prop · G10340 · 1977-12-31 00:00:00 — Dessa kostnader uppskattas till ca 4,5 milj. kr/år kostnadsläge. hemställer därför om förnyad prövning avfrägan om SIFU:s lokalisering. Skulle en sådan prövning trots de ändrade förutsättningarsom verket pekat på visa att sakliga skäl talar för att det tidigare beslutetbör sta fast anser industriverket att i princip hela nuvarande SIFU bör förläggastill . För marknadsförings-, kontakt- och kursverksamhet i stockholmsområdetbör dock ett filialkontor organiseras i . Verket framhåller isammanhanget att en delning av verksamheten på två geografiskt skilda orterblir, vid given verksamhetsvolym, mer resurskrävande än en sammanhållen enhet. Med anledning härav redovisar industriverket tvåalternativa resursbedömningar avseende den framtida SIFU-verksamheten. från en lokalisering av SIFU till ,alternativ A, den andra utgår från en lokalisering till med ettfilialkontor i , alternativ B. Med ledning av olika anlaganden om antalet kurstitlar,kursgenomföranden, kursdeltagare m m. lämnas följande räkneexempel överSIFU-verksamhetens omslutning i ett antaget läge kring skiftet är 1979/80(milj. kr.. priser). Statsbidrag ()' Statsbidrag ()' 'Beräknat på omslutningen av primärveiksamheten.Motsvarande andel för /75 uppges vara . 'Ökat behov av tjänsler, bl. a. till följd av splittradlokalisering. 'Intäktsbortrall till följd av ett beräknat minskat antalkursdeltagare vid en Borås-lokalisering. Beräkningarna enligt alternativ A grundar sig på bl.a.följande antaganden. - Antaletkurstitlar beräknas ligga på i stort sett oförändrad nivå. omkring 300titlar/år, - Utvecklingskostnadernaför olika kurser beräknas öka. Anledningen härtill är att verksamheten i högregrad förutsätts bli inriktad på korta specialiserade kurser med mindrelivslängd än vad som genomsnittligt gallerior SIFU:s kursverksamhet , - Antaletkursgenomföranden beräknas minska till av nuvarande omfattning,främst beroende på alt ett ökat utbud från den kommunala vuxenutbildningen ochandra arrangörers sida begränsar SIFU:s marknadsulrymme. - Antaletdeltagare per kurs antas minska från det nuvarande genomsnittet om 21 personertill 19 personer. Anledningen härtill aren hårdare inriktning av verksamhetenmot mer svårbearbetade målgrupper (bl. a. de allra minsta företagen). - Den genomsnittligakursdeltagaravgiften har beräknals till . En viss del av verksamhetenkommer dock att vara inriktad på sådana ämnen och målgrupper där inte helagenomförandekostanden kan avgiflsfinansieras. Verket beräknar att av dettotala antalet kursdeltagare kan hänföras till denna kategori och att detgenomsnittliga bidragsbeloppet uppgår till av genomförandekostnaden, - SIFU beräknasvid sidan av sin primära verksamhet erhålla uppdrag att utveckla kursmaterialför olika utbildningar inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen och förföretagsinterna kurser m.m. i storleksordningen 5 milj. kr. Beräkningarna enligt alternativet B grundas på följandefaktorer. Personalkostnaderna beräknas öka med 1,1 milj. kr. iförhållande till alternativet A på grund av dyrare och mer tidskrävandekontakter samt dubblering av vissa tjänster (totalt ytteriigare 10 tjänster).Vidare bör man enligt verkets mening räkna med en viss intäktsminskning tillföljd av ett minskat antal deltagare per kurs. Verket uppskattarintäktsbortfallet till /år. Verket utgår härvid från att kommeratt bli mindre attraktiv än som kursort, bl.a. med hänsyn tillkommunikationsmöjligheterna. Verket räknar med att deltagarantalet per kurskommer att minska med två personer. Verket framhåller också att bl a hyreskostnaderna tordekomma alt öka vid lokalisering enligt alternativet B. Dessa har dock ejberäknats. Av följande sammanställning framgår verkets bedömning avdet framtida personalbehovet för SIFU vid alternativa lokaliseringar. SIFU 1975/76 SIFU 1979/80 Administration/service 46 Långtidssjuka m. fl. ') Förs över till industriavdelningen. ) Reell minskning - facksektionerna förutsätts ta övervissa uppgifter. ') Minskningen främst hänförlig tillmålerikonsultverksamheten, som successivt *) Beräknas inte återgå i tjänst. ') Beräknas inte bli tillsatta. Avslulningsvis föreslår industriverket att en nyorganisationsform för SIFU bör övervägas. Verket anför att en klarareprofilering av SIFU:s aktiviteter mot korta kurser av fortbildningskaraktärinnebär att verksam- Prop.1977/78:40 105 heten helt kommer att sakna inslag av sådan art somnormall är förknippade med central myndighetsutövning. ställs storakrav pä flexibelt handlande och snabba beslut i verksamheten. Industriverketanser däiför att skäl talar för att SIFU ges en formellt fristående ställning,t.ex. i form av statligt bolag eller stiftelse utanför den centralastatsförvaltningen. Detta skulle ge SIFU en likartad ställning som ett flertalandra samhällsslöddii serviceorgan med speciell inriktning på mindre ochmedelstora förelag såsom stiftelsen industriellt utvecklingscentrum i övreNorrland (lUC). de kollektiva forskningsstiftelserna och företagarföreningarna.Härigenom skulle även öppnas formella möjligheter all aktivt engagera fleraintressenter, t. ex. statliga myndigheter, näringslivs- ochintresseorganisationer som huvudmän för verksamheten. Industriverketförutsätter all en nära och konstmktiv samverkan mellan verket och SIFU skallkunna säkerställas även inom ramen för en ny organisationsform. Verket säger sig inte ha haft anledning eller möjlighetall näimare analysera olika praktiska frågor i anslutning lill en nyorganisationsform för SIFU. Ej heller har verket undersökt andra tänkbaraintressenters inslällning till medverkan i en sådan organisation.Indusiriverkel anser emellertid att frågan har ett sådant intresse all den börutredas närmare. Remissinsianserna biträder genomgående industriverketsuppfattning att utbildningsfrämjande åtgärder är ett väsentligt medel i eneffektivitets-främjande industripolitik och att en ökad regionalisering avkursutbudet i samverkan med regionernas kursamangörer, bl.a. den kommunala vuxenutbildningen,bör komma till stånd. Vidare delar remissinsianserna uppfattningen attsärskilda utbildningsinsatser behövs för de mindre och medelstora företagen. UKÄframhåller att erfarenheterna visar att det är särskilt svårt att fa en uppfattningom utbildningsbehoven i de mindre och medelstora företagen. Enligt UKÄ bördärför industriverket här kunna göra en insats av stort värde både förföretagen och för universiteten och högskolorna. AMS pekar på de positivasysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiska effekter en ökadföretagsutbildning kan ha. SÖdelar industriverkets uppfattning att försöksverksamheten som har genomförtsmellan verket och den kommunala vuxenutbildningen har slagit väl ut och attden tillämpade samverkansmodellen bör kunna ligga till grund för en fortsattsamverkan som leder till att kursverksamheten regionaliseras och breddas. Deproblem som har uppmärksammats i samband med försöksverksamheten rörande bl.a.lägsta antal deltagare för att starta en kurs, timarvoden för lärare m m börenligt SÖ utredas och analyseras inom en gemensam arbetsgrupp. Frågan om lägstaantal deltagare tas upp av flera instanser, däribland länsstyrelserna iKronobergs och Prop.1977/78:40 106 län, vilka förordar alt kurser inom den kommunalavuxenutbildningen bör få arrangeras om antalet deltagare uppgår till lägst fempersoner. STU säger sig ha kunnal konstatera ett behov av särskildautbildningsinsatser bl.a. inom försöksverksamheten med stöd tUl de mindreföretagen från de kollektiva forskningsinstituten. i länansluter sig till verkets grundläggande bedömningar och anser att företagenhar betydande behov av fort- och vidareutbildning för sin personal inom deolika fackområden som de omspänner i sin verksamhet. Enligt harindustriverket på ett förtjänstfullt sätt klargjort både de geografiska och deekonomiska hindren för deltagande i utbildning och också föreslagit lämpligaåtgärder. i betonar starkt vikten av enökad regionalisering av kursutbudet. Att denna regionalisering sker genom ensystematisk samverkan med andra kursarrangörer synes enligt länsstyrelsenkunna innebära vissa fördelar i form av exempelvis breddad information omkurserna och eventuellt lägre kostnader för kursdeltagarna. Den närmast tillhands liggande åtgärden för att sprida kursutbudet synes enligt länsstyrelsenvara en samverkan mellan industriverket och den kommunala vuxenutbildningen.Länsstyrelsen pekar i sammanhanget på de mycket goda erfarenheterna avförsöksverksamheten på detta område i . Länsstyrelserna i och Väslernorrlands ländelar i stort verkels allmänna utgångspunkter men anser att verket bort beaktaäven de regionalpolitiska aspekterna på företagsutbildningen. iNorrbottens län framhåller att länets speciella företagsstruktur ställer särskildakrav på utbildningsverksamhet. i framhålleratt utbildningsfrågorna har avgörande betydelse för att en åsyftad industrielltillväxt skall komma till stånd i norrlandslänen. anser att verkets bedömningar ochförslag i huvudsak är välgrundade och ägnade att förbättra förutsättningarnaför staten att aktivt medverka vid näringslivets fortbildningsverksamhet. SAF har inget att erinra mot de motiv som presenteras förinduslripoli-tiska utbildningsinsatser och instämmer i att dessa bör inriktaspå att täcka behov och brister i existerande utbildningssystem samt att redanbefintliga resurser i första hand bör utnyttjas. Industriverkelsutbildningsinsatser bör enligt SAF således inriktas på områden där andrautbildningsarrangörer av skilda anledningar inte anordnar lämplig utbildning. LO delar i alll väsentiigt verkets synpunkter och förslag.LO instämmer särskilt i de synpunkter som framförs beträffandeutbildningsbehovet inom de allra minsta företagen. Den föreslagna rollfördelningen mellan verketsindustriavdelning och SIFU liksom inrättandet av ett särskilt anslag för stödtill utbildnings . m. tillstyrks i princip av flertalet remissinstanser som haryttrat sig i dessa avseenden. Enligt RRV bör dock industriavdelningens rollbegränsas till 1977/78:40 107 analys och kartiäggning av utbildningsbehov ochutbildningsutbud, planering, initiering. information och ekonomiskt stöd iutbildningsverksamheten. Det egentliga kursutvecklings- och studieplansarbetetsamt genomförandet bör däremot inle ankomma på industriavdelningen enligt RRV.som vidare framhåller bl. a. att verkei på grundval av det material somindustriverket presenterar inte kan bedöma behovet av ett nyll anslag. IFL är tveksamt lill om del är effektivt att kategorisktdela upp verkets planerande verksamhet ä ena sidan och utbildningsarrangörernasgenomförande å den andra sidan. Enligt IFL:s mening blir ett kursprogramaldrig rikligt färdigt. Varje genomförande ger nya eifarenheler och stimulerartill förbättringar. För att kunna följa med i och förstå detta kontinuerligautvecklingsarbete krävs enligt IFL att man i viss ulslräckning är engageradäven i genomförandet eller att man på annat sätt säkerställer att erfarenhetfrån taltet nyttiggörs i fortsatt planerings- och utvecklingsarbete. SPframhåller att de organisatoriska samband som har blivit följden av SIFUsinordnande i industriverket ger underiag för uppdelningen av ansvaret förövergripande insatser till verket och för specialiserade insatser till SIFU såsom industriverket föroidar. Länsstyrdsen i stöderinrättandet av ett nytt anslag men ftamhåller att anslagels storlek och därmedantalet administratörer bör relateras till de samhällsekonomiska vinster sominsatserna beräknas ge. Möjligheterna alt åstadkomma en marginell minskning avkostnaderna för arbetsmarknadspolitiska insalser genom färreföretagsnedläggelser och driftinskränkningar motiverar enligt enki-aftig satsning på detta område. anför alt det kanskeviktigaste av verkels förslag är inrättandet av ett nytt anslag. Den föreslagnaanslagsgivningen är enligt förbundet angelägen och kommer att väsentligtförbättra situationen på företagsutbildningsområdet. Det föreslagna beloppet15 milj. kr. bedömer förbundel som realistiskt re('an på kort sikt. Även SHIOställer sig bakom förslaget av inrättandet av ett nytt anslag och tillstyrkeratt de stipendiemedel som administreras av SIFU ingår i anslaget. Med hjälpav det nya anslaget skulle enligt SHIO industriverket och SIFU få de längeönskade resurserna att ekonomiskt stärka ulveckling och anpassning av kurseroch hjälpmedel för många mindre företag och yrkesgrupper, som har enbristfällig utbildning och vilkas deltagande i existerande utbildningförsvåras av kostnadsskäl. SAF har ingenting alt erinra mot de aktiviteter somföreslås kunna erhålla stöd från det nya anslaget. SAF framhåller dock attstödet till framställning av kursmaterial bör ges en utformning som fi-ämjarproduktion av läromedel som är användbara i olika kursformer och som specielltstimulerar inläringssituationen i små gmpper. SAF understryker att stödåtgärderi form av stipendier torde vara nödvändiga om utbildningen skall nå företrädareför de mindre företagen vilka av ekonomiska skäl kan ha svårigheter alt delta iutbildning. SAF understryker också alt vid beräkningen av resurser medel måstereserveras för vidmakthållande och kom- 1977/78:40 108 petenshöjande utbildning för personalen inomindustriavdelningen och SIFU. stöder helt verkets motivering förinrättandet av det nya anslaget och för vilka ändamål medel skall utgå. Endast ett fåtal instanser kommenterar verkets bedömningav behovet av personalförstärkningar vid industriavdelningen. Statskontoretanför att verkets förslag om att förstärka den centrala planeringen synesmotiverad. SÖ framhåller att en ökad samverkan med industriverket släller kravpå ökade resurser vid båda myndigheterna. Vad gäller frågan om SIFU:s filialkontors organisatoriskaförankring framförs olika uppfattningar av de instanser som har yttrat sig idenna del. Länsstyrelserna i , , och Väslernorrlandslän saml är positiva lill verkets förslag att organisatorisktföra över kontoren till industriavdelningen. Enligt i Stockholmslän synes denna organisationsförändring lämplig med hänsyn till den föreslagnaspecialiseringen av SIFU:s utbildningsverksamhet. Länsslyrelsen i anser, att SIFU:sfilialkontor kommer att fylla en viktig funktion även framledes som en kanalför att förbättra möjligheterna till fortbildning. Överflyttningen från SIFUtill industriverkets industriavdelning torde inte innebära någon förändring idetta avseende. Den föreslagna ökade regionaliseringen kommer emellertid attmedföra ett ökat ansvar och flera arbetsuppgifter för filialkontoren, varför enförstärkning av dessa synes angelägen. Hur samordningen med företagareföreningarnasutbildningskonsulentfunktioner skall utformas, torde inte kunna fastställasförrän den då pågående utredningen om företagareföreningarnas verksamhetsformoch arbetsuppgifter har lagt fram sina förslag, anför . Även länsstyrdsen i ochHanddskainmarförbundel hänvisar i sina yttranden tillföretagareföreningsutredningens då pågående arbete. Enligt dessa instansersmening förefaller det lämpligt att avvakta utredningens förslag och samordnaställningstagandet till den framtida uppläggningen och organisationen av SIFU:sregionala verksamhet med kommande beslut kring företagareföreningarnasinriktning och organisation. RRV och länsslyrelsen i län år negativa tillförslaget och anser att en regionalt utbyggd organisation på utbildningsområdetbör ske inom ramen för företagareföreningarnas verksamhet. har föreslagit en fortsatt dubblering avden regionala organisationen på utbildningsområdet i form av delsföretagareföreningarnas utbildningskonsulentfunktion, dels SlFU:sfilialkontor, anför RRV. som hänvisar till ett tidigare remissvar angåendeverksamheten vid SIFU. Med hänvisning till det ökade stödet tillföretagareföreningarna för företagsservice, risken för konkurrens mellan tvåregionala organisationer och kostnadskonsekvenserna föreslog RRV då att denregionala uppbyggnaden Prop.1977/78:40 109 skulle begränsas till en organisation, nämligen företagareföreningarna.RRV finner all skälen härför är ännu starkare nu när SIFU ingår i industriverketoch om filialkontoren bryts ur och förs tillindustriavdelningen. Självfallet bör SIFU i likhet med övriga enheter inomindustriverket, repliera på denna regionala organisation, hävdar RRV. Länsslyrelsen i län anser det inte nödvändigl altarbeta med regionkontor - vare sig för SIFU eller industriverket - med uppgiftatt betjäna en grupp av län. I stället synes det länsslyrelsen lämpligare attde olika företagareföreningarna i en grupp av län var för sig inriklar sig påsådana specialområden av utbildningen och annan experlservice som betingas avnäringslivets behov i respektive län. och att ett ömsesidigt utbyte avspecialisttjänster mellan de olika länens företagareföreningar äger mm. Sålundakunde exempelvis i ett län företagareföreningens utbildningskon-sulenterhuvudsakligen svara för verkstadsindustrins behov, medan i ett angränsande länutbildningskonsulterna kunde vara inriktade på träindustrin. En sådananordning ter sig mera rationell än en uppbyggnad av fristående regionkontorför områden omfattande flera län. Länsslyrelseni , SHIO och personalorganisationerna vid statens induslriverk äräven de negativa lill förslagel. Dessa inslanser anser emellertid attfilialkontoren också i fortsättningen bör ligga kvar inom SlFU-organisalionen.Enligt i har verket inte redovisat några bärandeskäl för att knyta filialkontoren till industriavdelningen. Med hänsyn till denära kontakter som kan förutsättas ske i ökande grad mellan SIFU,filialkontoren och föreiagareföreningarnas utbildningskonsulenter finnerlänsstyrelsen att kontoren bör behållas inom SIFU. SHIO framhåller att SIFUäven framgent torde ha nytta av regionala stödjepunkter, som kan utgörakontaktcentra för stöire regioner och därvid samverka med såvälföretagai"eförcningarna i flera län som näringslivets organ och övrigautbildningsgivare. Personalorganisationerna vid industriverket anför att föratt SIFU skall kunna hålla kontaki med sina prioriterade målgrupper är det avstörsta betydelse att SIFU har en nära kontakt med filialkontoren. Det ärenligt dem helt klart att från SIFU:s kursproducerande sektioners sida ärkontakten lättare att upprätthålla om filialkontoren sorterar direkt under SIFUoch koncentreras på marknadsföring av SIFU-tjänsterna. Flera instanser, däribland länsstyrelserna i ,och , framhåller i sammanhanget vikten av attföretagareföreningarna tillförs ökade resurser för sina verksamheter påutbildningsområdet. Nära nog samtliga remissinstanser är posiliva tillhuvudlinjerna i verkets förslag beträffande SlFU-verksamhetens framtidainriktning och finansiering. RRV ifrågasätter dock om inte verkei överbetonal deframtida SIFU- 1977/78:40 110 kursernas rikstäckande karaktär. Vidare tillstyrker RRVinte en höjning av statsbidragsandelen i SIFU-verksamheten bl. a. med hänsyntill att den föreslagna inriktningen mot korta, specialiserade kurser avaktualitetskaraktär inte bara medför kostnadshöjande faktorer utan ocksårymmer förhållanden som tenderar att sänka kostnaderna. RRV anför härvid bl. a.att behovsanalyser för sådana kurser är enklare samt att planerings-,samordnings- och dokumentationskraven är lägre. Länsstyrdsen i understryker vikten av altkursutbudet i inlandskommunerna inte får inskränkas på grund av att antaletkursdeltagare blir för litet och/eller kursavgifterna för höga. Om en kursbedöms angelägen från samhällets synpunkt bör hela kurskostnaden kunna betalasav statsmedel, anför . Liknande synpunkt i finansieringsfråganframförs av flera instanser, bl. a. TCO och i . Länsstyrelsenanföratt kravet på självfinansiering av kurserna genom deltagaravgifter intebör vara alltför starkt. Höga kursavgifter får enligt inte bliett hinder för föietagen att kunna tillgodose angelägna utbildningsbehov. Landsiing.sjörhundei framhåller det angelägna i att dentypen av kursutbud, som SIFU nu tillhandahåller, bör bestå. Det gäller kurserför bl. a. teknisk personal, fastighetsskötare, drift- och servicepersonal,vilka utgör ett viktigt komplement till landstingens egna utbildningsinsatserpå detta område. , som i övrigt är positivt till verketsförslag rörande SIFU-verksamheten, ställer sig tveksamt till om det är lämpligtatt SIFU engagerar sig i utbildningsinsatser på andra områden än de som hardirekt teknisk anknytning, t. ex. det ekonomiska området. Ett flertal andra utbildningsinstitutionerarrangerar ekonomisk utbildning av företagsledare oeh dessa har i regel störreunik kompetens än SIFU. Vidare anför förbundet att vissa avdelningar på SIFUnu har alltför begränsad storlek för alt kunna producera kurser medtillfredsställande kvalitet och företagsanpassning. Dessa resurser bör enligtförbundet kunna omdisponeras så att andra mer framgångsrika avdelningarförstärks. Förbundet framhåller också att en stor del av verksamheten inom dentekniska facktjänsten nu har avvecklats och att det i dagens läge ärrealistiskt att förutse mer eller mindre total avveckling av dennaverksamhetsgren . SAF understryker verkets uppfattning att SIFU:s utbildningsverksamheti hög grad kommer att behöva inriktas på små målgrupper och speciellaämnesområden, främst det tekniska området, vilket innebäratt den fordrar storaupptagningsområden. Kravet på aktualitet kan också medföra att kursernaslivslängd kan bli kortvarig. Samtliga dessa faktorer bidrar enligt SAF till attkurskostnaderna kan bli så höga all stödåtgärder måste sältas in för attutbildningen skall nå ut till de tänkta målgrupperna. IFL anför beträffande kurskostnaderna att enligt desserfarenhet är de mindre företagen känsligare för priset på en kurs än de storaföietagen men Prop.1977/78:40 111 att vissa förhållanden tyder på att priskänsligheten iförsta hand är en attitydfråga. Företagen vet för litet om vad de kan få ut aven kurs och betraktar inte kurskoslnaden som en investering i företagetsframtida utveckling. anser att SIFU bör bibehållas som en enhet med egetbudgetansvar och med uppgift att samordna utbildningen inom landet, centraltoch lokalt, av nyckelpersoner inom niindre företag i alla de avseenden somverket föreslår utom tekniska kurser och facktjänst. En närmare analys avSlFU:s nuvarande utbud av tekniska kurser ger enligt föreningen vid handen attdet är inom relativt avgränsade områden som SIFU äger kompetens. Det gäller ihuvudsak inom områdena elteknik, byggnads-och VVS-teknik. processteknik, kemiskteknik och verkstadsteknik. Enligt föreningen är endast sektionen för elteknikbelydande i sin bransch. Föreningen anser del tveksamt att inom dessa områdenbedriva kursverksamhet enbart inriktad på mindre företag. Föreningen föreslårdäiför all industriverket undersöker möjligheterna all bilda ett , nära anknutet till branschorganen.Beträffande övriga här aktuella sektioner bör man enligt föreningen övervägaen integrering med befintliga eller planerade branschinstitut. Således bör undersökasett eventuellt sammanförande av delar av den kemisk-tekniska sektionen med detplanerade plasttekniska institutet och av sektionen för verkstadsteknik med t.ex. . För de utbildningsinsatser sombranschinstituten gör av belydelse för den niindre och medelstora industrin börbidrag kunna utgå via industriverket. Personalorganisationernavid industriverket stöder verkels uppfattning om inriktningen avSIFU-verksamheten. Utbildningsinsatserna bör dock enligt organisationernaomfatta nyckelfunktioner inom hela det svenska näringslivet. Den extrastimulans som de små och medelstora företagen kan behöva för att följa med iutvecklingen bör lämpligen tillgodoses genom speciella satsningar, hävdarorganistionerna. Vidare fordrar organisationerna erforderligautvecklingsresurser och arbetsro utan risk för nedskärningar ochavveckling av aktiviteter eller förändringar av SIFU-begreppet ochSIFU-identiteten. Organisationerna fiamhåller också beträffandedimensioneringen av det framtida SIFU. att man mäsle vara klar över attupphandling och genomförande av kvalificerade tjänster även i fortsättningenkräver en omfattande intern kompelens. Del har visat sig att nuvarandepersonalstyrka omfattande ca 175 personer är otillräcklig.