prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt utredningen skulle det också vara mycket svårt att utaningripande ändringar i det nuvarande systemet skapa en plattform för ett sådant inflytande över en verksamhet, vilkenorganisatoriskt inordnas i nya regioner som sträcker sig över flera län. Underförutsättning att statsmaktema inte i detta sammanhang genomför någraändringar i fråga om den grundläggandebeslutsstrukturen för polisväsendet understryker utredningen betydelsenav att befogenheterna för regional ochlokal polischef bibehålls. Principen bör enligt utredningen också vara atttjänstgöring i annat distrikt inom länet följer de föreskrifter som länsstyrelseni samråd med vederbörande polisstyrelse meddelar och att operationerutom länet kräver överenskommelser mellan berörda läns- och polisstyrelser eller rikspolisstyrelsenssamtycke. Det bör inte möta några större svårigheter att finna ändamålsenligabeslutsvägar i det särskilda fallet även med en sådan ordning. Förslaget till regional indelning avstyrks avsamtliga länsstyrelser. Länsstyrelserna understryker genomgående attförslaget i denna del i praktiken innebärett genomgripande avsteg från de principer om ett decentraliseratpolisväsende som fastställde i samband med beslut om polisens förstatligande. Enligtlänsstyrelserna bör en sådan nyorganisation av polisväsendet integenomföras innan polisutredningen harslutfört sitt uppdrag. Åtskilliga länsstyrelser påpekar dessutom att förslagetskulle medföra risker för en centralstyrning av polisverksamheten samtför kompetenstvister mellan de nya enheterna och de lokala och regionalapolismyndigheterna. Flera av länsstyrelserna utvecklar utföriigt sin mening i denna del. i Göteborgsoch län anför delvis andraskäl för sin ståndpunkt och framhåller framför allt att konsekvensernaav förslaget vad gäller kontaktvägar och avgränsningsfrågor m. m. inte harblivit tillräckligt belysta. Allmänt framhålls emellertid frånlänsstyrelsernas sida att en successiv uppbyggnadav polisens resurser för bekämpande av organiserad och ekonomisk brottslighet redan nu bör komma till stånd med länen som plattform. Därviderinras om att varje länsstyrelse som högsta polismyndighet 1977/78:100 Bilaga 5 68 haransvaret för och ledningen av polisverksamheten i länet och att det hoslänspolischefen finns en naturlig ledningsorganisation för polisverksamhet som rör mer än ett polisdistrikt. Någralänsstyrelser anvisar därvid alternativa organisationsformer. Enligtlänsstyrelserna i , , och Västerbottenslän bör de aktuella arbetsuppgifterna inordnas i den stödjande verksamheten,medan länsstyrelserna i , och förordar att ensärskild länskriminalgrupp ställs till länspolischefens förfogande.Länsstyrelsen i anser att de nya enheterna kan organiseras ihuvudsak med de nuvarande länsvis inrättade narkotikaenheterna som förebild. På ihuvudsak samma skäl som dem som har åberopats från länsstyrelsernas sidaavstyrks förslaget i denna del av Föreningen ochSACOISR. Förslaget attprioriteringsfrågornainom kriminalpolisverksamheten tas upp till prövning vid statsmaktemas budgetbehandling vadsärskilt gäller förhållandet mellan traditionell brottslighet och denorganiserade och ekonomiska kriminaliteten tillstyrks uttryckligen av bl. a.länsstyrelserna i , och samt 5AF. som delar uppfattningenatt kraftfulla åtgärder bör sättas inmot den aktuella brottsligheten bör det ankomma främst på den lokala polisorganisationenatt bedöma på vilka arter av brottslighet polisen i första hand skall koncentrerasina resurser. Utredningen framhåller i detta hänseende önskvärdheten av attdet finns stort utrymme för det lokala medborgarinflytandet att göra siggällande på detta område. Det ter sig emellertidenligt utredningen naturligt att en frän allmän synpunkt så väsentligprioriteringsfråga som den nu aktuella, vilken dessutom kan ta sig direktauttryck i polisorganisationen, även tas upp i samband med statsmakternasbudgetbehandling. Även RÅ delarrikspolisstyrelsens uppfattning att frågan om prioriteringen av den organiserade och ekonomiska brottsligheten bör prövas isamband med budgetarbetet. 1 sammanhanget understryker RÅ emellertid ocksåatt den prioritering som polisen gör i det löpande arbetet i fråga om de arter av brottslighet på vilka den i förstahand skall koncentrera sina resurser är av intresse även föråklagarväsendet och att principerna för prioriteringendärför bör fastläggas efter överläggning med vederbörande åklagarmyndighet. Enligt BRÅ:s mening bör allmänna riktlinjer förprioriteringen inom polisverksamheten ges av statsmakterna genomlagstiftning eller som anvisning vidmedelstilldelningen. BRÅ framhåller emellertid att centrala anvisningar om hur polisen skall prioritera sittarbete kan ha ett begränsat värde för den enskilde beslutsfattaren.Brottsligheten är ständigt underkastad förändringar till innehåll ochomfattning liksom geografiskt och tidsmässigt. Ytterst måste det ankommapå den lokala polischefen att anpassa verksamheten härefter. Att göraavvägningar mellan traditionell brottslighet 1977/78:100 Bilaga 5 69 ochorganiserad/ekonomisk brottslighet förefaller BRÅ vanskligt, om man t.ex.innefattar grova våldsbrott i begreppet traditionell brottslighet. Enligt BRÅ:s uppfattning måste varje brottslighandling bedömas för sig oberoendeav till vilken brottskategori den hör. Prioritering bör ske efter avvägning mellan hänsyn till den enskildes trygghetoch graden av samhälls-skadlighet. JKansluter sig till uppfattningen att en prioritering bör ske inom ramen förbudgetarbetet och anser att aktualiserandet av denna fråga är värdefull från vidare synpunkter. Det finns nämligen enligtJK anledning att mer generelltdiskutera dels prioriteringsfrågor i polisarbetet, dels arbetsfördelningenmellan polisen och andra organ. JK är dock inte övertygad om att denorganiserade/ekonomiska brottsligheten utgör ett så stort samhällsproblem som görs gällande i rikspolisstyrelsensframställning. Utan att vilja förringa brottslighetens omfattning ochkonsekvenser.har JK den uppfattningen har överdrivit problemen. Svaret på den tillspetsade prioriteringsfrågan om polisen i första hand skallbekämpa den s. k. konventionellabrottsligheten eller den organiserade/ekonomiska brottsligheten, måste givetvis bli att polisen skall bekämpabåda typerna av brottslighet, framhåller JK. Vikten av att polispersonalen på de nya enheternafår särskild utbildning understryks av flera remissinstanser, bl.a. Sveahovrätt, JO, länsstyrelserna i , ochÖstergötlands län samt polisstyrelseni polisdistrikt och /SR. JK har ingen erinran mot förslaget om en ökad utbildning men pekarpå de risker för mycket högautbildningskostnader som polisväsendet här kommer att ådraga sig. Enligt JK börutbildningsbehovet minimeras, bl. a. genom köpta tjänster, men att helt undvara en kvalificeradvidareutbildning av polismän är inte möjligt. erinrar isammanhanget om att den har ålagts att undersökamöjligheten att effektivisera kampen mot den allra grövsta brottsligheten och att därvid bl. a. övervägafrågan om en direktrekrytering av personal för vissa arbetsuppgifterinom kriminalavdelningama, t.ex. förskattebrott och andra ekonomiska brott. Utredningen framhåller dessutom denmöjlighet som alltid föreligger att anlita extern arbetskraft för särskilt kvalificerat arbete, en ordning som redani dag tillämpas inom polisväsendet i vissa fall. Frågan omdirektrekrytering tas upp även av SACOISR som anser det angeläget att dennafråga snart kommer upp till behandling. InteheWer BRÅ anser att tanken på att direktrekrytera ekonomer och jurister med erforderiiga kunskaper tillpolisväsendet i dagens läge bör avvisas. BRÅ påpekar att när utbildningen inompolisen förbättras idessa avseenden behoven av externa krafter kommer att minska. Liknandeuttalanden görs av i . Vad beträffar förslaget om samordning med åklagarväsendet anser JO att har anfört beaktansvärdaskäl för sin ståndpunkt. Förslaget i denna del tillstyrks också avlänsstyrelsen i och Föreningen . 1977/78:100 Bilaga 5 70 RÅ motsätter sigtanken att särskilda åklagare avdelas för de nya enheternas verksamhet. Enligt vad RÅ framhåller är det visserligen av storvikt att åklagare och polis samverkar för en effektiv brottsbekämpning,särskilt på det område det här gäller. Emellertid är det nödvändigt attdärvid hålla isär de principiellt skildafunktioner som polis och åklagare skall fylla. Polisen har ansvaret fördet egentliga fältarbetet, som bl. a. kan bestå i spaning i brottsuppdagandesyfte. Åklagaren ansvarar för förundersökningen och lagföringen. Vidförundersökningen äger han anlita biträde av polis. RÅ understryker vidare att åklagarväsendet måste vara uppbyggt så attdet kan möta kriminaliteten var den än påträffas och att den kvalificerade ekonomiskabrottsligheten inte föranleder några undantag från denna regel. RÅ framhåller att denna grundsyn ligger bakom denuppbyggnad som f. n. på grundval avförslag från en särskild arbetsgrupp planeras inom åklagarväsendet föratt bekämpa de svårare formerna av ekonomisk brottslighet. För att göra det möjligt för varje statsåklagarområdeatt disponera tillräckliga resurser för att kunna klara mål som kan tänkasuppkomma inom regionen har man tänktsig en form av planerad samverkan mellan närliggande regioner(samarbetsområden). Inom dessa områden kommer att finnas tillgång till statsåklagare och andra åklagaresom genom redan vunnen erfarenhet får anses skickade att handläggadenna sorts mål. Härutöver planeras enutbildning av ett 25-tal åklagare för handläggning av mål rörande svårareekonomisk brottslighet i syfte att samarbetsområdena skall få ytterligare tillgång till utbildade tjänstemän.Utöver resurserna inom samarbetsområdena disponerar åklagarväsendetfyra länsåklagare för speciella mål. Sammanfattningsvisanser RÅ att gmndprincipema bör vara att det är åklagaren som har ansvaret för beivrandet av brotten och attförundersökningen skall ledas av den åklagare som ligger närmast till frånforumsynpunkt. Med denna uppläggning av samarbetet mellan polis ochåklagare torde enligt RÅ inga av de fördelar som avses i rikspolisstyrelsensförslag gå förlorade. På i huvudsak samma skäl som dem som har anförtsav RÅ avstyrks förslag även av Föreningen . Även förslaget till samordning med skattemyndigheterna är föremål för olika meningar blandremissinstansema. Vad beträffarsamarbetet med revisionspersonal tillstyrks förslaget i princip avriksskatteverket, som förklarar sig berett att ställa ett visst antal revisorerfrån sin organisation till förfogande för att tjänstgöra på de orter där de nyapolisiära enhetema avses bli placerade. Om revisionsresurserna inom den tänkta organisationen visar sig bli förknappa, finns enligt möjlighet att anlitalänsstyrelsernas revisionsenheter, vars personal är väl kvalificerad att utförade komplicerade granskningar som kommer ifråga i dessa sammanhang. Självfallet får revisionspersonalen in- 1911/18:100 Bilaga 5 71 te tas i anspråk för andra arbetsuppgifterän att utreda den skattetekniska sidan av den organiserade ekonomiskabrottsligheten. Flertalet länsstyrelser ställer sig positiva tilltanken på ett utvidgat samarbete mellan polis och skatterevisorer.Länsstyrelsen i anser det dock väsentligt att dengranskningspersonal som tillsammans med polispersonal skall ägna sig åtutredningar i skattebrottsärenden tillhör revisionsfunktionen på länsstyrelsenoch står under revisionschefens ledning.Länsstyrelsen bedömer det nämligen som mycket olyckligt att splittrarevisionsresurserna. Samma mening har i län som framhåller att inte synes ha beaktat att en ny taxeringsorganisation kommer atttillämpas fr. o. m. . Genomdenna kommer den nuvarande revisionsenheten hos att avlastas en del arbetsuppgifter och uteslutande fårevisionsuppgifter. Revisionsenheten skall också svara för samordningenav revisionsverksamheten inom länet. Dettatalar hos för att de skatterevisorer, som skall samarbeta med denya polisenhetema, bör vara placerade inom revisionsenheten. Ävenlänsstyrelserna i , , och länhävdar att samarbetet bör äga rum med personalur länsstyrelsernas revisionsenheter, medan i Kopparbergslän, och SACOISR anser att såväl som länsstyrelsemaspersonal bör kunna tas i anspråk för uppgiften. Tanken attden berörda revisionspersonalen skall beredas plats i polisens lokaler avstyrks av , somanser att revisorema bör vara placerade i resp. skattemyndighets lokaler. Meden sådan placering säkerställs informationsutbytet med den egna myndighetenliksom den nödvändiga arbetsledningen och rapporteringen. Riksskatteverketframhåller att denna lokalmässiga placering givetvis inte hindrar attrevisorerna förlägger sitt arbete tillpolisens lokaler när så bedöms nödvändigt. Liknande uttalanden görs av SACOISRoch länsstyrelserna i samt . Förslaget att särskildataxeringsintendenter med utsträckt behörighet skall knytas till de nyaenheterna tillstyrks av , som framhåller att förslaget medför en rad fördelar genom att intendenterna kanverka över länsgränsema, att rättssäkerheten blir större genom attyrkanden framställs efter samma grunder iolika län samt att samarbetet mellan revisor, åklagare ochtaxeringsintendent underlättas. Organisatoriskt bör enligt intendenterna i varje fall i inledningsskedetknytas till verketskontrollavdelning. Förslaget tillstyrks även av i Kopparbergslän och SACOISR. Förslaget i denna del avstyrksemellertid bestämt av länsstyrelserna i , och länsamt . Sistnämnda länsstyrelseframhåller att man skulle få ett slags övertegionala taxeringsintendenter,något som skulle orsaka kompetensproblem och andra svårigheter iarbetet. Liknande synpunkter förs fram av i . 1977/78:100 Bilaga 5 72 Förslaget att förlägga en samordningsfunktion hos rikskriminalen lämnas utan erinran av JK,som anser att övertygande skäl talar för att det behövs ett centralt organ förvissa samordningsuppgifter. Av principiella skäl är det dock enligt JKangeläget att detta organ inte får fler uppgifter och större omfattning än vad som är absolut nödvändigt. Även JO ochlänsstyrelsen i ansluter sig i stort till förslaget i denna del.Riksbanksfullmäktige är beredda att låta representeras i encentral samverkansgrupp. BRÅ framhåller att behovet av en central samverkansgruppför den brottslighet det nu gäller är stort och betonar vikten av att arbetet iden av föreslagna gruppen på lämpligt sätt samordnas med arbetet i den av BRÅföreslagna organisationen för översyn av lagstiftningen på det aktuellaområdet. RÅ hänvisar i denna del till att den av honomtillsatta arbetsgruppen har förordat att man försöksvis inrättar en centralarbetsgrupp vid med uppgift att följa upp beivrandet av dekvalificerade ekonomiska brotten. RÅ anser att det centralauppföljnings- och analysarbetet på området börske inom åklagarväsendet medan det centrala samordningsarbetet kan förläggastill polisväsendet. Kraftsamlingen kan enligt RÅ bli större, om den sker inomde organisationer som har de största resursema på resp. områden. Förslaget att rikskriminalen skall åläggas densamordnande funktionen avstyrks av i län.Förslaget utgör enligt uppfattning ett avsteg frånuppgiftsfördelningen inom polisväsendetoch innebär en sådan förändring av nuvarande polisorganisation att ett genomförandeskulle föregripa polisutredningens arbete. Liknande synpunkter förs fram avlänsstyrelserna i och . Sistnämnda länsstyrelseanser att man genom utformningen av det centrala samordnande organet och desärskilda enhetemas självständiga ställning skulle skapa en organisationjämförbar med . 1 översikten och under anslaget A 10.Brottsförebyggande rådet har jag behandlat frågan om åtgärder mot denorganiserade och den ekonomiska brottsligheten.Under anslaget B 1. har det utbildningsförslagredovisats som styrelsen överlämnat till regeringen. Även RÅ har lagt fram ettförslag om en särskild utbildning på området. Det redovisas under anslaget C 2.Läns- och distriktsåklagarmyndigheterna. Jag övergår nu till att behandla framställningenfrån i vad den avser särskilda enheter inom polisen,prioritering, utbildning, samordning med åklagarväsendet ochskattemyndigheterna samt rikskriminalens ställning m. m. 1977/78:100 Bilaga 5 73 Vad först gäller frågan om särskilda enheter inompolisen innebär rikspolisstyrelsensförslag att särskilda rotlar skall inrättas i , , ochSundsvalls polisdistrikt för att utreda den aktuella brottsligheten. 1förslaget anges också vilka verksamhetsområden som är tänkta för desärskilda rotlarna. Sammanlagt yrkas 68 polismanstjänster samt 13administrativa tjänster för rotlama och för rikskriminalen. Som framgått av översikten är det angeläget attsärskilda resurser satsas på en intensifierad bekämpning av den organiseradeoch den ekonomiska brottsligheten. Av den anledningen inrättades redan genombeslut i regleringsbrev för /78 20 tjänster för utredning avekonomiska brott. Bland resmissmyndighetema har skilda meningaryppats om hur resursema bör användas för att största möjliga effektskall uppnås. 1 likhet med de flesta av remissinstanserna anserjag att, även om den organiseradeoch den ekonomiska brottsligheten kan antas förekomma i hela landet, man bör till storstadsregionernakoncentrera de tjänster som inrättas för att bekämpa dessa brott. Av denanledningen tillfördes åtta samt vartdera avGöteborgs och polisdistrikt sex av de 20 nyinrättade tjänstema. Jag anseratt ytterligare resurser nu bör sättas in mot den aktuella brottsligheten. Debör disponeras på liknande sätt som de redan inrättade tjänsterna. Denfortsatta utvecklingen och de erfarenhetersom vinns av verksamheten får avgöra om tjänster för att bekämpa denorganiserade och den ekonomiska brottsligheten bör inrättas även på andra hålli landet. Den fråga som varit mest kontroversiell ärförslaget om en regional indelning. Samtliga länsstyrelser avstyrkersålunda förslaget i den delen. Härvid angesatt den ordning som förordats av skulle innebära ettgenomgripande avsteg från de principer som fastställde isamband med att polisen förstatligades. En sådan organisationsändring bör enligt länsstyrelsernas mening integenomföras års polisutredninghar slutfört sitt uppdrag. har i sitt yttrande understrukitbetydelsen av att i detta skede de nuvarande befogenheterna för regional ochlokal polischef bibehålls. Förslaget om attsärskilda enheter skall inrättas avstyrks bl. a. av Föreningen . Föreningen anser att arbetet tills vidare bör bedrivas inom ramen för den s. k. stödjandeverksamheten. Med anledning av vadsom sålunda har uttalats vill jag framhålla att den stödjande verksamhetenvisserligen innebär att visst polisdistrikt är skyldigt att under givna förutsättningar ställa utredningspersonaltill förfogande för annat distrikt. Någon skyldighet att ställa viss bestämdpersonal till förfogande föreligger däremot inte. Med hänsyn till artenav den utredningsverksamhet varom här ärfråga bör det emellertid eftersträvas att tjänsterna är utpekade, dvs. att nyatjänster ledigförklaras med särskilt angivande av placering ocharbetsuppgifter. 1977/78:100 Bilaga 5 74 Enligt vad jag har erfarit prövar polisutredningenf. n. frågan om bl. a. uppgifter och organisation för den regionalapolisverksamheten. Ett principbetänkande väntas under år 1978.1 likhet medutredningen och många andra remissinstanser finner jag det angeläget attstatsmaktemas samlade prövning av polisverksamheten på lokal, regional ochcentral nivå inte föregrips. Förslaget från om enorganisation inordnad i särskilda regioner,som sträcker sig över flera län, skulle innebära en så genomgripande förändring av den bestående ordningenatt jag anser att den i allt fall inte bör genomföras f. n. De tjänster som vid ingången av innevarandebudgetår inrättades för utredning av organiserad och ekonomisk brottslighetinordnades i den nuvarande organisationen. Det föreskrevs dessutom attdet ankommer på vederbörande länsstyrelse att, inom ramen för bestämmelsema ipolisin-stmktionen (1972:511) ochlänsstyrelseinstmktionen (1971:460), i samråd med vederbörandepolisstyrelse, meddela närmare föreskrifter för tjänstemas användning i annat polisdistrikt i länet. Härav följer att detför verksamhet utom länet krävs antingen överenskommelse i vanlig ordning mellande läns- och polisstyrelser som berörs eller också samtycke av . Enligt min mening bör samma ordning gälla för denya tjänster för utredning av organiserad och ekonomisk brottslighetsom jag avser att föreslå. Detta medför bl.a. att den lokala polisstyrelsen liksom för-troendemannastyrelse ges en möjlighet till insyn iverksamheten. Det är givet att utredningar rörande organiserad ochekonomisk brottslighet i enskilda fall kan komma att beröra flerapolisdistrikt och län. Det bör emellertid inte möta någon svårighet ipraktiken att finna ändamålsenliga beslutsvägar för dessa fall. har beräknat personalbehovetför de föreslagna enhetema (inklusive rikskriminalen) till 101tjänster, varav 8 chefstjänster, 80 spanare/utredare och 13 administrativatjänster. Sedan de redan inrättade tjänsterna räknats bort återstår 68polismanstjänster och 13 administrativa tjänster. Det är väsentiigt att tillräckligt många tjänstertillförs det aktuella verksamhetsområdet för att organisationen skall blieffektiv. Det ter sig å andra sidan naturligt att denna byggs uppetappvis så att de erfarenheter kan utnyttjas som fortlöpande vinns. Det ärvidare viktigt att tjänstema kan besättasmed tillräckligt kvalificerade tjänstemän utan att detta får allvarligareåterverkningar inom andra väsentiiga områden av kriminalpolisens verksamhet.Som har framhållits under remissbehandlingen får sålunda tillförsel av tjänster till den nya verksamheteninte leda till att bedrägerirotlama och i även skatteroteln- töms på kvalificerad personal. I sammanhanget måste beaktas att de 20tjänster som redan inrättats ännu inte harbesatts. Vid den avvägning som måste ske har jag stannat för att densärskilda verksamheten mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten nu bör tillföras ytteriigare 35tjänster. Härvid har vägts in att 1977/78:100 Bilaga 5 75 detmåste vara möjligt att tillgodose det särskilda utbildningsbehov som uppkommer. Av tjänsterna avses 15 bli inrättade i Stockholmspolisdistrikt samt 9 i och 6 i polisdistrikt. De nya tjänstemabör placeras på samma sätt som de som redan inrättats, dvs. vidspaningssektionen i samt vid bedrägerirotlama iGöteborgs och polisdistrikt. Skulle enannan placering senare visa sig mera ändamålsenlig, kan saken tas upppå nytt. Lika medrikspolisstyrelsen anser jag att ett antal tjänster bör inrättas vid rikskriminalen bl.a. för samordnandeverksamhet. Fem tjänster bör tilldelas rikskriminalen. Enligtförslaget frän bör vidare 13 administrativa tjänsterinrättas för den aktuella verksamheten. Jag är f. n. inte beredd att ta ställning till om särskild administrativpersonal behövs. Frågan om direklrekrytering till polisen, dvs.anställning av t. ex. ekonomer som saknar särskild polisutbildning,övervägs av polisutredningen. Jag finnerinte anledning att föregripa denna prövning. Jag övergår härmed till frågan omprioritering. Idenna del har hemställt att regeringen skall prövahur resursema bör fördelas mellan insatser mot den traditionellabrottsligheten, mot narkotikabrottsligheten samt mot den organiserade och denekonomiska brottsligheten. 1föregående års budgetproposition framhöll jag att det i det löpande arbetetfrämst får ankomma på den lokala polisorganisationen att göra den prioritering som bör vidtas i fråga om de arter avbrottslighet på vilka polisen iförsta hand skall koncentrera sina resurser (prop. 1976/77:100, bil. Jag hänvisade härvid till brottskommissionen. Denna hade uttalat att det är vissa typer av brottslighet som främstförtjänar uppmärksamhet. Det gällde våldsbrott, narkotikabrott, koppleri,tillgreppsbrott, häleri, skattebrott och trafikbrott. Kommissionenpekade också på de problem som var förenademed ungdomsbrottsligheten och på den intemationella brottsligheten. Jag angavvidare att vad som sålunda uttalats i stort sett fortfarande hade giltighet. 1fråga om trafikbrotten pekade jag härvid särskilt på sådana gärningar som ådagalägger hänsynslöshet ellerallvarligare brist i omdömet.