prop · G1031 · 1977-12-31 00:00:00 — Detta innebär att europeiski patentfår förklaras ogiltigt i ifrågavarande stat, om den uppfinning som patentetavser inte uppfyller kraven i den statens lag på nyhet och uppfinningshöjd iförhållande till sådan uppfinning som har sökts skyddad genom nalionellpatentansökan med tidigare ingivnings- eller prioritetsdag än den europeiskapatentansökan som ligger till grund för det europeiska patentet. Det bör idetta sammanhang anmärkas att i varje designerad stat europeisk patentansökanoch euro- Prop.1977/78:1 Del A 250 peiskt patent på motsvarande sätt skatt ha sammaföreträde "på gmnd av äldre rätt" i förhållande titt nationellpatentansökan och nationellt patent som nationell patentansökan ellernationellt patent (art. 139.1). Fördragsslutande stat fåri sin nationella lagstiftning föreskriva om och under vilka villkor uppfinningsom anges i såväl europeisk patentansökan eller europeiskt patent som inationell patentansökan eller nationellt patent för vilka gäller sammaingivningsdag eller prioritetsdag skall få åtnjuta skydd på grund av bådaansökningarna eller patenten (arl. När det gällerbestämmelsen om ogiltighet i artikel 46 i samarbetskonventionen framhåller kommitténinledningsvis betänkande att det inom kommittén har framförts olikameningar angående bestämmelsens innebörd. Det har sålunda å ena sidan hävdatsatt artikeln avser endast det fall att den oriktiga översättningen medför ettmera omfattande skydd än det skydd som söks i den internationella ansökningen idess slutliga lydelse på originalspråket, dvs. mera omfattande än vad somframgår av paientkraren (med stöd av beskrivning och ritningar) / derassluiliga avfattning pä detta språk. Å andra sidan har också gjorts gällande allartikeln skulle avse det fall att översättningen innehåUer något som inte framgickav den internationella ansökningen i dess lydelse på originalspråket då deningavs tiU den mottagande myndigheten. Kommittén påpekar emellertid att,oavsett vilken av dessa tolkningar som är riktig, fördragsslutande stat inteär skyldig att i sin lagstiftningföreskriva att ogiltigförklaring skall ske i fall som avses i artikel 46. Vad angår det fall attden oriktiga översättningen är mera omfattande än patentkraven i deras slutUgalyddse på originalspråket anser kommittén att det i vart fall inte f. n. finnsanledning att i svensk rält ge möjlighet till ogiltigförklaring av detmeddelade patentet så länge översättningen av patentkraven håller sig inomramen för vad som framgår av den internationella ansökningen påoriginalspråket. Skulle den oriktiga översättningen innehålla något som inteframgick av den internationeUa ansökningen på oiigi-nalspråkel i den lydelseansökningen hade då den ingavs till den mottagande myndigheten anser kommitténatt svensk rätt ger tillräckliga möjligheter alt ogiltigförklara patentet. Ävett ultalande av föredragande departementschefen proposition (prop.1966:40 s. 193) framgår enligt kommittén att om patent meddelats på gmnd avpaientkrav som efter ändring har kommit alt sakna motsvarighet iansökningshandlingarna, patentet kan OgUtigförklaras på grund avpatenterbarhetshinder som har uppkommit mellan ansökningsdagen och dagen förändring av patentkravet. Kommittén hävdar att detta uttalande måsle ansesgälla även det fall som här avses. Skulle däremot patenterbarhetshinder inte hauppkommit föreligger enligt kommittén inte någon anledningvarför patentet skulle kunna ogUtigförklaras. Prop.1977/78:1 Dd A 251 Mot bakgrund av vadsålunda anförts uttalar kommittén betänkande att artikel46 oavsett vilken av de nyssnämnda lolkningama av artikeln som är denriktiga - i vart fall inte f n. bör föranleda någon lagstiftningsåtgärd. Omkonventionens bestämmelser rörande intemationell förberedande palenterbarhetsprövning skutteträda i kraft och denna prövning skullebli av så hög kvalitet att det svenska patenlverket inte anser sig behöva utföra någon ytterligare prövning avintemationella ansökningar som har varit föremål för sådanpatenlerbarhetsprövning, kan det dock enligtkommittén finnas anledning att ta upp denna fråga till fömyat övervägande. 1 särskilt yttrandeanför en av kommitiéns experter att artikel 46 lorde avse det fall attöversättningen innehåller något som inte framgick av ansökningen när dengjordes. Han anser att möjligheten att ogiltigförklara patent som grundaspå sådan felaktig översättning bör tillvaratas. På grund härav förordar hanatt med svensk räll införiivas en beslämmelse om att patent som har meddelatspå gmnd av intemationell patentansökan skall kunna förklaras ogiltigt i denutsträckning patentets omfattning går utöver vad som omfattas av den intemationellaansökningen på originalspråket. 1 1976 årsbetänkande framhåller kommittén inledningsvis att den europeiskapaientkonventionen inle reglerar vilka ogiltighelsgrunder som skall gälla ifråga om europeiska patenl. Där anges endasl vilka ogiltighetsgmn-derbeträffande sådant patent som fördragsslutande stats lagstiftning får innehålla. Slalernahar sålunda möjlighet att införa en eller flera av dessa ogiltighelsgrunder. Kommittén anför attdet i svensk rätt inte förekommer någon gmnd för ogillighet som inte harmotsvarighet i den europeiska patentkonventionen. De ogiltighetsgmnder som enligtkonventionen får åberopas mot europeiskt patent är däremot fler än de somenligt gällande rätt får åberopas molsvenskt patent. Eftersom europeiski patenl enligl artikel 64 skall medföra samma rätt i fördragsslutande stat som ettnationellt patent, är det emellertidenligt kommittén uteslutet att i svensk rätt tillåta att fler eller andra ogiltighetsgmnder får åberopas moteuropeiskt patent än mot patent som meddelas av det svenska patentverket.Frågan blir därför enligt kommittén om det finns anledning att vid tillträdetill den europeiska patentkonventionen införa någon av de i konventionenangivna ogiltighetsgmnder som f n.inte har motsvarighet i svensk rätt. Som utgångspunkt för sina överväganden av denna fråga gör kommittén enkortfattad jämförelse mellan de ogiltighetsgmnder som anges i artikel 138 ochgällande svensk rätt. Den i konventionenförst angivna ogiltighetsgmnden, att det europeiska patentet avser något sominte är patenterbart enligt konventionen, har enligt kommittén sinmotsvarighet i svensk rätt genom föreskriften i 52 § första stycket patentlagenom ogiltigförklaring av patent som har meddelats i strid mot 1 eller 2 §.Somjag tidigare nämnt (avsnitt 11.2.3) föreslår 1977/78:1Dd A 252 kommittén, att svensk rätt skall hell anpassas lillkonventionen när del gällerviltkoren för patenterbarhet. Om kommitiéns förstag genomförs i den delen,kommer därför enligt kommittén alt i fråga om denna ogiltighetsgrund föreligga överensstämmelse mellankonventionen och svensk rält. Vad angår den sistaav de ogiltighelsgrunder som anges i konventionens artikel 138.1,nämligen att patenl har meddelats någon som inte är berättigad tillpatentet, finns enligt kommittén också motsvarande ogiltighetsgmnd i svensk rätt. Detta följer av nyssnämndaföreskrift i 52 S patentlagen. Bådeenligt konveniionen (art. 60) och enligl svensk rätt (I § patentlagen) är det uppfinnaren eller dennesrättsinnehavare som är berättigad alt erhållapatent på en uppfinning. Även i fråga om denna ogiltighetsgrtind föreligger därför enligt kommitténöverensstämmelse mellan konvention och svensk rätt. Den andra av deogiltighetsgmnder som anges i artikel 138, att uppfinningen inte harbeskrivits tillräckligt tydligt, saknar motsvarighet i svensk rätt. Kommitténerinrar om att frågan hurtivida bristande tydlighet i beskrivningen avuppfinningen borde utgöra gmnd för ogiltigförklaring av patenl övervägdes avde nordiska patentkommittéema betänkande. De fann dock intedetta vare sig lämpligt eller nödvändigt (NU 1963:6 s. 315). Kommittéemaansåg sålunda att paientmyndigheten hade särskilda fömtsättningar föratt pröva om uppfinningen hade beskrivits tillräckligt tydligt i ansökningen.Enligl kommittéema hade det visserligen förekommit all paleni hade meddelats trotsatt beskrivningen inte var så tydtig som denborde ha varit, vilket hade varit olägligt för näringslivet. Kommittéema ansåg dock inte alt hot om ogiltighel idylika fall var det riktiga medlet för alt få en bättring lill stånd. Om patenl hade meddelats trots att beskrivningen av uppfinningen inlevar titträckligl tydlig, kunde enligt kommittéernatvå olika fall föreligga, I det ena fallet fanns det inte något i patentet som kunde sägas ge uttryck för enuppfinning som uppfyller patenterbarhetsvillkoreni I och 2 SS. och patentet kunde då enligt kommittéema förklaras ogiltigt. I det andra fallet rådde endast tvekan omgränsema för patentets skyddsomfång, och detta blev då enligtkommittéerna en tolkningsfråga varvidvanliga regler rörande tolkning av patent skulle tillämpas. Som tillåtenogiltighetsgmnd anges vidare i konventionen att patent har meddelats på någotsom inte framgick av innehållel i ansökningen i dess lydelse vidingivandel (art. 138.1.c). En sådan ogiltighetsgrund är enligt patentpolicykommitténi och för sig väl förenlig med den princip som kommer tiUuttryck i 13 § patentlagen. Där föreskrivs att ansökan om patent inte fårändras så att patent söks på något som inte framgick av ansökningshandlingarnanär ansökningen gjordes eller skall anses gjord. Överträdelse av dettaförbud har dock i svensk rält inte i sig ansetts böra leda till ogiltighet. Enligt uttalande av föredragandedepartementschefen (prop. 1966:40 s.193; jfr NU 1963:6 s. 315) skall 52 S patentlagen ges den tolk- Prop.1977/78:1 Dd A 253 ningen att om patent har meddelats på grund avpatentkrav, som efter ändring har kommit att sakna motsvarighet iansökningshandlingarna utan att s. k. töpdagsförskjutning skett, palenlel kanogUtigförklaras på grund av patenterbarhetshinder som har uppkommit mellanansökningsdagen och dagen för ändringen av patenlkravet. Av detta uttalandemåste enligt kommittén anses framgå att, i den mån nyhetshinder inte uppkommer , den ioch för sig otittåtna utvidgningen av ansökningen inte enligt gällande rättulgör gmnd för ogiltighet. Enligt den aktuella i konventionen angivna grundenskall emellertid patentet förklaras ogiltigt oberoende av om patenterbarhetshinderuppkommer mellan den europeiska palentansökningens ingivningsdag och dagen förändring av patentkraven. Införande av denna ogiltighetsgrund skulle alltså enligtkommittén innebära alt patent skulle kunna förklaras ogiltigt i vissa fall närdetta inte kan ske enligt gällandesvensk rätt. Som gmnd förogiltighet anges i konventionen slulligen den omständigheten att det europeiska patentetsskyddsomfång har utvidgats (art. 138.1.d).Denna ogiltighetsgmnd har föranletts av att enligt konventionen invändningsförfarandet är förlagt efter del atteuropeiskt patent har meddelats. Under invändningsförfarandet kaninvändningsavdelning besluta att patentetskall upprätthållas i ändrad lydetse. Därvid skall dock beaktas att sedanpatent har meddelats sökanden inte får ändra patentkraven så att skyddsomfånget utvidgas (art. 123.3). Nyssnämndaogiltighetsgmnd är därför avsedd attkunna åberopas, om patentskyddet lillföljd av ändringar i patentkravenunder invändningsförfarandet, på gmnd av förbiseende från det europeiska palenlverkels sida, i strid motartikel 123.3 har kommit att utvidgastill att omfatta något som intetäcktes av det utsprungligen meddeladepatentet. Efiersom invändningsförfarandet enligt svensk rätt äger rum innanpatent meddelas, kan en sådan situation enligt kommittén inte uppkomma vidhandläggning av nationell patentansökan vid del svenska patenlverket. Ett liknande fallkan däremot enligt kommittén möjligen länkas uppkomma i samband med alt talanom ogiltighet av patent prövas vid svensk domstol. Om rätten därvid omformulerarpatentkrav, skulle detta till följd av förbiseende från rättens sida kunnaleda titt att patentskyddetsomfattning utvidgas. Med hänsyn titt att enligt 19 S andra stycket patenttagen patentkrav inte får utvidgas sedan en ansökan hargodkänts för utläggning torde enligtkommittén ett sådani förfarande dock vara att anse som grovt rättegångsfel.Kommittén uttalar att domen i så fall skutte kunna undanröjas på gmnd av domvitla (59 kap. I §rättegångsbalken). Om en motsvarandeogiltighetsgrund skall införas i svensk rätt, anser emellertid kommittén att, i det avseende som behandlas, deteuropeiska palenlverkels beslul att meddela patent närmast börjämställas meddel svenska patentverkets beslut attgodkänna patenlansökan för utläggning. Efter utläggningen vidtar sålunda invändningsförfarandet. Som nyssnämnts medför det svenska Prop.1977/78:1 Dd A 254 patentverkets beslut om utläggning att sökandeninle därefter får utvidga patentkraven. Som skäl för detta förbud har anförtsbl. a. hänsyn till rättssäkerheten för tredje man (prop. 1966: 40 s. 118).Under förarbetet till konventionen anfördes samma skäl för införandel avförenämnda beslämmelse i artikel 123.3. Kommittén anför härefteratt vid övervägande av vilka ogiltighelsgrunder som skall tillåtas i svenskrätt stor vikt bör tillmätas vilken reglering i detta avseende som allmäntkommer alt gälla i induslrislater. För de stater som tillhörEG är den lösning som har valts i konventionen om marknadspalent av avgörandebetydelse. Enligt den konventionen (art. 57.1) får samttiga ogiltighelsgrundersom anges i artikel 138 i den europeiska patenlkonventionen göras gällande motmarknadspalent. Enligt kommittén talar detta slarkt för att samtliga dessaogiltighetsgmnder bör införas också i svensk rätt. Del skulle nämligen enligtkommittén inte vara tillfredsställande, om ett europeiskt patent som hadeförklarats ogiltigt såvitt avser samttiga EG-stater. bland dem , inteskutte kunna ogUtigförklaras också i . Kommittén anser vidare alt denya ogillighets-grtinder som i så fall måste införas i svensk rätt inte är avsådani slag att det kan anses betänkligt att införa dem. Visserligen har iolika sammanhang från det svenska näringslivels sida framförts kritik mot attpatent skulle kunna förklaras ogiltigt, om uppfinningen inte har beskrivitstillräckligt tydligt. Därvid har framför allt hävdats att införandet av ensådan ogiltighetsgrund skulle leda till rättsosäkerhet. Å andra sidan kan ensådan ogiltighetsgrund bidra till att patentskriftema kommer alt innehålla tillräckliginformation. Kommittén anser därför att den nyssnämnda invändningen inte harsådan styrka att den bör hindra en anpassning av svensk rätt titt den regleringav gmnderna för ogiltighel som genom den europeiska patentkonventionen ochkonventionen om marknadspatent synes bli altmän i . Kommitténframhåller vidare att den granskning som åligger patentmyndigheten bör getillräckliga garanlier för att ansökningar som inte uppfyller lagens krav påtydlighet inte godtas. Ifrågavarande ogiltighetsgmnd torde därför enligtkommittén bli tillämplig endast i sällsynta undantagsfall. Vidare anser sigkommittén ha anledning utgå från att svenska domstolar skulle komma att iakttastor försiktighet vid tillämpning av denna ogUtighetsgmnd. På grund av vad sålundaanförts föreslår kommittén att patentlagens bestämmelser om ogiltighetsgmnderändras så att samtliga de fem ogiltighetsgmnder som anges i artikel 138 i deneuropeiska patentkonventionen får göras gällande mot alla patent för . 1fråga om patent meddelade av det svenska patentverket bör dock enligt kommitténav anförda skäl den ogiltighetsgrtind som anges i artikel 138.l.d, dvs.att skyddsomfånget har utvidgats efter det att det europeiska patentetmeddelats, i stället avse utvidgning efter det att ansökningen har godkäntsför utläggning. Såvitt gäller patent som har meddelats enligt nu gällandebestämmelser 1977/78:1Dd A 255 skulle det enligt kommittén vara obilligt motpatenthavaren att tillåta ogiltigförklaring med åberopande av de nya ogiltighetsgmnderna. Beträffandesådana patent anser kommittén att fråga om ogillighet bör bedömas uteslutande enligt nu gällande bestämmelser. Den europeiskapatentkonventionen innehåller som förut nämnts en bestämmelse somreglerar det fall att ogiltighetsgmnd föreligger i fråga om endast det aveuropeiskt patent (art. 138.2). 1 sådant fatt skall ogiltigförklaring ske genommotsvarande begränsning av patentet. Begränsningen får göras genom ändringav patentkraven, beskrivningen eller ritningarna, om detta är tillåtet enligt nationell lag. Det torde enligtpatentpolicykommittén vara ostridigt att enligt svensk rätt patent fårförklaras delvis ogiltigt. Detta framgår av uttalanden i förarbetena till 52 §patentiagen (NU 1963:6 s. 318, prop. 1966:40 s. 193). En annan fråga ärhumvida i sådant fall domstolen har rätt att fastställa patentkrav avomformulerad lydelse. Även denna fråga berörs i förarbetena titt nämndalagmm. De nordiska patentkommittéema uttalade betänkande att den föreslagna bestämmelseninnebar att patent även kundeförklaras delvis ogiltigt och att detta kunde ske bl. a. om patent omfattade flera patentkrav, av vilka något eller någrapåstods vara ogiltiga. I sådantfall kunde enligt de nordiska kommittéema domen gå ut på att ifrågavarande patentkrav underkändes. Om det var endastvissa delar av kraven som befanns vara ogiltiga, ansåg kommittéema att skyddetsomfattning inte kunde bestämmasutan att kraven omformulerades i domen. Enligt kommittéemas uppfattning bordeen sådan omformulering vara tillåten, men de omformulerade kraven måste ligga inom ramen för de tidigare. Patentpolicykommitténerinrar om att vid remissbehandlingen av betänkande patentverket framhöll, att ett fastställandeav nya patentkrav från domstolens sidamåsle medföra sådana praktiska och administrativa problem att något sådant måste vara uteslutet. Om domstolen fannett enskilt patentkrav vara behäftat med så allvarliga brister alt detinte med en rimlig tolkning kunde tillåtasbestå, borde enligt patent verket detta krav förklaras ogiltigt i sin helhet. proposition uttalade föredragande departementschefen (prop. 1966:40 s.193), att även han fann det tvivelaktigthumvida det kunde vara lämpligt att omformuleringar av detta slag gjordes,åtminstone frånsett helt enkla fall. Ett närmare ståndpunktstagande till dessa frågor fick emellertid enligt hans meninglämnas åt praxis. Kommittén anser attav vad sålunda har anförts det torde framgå att enligt gällande svensk rätt patent kanförklaras delvis ogiltigt i åtminstone den utsträckning som föreskrivs i de förde fördragsslutande statema tvingandekonventionsbestämmelserna rörande partiell ogiltigförklaring av europeiskt patent. När det gäller möjligheten attgöra sådan begränsning genom omformulering av patentkrav lämnas som nämnts defördragsslutande staterna frihetatt reglera detta i nationell lag. Mot bakgmnd härav finns enligt kommitténinte anledning att ändra gällande rätt rörande partiellogiltigförklaring av patent. Prop.1977/78:1 Dd A 256 1 samband med vad nusagts om partiell ogiltigförklaring anmärker kommittén följande. Vidlillämpning av de nu föreslagna beslämmelserna om ogiltighel i fall då patenlhar meddelats på något som inte framgick av ansökningen i dess ursprungligaskick ellerdå skyddsomfånget harutvidgats efler det att ansökan har godkänts för utläggning torde enligtkommittén det ofta inte vara påkallat att ogiltigförktara patentet i desshelhet. En utvidgning utöver ansökningens ursprungtiga innehåll eller enutvidgning av skyddsomfånget kan uppslå bl.a. genom att en inskränkandebestämning har fallit bort. Kommittén anser att ell återinsättande i patentkravav den bortfallna bestämningen bör kunna ulgöra ett sådant enkelt fall av omformuleringav patentkrav som domstol enligt förarbetena till patentlagen bör ha möjlighetatt utföra. Finns i patentet bestämning som saknar motsvarighet i ansökningensurspmngliga innehåll, bör enligt kommittén strykning av denna bestämning ocksåanses som ett enkelt fatt av omformulering. Frågan om vem som ägerväcka talan om ogittigförktaring av europeiskt patent regleras inle i deneuropeiska palenlkonventionen, utan avgörs enligt nationett tag. Konventionenom marknadspatent innehåller däremot bestämmelser om talerätt (art. 56). Därföreskrivs sålunda att talan om ogillighet såviti gäller marknadspatent fårväckas av envar. Om gmnden för talan är att patentet har meddelats annan än densom är berättigad till patentet, får talan dock väckas endasl av den som ärberättigad att antecknas i registret över marknadspatent som ägare tillpatentet eller, om flera ägare finns, av dessa gemensamt. 1 nordiska betänkandeföreslogs att talan om ogiltighel skulle få väckas av envar utom då fråga varhumvida palenlel hade meddelats någon som inte var berättigad titt patentet(NU 1963:6 s. 319). För alt nå överensstämmelse med vad som i allmänhet gälldeför behörighet att föra talan vid domstot gjordes emellertid för det i1966 års proposiiion den ändringen i kommittéernas förstag att talerätl medgavsendast den som hade förfång av patentet (prop. 1966:40 s. 193). Även i Fintandbegränsades talerätlen på detta sätt, medan enligt dansk och norsk rätt envarhar talerält i dylika fatt. Som föredragande departementschefen framhöll i1966 års proposiiion är denna begränsning av mycket liten betydelse, eftersomdel knappast finns något hinder all vem som helst påstår sig vara förnärmad avett patent. delar emellertid den av departementschefenuttalade uppfallningen att denna begränsning av talerätlen bör behållas avprincipiella skäl. Kommittén anser därför att ändring inte bör göras i de nugällande reglerna om talerätt. Kommittén påpekar attsedan den europeiska patentkonventionen har trätt i kraft för del detblir möjligt för en och samma sökande att söka patent för Sverigedels genom ansökan hos den svenska patentmyndighelen, dels genom europeiskpatentansökan. Enligl den europeiska patentkonventionen får fördragsslutandestal i nationell lag reglera om och under vilka viltkor skydd får åtnjutas församma uppfinning på 1977/78:1 Dd A 257 gmnd av säväl europeisk patentansökan ellereuropeiski patent som nationell palenlansökan och nalionelll patent för vilkagäller samma ingivningsdag eller, om prioritet yrkas, prioriielsdag. Vidsådant förhållande uppkommer fråga om särskilda beslämmelser bör införas isvensk lagstiftning för all förhindra s. k. dubbetpatenlering, dvs. all tvåpatent som helt eller delvis avser samma uppfinning blir gällande iSverige, I konventionen ommarknadspatent har man försökt lösa denna fråga på det sättet alt om ell nationelltpatent och ett marknadspalent avseende samma uppfinning har meddelats med sammaprioritetsdag, det nationella patentet blir utan rättsverkan titt den det detvå patenten avser samma uppfinning (art. 80). Kommittén nämner att del vid1973 års MiJnchenkonfer-ens antogs ett uttalande av innebörd att om tvåeuropeiska palenlansökningar ingavs av samma sökande, delta intefick leda titt all Ivå patent meddelades på samma uppfinning. Enligl uttalandetskutte den ena ansökningen avvisas lill den del den omfattade samma uppfinningsom den andra ansökningen. Kommittén framhåller idetta sammanhang att redan enligt gällande räll flera patent kan komma attmeddelas på samma uppfinning. Delta kan sålunda bli fallel, om två eller fleraansökningar som omfattar samma uppfinning görs av olika sökande.Frågan om en uppfinning är ny avgörs nämligen med ulgångspunkl från vad somhar blivit känt före dagen förpalenlansökningen. Dessa patent kan senare komma alt innehas av sammapatenthavare. Om däremot en sökande gör Ivå ansökningar hos delsvenska patenlverket som rör identiskt samma uppfinning, dvs. som innehålleridentiska paientkrav, följer enligt kommittén av allmänna rättsgrundsatser attendast ett patenl skall meddelas. I vissa falt kan det emellertid enligtkommittén vara svårt all avgöra huruvida två ansökningar är identiska. Det kansålunda förekomma all ansökningarna inte rör identiskt samma uppfinning utanuppvisar viss skillnad i fråga om patentkraven. Exempelvis kan skillnadföreligga när del gäller kravens ordalydelse även om sakinnehållet ärdelsamma. Också i sådana fall kan det enligt kommittén länkas attansökningarna bör behandlas som identiska. Förhållandena kan emellertid varamer invecklade.