prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — Chefen för kommer senare alt föreslå regenngenen ändring av betong- och stålbyggnadskommiltéernas ställning i enlighet med byggadministralionsutredningensförslag. Förslaget kommer atl innebära alt ansvaret för att utarbeta normerför betong- och slålbyggnadskon-struktioner övertas av planverket och altkommittéerna i fortsättningen får ställning som samarbetskommilléer ianslutning till planverkels tekniska råd. Vad sludigen gäller gränsdragningsfrågor mellan de bådaverken bör verkens uppgifter preciseras på ett sätt som bör godkännas avriksdagen. uppgift bör vara att som centralförvaltningsmyndighet med sektorsansvar ha ett övergripande ansvar som avserhela bostadssektorn. Häri ingår bl. a. att bevaka kvalitetsfrågor rörandelägenheter och boendemiljön i övrigt, att följa och främja planeringav bostadsförsörjningen, att bevaka bosladssociala frågor och att främja konsumentupplysningoch varudeklaration på bostadsområdet. har enligt 7 § byggnadslagen (1947:385) att somcentral förvaltningsmyndighet utöva den allmänna uppsikten över planläggningoch byggnadsväsendet inom riket. Detta inkluderar även bostadsbyggandet. Enligt76 § BS skall planverket meddela närmare föreskrifter bl. a. rörande konstmktioneroch utförande i övrigt av byggnader och andra anordningar, om vilkabestämmelser är givna i stadgan. som rör även annan myndighetsverksamhet meddelar planverket efter samråd med denna myndighet. Verkels ansvaroch uppgifter kan utifrån en helhetssyn vad gäller processen planering,byggande, förvaltning och erfarenhetsåterföring anges på följande sätt. skall som underiag för utveckling avföreskrifter i lämpliga former tillgodogöra sig kunskaper om sociala,ekonomiska och tekniska förhållanden kring den aktuella verksamheten. Vidareskall verket följa efterlevnaden på fältet saml insamla och bearbeta deerfarenheter som vunnits lokalt, regionalt och centralt av utfärdadeföreskrifter som underlag för nya eller reviderade regler. Prop.1977/78: 93 185 7.3.2 Decentralisering inom den statliga organisationen 1 samband med behandlingen av ansvarsfördelningen mellanstat och kommun har jag lagt fram förslag, som syftar till en lokal förankringav besluten i låne- och bidragsfrågor. Samma syften kan läggas lill grund fören decentralisering av beslutsfattandet inom den statliga organisationen. Jagvill framhålla alt överväganden om decentralisering måste ske underhänsynstagande till bl. a. de rättssäkerhetskrav som måste ställas på alltoffentligt beslutsfattande. Det ankommer på regeringen att besluta om handläggnings-och beslutsordning i olika låne- och bidragsärenden inom den statligabostadspolitiska organisationen. För kännedom vill jag dock i deltasammanhang redovisa hur jag ser på möjligheterna till en längre gåendedecentralisering än den som gäller nu och närmare redogöra för hurbeslutsordningen enligt min mening i fortsättningen bör se ut. Jag vill ocksåtillägga att jag avser att föreslå regeringen atl beslutsordningenutformas i huvudsak på det sätt som jag här redovisar. Genom ett decentraliserat beslutsfattande böreffektiviteten öka inom organisationen och servicen till allmänhetenförbättras. Effektivitetsvinster kan uppnås genom atl regionala eller centralamyndigheter själva fattar beslut i stället för att endast delta i beredningenav ärenden. Den sammanlagda beredningstiden kan bli längre om lägremyndigheter bereder ärenden för beslut i högre instans, där det också krävsberednings- och handläggningstid. Dessutom känner regionala myndigheter oftabättre till bakomliggande förhållanden i enskilda ärenden än centralamyndigheter. Medborgarna har också lättare att få kontakt med dem som fattarbesluten om beslutsfattandet decentraliseras. En samordnad bedömning av olika låne-och bidragsfrågor på den regionala nivån är också som regel att föredra framfören ordning där bedömningar i samma ärende ankommer på såväl den regionala somden centrala nivån. Delta liksom behovet av samordning med övrigasamhällsuppgifter på den regionala nivån talar också i många fall för endecentralisering. 1 det följande tar jag upp byggadministrationsutredningensförslag lill decentralisering inom den stadiga organisationen. Jag behandlarockså vissa ytterligare decenlraliseringsförslag som harlämnat i sitt remissyttrande och i anslagsframställningen för budgetåret1978/79. Frågor om räntefrihet, framflyttning av amorteringstid ocheftergift beträffande hyresförlusilån enligl bestämmelserna i förordningen(1976:260) om hyresföriustlån prövas av bostadsstyrelsen.I årets budgetproposition (prop. 1977/78:100 bil. 16 s. 36 f) har jagföreslagit vissa ändringar i grunderna för eftergift vilka syftar till attanpassa eftergiflsreglema till kommunernas ekonomiska förhållanden. Dessagrunder är klart preciserade och är inle avsedda att ge utrymme för en skönsmässigbedömning. Mot bakgrund av den fasthet som präglar reglerna omhyresför- Prop.1977/78: 93 186 lustlångivningen och då en decentalisering inte heller iövrigt medför några svårigheter bÖr beslutanderätten, i den mån den f. n,ankommer på bosladsstyrelsen, flyttas över på länsbostadsnämndema. Detsammabör gälla prövning av eftergift enligt generella bestämmelser som föreslås ibudgetpropositionen. Medgivande om undantag från huvudreglerna enligtbestämmelserna i 13 § förordningen bör dock, liksom frågor om ändringar ivillkoren för inlösen enligt förslag i budgetpropositionen, ankomma påregeringen. Enligl 4 § förordningen kan regeringen under vissaförutsättningar medge alt hyresförlusilån får beviljas preliminärt och utgöraförskott på hyresförlustlån som senare beviljas. harföreslagit atl beslutanderätten i dessa ärenden flyttas över tilllänsbostadsnämnderna. Jag biträder styrelsens förslag med hänsyn tillönskemålet om en så långt möjligt sammanhållen prövning av lånefrågorna. Beslut om ersättning till kommun för förvaltningsförlust iallmännyttigt bostadsföretag enligt 33 § bosladslånekungörelsen (1962:537)eller motsvarande äldre bestämmelser ankommer f. n. på bosladsstyrelsen. Till-lämpningenav dessa bestämmelser har nära samband med prövningen av förutsättningarna för hyresförlusdånoch eftergift av dessa. Jag biträder mot denna bakgrund byggadministradonsutredningensförslag att beslutanderätten i dessa ärenden flyttas från bosladsstyrelsentill länsbostadsnämndema. infördes särskilda bidrag tiU förbättringav boendemiljön. Bidragsverksamheten regleras i förordningen (1975:129) ombidrag av statsmedel till förbättring av boendemiljöer. Beslut om sådanabidrag har meddelats av en särskild boendemiljödelegalion inom bostadslyrelsensom enligt instmktionen för styrelsen handlägger sådana ärenden i styrelsensställe, förslag iruiefaltar inte endecentralisering av dessa beslut. Det har föranlett erinringar från åtskilligaremissinstanser, bl, a. , som anser att besluten bördecentraliseras eftersom de i hög grad berör lokala förhållanden.Bostadsstyrelsen har i sin anslagsframställning föreslagit att beslutanderättenläggs på länsbostadsnämndema . För egen del anser jag att en central handläggning avstatens ekonomiska slöd till bostadsförsörjningen kan - när del gäller nyastödformer - vara motiverad under ett initialskede när man behöver samlakunskaper och erfarenheter för att kunna ge närmare riktlinjer förhandläggningen och för en central metodutvecklings- och rådgivningsverksamhet.Jag anser att tillräckliga erfarenheter numera bör ha vunnits för atllänsbostadsnämnderna skall kunna besluta om bidrag till förbättring avboendemiljön. Jag vill också stryka under alt denna stödform förutsätteren nära anknytning till lokala förhållanden och möjligheter att la lill varade boendes intressen. Starka skäl talar således för att beslutanderätten böröverföras till länsbostadsnämnderna. Jag återkommer senare till tidpunkten fördel- 1977/78: 93 187 la.Det finns dock anledning att erinra om att de priorileringsregler som föreskrivsi 2 § förordningen måste beaktas vid ett decentraliserat beslutsfallande. Ävenbostadsstyrelsen måste vid överväganden om ramfördelning mellan länsbostadsnämndema,beakta detla krav. Bostadslånför ombyggnad kan utgå i kombination med bidrag tillmiljöförbättringar. Beslut om sådant lån meddelas av länsbostadsnämnderna.Genom en decentralisering av beslutanderätten till länsbostadsnämndernabeträffande bidragsgivningen möjliggörs en värdefull samordning på denregionala nivån mellan dessa bidrag och ombyggnadslångivningen. Idetta sammanhang vill jag också erinra om de ändrade förutsättningar förhyresgästinflytande vid bidragsgivningen som följer vid bifall lill förslageni det till lagrådet denna dag remitterade förslaget till Hyresförhandlingslag.Samråd i fråga om planering av sådana åigärder bör således vid bifall tillförslaget i fortsättningen ske med den hyresgästorganisation som harförhandlingsordning för hus som omfattas av åtgärderna. Saknas förhandlingsordningskall samråd liksom ske med hyresgästförening som är ansluten tillriksorganisation och inom vars verksamhetsområde åtgärderna skall vidtas. Markvillkorel,som tillämpas , innebär alt bostadslån som regel kan utgå endastom kommunen, landstingskommun eller helägt kommunalt aktiebolag, varsverksamhet uteslutande består i alt förvärva eller förvalta mark, har tilllånesökanden överlåtit marken, upplåtit den med tomträtt eller överlåtit lomträlllill marken (6 § bostadsfinansieringsförordningen). Undantag från dettavillkor gäller bl. a. i de fall lånesökanden ägde marken eller innehade denmed tomrält . Lån lill småhus som skall bebos av låntagarenär också i många fall undantagna från markvillkoret. Regeringenkan i vissa fall medge dispens från markvillkoret. Regeringens praxis idispensärenden innebär beträffande saneringsområden att dispens undantagslöstmedges om kommunen har ansökt om eller tillstyrkt undantag från markvillkoret.Mot bakgrund av de erfarenheter som finns från tillämpningen i dessafall, bör dispensgivningen flyttas över på länsbostadsnämnderna.Dispensprövningen bör ske med utgångspunkt i hittillsvarande praxis, dvs, attkommunens mening bör vara avgörande vid prövningen. Jag vill i sammanhangetstryka under behovet av att ett av de grundläggande syftena med markvillkoret,nämligen atl skapa förutsättningar för konkurrens i byggandet, beaktas vidkommunernas bedömning i anslutning till yttranden över dispensansökningar. Ifråga om exploateringsområden får regeringen medge dispens endast efter ansökanav kommunen och om starka skäl föreligger. Framställningar om dispens frånmarkvillkoret i sådana områden har varit relativt fåtaliga. Därtill kommer attprövningen förutsätts vara starkt restriktiv. Mot denna bakgrund bör dessaärenden hållas samman på den centrala Prop.1977/78: 93 188 nivåntill dess alt det finns tillräckligt erfarenhetsunderlag. En särskild prövningav regeringen är emellertid inle längre nödvändig. Dispens från markvillkor iexploateringsområden bör därför i fortsättningen kunna medges avbostadsstyrelsen. Jaghar tidigare (avsnitt 7.2.3) behandlat frågor som rör lån till ändrad lägenhetssammansältning.Av denna redogörelse framgår bl. a. alt länsbostadsnämnderna i dessa fall fårbesluta om bostadslån endast efter medgivande av regeringen. Med hänsyn tilldel nära samband som råder mellan denna långivning, övrig ombyggnadslångivningoch stödet lill miljöförbättrande åtgärder anser jag att alla beslut ombostadslån till ändrad lägenhetssammansättning bör fattas avlänsbostadsnämnderna som första instans. Somvillkor för bostadslån gäller bl. a. att sökanden skall stäWa godtagbarsäkerhet för lånet. Med sådan säkerhet avses enligt bestämmelserna i 18 §första och andra styckena bostadsfinansieringsförordningen panträtt i fastigheteneller tomträtten om inle låntagaren är kommun, samfällighets-förening ellerallmännyttigt bostadsföretag för vars bostadslån kommun har gått i borgen som föregen skuld. Enligt bestämmelserna i fjärde stycket kan regeringen i vissa fallmedge undantag från huvudreglerna. Medgivandeav regeringen krävs inte i de fall kommunen har ställt borgen för vissa mindreombyggnader eller om lånet avser hus ovan odlingsgränsen och huset skallanvändas som fast bostad åt same eller annan person som med hänsyn till sinalevnadsförhållanden kan jämställas med same. I bostadsslyrelsensyttrande över byggadministrationsulredningens förslag och ianslagsframställningen för /78 har styrelsen föreslagit atlrätten att medge undantag från huvudreglerna flyttas från regeringen till länsbostadsnämndema. Denaktuella undantagsbestämmelsen grundar sig på beslut av riksdag. Motbakgrund av en skrivelse från länsbostadsnämnden i länförordade dåvarande socialministern (prop. 27 s. 12) att Kungl. Maj:lskulle bemyndigas att efter omständigheterna i varje särskilt fall medge attegnahemslån beviljades mot annan säkerhet än inteckningssäkerhet.Departementschefen framhöll att bemyndigandet borde utnyttjassparsamt och endast i de fall starka sociala skäl kunde åberopas. Riksdagenlämnade sedermera (SU 1960:50, rskr 1960:159) ett bemyndigande med föreslagetinnehåll. Bestämmelsen har tillämpats endast i ett fåtal ärenden. Grundernaför prövning av undantag från kravet på godtagbar säkerhet knyter an tilllånesökandens personliga förhållanden. En sådan bedömning bör naturiigenankomma på lokala och regionala myndigheter. Länsbostadsnämnderna bör därför iforlsällningen bemyndigas medge undanlag från huvudregeln om godtagbarsäkerhet. Därvid har jag utgått från att bestämmelsen kommer att varatillämplig endast beträffande småhus och 1977/78: 93 189 attprövningen även i fortsättningen skall vara restriktiv. Med utgångspunkt ihittillsvarande praxis bör borgen för hela lånet vara enda möjligaalternativ. F. n. ankommer det påregeringen att besluta i fråga om förhöjt låneun derlag för kulturhistoriskt värdefuUa byggnader enligt regeringens särskil da föreskrifter till 24 § bostadsfinansieringsförordningen och tilläggslån enligt kungörelsen (1974:255) om tilläggslån till kulturhistoriskt värdefuU bebyggelse. '' Möjlighetenatt medge förhöjt låneunderlag infördes i böljan av 1960-tal-et.Beslutanderätten i dessa ärenden har förbehållits regeringen.Beträffande den närmare innebörden av dessa regler får jag hänvisa till minredogörelse i samband med budgetpropositionen för / 79. Isyfte att möjliggöra en finansiering av de boendekostnader som inte kan rymmasinom ramen för en beräknad bruksvärdehyra eller ett beräknat avkastningsvärdeför småhus, infördes fr. o. m. särskilda räntefria stående lilläggslånlill kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Beslutanderätten såväl i fråga omhöjning av låneunderlaget som beträffande tilläggslån skulle tills vidareligga hos regeringen. Medledning av hittillsvarande erfarenheter har regeringen i budgetpropositionenför /79 föreslagit vissa ändringar i grunderna för långivningen.Förslagen innebär en precisering av statens engagemang i finansieringen avombyggnader av kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Under förutsättning attriksdagen bifaller förslagen bör förutsättningar för en decentralisering avdessa lånebeslut föreligga i flertalet fall. Jag anser det emellertid lämpligtatt i detta sammanhang redovisa mina överväganden beträffande valet avbeslutsnivå i dessa fall. Jag vill först framhålla sambandet mellan å ena sidanbostadslån med förhöjt låneunderlag och å andra sidan tilläggslån. Detta kommertill uttryck i förslaget i budgetpropositionen om en gemensam ram för förhöjtlåneunderlag och lilläggslån. En samordnad prövning av dessa frågor är såledesnödvändig. Mot denna bakgrund anser jag alt beslut om förhöjt låneunderlag ochtilläggslån lill kulturhistoriskt värdefull bebyggelse bör meddelas av bosladsstyrelsen.Rätten atl medge undantag från föreslagna huvudregler för långivningen bör dockankomma på regeringen. Idetta sammanhang vill jag erinra om förslaget i budgetpropositionen att frågorom uppsägning av tilläggslån i samband med överlagande skall prövas avlänsbostadsnämnden. Byggadministrationsutredningenhar vidare föreslagit alt beslutanderätten i fråga om lån till integreradeskollokaler enligl bestämmelserna i 24 § andra stycketbostadsfinansieringsförordningen skall decentraliseras till regional nivå. Isin anslagsframställning för /79 har bostadsstyrelsenaktualiserat denna fråga. Styrelsen, som i och för sig förordar endecentralisering, anser emellertid alt en utvärdering av den 1977/78: 93 190 nuvarandelångivningens inriktning bör göras före beslut om utflyttning. Beslutanderätteni de nu aktuella ärendena flyttades från regeringen till såsent som den . Jag anser i likhet med att enutvärdering av verksamheten bör göras innan beslut fattas om decentralisering.Frågan får tas upp när har gjort en sådan utvärdering ochlämnat de förslag lill precisering av grunderna för långivningen som kan ansesmotiverade vid en decentralisering. Byggadministrationsutredningenhar också föreslagit atl beslutanderätten i fråga om markförvärvslån flyttasfrån bosladsstyrelsen till länsbostadsnämnderna. har upprepatförslaget i sin senaste anslagsframställning. Efter samråd med chefen förbostadsdepartementet tar jag därför upp denna fråga till övervägande. Markförvärvslånefondensutlåningskapacitet prövas mot bakgrund av redovisade behov och med hänsyn tillvad det statsfinansiella läget ger utrymme för. Om efterfrågan på lånöverstiger ullåningskapaciteten skall enligl gällande bestämmelser lånföreträdesvis beviljas för förvärv i exploateringsområden och för sådanaförvärv i saneringsområden där ny-eller ombyggnad förbostadsförsörjningsändamål kan antas komma till stånd med stöd av statligtbostadslån. Somhar framhållits i budgetpropositionen för /79 kan den utvidgningav tillämpningsområdet för långivningen beträffande sane-ringsfasligheter somträder i kraft den (prop. 1976/77:100, bil. 16, CU 1976/77:22, rskr1976/77:222) medföra att anspråken på markförvärvslån ökar. Den fortgåendekostnadsstegringen torde också innebära ökade låneanspråk. Med hänsyn härtilltorde prioriteringar inom tilldelad medelsram få ökad aktualitet. Prioriteringsreglernahar alltså ändrats. Erfarenheterna av till-lämpningen av dessa böravvaktas innan en utflyttning genomförs. Förslaget bör därför f n. intebiträdas. Bostadsstyrelsenhar i anslagsframställningen för /79 föreslagit att beslut omförvärvslån i vissa fall (10 § andra och tredje styckenabostadsfinansieringsförordningen) skall kunna meddelas av länsbostadsnämndernautan föregående medgivande av regeringen. Motbakgrund av att förvärven erfarenhetsmässigt ofta avser lån till betydandebelopp och dessutom kan omfatta förvärv inom flera kommuner eller t. o. m. länbör dessa ärenden tills vidare bedömas centralt. Beslut om förvärvslån bör iavvaktan på vidare erfarenheter fattas av regeringen. SammanfaUningsvisvill jag framhålla att de förslag till decentralisering inom den statligaorganisationen som jag har nämnt här bör medföra väsendiga förbättringar förden enskilde sökanden. Förkortade handläggningstider, förbättrade möjligheteratt knyta an till omständigheterna i de enskilda fallen och en sammanhållenbedömning av låne- och bidragsfrågor måste enligt min mening leda till fördelarför den enskilde. Jag kommer självfallet att fortlöpande bevaka möjligheternatill ytteriigare decentralisering. 1977/78: 93 191 Vadjag nu har förordat innebär att huvuddelen av de ärenden i vilka regeringen nuhar beslutanderätten skall avgöras av länsbostadsnämnderna ochbostadsstyrelsen. I dessa ärenden bör besvär över lånemyndigheternas beslut fåanföras hos regeringen. 7.3.3Ny inriktning av arbetet inom den statliga bostadspolitiska organisationen Ställningstagandenai det föregående till förmån för ett ökat kommunalt inflytande ibostadspolitiska frågor och en motsvarande minskning av statens kontrollerandeoch granskande uppgifter bör vara en grundläggande utgångspunkt för denbostadspolitiska organisationens framtida arbetsuppgifter. En numera enhetlig normeringav kvalitetskraven för bostadsbyggandet inom ramen för byggnadslagstiftningeninnebär också att verksamheten måste ses från delvis nya utgångspunkter. Tyngdpunkteni och länsbostadsnämndernas verksamhet måste ligga i etttidigare skede än i anslutning dll beslut i låne- och bidragsfrågor. Härigenomskapas förutsättningar för att allmänt omfattande bostadspolitiska mål bättrenås inom ramen för en lokal förankrad bostadspolitik. Staten bör alltså på etttidigt skede i byggprocessen bistå kommuner, byggherrar och konsumenter medråd, service och information. Avremissvaren framgår att önskemålen om en i dessa avseenden mera aktivt inriktadbostadspolitisk organisation är mycket starka. Med anledning av de farhågorsom har framförts om att denna nya inriktning skulle kunna leda till en ny formav statlig styrning och till konflikter med annan information frånintresseorganisationer, folkrörelser och samhällsorgan vill jag inledningsvisberöra vissa principiella utgångspunkter och gränsdragningsfrågor. Dengrundläggande utgångspunkten är att kommunerna skall ges ökat inflytande på bosladsförsörjningsområdet.Detla inflytande får inte inskränkas genom att råd, anvisningar och allmänkonsumentupplysning som de statliga myndigheterna ger ut i praktiken fårkaraktär av föreskrifter för den kommunala verksamheten. a. lill-lämpningen av God Bostad visar att statliga råd och anvisningarinom olika samhällssektorer kan uppfattas på delta sätt. Jag vill alltså strykaunder att den bostadspolitiska organisationens allmänna råd skall uppfattas somett underiag för ett ömsesidigt erfarenhetsutbyte mellan statliga och kommunalamyndigheter där kommunema ytterst avgör om råden skall följas. Del bör i deuasammanhang också erinras om de begränsningar som följer av bestämmelsema ikungörelsen (1970:641, omtryckt 1977:629) om myndighets rätt att meddelaföreskrifter, anvisningar eller råd. Bestämmelsema tar närmast sikte på sådanaföreskrifter, anvisningar eller råd som kan påverka gällande standard ellermedför kostnadsökningar. Enökad satsning på information från statliga och kommunala myndig- Prop.1977/78: 93 192 heter kan och bör inte heller ersätta de betydelsefullainsatser som har utförts av andra på detta område. Jag tänker isammanhanget på bl. a. den bosladskooperaliva rörelsen, hyresgäströrelsen,olika studieförbund saml på olika byggherre- och fastighetsägareorganisationer.Dessa organisationer får även i fortsättningen stor betydelse när det gälleralt ge information på det bostadspolitiska ormådet. Erfarenheterna visar attinte minst studieförbundens aktiviteter är av väsendig betydelse i detta sammanhang.Bl, a. har dessa förbund medverkat till all sprida viktiga kunskaper inom energisparområdel. Självfallet bör organisationerna på del bostadspolitiskaområdet utforma sin information utifrån sina egna värderingar ochförutsättningar. I detla ligger ett stort värde från demokratisk synpunkt.Samhällets uppgifter bör vara att underiätta organisationernas arbete genom attta fram allsidiga och sakliga upplysningar i frågor som har allmän betydelseför boendet. Denna allsidiga och sakliga upplysning behövs också som komplementlill en från delvis andra utgångspunkter motiverad aktiv marknadsföring ochinformation från byggherrar och producenter. Under framför allt senare år har den bostadspolitiskaorganisationen genomfört informationskampanjer för att informera medborgarna omderas rättigheter ifråga om bostadsbidrag och andra former av bostadsstöd. Kraftfijllainsatser på detta område är nödvändiga även i fortsättningen. Genom entyngdpunktsförskjutning från granskande och kontrollerande uppgifter bör utrymmetför en sådan aktiv verksamhet från bl. a. länsbostadsnämnderna kunna öka. pekat pånödvändigheten av att förbättra de boendes underiag för att bedöma kostnaderoch värden hos olika bostadsalternativ. Debatten om boendekostnadernasutveckling jämfört med kostnaderna för andra nyttigheter visar enligl minmening på nödvändigheten av en aktiv marknadsföring av värdet av en god bostad.En ökad konsumentupplysning om bostäder är därför nödvändig.