningen i 41 a § stämpelskattelagen (1964: 308) till vissa paragrafer iFFL ändras. Vidare bör 56 § andra stycket stämpelskattelagen utformas efterförebild av utredningens förslag till motsvarande paragrafer i . Slutligenbör hänvisningen i 6 § lagen (1976: 298) om statsplombering av utsäde och omväxtförädling till vissa paragrafer i ändras. 3.4.8.5 Besvär enligt AVGL Till skillnad från vad som gäller på skatteområdet saknarden avgiftspUktige motpart i mål om arbetsgivaravgift. Förslagen om att kunna ompröva skattetillägg ellerförseningsavgift så länge taxeringen inte har vunnit laga kraft villutredningen ge motsvarighet inom avgiftsprocessen. Sanktionssystemetföreslås även bli kompletterat med vissa bestämmelser om besvär i särskildordning efter förebUd av . AVGL innehåller inte några bestämmelserom extraordinär besvärsrätt, men utredningen föreslår alltså att en sådan rättinförs i fråga om avgiftstillägg. Arbetsgivares talan om undanröjande eUcrnedsättning av tillägg bör enligt utredningens mening prövas av RFV omframställning görs från utgången av det utgiftsår tillägget avser,förutsatt att arbetsgivaren kan åberopa ny omständighet eller nytt bevis tillstöd för yrkandet. AVGL:sbestämmelser om arbetsgivaravgift gäller i princip även beträffandeavgiftstillägg och förseningsavgift. Det anges också under vilkaförutsättningar RFV utanför det ordinära förfarandet får ändra avgiftsunderlagsom har blivit oriktigt på grund av felräkning, misskrivning eller annatuppenbart förbiseende. Vidare regleras villkoren för att fastställaavgiftsunderlag i extraordinär väg när arbetsgivaren har lämnat oriktigtmeddelande i uppgift eller upplysning till ledning för avgiftsberäkningen.Utredningen föreslår av samma skäl som för motsvarande ändring i TL enbestämmelse som klart anger i vad mån avgiftstillägg och förseningsavgift fårpåföras i här avsedda extraordinära fall. 1977/78:136 84 Utredningenföreslår att det lagfästs, att eftergiftsbestämmelserna skall beaktas även omyrkande om eftergift ej har framställts, i den mån detta föranleds av vad somhar förekommit i ärendet eller målet om särskild avgift. Utredningenanser att bl. a. rättssäkerhetssynpunkter talar för att beslutet utformas såtydligt att den skattskyldige skall kunna få klart för sig vad det innebär ochden debiterande myndigheten skall ha ett säkert underlag för sina åtgärder.Utredningen föreslår den bestämmelsen att beslut om särskUd avgift skall angeskälen för beslutet, tillämpligt lagrum, den procentsats efter vilken avgiftenskall beräknas och underlaget för avgiftsberäkningen. Med undantag för TL skaUockså skatte-och avgiftstilläggets storlek anges. Beträffande förseningsavgiftbör beslutet ange avgiftens storlek. Utredningenpåpekar att skattetillägg på grund av oriktig uppgift vid inkomst- ochförmögenhetstaxeringen enligt förslaget kan utgå efter olika grunder vid en ochsamma taxering samt framhåller att det medför behov av en bestämmelse om huravgifterna skall räknas ut för att det skall kunna undvikas att fleraskattetillägg uträknas på grundval av den högsta marginalskatten viddebiteringen. Utredningen anser att det önskade resultatet nås, om den skattsom belöper på de sammanlagda underlagen för tilläggen först räknas ut ochdetta skattebelopp sedan fördelas på de oUka tUläggen efter den kvotdel somresp. underlag utgör av de sammanlagda underlagen. Utredningen förordar attregeln ges tillämpning även då skattetillägg påförs vid eftertaxering omtillägg har påförts vid den årliga taxeringen. Utredningenunderstryker att förslagen beträffande besvärsrätt m. m. i mål om särskildavgift får till följd att motsvarande bestämmelser i , ML, FFL, VL och AVGLinte skall tillämpas i sådant mål och därför UttryckUgen bör undantas frånsådan tUlämpning. Utredningen föreslår också beträffande TL att föreskriften i105 § TL om överflyttning ex officio av taxering på annan skattskyldig m. m.inte skall äga tillämpning i skattetilläggsprocessen. Skattetillägg bör, menarutredningen, självfallet inte kunna påföras enligt ett sådant extraordinärtförfarande. Eftertaxeringsbestämmelserna bör också undantas (114 § TL). mening bör oriktig uppgift 1 ett avgiftsmål inte grunda särskildmöjlighet för det allmänna att ompröva utgången i målet. Utredningen har föreslagitatt regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, utöver föreskrifter,skall kunna utfärda anvisningar rörande tillämpningen av 116 a116 t §§. Utredningenföreslår vissa ändringar i UBL. Dessa betingas delvis av ändringsförslagen ifråga om TL och är i dessa fall av redaktionell 1977/78:136 85 art. 1 sakligt hänseende föreslås att rätten att i vissafall ta i anspråk eller innehålla preliminär skatt och ränta för betalning avtillkommande skatt utvidgas så att den omfattar särskild avgift och förmögenhetsskatt.Utredningen föreslår också ändringar som syftar tiU att restitution av särskildavgift enligt TL skall följa samma regler som i dessa avseenden gäller förinkomst- och förmögenhetsskatt. Utredningen föreslår ett tillägg 1förtydligande syfte i reglerna om anstånd med betalning av sådan avgift. 3.4.11 Ikraftträdaitde m. m. Utredningen anser att det av tekniska och organisatoriskaskäl blir nödvändigt att räkna med en inte alltför kort förberedelsetid, innande föreslagna bestämmelserna kan träda i kraft. RSV och RFV måste ha tid på sigatt utfärda nya föreskrifter och anvisningar och fastställa nya formulär m. m.Den personal som skall besluta om skattetiUägg bör informeras och utbildas ide nya bestämmelsema vilka om möjligt bör träda i kraft vid samma tidpunktåtminstone i vad de avser skatteområdet. En särskUd frågeställning anses dock föreligga beträffandeAVGL. Utredningen erinrar därvid om betänkandet (SOU 1976: 53) Försäkringsrättoch försäkringsöverdomstol. Enligt det förslaget bör besvärs-prövningen av målom arbetsgivaravgift m. m. flyttas över till besvärs-organisationen påskatteområdet. Under ett övergångsskede avses dock en föreslagenförsäkringsrätt i vara första besvärsinstans ochförsäkringsöverdomstolen högsta instans. Enligt skattetilläggsutredningensmening finns därför skäl att avvakta med genomförandet av dess förslag påAVGL:s område till dess de kan fogas in i den nya besvärs-ordningen. Dettagäller i synnerhet de processuella reglerna i utredningens förslag, medan deföreslagna materiella bestämmelserna anses kunna genomföras fristående. Utredningen erinrar om att taxeringsnämnden skall ta överlokala skattemyndighetens nuvarande uppgift att besluta om särskild avgiftenligt principuttalande i prop. 1975: 87 om riktlinjer för en ändradskatteadministration och taxering i första instans m. m. Utredningen påpekaratt dess förslag i fråga om TL, som har utformats på grundval av nu gällandeordning, måste bearbetas och anpassas till taxeringsnämndens nya beslutsfunktion. Utredningen framhåller att de föreslagna ändringarna isanktionssystemet är av skiftande karaktär. Flera av dem är närmastredaktionellt betingade. De förslag som avser materiella ändringar innebär ihuvudsak att de nuvarande reglerna mildras. Några förslag innebär dock enskärpning. De förslag som rör besvärsrätt utvidgar denna såväl för denskattskyldige som för det allmänna. När det gäUer frågan om ändringsförslagen skall gällaretroaktivt, dvs. 1977/78:136 86 generellt beaktas vid beslutsfattande efterikraftträdandet, konstaterar utredningen att det torde följa av allmännarättsgrundsatser att regler av materiellt innehåll som innebär skärpning avsanktioner inte skall tiUämpas retroaktivt. Förslaget innehåller sådanabestämmelser och för tillämpningen av dem bör alltså den nu angivna regelngälla generellt. I fråga om sädana föreslagna regler av materiellt innehållsom innebär lättnader anser utredningen att det finns skäl som talar såväl motsom för en retroaktiv tillämpning av dem. Utredningen erinrar om att det förstraff processen gäUer att i valet mellan att tillämpa äldre och senarelagregler skall den regel väljas som medför det mildare straffet. För deadministrativa avgifterna, såsom t. ex. restavgift, torde däremot generelltgälla att varken skärpande eller mildrande bestämmelse tillämpas retroaktivt.Också vid införandet av det skatteadministrativa sanktionssystemet har dennaprincip valts. Dessa sanktioner skall nämligen ej tillämpas i den mån det ärfråga om förfarande eller underlåtenhet som ägt rum före ikraftträdandet.Utredningen anser emellertid inte att situationen var fullt jämförbar med dennu föreliggande, beroende på att man då hade att ta hänsyn tUl denavkriminalisering som det nya systemet innebär. I det enskilda fallet skulledet inte med säkerhet kunna avgöras om tiUämpning av SkSL:s bestämmelser ellerdet skatteadministrativa systemet medförde den lindrigare påföljden (prop.1971: 10 s. 109). Utredningenkonstaterar, att det skulle medföra stora praktiska problem om de lindrigarereglerna för skattetillägg skulle tillämpas retroaktivt. Om de föreslagnareglerna om utsträckt besvärstid för skattskyldig ges tillbakaverkande kraft,skulle besvär med yrkande om avgiftsberäkning efter lägre procentsats uppgåtill flera tusental. Det skulle röra sig om en omprövning av åtskilliga av deskatte- och avgiftstillägg, som har påförts . Möjligtvore att låta den lindrigare beräkningen verka retroaktivt endast på sådanafall som inte slutligt har prövats vid ikraftträdandet av de nyabestämmelserna. Från rättvisesynpunkt finner utredningen det emeUertid mindretilltalande att skattskyldiga som har anfört besvär över beslut om skattetilläggoch vilkas besvär inte slutligt har prövats enbart av dessa skäl skullebehandlas förmånligare än andra skattskyldiga som har påförts sådan avgift. mening bör den förevarande frågan kunna avgöras utan hänsyn tillvad som gäller beträffande retroaktiv tillämpning av påföljdsbestämmelser påandra områden. Det gäller här en ny form av sanktioner som påförs imassärendeprocess. Praktiska hänsyn och önskemålet om lika behandling av allaskattskyldiga för försummelser som avser uppgiftslämnande för en och sammatidrymd väger här tungt. Mot bakgrand av dessa synpimkter föreslår utredningenden principen, att de materiella bestämmelsema skall gälla fr. o. m. vissttaxeringsår eller 1977/78:136 87 från utgången av viss redovisningsperiod vare sig deverkar mildrande eller skärpande i fråga om avgiftens storlek. Från nu angivna princip anser utredningen att detundantaget bör göras, att de nya bestämmelserna genereUt skall gälla i fråga omfelaktighet eller underlåtenhet som har inträffat efter ikraftträdandet. Dettainnebär t. ex. för TL:s del, att en oriktig uppgift i mål om taxering, somlämnas efter ikraftträdandet, kan medföra skattetiUägg oavsett vilkettaxeringsår uppgiften avser, men även att bestämmelsen om lägre skattetilläggi visst faU liksom beträffande hälfteneftergift kan bli tillämplig i sådantfall. Vad angår de processueUa bestämmelserna anser utredningenatt det inte finns hinder från principieU synpunkt för att de tillämpas retroaktivt.Administrativt merarbete torde visserligen uppkomma därigenom men sannolikt blimindre omfattande. De föreslagna processuella reglerna verkar i huvudsak tillden skattskyldiges fördel. Förslaget till övergångsbestämmelser bör enligtutredningen i princip gälla över hela tillämpningsområdet för detadministrativa sanktionssystemet. 4.1 Allmänna synpunkter på det skatteadministrativasanktionssystemet 4.1.1 Verkningarna av sanktionssystemet Utredningens mening att målsättningen med det år 1971reformerade påföljdssystemet för överträdelser mot skatte- och avgiftsförfattningari stort har förverkligats lämnas utan uttrycklig erinran av nästan samtligaremissinstanser. Flera av dem bekräftar med utgångspunkt i egna erfarenheterutredningens uppfattning. En och annan remissinstans ifrågasätter omutredningen har tUlräckligt stöd för vissa av sina uttalanden i denna fråga. RA förklarar att reformen från åklagarsynpunkt har gettönskvärt resultat. Enligtkammarrätten i tyder allt på att införandet av detskatteadministrativa sanktionssystemet var ett viktigt steg för att motverkaatt den enskilde lämnar beskattningsmyndigheterna oriktiga eller ofullständigauppgifter. De skattskyldiga synes fullgöra sin uppgiftsskyldighet mer korrektän tidigare. Det nya systemet har medfört att sanktionerna träffar försumligauppgiftslämnare mera frekvent . Det framstår därför som merarättvist. För den enskilde, som utsätts för sanktion. Innebär handläggningen iadministrativ ordning dessutom i regel mindre av lidande, besvär ochkostnader. För det allmänna medför den enklare handläggningsordningen betydandebesparingar. Prop.1977/78:136 88 Uttalandeni samma riktning görs av länsstyrelserna i , Älv.sborgs, Blekingeoch . /SRslår fast att övergången till ett administrativt sanktionssystem utan tvekanhar Inneburit fördelar i flera avseenden. En viktig fördel är att vissalindrigare förseelser har avkriminaliserats och att de enskilda har sluppitdet obehag som är förenat med åtal och domstolsförfarande. haråklagarmyndigheterna och domstolarna avlastats de bagatellartadeskattebrottsmålen. LOframhåller att systemet med skatte- och avgiftstUlägg vid utebliven elleroriktig deklaration i stort sett synes ha fungerat tUlfredsställande och letttill att de skattskyldiga är noggrannare med att uppfylla sinuppgiftsskyldighet. uttalar att fördelarna med ett enkelt administrativtsanktionssystem är så stora att de uppväger olägenheterna med att detta ejaUtld är rättvist. EnligtSRS får det administrativa sanktionssystemet i stort sett anses vara enacceptabel lösning på frågan om vilken reaktionen bör vara mot brott motskattelagstiftningen. Inte minst för de skattskyldiga kan det varaatt föredra att i administrativ ordning bli påförd en avgift framför att bliåtalad inför domstol med därmed förenad ökad offentlighet, tidsåtgång förförhör m. m. och sannoUkt även större kostnader för biträdeshjälp. Till depositiva effekterna hör också en öppnare redovisning i deklarationerna. Sammauppfattning har som framhåller att avsevärda praktiskaoch andra fördelar har vunnits i förhållande till tidigare påföljdssystem,däribland att förfarandet har blivit enklare, snabbare och billigare samtidigtsom en avkriminalisering av en mängd förseelser skett. Liknande uttalandengörs av . Lantbrukarnasskattedelegation ställer sig kritisk till utredningens uttalande att mångaskattskyldiga har blivit försiktigare och motiverar även doldaavdragsyrkanden samt att man har kurmat märka en större noggrannhet iuppgiftslämnandet från vissa deklarationsbyråer. Om uppfattningen attskattetilläggen har höjt deklarationsmoralen skulle vara riktig borde enligtdelegationen som en konsekvens därav antalet påförda skattetillägg minska istället för att öka. Det verkar rimligare att tolka den redovisade statistikensom ett belägg för att merparten av de deklarationsfel som resulterar iskattetUlägg är av omedveten karaktär än att uppfatta den som ett belägg förskattetilläggens preventiva effekt. Vidare vänder sig delegationen motutredningens uttalande att de administrativa sanktionerna har medfört en merfrekvent, jämnare och från dessa synpunkter mera rättvis reaktion mot deskattskyldiga än vad SkSL gav samt mot uttalandet att skattetillägg är mindrebetungande än böter enligt SkSL och att dessa sanktionsformer innebär attreaktionssystemet har nyanserats. Skattetilläggen påförs enligt delegationenefter 1977/78:136 89 grova schabloner eller numera av detundanhållna skattebeloppet. SkBL medger betydligt större möjligheter attvariera påföljden. Prövning i judiciell ordning är därför enligt delegationenmer nyanserad. 4.1.2 Behovet av en reform av sanktionssystemet Så gott som samtliga remissinstanser vitsordar mer ellermindre ut-tryckUgt behovet av en reform av det skatteadministrativa sanktionssystemet.Flera av dem påpekar att införandet av det nu gällande sanktionssystemetinnebar en genomgripande reform. De betonar att det är angeläget att nu göra enutvärdering på grundval av de erfarenheter som har vunnits. Åtskilligaremissinstanser understryker eller bekräftar den kritik som i olika sammanhanghar riktats mot påföljdssystemet. Särskilt fäster de sig vid att detta äralltför onyanserat och att sanktionen inte sällan framstår som orimligt hård iförhållande till felaktighetens eller försummelsens art. Från flera håll görsgällande att nu förevarande lagstiftning inte tar tillräcklig hänsyn till denskattskyldiges av naturliga skäl bristande förmåga att sätta sigin i skatte- och avgiftsförfattningarna som ofta är svårtillgängliga. Andraremissinstanser framhåller att inte alla typer av felaktigheter är lika reaktionsvärdaoch anger som exempel härpå bl. a. periodiseringsfelen och i fråga om TL de felsom har eller hade kunnat rättas med ledning av vid taxeringen tillgängligtkontrollmaterial. Sanktionen är i sådana och liknande typer av fall ofta interimlig med hänsyn till vad som bör betraktas som en förseelse motuppgiftsplikten. Flera remissinstanser förklarar uttryckligen att de påtaladeolägenheterna till största delen har sin grund i den nu förevarandelagstiftningens materiella innehåll och inte kan förklaras av en stelbenträttstillämpning. Det nu anförda visar enligt remissinstanserna att detföreligger ett behov av att sanktionssystemet nyanseras. 4.1.3 Principiella synpunkter på en reform Ett stort antal remissinstanser framför principieUasynpunkter i fråga om de riktlinjer efter vilka det skatteadministrativasanktionssystemet bör reformeras. Några av dem tar upp frågan huruvida dennuvarande fördelningen mellan de överträdelser mot skatte- ochavgiftsförfattningarna som prövas i administrativ resp. judiciell ordning ärgodtagbar. ÅtskUliga remissinstanser ger synpunkter på i vilken utsträckningsanktionssystemet kan nyanseras utan att man rubbar de principer, på vilkadetta vilar. Några remissinstanser uttalar sig om hur långt man bör drivakravet på att sanktionsbestämmelserna inom de oUka beskattningsområdena börvara lika. ÅtskiUiga remissinstanser aktualiserar frågan huruvidaskattetilläggets nuvarande storlek är rimlig. Flera av dem på- Prop.1977/78:136 90 kallar att statsmakterna redan nu tar ställning till dengenerella reaktionsnivån. Andra föreslår alternativa beräkningsgrunder förskattetill-lägg. Det nuvarande förhållandet mellan administrativ ochjudiciell lagföring Den nuvarande fördelningen mellan de överträdelser avskatte- och avgiftsförfattningarna som prövas i administrativ resp. judlcieUordning lämnas utan uttrycklig erinran av det stora flertalet remissinstanser.Som framgår av avsnittet 4.1.1 framhålls av i ,/SR, SRS, och , attavkriminaliseringen av en mängd förseelser har varit en positiv effekt av detår 1971 införda påföljdssystemet. Några remissinstanser uttalar sig närmare omdet nuvarande förhållandet mellan administrativ och judiciell lagföring. R.4 anser att om man jämför de skatteadministrativasanktionerna och de straffrättsliga påföljderna så framstår det som riktigt attdet nuvarande systemet med avkriminalisering bör vidmakthållas. Reformen harnämligen i nu förevarande avseende för de judiciella myndigheternas vidkommandegett önskvärt resultat. Länsåklagaren i är av samma mening som RÅäven om enligt hans mening lagstiftaren torde ha avsett att fler skattebrott änvad nu är fallet skulle lagforas i judiciell ordning. Näringslivets skattedelegation konstaterar att endastnågra hundra fall har dragits inför allmän domstol och menar att dennaavkriminalisering inte enbart har positiva verkningar. Några remissinstanser förespråkar att fler överträdelsermot skatte-och avgiftsförfattningarna lämnas över till åtal. RSV anser att de grövre fallen av skatteundandragande börbedömas straffrättsligt. Det skattetillägg som skall träffa och utgöra enrimlig sanktion mot förseelser mot uppgiftsplikten måste här ersättas med kraftigarepåföljder. Det är väsentligt att sanktionerna i sådana fall utformas ochtillämpas så att man kan upprätthålla allmänhetens uppfattning att sådanahandlingar är brottsliga. RSV anser det från den synpunkten som en olyckligutveckling att åtalsfrekvensen nu har tenderat att bli så låg. i förklarar attavkriminaliseringen av överträdelser mot skattelagarna har skett i enutsträckning som inte kan ha varit avsedd när påföljdssystemet år 1971reformerades. Sålunda dömdes under vart och ett av endast200300 personer i hela landet för brott mot SkBL. Mot antalet domar står ca70 000 skattetillägg på den direkta beskattningens område, varav eller omkring 45 000 för "oriktig uppgift". Antalet domar utgörsåledes blott . Enligt uppskattning uppfylleråtminstone en fjärdedel av dessa senare fall de 45 000 dvs. Prop.1977/78:136 91 ca 11 000 eUer av totalantalet, rekvisiten"uppsåt" eller "grov oaktsamhet". Det är sålunda inte någonrimlig proportion mellan antalet skattskyldiga, som har begått straffvärdaförseelser och antalet under nämnda år lagförda och dömda.