prop · G103129 · 1977-12-31 00:00:00 — omdistriktsindelning, arbets- och personalorganisation m. m. inomexekutionsväsendet. Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen läggs fram förslagom att nuvarandedistriklsindelning skall bibehållas.Nuvarande stationeringar av exekutiv personal utanför kronofog-dedislriklenscentralorter behålls tills vidare oförändrade. Indragning av sådanastationeringar föreslås kunna ske endast när del inte avsevärt försämrar denservice som kronofogdemyndigheterna skall kunna ge allmänheten och det inte ärmöjligt atl åstadkomma tillfredsställande arbetsunder-lag. Kronofogdemyndighetemaföreslås få en ny arbetsorganisation som i sina grunddrag är lika för helalandet. Förslag läggs vidare fram om personalbemanningen av de nyorganiseradekronofogdemyndigheterna samt om anslag för /79. Den nyaorganisationen föreslås skola genomföras förkronofogdemyndigheten i och för övrigakronofogdemyndigheter. 1 1977/78. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Asling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , , . Propositionom distriktsindelning, arbets- och personalorganisation m. m. inomexekutionsväsendet I prop.1977/78:100 (bil. 18 s. 74) har regeringen föreslagit att, i avvaktanpå särskild proposition i ämnet, för /79 till Kronofogdemyndigheternaberäkna ett förslagsanslag av 295 281 (X). Jag anhåller att nu få ta uppdenna fråga. Denexekutiva verksamheten avser dels del allmännas fordringar för skatter, böter,allmänna avgifter m. m., dels ärenden som anhängiggörs av enskilda rättsägare.Den förra ärendegruppen dominerar. Dessutom är kronofogde skyldig att handläggaärenden enligt lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs samt atlefter förordnande vara överexekutor för särskild förrättning. För den exekutivaverksamheten är landet indelat i kronofogdedistrikt. I varje distrikt finns enkronofogdemyndighet med en kronodirektör eller kronofogde som chefRiksskatteverket är centralmyndighet för administration av exekutionsväsendet. Antaltjänster inom de 81 kronofogdedistriklen uppgår lill ca 2 700. Omman bortser från särskilt beräknade uppbördsmedel, uppgår medelsanvisningen förinnevarande budgetår till över 265 milj. kr. Genom beslul den 8november 1974 bemyndigade Kungl. Maj:l chefen för kommundepartemenlet atttillkalla högst fyra sakkunniga med uppdrag att se över distriklsindelning,arbets- och personalorganisation m. m. inom exekutionsväsendet. De sakkunnigasom antog benämningen kronofogdemyndighetsutredningen har lämnaibetänkandet (SOU 1977:42) Kronofogdemyndigheterna. Efter remiss har ynrandenöver belänkandet avgelts av justitiekanslern, , ,, statskontoret, , , samtligalänsstyrelser efter hörande av kronofogde- Prop.1977/78:129 3 myndigheternaoch berörda kommuner, decentraliseringsulredningen, delegationen förglesbygdsfrågor, fögderiutredningen, hemförsäljningskommittén, konkurslagskommittén.Centralorganisationen /SR, Föreningen och (TCO-S). Förslagtill organisation för kronofogdemyndigheterna i , och har utarbetats av efter samråd med kronofogdemyndighelsulredningen.Yttranden över förslaget har avgetts av berörda länsstyrelser ochkronofogdemyndigheter samt . 2Nuvarande förhållanden, tidigare förslag m. m. Fördenexekutiva verksamheten är landet indelat i 81 kronofogdedisiriki. Fyra länutgör vartdera ett sådant distrikt. I varje distrikt finns enkronofogdemyndighet med en kronodirektör eller kronofogde som chef pådistriktens centralorter finns exekutiv personal stationerad på sammanlagt 99orter. Totalt finns del alltså f. n. exekutiv personal på 180 orter i landet.Antalet anställda inom organisationen uppgår till ca 2 700. Sedan den 1 juli1973 är centralmyndighet för administration av exekutionsväsendet. Deallmänna riktlinjerna för landets indelning i kronofogdedistrikt fastställdesav riksdag (prop. 14, CU 1972:7, rskr 1972:70). Frågan omdenna indelning hade före beslut utretts genom särskilt tillkalladesakkunniga. De sakkunniga - som hade antagit namnet utredningen rörandecentralorgan inom exekutionsväsendet - hade lämnade betänkande(Ds C 1971:2) Centralorgan inom exekutionsväsendet-Översy nav landetsindelning i kronofogdedistrikt föreslagit bl. a. att antalet kronofogdedistriktskulle minskas från 81 lill 35. Sammanlagt 19 län föreslogs vartdera skolabilda ell sådant distrikt. Utredningensförslag innebar i korthet följande. Kronofogdedistrikten bör bildas av helakommuner eller kommunblock. De bör inte bryta länsgränserna. Indelningen börgöras så atl helt fögderi eller hela fögderier ingår i ett distrikt somanpassas till domkretsindelningen. Distrikt bör om möjligt utformas så atl den åriigaarbetsmängden omfattar minst 35 00(M0(X)0 allmänna och enskilda mål. Vidindelningen bör beaktas att allmänhetens möjligheter atl komma i kontakt medmyndigheten inte får försämras. Vidare bör nytt kronofogdedisiriki i principbildas genom sammanslagning av befintliga distrikt. Residensstad bör, om inlesärskilda omständigheter föranleder till annal, vara centralort ikronofogdedistrikt. Departementschefen (prop.1972:1 bil. 14, s. 29) anförde atl väntade reformer inom exekutionsväsendetskulle komma att ställa ökade krav på en bättre arbetsorganisation med bl. Vidare borde bättre möjligheter skapas att anpassapersonalorganisationen lill växlingar i arbetsbelastningen. Härigenom skulleförutsättningar ges för en mer enhetlig och ändamålsenlig organisation samt enbättre rekrytering och utbildning. Prop.1977/78:129 4 målskulle endast kunna nås genom all större enheter skapades. Distriklsindelningenfick dock inte medföra försämrad service gentemot allmänhet eller kommuner.Därför borde den exekutiva fältverksamheten på ort, som genom ändraddistriktsindelning upphör att vara centralort i kronofogdedistrikt, bedrivasmed i huvudsak oförändrad personalstyrka. Isill av godkända betänkande instämde civilulskottet i allt väsentligtmed vad utredningen och departementschefen hade anfört om riktlinjerna föröversyn av distriklsindelningen. Utskottet ansåg dock alt dessa riktlinjerkunde behöva modifieras. Geografiska skäl kan sålunda motivera atl till ytan sloralän delas in i fler distrikt än vad utredningen hade föreslagit. Utskottetbetonade särskilt alt företagare utan alltför tidsödande resor behöver kunnakomma i kontakt med chefen för kronofogdemyndigheten. Samlidigt uttaladeutskottet atl distrikten bör dimensioneras så att möjligarationaliseringsvinster las lill vara. Kungl.Maj:t uppdrog åt exekutionsväsendets organisationsnämnd altmed ledning av de riktlinjer som har redovisats utarbeta förslag tilllandels indelning i kronofogdedistrikt och till arbets- och personalorganisationinom distrikten. 1 samband med förberedelserna för överförandet av centralmyndighelsuppgifternainom exekutionsväsendet lill flyttades uppdraget över på ensärskild utredningsman. Denne lämnade betänkandet (Ds C1973:3) Distriklsindelning, arbets- och personalorganisation m. m. inomexekutionsväsendet. Utredningsmannenföreslog atl kronofogdedislriktens anlal skulle reduceras lill 36. Enligtförslaget skulle 18 län bilda vartdera ett distrikt. tre samt Öslergötiands, och , Älvsborgsoch vartdera två distrikt. Utanför centralorterna skulle exekutivpersonal finnas på 99 stationeringsorter. Detla innebäratt exekutiv personalenligt förslaget skulle finnas på 135 orter. Utredningsmannenframhöll alt målen och ärendena hos kronofogdemyndigheterna inte bara hadeökat i antal sedan exekutionsväsendet förstatligades utanäven hade undergått en påtaglig kvalitativ förändring. Stora krav måste därförställas på både arbetsorganisation och personal. En arbetsspecialisering harredan måst genomföras i de större kronofogdedistriklen och är nödvändig även i övrigl,om nuvarande arbetsuppgifter och väntade nya arbetsuppgifter - t. ex.övertagandel av överexekulorsgöromålen från länsstyrelserna - skall kunnafullgöras. Mot den bakgrunden lade utredningsmannen fram förslag om arbetsorganisationför dels kronofogdedistrikt av normaltyp (normalorganisation), dels ell vart avStockholms, och kronofogdedisiriki. Organisationen i de tre storsladsdislriktenbringades därvid så långt möjligt i principiell överensstämmelse mednormalorganisationen. En av de förutsättningarpå vilka utredningsmannen grundade sitt förslag var alt arbetsorganisationenskall utformas på sådant sätt, atl den smidigt kan Prop.1977/78:129 5 anpassaslill väntade reformer. Speciellt intresse ägnades frågor om fördelningen avansvar och befogenheter, behov av samordning och specialisering, internkontroll och tillsyn saml kommunikation inom en kronofogdemyndighet. Utredningsmannenansåg atl för en kronofogdemyndighet av normaltyp bör fyra funktionsområdenbestämma utformningen av organisationen. Dessa områden är administration,handläggning av allmänna mål m. m., handläggning av enskilda mål m. m. samt fältverkslällighel.Kronofogdemyndighetens ledning bör utgöras av chefkronofogden, övrigakronofogdar saml cheferna för myndighetens organisationsenheter.Utredningsmannen föreslog att inom varje kronofogdemyndighet skulle finnas enställföreträdande chefkronofogde. Åtskilligaremissinstanser ställde sig negativa lill förslaget. Kritik riktades främst motförslaget till indelning av landet i kronofogdedisiriki. Flertaletremissinstanser ansåg att förslaget till distriktsindelning innebar för fådistrikt, vilket medförde sämre service för den rätlssökande allmänheten ochmer resor förden kvalificerade kronofogdepersonalen. Remissinstansernaframhöll vidare att förslaget hade tagit alltför stor hänsyn till föreslagnamen ännu ej beslutade reformer såsom överftyttning av överexe-kutorsuppgifterfrån länsstyrelse till kronofogdemyndighet. Ett par remissinstanser ansåg åandra sidan all förslaget innebar för många distrikt. Som skäl för atl minskaantalet distrikt i förhållande till förslaget anfördes bl. a. att behovet avspecialisering därigenom kan bli bättre tillgodosett. Förslagetlill arbetsorganisation godtog remissinstanserna i regel. Någon remissinstansframhöll emellertid alt organisationsstrukturen vid landels tre störstakronofogdedistrikt fordrade en grundligare undersökning än vad utredningsmannenhade kunnat göra. Flertaletremissinstanser ansåg att den personalorganisation som utredningsmannenföreslog var för knappt tilllagen. Departementschefenanförde i samband med sin anmälan av fråga om anslag lillkronofogdemyndigheterna (prop. 1974:19) alt kritiken mot förslagen om distriklsindelning,arbets- och personalorganisation m. m. inom exekutionsväsendet hade sådantyngd atl förslagen inle kunde läggas lill grund för ett ställningstagande. Enöversyn av förslagen borde göras av en utredning med pariamentarisksammansättning. Genom beslul den 8november 1974 bemyndigade Kungl. Maj:t chefen för kommundepartementet att tillkallahögst fyra sakkunniga med uppdrag att se över distriklsindelning, arbets-ochpersonalorganisation m. m. inom exekutionsväsendet. De sakkunniga har somförut nämnts lämnat betänkandet (SOU 1977:42)Kronofogdemyndigheterna. Kronofogdemyndigheisutredningenhar vid inriktningen av utredningsarbetet fäst stort avseende vid den kritiksom fördes fram vid remissbehand- Prop.1977/78:129 6 lingenav det betänkande (Ds C 1973:3) Distriktsindelning, arbets- och personalorganisationm. m. inom exekutionsväsendet (DAP)som lades fram . Av prop.1974:19 framgår all dåvarande chefen för kommundepartemenlet hade funnit attkritiken hade sådan tyngd alt förslagen i betänkandet inte kunde läggas tillgrund för ett ställningstagande. Utredningenanser all förutsättningarna för en så långtgående distriktsreform som tidigareframlagda förslag skulle innebära har ändrats i flera avseenden. Strävandena decentralisering av statsförvaltningen har fått väsenlliglökad styrka. Nära samband härmed har önskemålen atl upprätthålla ellerförbättra olika myndigheters anknytning till lokala förhållanden ochmöjligheter alt ge service åt allmänheten och kommunerna. Utredningenhar låtit företa två särskilda undersökningar i syfte att komplettera utredningsunderiagetpå ett par områden som har ansetts vara av särskilt intresse för uiredningensöverväganden och ställningstaganden. Detena området gäller kronofogdemyndigheternas kontakter med gälde-närer m. fl. Enkartläggning av detta område skulle enligt utredningen kunna belysa begreppetservice i myndigheternas verksamhet och därvid ge en utgångspunkt för debedömningar och avvägningar i fråga om behovet av exekutiv personal av olikakategorier som fordras på olika stationeringsorter för atl fullgod serviceskall kunna lämnas till rimliga kostnader. Undersökningenvisar atl huvuddelen av kontakterna vid besök och telefonsamtal avser frågorsom har samband med mål och ärenden som handläggs vid myndigheterna. Omkringtio proceni av kontakterna gäller dock mera allmänna frågor utan sådanasamband. Denna rådgivande verksamhet i bl. a. skatterättsliga,redovisningstekniska och därmed sammanhängande ekonomiska frågor bör inleunderskattas, framhåller utredningen. Enligt utredningen bidrar denna service lillalt allmänheten (år en positiv inställning lill kronofogdemyndigheterna ochderas verksamhet. Undersökningen visar ävenatt myndigheternas kontakter med allmänheten m. fl. huvudsakligen sker genomden exekutiva personalen. Kontakterna genom besök hos myndigheterna är avbetydelse såväl på centralorterna som på övriga stationeringsorter.Undersökningen visar också enligt utredningen att besöksbenägenheten avtarväsentligt, om reseavstånden är längre än . Med hänsyn till möjligheternaatt lämna service bör därför exekutiv personal, så långt del är möjligt avandra skäl, inte stationeras på större avstånd än från betydande befolkningskoncenlrationer.Undersökningen visar vidare alt kronofogdepersonalens andel av kontakterna ärlåg. När det gäller kontakter ulan samband med visst mål eller ärende intardock kronofogdarna en något mer framträdande roll som kontaktpersoner. Även kronokommissariernasynes ha haft en något större andel av kontakterna i den rådgivandeverksamheten än i den exekutiva. Prop.1977/78:129 7 svaradeför nära en tredjedel av alla kontakter och nära en fjärdedel av besökskontaklerna.Omkring två tredjedelar av besökskontakterna avsåg mottagande av betalning frångäldenärer. 1 övrigt gällde det främst diskussion om skuldbelopp och målenshandläggning. Detandra området som utredningen lät undersöka gällde fördelningen avkronofogdemyndigheternas verksamhet på skilda arbetsuppgifter. Närmare kännedomdärom ansågs önskvärd för beräkning av myndigheternas personalbehov. 1samverkan mellan och utredningen företogs därför en undersökningav hur arbetstiden för personalen vid vissa kronofogdemyndigheter fördeladespå olika arbetsuppgifter i verksamheten. De arbetsuppgifter somredovisningen avsåg kunde föras samman i huvudgrupperna gemensamma funktioner,enskilda mål, allmänna mål och ärenden. Gruppen gemensamma funktioner omfattarbl. a. ledning och planering av verksamheten, administrativa stödfunktioner,utbildning och information, kontroll och revision. Av undersökningsresultatetframgår att gruppen gemensamma funktioner svarar för av hela denför myndigheterna inrapporterade tidsåtgången. Kronofogdepersonalen visar störstatidsåtgången för gruppen. En tredjedel av denna personals tid ägnas åt arbetsuppgifterinom denna grupp, med tyngdpunkt på arbetsledning och utbildning. Förkronokommissarierna åtgår av liden lill denna grapp av uppgifter.För övrig exekutiv personal är andelen och här dominerar utbildningoch vittnestjänslgöring. Även kontorspersonalen redovisar somnästan uteslutande avser administrativa stödfunktioner. Slorstadsmyndigheternaredovisar för gemensamma funktioner sammanlagt någon procentenhet mer änövriga myndigheter. Resultatet visar i övrigl stor överensstämmelse mellan deolika typerna av myndigheter. Av myndigheternas samladetidsåtgång hänför sig drygt 20 proceni till handläggning av enskilda mål.Kronofogdepersonalen ägnar vid sidan av de gemensamma funktionerna i regel mestlid ål handläggningen av enskilda mål. Även beträffande de enskilda målen föreliggerstora likheter mellan storstadsmyndigheterna och de övriga myndigheterna.Tidsåtgången för fältverkställigheten är dock större i landsortsdistriki ochförefaller enligt utredningen att vara relativt oberoende av målantalet. För handläggning av allmännamål används genomsnittligt ca 35 proceni av myndigheternas samladearbetsinsats. För storstadsmyndigheterna är andelen några procentenhetermindre. Kronofogdepersonalen i myndigheter med få kronofogdar synes ägna mindredel av tiden åt allmänna mål, än vad fallet är i myndigheter med flerakronofogdar. Kronokommissarierna synes allmänt ägna mer tid åt allmänna mål änenskilda mål. För övrig exekutiv personal överensstämmer arbetstidsandelen förallmänna mål mellan de tre slorstadsmyndigheterna och de övriga. Denna personalanvänder genomsnittligt av sin arbetstid till de allmänna målen. 1 slorstadsmyndigheternaåstadkommer de stora målvolymema merarbete och lar större del Prop.1977/78:129 8 avmyndigheternas totala resurser i anspråk. Ytstora distrikt kräver även i allmännamål mer resurser för fältverkställigheten. Utredningenhar som huvudprincip för distriktsindelningen inom exekutionsväsendet valt atlell kronofogdedisiriki skall vara så slort all del ger meningsfull ochutvecklande sysselsättning för personal av alla kategorier och atl verksamheteninom distriktet inle alllför mycket påverkas av tillfälliga störningar genomfrånvaro, belastningstoppar m. m. Detta krav tillgodoses enligl utredningen idistrikt med så stor arbetsmängd alt det ger full sysselsättning även ål minsltvå kronofogdar. En dislriktsorganisation med detta grundmönster bör göra detmöjligt för kronofogdemyndigheterna alt även bemästra nya arbetsuppgifter somkan följa av reformer inom exekutionsväsendet. Från denna huvudprincip förordarutredningen vissa avsteg i det allmänna stödområdet och därmed jämförbaraområden. Föratt en organisation som omfattar även distrikt med endast en kronofogde skallkunna fullgöra såväl nuvarande som nya uppgifter effektivt och medtillgodoseende av kraven på rättssäkerhet anser utredningen att myndigheterna idessa distrikt måste få särskilt stöd i sin verksamhet när ordinarie kronofogdeunder är alltför arbetstyngd eller inte är i tjänst. Utredningenföreslår att ansvaret för stödinsatserna skall ankomma på den störstakronofogdemyndigheten i länet och att beslut om förordnande av vikarie ellertjänsteman för handläggning av viss uppgift m. m. skall fattas antingen avchefen för sådan myndighet eller av . Vidkortare frånvaro av kronofogde vid "enfogdemyndighel" bör kronofogdensuppgifter i första hand fullgöras av behörig kronofogdesekreterare, som ärtillgänglig inom länet. Om vikariefrågan inte kan lösas på detta sätt, skallenligt utredningens förslag kronokommissarie i sin egenskap av ställföreträdareför chefen få behörighet att fullgöra de uppgifter i fråga om den löpandeexekutiva och administrativa verksamheten som inte kan anslå utan olägenhet. Ensådan utvidgning av kronokommissaries behörighet kan kräva kompletterandeutbildning anmärker utredningen. Utredningen föreslår attnuvarande slalioneringar av personal utanför kronofogdedislriktens centralortertills vidare behålls oförändrade. På orter som enligt den föreslagnadistriktsindelningen upphör att vara centralorter behålls stationeringar avpersonal för den faltverksamhet som i huvudsakligen oförändrad omfattningskall bedrivas från dessa orter. Fråga om indragning av en stationeringskall enligt utredningen prövas när det vid en stationering med en exekutivtjänsteman uppstår vakans på den där placerade tjänsten. Frågan bör även prövasnär kronofogdemyndigheten och personalen är överens härom. Indragning av en stationeringskall liksom f n. beslutas av i samråd med , ombåda myndigheterna är överens om beslutet. 1 annat fall bör frågan avgöras av regeringen.Utredningen anser att prövningen av en fråga om indragning av en stationeringbör förutom indragning eller behållande av staiioneringen även avse en ändringav den tiänst som är placerad vid stationeringen från Prop.1977/78:129 9 Avgörande vid prövningen bör vara dels stationeringens arbetsvolymdels allmänhetens behov av service frän staiioneringen. Arbetsvolymenför en stationering bör normalt ge underiag för minsl en heltidstjänstframhåller utredningen. Möjligheterna att anpassa stationeringens ansvars- ocharbetsområde så atl detta blir fallet bör tas till vara så långt som det ärpraktiskt lämpligt. Allmänhetens möjligheter att besöka en stationering bör,anför utredningen, normalt anses vara tillfredsställande, om reseavståndet tillstationeringsorten inte är längre än . En stationering bör inle dras in,om det medför att en viktig del av stalioneringens arbetsområde kommer attligga längre än från närmaste staiione-ringson eller centralort idistriktet. Viden stationering som inte kan ges tillfredsställande arbelsunderlag för en heltidstiänstför exekutiv tjänsteman och som inle bör dras in med hänsyn till avstånden tillannan slationeringsorl eller centralort bör enligt utredningen inrättas en deltidstiänslför exekutiv tjänsteman. Innehavare av sådan deltidstiänsi bör erbjudaskompletterande arbetsuppgifter som krävs för heltidssysselsättning. Dekompletterande arbetsuppgifterna bör avse taxeringsarbete inomskatteadministrationen. De bör erbjudas i form av arvodestiänst vid lokalskattemyndighet eller länsstyrelse. Pågrundval av de principer för distriklsindelning som utredningen förordarföreslår utredningen en distriklsindelning med 65 distrikt. Av de nuvarandeSIdistrikten behålls 49 oförändrade. De 16övriga distrikten bildas genom sammanslagningav nuvarande distrikt (10 st)eller i några fall delar av sådana (6 st).Utredningens förslag lill distriktsindelning torde fa fogas som bilaga 1 lillprotokollet i delta ärende. De16 nya distrikten enligt utredningens förslag är i sombildas av nuvarande och distrikt, i Nyköpingsom bildas av nuvarande och , i länLund och som bildas det förra av nuvarande Eslövs och Lunds distrikt, detsenare av nuvarande och Ystads distrikt, i Alingsåsoch som bildas det förra av nuvarande distrikt och Alekommun inom distrikt, det senare av nuvarande (utom Alekommun) och , i och sombildas det förra av nuvarande och Marieslads distrikt, det senare avnuvarande och distrikt, i län som bildas avnuvarande , och distrikt, i Falu ochMora som bildas del förra av nuvarande , Boriänge, Falu (utom Rättviksoch kommuner)och distrikt, det senare av nuvarande Moradistrikt och och kommuner inom Falu distrikt, iVästernorrlands län som bildas av nuvarande ochÖrnsköldsviks distrikt saml i och som bildas detförra av nuvarande Bodens distrikt och Arieplogs, och Älvbynskommuner inom Prop.1977/78:129 10 Piteådistrikt, det senare av nuvarande distrikt och kommun inom Piteådistrikt. Förnärvarande finns 35 distrikt med endast en tjänst för kronofogde.Enligt denföreslagna distriktsindelningen förutses 17 sådana distrikt finnas kvar, nämligenOskarshamns, , , , , , ,, , , , , , ,, och Kirana distrikt. Utredningen bedömer atl utvecklingenav arbetsvolymema i sju av dessa distrikt - , , ,, , och distrikt - kan bli sådan atl de kommeratt ge underiag för två tjänster för kronofogdar . Viddenna bedömning har utredningen räknat med att de uppgifter som kan komma atlföras över från överexekutor till kronofogdemyndigheterna kommer atl medföraen ökad arbetsbelastning. Utredningenansluter sig lill de principer för utformning av normalorganisationen av enkronofogdemyndighet som angavs i DAP nämligen att vid varie myndighet skallfinnas en centralavdelning med två sektioner, en för allmänna mål och ärendenoch en för enskilda mål och löneexekution. Det skall även finnas enfältavdelning av samma typ som i nuvarande organisation. Fältavdelningar bördelas in i fältseklioner som skall finnas dels på myndigheternas centralorter,dels i vissa fall på olika stationeringsorter. Utredningenframhåller emellertid att den organisation som föreslogs i DAP behövermodifieras i vissa avseenden.