prop · G10340 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag har tidigare redovisat att företagsserviceverksamhetenbestår av informations- och kontaktverksamhet, allmän rådgivning ochöversiktliga företagsanalyser, konsultverksamhet och utbildningsservice. Informations- och kontaktverksainhelen bör ta sikte på attbl. a. underlätta för företagen att snabbt komma i kontakt med rätt instans dåde behöver kreditstöd. råd ellerannan service. Stiftelserna bör således utgöraen allmän kontaktförmedlare mellan olika serviceorgan - exempelvis eller privata konsulter - och företagen. 1 mänga fall börstiftelserna inom ramen för den egna organisationen kunna lösa förekommandeproblem. En annan viktig uppgift för stiftelserna bör vara attallmänt informera företagen om nya lagar och förordningar eller om andrasamhälleliga beslul som påverkar företagens verksamhetsbetingelser. (I 1975:04) har i skrivelse den 15juni 1977 tagit upp frågan om småföretagens informationsbehov. Utredningen framhåller att dessa företag har behov av attfå rätt information i användbar form. Vidare bör de göras medvetna om detinformationsutbud som existerar. Kraven är i princip desamma oavsett om frågornarör avtal, skatter, miljö, säkerhet, juridik, marknadsföring eller teknik. Närdet gäller främst småföretagen anser uiredningen att det ofta är fråga omtekniska problem som behöver lösas inför produktförbättringar, maskinanskaffningar,produktionsutvidgning, tillfälliga produktionsstörningar m. m. Den nödvändigainformationen finns enligt utredningen redan i betydande utsträckning att fåtag på exempelvis i svenska och utländska forskningsrapporter ochpatenthandlingar, faktadatabaser och kataloger. 1977/78:40 173 Men för småföretagen är det ofta svårt att tillgodogörasig dessa erfarenheter utan att en mellanhand mellan informationskällorna ochanvändarna tar fram informationsmaterialet ur just de fakta som företagenbehöver ha tillgång till. Utredningen framhåller att det är svårt attfinna en effektiv lösning på delta problem. Enligt SINFDOK-utredningenbör stat och kommun ta en ökad del av ansvaret för en systematisk ochlångsiktig informialionsförmedling till småföretag. Det gäller att på olikasätt göra bl. a. redan känd teknik tillämplig för företagen på ett effektivaresätt än . Många företag har enligt utredningen svårigheter att utnyttjainformationstjänster på ett ändamålsenligt sätt. Det är också vanligt attföretagen översköljs med information av obetydligt intresse. Den nyttigainformationen tenderaratt drunkna i det stora utbudet. Mot dennabakgrund och i anslutning till den förestående utbyggnaden avföretagareföreningarna föreslår utredningen en utvidgad försöksverksamhet påinformations- och dokumentationsområdet. Verksamheten bör pågå under dennärmaste treåisperioden med början den . Uiredningenföreslår sålunda att vid två företagareföreningar påbörjas försök med tekniskinformationsförmedling inom ramen för den ordinarieföretagsserviceverksamheten. Arbetet bör enligt utredningen bedrivas bl. a. somen systematisk uppsökning av små industriföretag i länet. Vidare föreslårutredningen att det till en företagareförening expert som får tillgångtill modern teknisk utrustning. Denne bör enligt utredningen biträda de iföretagsserviceverksamheten verksamma tjänstemännen vid föreningen. Utredningenföreslår också att ett samarbete inleds mellan företagareföreningar ochbranschforskningsinstitut. Genom en medverkan från institutens sida kan, enligtutredningen, informationsgivningen till företagen i specialiserade tekniskafrågor fördjupas och effektiviseras. Slutligen bör i anslutning tillförsöksverksamheten viss utbildning i informations- och dokumentationsserviceav berörd personal vid företagareföreningarna komma till stånd. Utredningenhar beräknat ett medelsbehov om ca . Remissinstanserna ställer sig i stort positiva tillutredningens förslag. menar dock att den föreslagnaförsöksverksamheten redan kan sägas ingå som en integrerad del i företagsserviceverksamheten. För egendel kan jag ansluta mig till uppfattning attinformationsförmedlingen till småföretagen bör systematiseras ocheffektiviseras. Enligt min mening behövs emellertid ingen speciell försöksverksamhetvid de nya stiftelserna för att en sådan systematisering skall kunnaåstadkommas. Den tekniska informationsservicen bör, som industriverket ocksåframhåller, ingå som ett naturiigt led i stiftelsernas företagsserviceverksamhet.Det bör ankomma på resp. stiftelse att inom ramen för sin totala verksamhet taställning till omfattning och inriktning på intensifierade insatser inominformations- och dokumentationsområdet. De bör samråda bl. a. medindustriverket och SINFDOK. 1977/78:40 174 ocksä med att industriverket kommer att tillgodose deutbildningsbehov inom informations- och dokumentationsområdet hos stiftelsernaspersonal, som utredningen har behandlat. Förutom stiftelserna utgör företagens och de anställdasorganisationer enligt min uppfattning en viktig länk i informationsförmedlingentill förelagen. Dessa organisationer svarar i stor utsträckningför mer specialiserad och branschanpassad information till företagen. Ävenstatliga myndigheter som STU har använt sig av denna informationskanal. Somett led i den allmänna förstärkning av den samhällsfinansierade företagsservicensom jag förordar bör också möjligheterna till medverkan från företagens och deanställdas organisationer tillvaratas. bör utarbeta förslag tillprogram för ökad informationsförmedling till företagen via organisationerna.Vid min medelsberäkning i det följande avseende stödet tillförelagsserviceverksamhet kommer jag att ta hänsyn härtill. 1 delta sammanhang vill jag också ta upp frågan om deninformation till företagen som lämnas inom ramen för det s. k. DIS-systemet ochär reglerad enligt lagen (1976:349) om uppgiftsskyldighel i planeringsfrågor.Enligt denna lag är länsstyrelser och kommuner skyldiga att översiktligtinformera företagen om sådan verksamhel och planering som kan antas vara avbetydelse för förelagen inom länet resp. kommunen. Informationsskyldigheten omfattar visserligen endastnäringsidkare som sysselsätter fler än 50 arbetstagare, men i praktiken harspridningen av informationen varit betydligt större. Sålunda har samtliga länoch flertalet kommuner sänt ut skriftlig information lill samtliga företag medfler än 20 anställda och i vissa fall till ännu mindre förelag. Informationenhar tillställts både företagsledning och de anställda. På många håll harmuntliga informationsträffar arrangerats i regi i stället förskriftlig information eller som komplement till denna. Förutom rent företagsinriktad information om t. ex. olikaformer av sådant stöd. bidrag och service som de regionala samhällsorganen kanniedverka till. behandlas sakområden av mer allmänt intresse, exempelvislänsplanering, trafik- och vägplanering, bostadsbyggande, miljöfrågor, arbetsmarknadsfrågoroch sysselsättningsplanering. De mer allmänna delarna har ofta fått ettrelativt stort utrymme, vilket har medfört att i varje fall den skriftligainformationen mött intresse inte bara från näringsidkare utan även från skolor,studieförbund, politiska partier, olika intressegrupper m. fl. Trots vissa olikheter beträffande inriktning ochomfattning mellan den s. k. DIS-informationen och de av mig förordadeinformationsinsatserna via stiftelserna anserjag att möjligheter tillsamordning bör prövas i syfte att uppnå ökad effektivitet och för attdubbelarbete och dubblerad information skall undvikas. Jag förutsätter att ensådan samordning av informationsinsatser från stiftelserna, länsstyrelsernaoch kommunerna kommer till stånd. Vad gäller rådgivningsyerksaniheten vid stiftelserna anser Prop.1977/78:40 175 företagareföreningsutredningen att denna ofta bör kunnabegränsas till en allmän och översiktlig genomgång av företagets funktioner ocheventuella problem. Genomföiandet av djupgående analyser, liksom mer omfattandeåtgärdsförslag, bör i princip överlåtas lill utomstående konsulter. Jag delardenna uppfattning. Utredningenframhåller vidare att rådgivningsverksamheten bör vara av uppsökande natur. Ensträvan bör vara att nå SEimtliga i målgruppen ingående företag. Ilikhet med uiredningen vill jag betona värdet av en aktiv verksamhet. Samtidigtanserjag att det finns skäl att ta fasta på bl. a. näringslivsorganisationernaspåpekanden att den uppsökande verksamheten är mycket resurskrävande. Deenskilda stiftelsernas egna resurser blir däiför avgörande för omfattningen avden uppsökande verksamheten. Vidare vill jag framhålla vikten av attstiftelserna ges möjlighet att följa upp att de åtgärdsförslag som kommer framgenom rådgivnings- och analysverksamheten verkligen blir genomförda - elleråtminstone seriöst prövade - inom rimlig tid. Detta är enligt min mening engrundförutsättning för en effektiv företagsserviceverksamhet. uppfattning bör stiftelserna iaktta viss restriktiviteti fråga om egna konsultinsatser. Uppfattningen gmndas på bl. a. attstiftelsernas personella kapacitet i regel inte medger alllför långvarigaengagemang i ett och samma företag. Den mer allmännarådgivnings-/analysverksamheten är mycket tidskrävande och fordrar hårdprioritering vid urvalet av företag. Stiftelserna måste sålunda hushålla medsina resurser. Ett ytterligare skäl till utredningens principiella ståndpunkt idenna fråga är att stiftelserna inte bör få karaktären av konkurrenter tilletablerade privata konsultföretag eller näringslivsoi-ganisalioner. För egendel kan jag ansluta mig till utredningens uppfaltning att stiftelserna börbegränsa sina egna konsultinsatser. ärjag väl medveten om attutbudet av konsulttjänster, som kan tillgodose småföretagens speciella behov,varierar avsevärt mellan olika platser i landet. Finns det ingen lämpligutomstående konsult tillgänglig bör enligt min uppfattning stiftelserna iundantagsfall vara öppna att också ta på sig uppgiften alt svara förålgärdsdelen. Stiftelsernas personal får också värdefulla erfarenheter ochdärmed ökat förtroende bland företagen genom att ibland genomföra merdjupgående konsultuppdrag i företagen. Jag delarhelt företagareföreningsutredningens uppfattning att i den mån stiftelsernaålar sig konsultuppdrag bör företagen som regel debiteras en marknadsmässigavgift eller en avgift, som åtminstone motsvarar självkostnaden för uppdraget.Flertalet remissinstanser ansluler sig också till denna uppfattning. Detta börgälla även för stiftelser, som är verksamma på orter där lämpliga konsulterhelt saknas. Den omständigheten att en stiftelse är ensam om att kunna åtagasig konsultuppdrag motiverar i sig inte en förhållandevis lägre avgiftssättningän den som övriga stiftelser tillämpar. I vissa speciella fall, t. ex. i samband med etablering avett nytt företag 1977/78:40 176 eller framtagande av en ny produktidé, kan det emellertid,som jag har redovisat tidigare, vara befogat att samhället helt eller delvisfinansierar vissa begränsade konsultinsatser bl. a. genom att tillhandahållavillkorliga lån. Mitt förslag om uppbyggnad av regionala utvecklingsfonderinnebär för fonderna nya uppgifter, större självständighet och ansvar samt väsentligtutökade resurser i förhållande till dagens företagareföreningar. Detta kommergivetvis att ställa mycket stora krav på ledningen för fonderna. Av deverkställande direktörerna i fonderna krävs stor kompetens och gedigenerfarenhet från t. ex. industriell verksamhet eller bank- och kreditväsen päledande nivå. 1 samband med att fonderna bildas är det naturligt attsamtliga verkställande direktörsbefaltningar utlyses. Företagareföreningarnasnuvarande direktörer bör få möjlighet till fortsatt sysselsättning inom ramenför fondernas verksamhel. om de inte kommer ifråga som verkställande direktörer. Utvecklingsfondernas verksamhet kommer vidare att ställakrav pa att ny kompetens förs in. främst inom områdena marknadsföring och produktförnyelse.Här bör eftersträvas alt personerna i fråga har teknisk-industriell kompetensoch erfarenhet. Jag vill också i sammanhanget framhålla att de nya resursersom enligt milt förslag bör ställas lill stiftelsernas förfogande intesjälvklart bör leda lill en moisvarande uppbyggnad av den egna personalstyrkan.I många fall är det sannolikt bättre att hyra in en konsult för längre ellerkortare tid i stället för att anställa en ny person i den egna organisationen.Jag har tidigare också pekat på möjligheten till samarbete med t. ex.branschorganisationer, handelshus samt andra organ och sammanslutningar. Parallellt med all fondernas verksamhet vidgas ochresurserna förstärks bör även en viss förstärkning ske av den centrala servicentill fonderna vad gäller t. ex. inforniation. Jag har för avsikt alt förorda att vissa medel anvisas fördetta ändamål via industriverket. Med hänsyn till ändamålet för fondernas verksamhetförordar jag efler samråd med chefen för budgetdepartementet att fonderna iskattehänseende hänförs till sådana juridiska personer som har inskränktskattskyldighet enligt 53 S I mom. d) kommunalskattelagen (1928:370). Dettainnebär att fondema blir befriade från statlig inkomstskatt och förmögenhetsskattoch att de blir skyldiga att erlägga kommunalskatt endasl såvitt avser inkomstav fastighet. Särskilt förslag härom bör senare föreläggas . 1977/78:40 177 Utbildningsfrågorna har sin givna betydelse i en aktivnäringspolitik. Den tekniska utvecklingen och förändringarna i samhället istort ställer höga krav på företagsledningens och de anställdas kunskaps- ochfärdighetsnivå. Företagens förmåga att anpassa sig till och även dra fördel avdessa förändringar är i hög grad beroende av personaiutvecklande insatser. Välplanerade utbildningsinsatser ger näringsliv ochsamhälle en god avkastning i form av konkurrenskraftiga företag. Med hänsynhärtill är det en viktig uppgift för näringspolitiken att som komplement lilldet ordinarie utbildningsväsendet främja fortbildningen i företagen. Många småföretagare anser sig sakna tillräckligateoretiska kunskaper för rollen som företagsledare. Detta kan gällaämnesområden som företagsekonomi, marknadsföring, bokföring osv. kankonstateras all såväl företagsledaren som de anställda i småföretagen i regeldeltar i fortbildning i påfallande mindre omfattning än motsvarandepersonalgrupper inom de större företagen. Tidsbrist, höga kursavgifter,svårtillgängligt kursutbud och i vissa fall bristande intresse ärenligtsmåföretagarna själva de huvudsakliga faktorerna som hämmarutbildningsdeltagandet. Förslag som syftar till att förbättrautbildningssituationen bland småföretagen har lagts fram av industriverket irapporten (SIND 1975:6) Kursverksamheten m. m. vid statens industriverk.Företagareföreningsutredningen behandlar också vissa frågor om densmåföretagsinriktade utbildningen. Jag vill i anslutning härtill även nämnaatt de utbildningsproblem som jag berörde har kartlagts av utredningen (A1975:01) om utbildning i förelag. Utredningen kommer enligt vad jag harinhämtat att presentera sitt material. Detta kommer att ligga tillgrund för överväganden om fortsatt utredningsarbete kring utbildningen iföretagen. I industriverkels rapport föreslås riktlinjer för verketsutbildningsanknutna verksamhet. Vidare föreslås vissa resursförstärkningar förutbildningsfrämjande åtgärder vid verket och en organisatorisk förändring vadgäller SIFU:s filialkontor. Slutligen hemställer verket att beslutår att del av SIFU skall lokaliseras till tas upp lill ny prövningoch att frågan om ny organisationsform för SIFU utreds. Företagareföreningsutredningensutgångspunkt är alt utbildningsfrämjande åtgärder bör betraktas som enintegrerad del av föreningarnas förelagsservice. Utredningen ansluter sig tilleller fiamför inga invändningar mot förslagen i industriverkels rapport, utomsåvitt avser den regionala serviceorganisationen på utbildningsområdet. Sålundaföieslår utredningen att funktionerna vid SIFU:s filialkontor i . och förs över till resp. förelagaieförening på dessaorter. Dessa föreningar får därmed en särskild utbildningsenhet med detidigare filialkontorens uppgifter. Vidare bör motsvarande funktion påutbildningsområdet byggas upp vid ytterligare två föreningar - dels iSiockholm, alternativi i 12 Rik.sdagen 1977178. Prop.1977/78:40 178 , med som upptagningsområde, dels iFalun, alternativt i , med nedre Nonland som upptagningsområde, yidareföreslås att ett utbildningsråd bildas mellan föreningarna i resp. upptagningsområde.Rådet föreslås svara för bl. a. planering av verksamheten och besluta omresursfördelning på olika utbildningsaktiviteter. Industriverkels rapport har överiag fått ett positivtbemötande av remissinstanserna. Även jag ställer mig bakom den grundläggande tanken irapporten, nämligen att särskilda åtgärder behövs från samhällets sida för attstimulera fortbildningen i småföretagen. och SlFU:s roller idetta sammanhang bör. som verket självt anger, kunna preciseras och utvecklasvidare. Utgångspunkten för mina förslag på utbildningsområdet äratt de åtgärder som vidtas för att främja ulbildning av småföretagens personalfrån statens sida skall vara konkunensneutrala. Del är således min principiellauppfattning att SIFU i ökande grad skall konkurrera om de statliga bidragentill den företagsinriktade fortbildningen på lika villkor med öviigakurs-arrangörer. SIFU:s primära uppgift bör enligt min uppfattning ävenfortsättningsvis vara att genom fortbildning stödja småföretagens utveckling.Detta bör kunna ske genom korta specialkurser i aktuella ämnen inom främstteknik och ekonomi med stark anknytning lill praktisk tillämpning. Kurserna börrikta sig till nyckelpersoner i företagen. SIFU:s kursverksamhet bör givetvisstyras utifrån småföretagens utbUdningsbehov. Samverkan med de regionalautvecklingsfonderna torde därvid bli ett värdefullt komplement till SIFU:sdirekta kontakter med sina målgrupper och deras organisationer. SIFU bör vidarekunna anordna kurser i anslutning till förändringar i samhället, t.ex. ny lagstiftning,vilka påverkar småföretagandets villkor. Utöver den primära verksamheten bör SIFU i vissutsträckning och under förutsättning av att det sker på uppdragsbasis kunnautveckla och genomföra kurser även för andra målgrupper än småföretagen. Vidarebör SIFU kunna utveckla kurser för andra utbildningsgivares eller myndighetersräkning och också vid behov introducera dessa. Slutligen bör SIFU kunna bedrivakonsult- och provningsverksamhet i anslutning till kursverksamheten. 1 frågaom konsult- och provningsverksamheten bör samarbete eftersträvas med bl. a.STU, de kollektiva branschforskningsinstituten och statens provningsanstalt. Beträffande finansiering av SIFU:s primära verksamhet bören grundprincip vara att verksamheten är självbärande. Denna princip kan dockinte tillämpas i samtliga fall. Av skäl som jag redan har berört är delangeläget att samhället stimulerar en ökad fortbildningsverksamhet i småföretagen.De speciella utbildningsbehoven hos dessa företag kräver ofta särskilt upplagdakursprogram, vilka medför onormalt höga kursutvecklingskostnader. Förattkursavgifterna skall kunna hållas på en rimlig nivå är det därför enligt minmening motiverat att samhället bidrar till finan- 1977/78:40 179 sieringen av kursverksamheten. Jag erinrar om vad jiagnyss har anfört om att SIFU skall konkurrera på lika villkor med andraarrangörer om bidrag till fortbildningsverksamhet. En differentiering iprissättning bör tillämpas så att de speciellt priskänsliga målgrupperna inornsmåföretagssektorn stimuleras att delta i från samhällets synpunkt angelägenfortbildning. Tankegångar liknande dem jag nu har framfört om prissättningenfinns uttryckta i industriverkets rapport och har vunnit gehör hos en storgmpp remissinstanser. SlFU:s uppdragsverksamhet bör däremot finansieras heltgenom uppdragsintäkter. Härigenom skapas möjligheter för SIFU att medverka inäringspolitiskt viktiga aktiviteter, vilka uteslutande bör finansieras avbeställaren. Jag har nämnt att såväl enskilda som offentliga organ börkunna vara uppdragsgivare. SIFU bör ha möjlighet att till full kostnadstäckningofferera kurser som normall utvecklas för den primära målgruppen även tillstatliga myndigheter i den mån inle della försämrar möjlighetema att biståsmåföretagen. Beträffande SIFU vill jag också erinra om att jag vid minanmälan till årets budgetproposition (prop. 1976/77:100 bil. 17 s. 56)underströk att beslut att viss del av SIFU skall lokaliseras tillBorås ligger fast. förslag i detta avseende kommer jag såledesinte ytterligare att beröra. Jag vill i detta sammanhang även erinra om attortskommitté har lämnat förslag till uppdelning av funktioner ochpersonal mellan verksamheten i och den i . Jag avser all i annatsammanhang redovisa mina ställningstaganden i detaljfrågorna kringden förestående omlokaliseringen. När det gäller frågan om en utredning om nyorganisationsform för SIFU. som industriverket föreslår, harjag för avsikt altförutsättningslöst ta upp diskussioner med bl. a. företagens och de anställdasorganisationer om för- och nackdelar med ett breddat huvudmannaskap för SIFU. Jag går därmed över lill att behandla industriverkets-exkl. SIFU - och stiftelsernas roll när det gäller småföretagsinriktadfortbildning. bör enligt min uppfattning ha detövergripande ansvaret på myndighetsplanet för småföretagsinriktadefortbildningsinsatser. I denna uppgift bör ingå alt främja tillkomst ochutveckling av företagsanpassade kurser och att samordna olikautbildningsaktiviteter. Verket bör även hålla sig underrättat om utbud ochefterfrågan vad gäller kursverksamhet av intresse för småföretagen. Självakursgenomförandet bör dock inte skötas av verket centralt. 1 stället bör befintligaoffentliga och privata utbildningsgivare anlitas, t. ex. SIFU, IFL,studieförbund, branschorganisationer m. fl. Då det gäller utbildning för de anställda i företagen villjag också erinra om de möjligheter som finns inom bl. a. arbetsmarknadsutbildningensram. För all olika utbildningsgivare skall stimuleras all ihögre grad än anpassa sin kursverksamhet till småföretagens speciellabehov är det enligt Prop.1977/78:40 180 min mening nödvändigt all samhället bidrar tillfinansieringen av de merkostnader som en sådan anpassning kan medföra. Jagansluter mig därför till verkets förslag all slalliga bidrag bör kunna utgåtill kursarrangörer som genomför kurser med speciell inriktning påsmåföretagen. En grundförutsättning bör dock vara all kurserna huvudsakligenfinansieras av arrangören, t.ex. genom kursavgifter. Bidragen, som efteransökan bör fördelas av industriverket i sainråd med de nya stiftelserna, börkunna avse kostnader för att ta fram nya kurser och aktualisera äldre kursersamt för bearbetning av befintligt kursmaterial så att det passar specifikabranscher och företagsgmpper. Ett viktigt inslag i denna verksamhet bör varaen ökad geografisk spridning av kurserna. Härigenom skåps störreförutsättningar för företagsledare och anställda i småföretag att delta ifortbildningsverksamhet. De kurser som blir aktuella i detta sammanhang kan omfattaskilda ämnesområden, t.ex. ekonomisk planering, marknadsföring och exportkunskap,produktutveckling, produktionsteknik, personaladministration ocharbetsmiljölagstiftning. fotall beräknar jag medelsbehovel för dessa bidrag till 8milj. för /79. Det nuvarande systemet inom SIFU:s ram medstipendier till enskilda kursdeltagare från näringslivet bör lill följd avmina förslag upphöra. De nya bidragen, liksom stipendierna, syftar nämligentill att hålla kursavgifterna på rimlig nivå. Jag övergår nu till frågan om den regionala organisationennär det gäller småföretagsinriktad fortbildning inom industridepartementetsverksamhetsområde. föreslår i sin rapport att SIFU:sfilialkontor organisatoriskt förs över till verkets industriavdelning. Syftetmed denna förändring anges vara en strävan att klarare markera attfilialkontoren skall kunna medverka i verksamheten hos andra utbildningsgivareän SIFU. F"örelagareföreningsutiedningen föreslår däremot attföretagareföreningarna blir huvudmän för filialkontorens verksamhet.Utredningen framhåller bl. a, de näraliggande uppgifterna för föreningarnasutbildningsservice resp. filialkontoren.