prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — Utredningenhar övervägt atl göra de nya ersättningsreglerna retroaktiva, exempelvis så atlde tillämpas på skador som har inträffat efter utgången av . Utredningenhar emellertid stannat för att inle föreslå någon sådan relroaktivitet. Jagdelar denna bedömning, som har godtagits av remissinstanserna. talar praktiska skäl för att broltsskadenämnden efter ikraftträdandethandlägger alla ärenden om ersättning av allmänna medel för brottsskador, ävenom skadan har inträffat före ikraftträdandet och alltså skall bedömas enligt deäldre ersättningsreglerna. I enlighet härmed föreslår utredningen alt nämndenskall ta över de ärenden som vid ikraftträdandet är anhängiga hos regeringeneller . Ett undantag föreslås dock för fall där socialstyrelsenhar meddelat beslut i ärendet . Uiredningensförslag har lämnats utan erinran vid remissbehandlingen. För min del anser jagförslaget lämpligt och ansluter mig alltså lill det. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till brottsskadelag. Förslaget bör fogas lill regeringsprotokollet idetta ärende som bilaga 4. Lagenhar liksom i uiredningens förslag filt rubriken "brottsskadelag"' faständen inle innehåller alla bestämmelser som gäller skador på grund av brott.Någon risk för missförstånd torde detla inte föranleda. Prop.1977/78:126 38 Brottsskadelagenär uppdelad på olika avsnitt. Lagen inleds med vissa bestämmelser omtillämpningsområdet (1 §). Därefter följer bestämmelser om rätlen till brottsskadeersätlningför personskada (2 §)och för sakskada och ren förmögenhetsskada (3 och 4 §§).Bestämmelser om hur broltsskadeersättning skall bestämmas finns i 5-10 §§,medan prövningen i ärende om brottsskadeersätlning regleras i 11-14 §§. Lagenavslutas med vissa andra bestämmelser om brottsskadeersätlning (15 och 16 §§), 1det följande återges lagen i finstilt text och mina kommentarer till lagen i vanligtext. Dennalag gäller ersättning av statliga medel för skada till följd av broll (brotlsskadeersältning). Lagentillämpas om brottet har begåtts här i landet. Vid personskada är lagendessutom tillämplig om brottet har begåtts utomlands mot någon som har hemvisthär. Vad som har sagts nu gäller dock ej, om brottet har så ringa anknytning tillSverige eller svenska förhållanden att det inte är rimligt att skadan ersättsav allmänna medel. Ersättning som utgår enligl lagen kallas brottsskadeersätlning. Ävenom sådan ersättning inte är atl anse som skadestånd, bestäms den enligt 5 § ihuvudsak enligl skadeståndsrättsliga regler. All också andra skadeståndsrältsligagrundsatser bör kunna tillämpas återkommer jag lill i specialmotiveringen till5 §. En förutsättning för alt broltsskadeersättningskall utgå är all skadan har uppkommit till följd av brott, dvs. en handlingsom är belagd med straff (se I kap. 1 § ). Handlingen måste alltsåuppfylla inte bara de objektiva brottsrekvisit som gäller enligt enstraffbestämmelse utan också de krav i subjektivt hänseende på uppsåt eller oaktsamhetsom uppställs i bestämmelsen. Vidare flr det inte föreligga en sådansituation, t. ex. nöd eller nödvärn, som enligl 24 kap. elleroskrivna gmndsatser utesluter slraff-barhet. Något krav att gärningsmannen harfällts till ansvar för brottet gäller emellertid inte. För atl ett brott skallanses föreligga är det i och för sig inte någon förutsättning allgärningsmannen har fyllt eller alt han är själsligt normal. Att han intekan dömas till påföljd för brottet är en annan sak. Om gärningsmannen är mycketung eller om hans sinnesbeskaffenhet avviker från det normala, kan delta emellertidmedföra alt del krav på uppsåt eller oaktsamhet som uppställs i strafftestämmelseninle är uppfyllt. Lagentillämpas vid alla slags broll, inle bara sådana som regleras i brottsbalkenutan också sådana som avses i specialslraffrättsliga författningar. För lagenstillämpning är det vidare likgiltigt om gärningen är slraflbar endast vid uppsåtligteller även vid oaktsamt beteende. Brottsskadeersätlningulgår av statliga medel. Äv 11 § framgår alt Prop.1977/78:126 39 ersättningsfråganprövas av en särskild myndighet, broltsskadenämnden. Lagen är i första hand tillämplig på skador till följd av brott somhar begåtts här i landet. Frågan var ett brott skall anses begånget är altbedöma enligl allmänna straffrättsliga principer. För att brotlsskadeersältningskall kunna utgå är det alltså tillräckligt att den brottsliga handlingen harförelagils här eller all brottet har fullbordats här, oavsett om övriga momenti händelseförloppet har inträffat utomlands (se 2 kap. 4 § ). Brottsskadeersätlningför personskada kan utgå även när brottet har begåtts utomlands, underförutsättning att den som brottet har begåtts mot har hemvist här i landet vidtiden för brottet. Med begreppet hemvist bör i detta sammanhang förståsstadigvarande bosättning, dvs. vistelse i avsikt att stanna kvar i landet underen inte alltför kortvarig tidrymd. Ävenom brottet har begåtts i eller riktar sig mot någon som har hemvisthär, är lagen inle tillämplig om brottet trots, detta saknar närmare anknytningtill eller svenska förhållanden. Denna undanlagsregel är avsedd atlskära bort rena ylleriighelsfall, där motiven för ell statligt engagemang heltsaknas. När del gäller brott som rent formellt har begåtts i tarbestämmelsen sikte främst på fall där brottet har förövats under flygning översvenskt territorium utan att flygplanet landar här eller ombord på ell fartygnär det under färd mellan utländska orter passerar svenska farvatten.Beträffande brott som har begåtts utomlands avses bl. a. fall då en utländskmedborgare skadas utomlands medan han har sitt hemvist i men åter ärbosatt i hemlandet när ersättningsfrågan prövas. Densom har tillfogals personskada har rätt till brotlsskadeersältning. Som personskadaersätts även skada på kläder, glasögon och liknande föremål som den skadade barpä sig vid skadelilirället. Paragrafeninnebär att brottsskadeersättning för personskada i fortsättningen utgår ulanprövning av den skadelidandes behov av ersättningen. Den behovsprövning som f. n.gäller enligt kungörelse om ersättning av allmänna medel förpersonskada på grund av brott har alltså tagits bort. I stället gäller denskadeståndsrättsliga principen om full ersättning för skadan. Vissabegränsningar i denna princip uppställs dock i lagen. Sålunda skall ersättningenenligt 9 § i regel minskas med ett självriskbelopp, och enligl 10 § gäller etthögsta tak för ersättningen. Begreppetpersonskada avses ha samma innebörd som del har inom skadeslåndsrätten.Begreppet har visseriigen inte definierats i skadeståndslagen, 1 förarbetena lilldenna lag har dock gjorts vissa uttalanden om vad som är atl hänföra tillpersonskada (se prop. 1972:5 s. 576). En sammanfallande beskrivning av gällanderätt i fråga om innebörden av delta begrepp finns även i utredningensbelänkande s. 35 och 120. Prop.1977/78:126 40 Enligl1 kap. 3 § skadeståndslagen tillämpas bestämmelser om skyldighet alt ersättapersonskada också i fråga om lidande som utan samband med personskada hartillfogats genom vissa brott mot den personliga integriteten. Någon motsvarandebestämmelse finns inte i brottsskadelagen. Det innebär alt broltsskadeersättningför lidande kan utgå bara om brottet har föranlett personskada i egentligmening. Vid t. ex. ofredande eller ärekränkning ulgår alltså inle ersättning,om inte den skadelidande genom brottet har tillfogats sådan psykisk chock attpersonskada föreligger. Lidande som uppkommer i samband med personskada ersättssom sveda och värk, lyte eller annal stadigvarande men eller olägenheter iövrigt till följd av skadan (se 5 kap. 1 § första stycket 3 skadeståndslagen). Somjag har nämnt i specialmotiveringen till 1 § utgår broltsskadeersättning vidsåväl uppsåtliga brott som oaklsamhetsbrott. Till skillnad från vad som gällerenligt vissa utländska ersättningsanordningar av detta slag kan ersättning gesinte bara vid egentliga våldsbrott, t. ex. mord, dråp eller misshandel, utanockså vid vilken annan straffbar handling som helst som kan medförapersonskada, t. ex. vållande till annans död eller kroppsskada. Dettaöverensstämmer med nuvarande regler. Reglernaom brottsskadeersättning för personskada är i vissa hänseenden förmånligare förden skadelidande än reglerna om brottsskadeersättning för egendomsskador. Ienlighet med vad jag har förordat i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4)skall emellertid vissa sakskador som har ett nära samband med personskadorersättas enligl de regler som gäller för dessa skador. Det gäller skada päkläder, glasögon eller liknande föremål som den skadade bar på sig vid skadelilirället.Uttrycket "liknande föremål" bör tolkas restriktivt. Värdeföremål somklockor, smycken, plånböcker, portföljer e. d. faller utanför. Delbör observeras atl skadade kläder e. d. ersätts bara när skadan har tillfogatsi samband med en personskada Med skada likställs föriust av föremålet. Densom har tillfogals sakskada har rätl lill brottsskadeersätlning, om brottet harförövats av någon som 1. var intagen i kriminalvårdsanstalt, 2. var inskriven vid eller inlagen i ungdomsvårdsskola, 3. var intagen i allmän vårdanstalt föralkoholmissbrukare, såvitt gäller försökspermilterad dock endast om denne boddepå inackorderingshem eller fick familjevård, 4. var häktad på grund av beslut som har verkställts,eller 5. i , , eller varunderkastad motsvarande frihetsberövande. Förstaslycket tillämpas även på ren förmögenhetsskada, om särskilda skäl föreligger. Prop.1977/78:126 41 Paragrafeninnehåller bestämmelser om brottsskadeersätlning för sådana egendomsskador somi första hand faller under begreppet rymlingsskador. En förutsättning är all skadevållarenhar varit omhändertagen för vård i samhällels regi på sätt som närmare anges iparagrafen. Rätlen till ersättning är inte beroende av någon behovsprövning. Ersättningenligt paragrafen kan ulgå inle bara till fysiska utan även lill juridiskapersoner. Ersättning lill juridiska personer kan dock ibland vara utesluten pågrund av den i 7 § andra slycket föreslagna bestämmelsen om avräkning av beloppför vilket den skadelidande står som s. k. självförsäkrare. Enligt den gängse definitionen (prop. 1972:5 s. 579) avses medsakskada en skada som genom fysiska medel direkt har tillfogats fysiskt föremål,vare sig det är fråga om lös sak eller fast egendom med tillbehör. Till lösasaker räknas i detta sammanhang också pengar och vissa värdepapper. Som skadapå fysiskt föremål räknas även förlust av föremålet. Med "fysiska medel"kan i viss utsträckning jämställas underiålenhet att vidta en viss åtgärd.Typexempel på brott som medför sakskada utgör stöld och skadegörelse. Uppräkningenav de kategorier av skadevållare som omfattas av den särskilda regleringen förrymlingsskador inleds i punkt 1 med personer som har intagits i kriminalvårdsanstalt.De påföljder som här kommer i fråga är fängelse, ungdomsfängelse, interneringoch anstallsbehandling i samband med skyddstillsyn. De särskilda reglernagäller från den tidpunkt då verkställigheten börjar, och ansvaret upphör närden intagne friges villkoriigi, överförs till vård utom anstalt eller frigesfrån anslaltsbehandlingen. Ersättningssystemet omfattar alltså skador som denintagne vållar inom anstalten, under rymning eller vid permission eller frigångeller då han av annan anledning vistas utanför anstalten underbehandlingstiden, t. ex. på ell sjukhus. Påliknande sätt omfattas enligt punkt 2 ungdomar som har skrivits in vidungdomsvårdsskola eller av annan anledning är intagna i sådan skola.Bestämmelsen avser alltså också sådana ungdomar som har intagits iungdomsvårdsskola för utredning eller observation eller intagits för frivillig vårdenligt den försöksverksamhet som pågår vid vissa skolor. Del allmännas ansvarför skador som vållas av eleverna gäller inom anstalten saml under rymning,permission och vård utom skola, och upphör alltså först då eleven skrivs utfrån skolan. Punkt3 avser personer som har lagils in i allmän överensstämmer i sak med nuvarande regler. Bestämmelsen omfattar alltsåbåde dem som har tagils in tvångsvis och dem som har gått in frivilligt i sådananstalt. Ersättning kan utgå för skador som har uppkommit under vården ianstalt, under s. k. tillfällig permission samt under försökspermission när denintagne bor på inackorderingshem eller Prop.1977/78:126 42 Enligtpunkt 4 omfattar paragrafens ersättningsregler också skador som har vållats avhäktade. Del allmänna kan dock uppenbarligen inte ta på sig ansvar föregendomsskador som orsakals av den som har förklarats häktad i sin frånvaro.Del krävs därför att häktningsbeslutet skall ha verkställts eller med andra ordatt den häktade har tagits i förvar av myndighet. Har så sketl, ulgår ersättningför skador som den häktade vållar inom allmänt häkte eller i annan lokal därhan förvaras, under transport eller annan tillåten vistelse utom förvaringslokaleneller under rymning. Pu/j/fJbygger på principen att varje nordiskt land svarar för de skador som haruppkommit inom detla land. Enligl bestämmelsen i punkt 5 kan ersättning ges förskador vållade av personersom i , , eller harunderkastals ett frihetsberövande som motsvarar de fall som har berörts underpunkterna 1-4. De kategorier som omfattas är alltså de som är föremål förbehandling inom kriminalvården, ungdomsvården eller nykterhelsvården samthäktade. Med ren förmögenhetsskada avses enligt 1 kap. 2 § skadeståndslagensådan ekonomisk skada som uppkommer utan samband med att någon lider person-eller sakskada. Begreppet har samma innebörd i brottsskadelagen. Definitionenåsyftar dels skada på en persons ekonomiska ställning eller förvärvsverksamheti allmänhet, dels skada på andra ekonomiska rättigheter än dem som avser enbestämd sak. Som exempel på brott som medför endast ren förmögenhelsskada kannämnas bedrägeri och förskingring. Liksomhittills bör vid rymlingsskador ersättning för ren förmögenhelsskada ulgåendast undanlagsvis. Särskilda skäl atl ersätta sådan skada kan föreligga närbrottet har begåtts mot arbetsgivare, fosterföräldrar, övervakare eller andrasom står i liknande förhållande till gärningsmannen. Ersättning kan också kommai fråga vid skador som formelll ulgör ren förmögenhelsskada men som till sintyp ligger mycket nära sakskada. Som exempel kan nämnas fall där någon rånas påtillhörigheter genom hot eller där en åldring luras att lämna ifrån sig värdeföremål. Densom har tillfogals sakskada eller ren förmögenhetsskada har även i annat fallän som avses i 3 § rätt till brottsskadeersättning i den mån hans möjligheteralt försöria sig allvarligt har äventyrats genom skadan eller ersättningsbehovetannars, med hänsyn till den skadelidandes ekonomiska villkor ochomständigheterna i övrigl, framstår som särskilt angeläget. Paragrafeninnehåller den nya bestämmelsen om brotlsskadeersältning för sakskada och renförmögenhetsskada i allmänhet. Bestämmelsen har genom sin restriktivautformning en klar undanlagskaraktär. Den syftar endast till att öppna enmöjlighet till ersättning åt personer som lever under blygsamma Prop.1977/78:126 43 ekonomiskaförhållanden och som har drabbats av en kännbar skada. Iparagrafen nämns till en början att skadan allvariigt har äventyrat den skadelidandesmöjligheter att försöria sig. Endast skador som påtagligt försvårar för denskadelidande att bereda sig och sin familj rimligt upphälle åsyftas. Ett sådantfall kan föreligga när den som driver ett mindre företag genom brott förlorarmera dyrbar utrustning som är nödvändig för hans rörelse. Ersättning kan ocksåutgå, om någon i knappa ekonomiska omständigheter har blivit av med egendom sombehövs för det dagliga livet, t. ex. möbler, och han saknar ekonomiska resurseratt inom överskådlig tid skaffa sig sådan egendom på nytt. Delsamma gäller omden skadelidande under motsvarande betingelser har berövats sparmedel, som hanhar satt av för sill uppehälle eller annars angelägna utgifter. Äveni en del andra situationer kan ersätlningsbehovet undantagsvis framstå som såangeläget att brottsskadeersättning bör kunna utgå för egendomsskada. Jagtänker här på fall då den skadade egendomen utgör en viktig del av denskadelidandes tillvaro och han har lagt ned stora ansträngningar på all skaffasig den. Detla gäller särskilt när brottet riktar sig mot åldringarellerhandikappade, t. ex. då en pensionär får sin sommarstuga skövlad. Normalt gerparagrafen dock inte ersättning försommarstugeinbrolt e.d. En förutsättning förersättning i nu berörda fall är att den skadelidandes ekonomiska situation inleär sådan att han har möjlighet att själv kompensera sig helt eller delvis försin skada. Ävenom paragrafen i första hand torde komma atl tillämpas på sakskada är ersättninginte utesluten vid ren förmögenhetsskada. Detta gäller särskilt när skadan lillsin typ ligger mycket nära sakskada, exempelvis då den brottsliga handlingen beståri en psykisk påverkan på någon som på grund av hög ålder eller fysiskt ellerpsykiskt handikapp har starkt nedsatt motståndskraft. Ersättning är ocksåtänkbar när förmögenhetsföriusten allvariigt försvårar den skadelidandesförsörjningsmöjligheter. En omyndig vars förmyndare har förskingrat hela hanskapital kan sålunda komma all få ersättning enligt denna paragraf Utredningenoch några remissinstanser har diskuterat huruvida enskild näringsidkare skallkunna fl ersättning för brottsskada som har drabbat egendom i rörelsen. Somframgår av vad jag redan förut har sagt är näringsidkare inte utesluten frånrätten lill sådan ersättning. 1 praktiken torde omständigheterna dock mycketsällan vara så ömmande att ersättning kan ulgå enligl denna paragraf. För dettafår fömlsältas att broltsskadan har lett lill atl näringsidkarens framtidautkomstmöjligheter allvariigt har satts på spel. Enliglparagrafen behöver valet inte stå mellan att betala ut full ersättning för denaktuella skadan och all avslå ersättningskravet. kan efteromständigheterna tillerkänna den skadelidande ett skäligt belopp för den lidnaskadan i den mån denna inle läcks av annan ersättning. Prop.1977/78:126 44 Ifråga om brottsskadeersättning för personskada tillämpas 5 kap. 1-5 §§skadeståndslagen (1972:207) samt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor Livräntautgår endast när ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadelidandesframtida vård eller försörining. Ifråga om brottsskadeersättning för sakskada tillämpas 5 kap. 7 § skadeståndslagen(1972:207). Paragrafeninnebär att broltsskadeersättning bestäms i huvudsak enligt skadeståndsrättsligaprinciper. Också i övrigt bör allmänna skadeståndsrättsliga regler ellergrundsatser kunna tillämpas, t. ex. de som gäller om adekvat kausalitet. Detblir dock givetvis inte aktuellt att tillämpa sådana särskilda bestämmelser sompå skadeståndsområdel har ställts upp till skydd för vissa skadeståndsskyldigasom saknar ansvarsförsäkring (t. ex. 6 kap. 2 § skadeståndslagen). Enligl minmening kan del överlämnas ål broltsskadenämnden atl närmare avgöra vilkaallmänna skadeståndsrältsliga regler eller grundsatser som bör gälla i frågaom brottsskadeersättning. Näransökan om brottsskadeersätlning görs torde frågan om skadestånd på grund avbrottet inte sällan ha prövats av domstol. Eftersom brotlsskadeersältning inlei alla avseenden följer samma regler som gäller för skadestånd, kan domstolensavgörande i skadeslåndsfrågan inle ulan vidare läggas till grund förbedömningen i brottsskadeärendet. måste alltså göra ensjälvständig prövning i ärendet. Del ligger dock i sakens natur all domstolensavgörande i allmänhet kommer att bli vägledande vid denna prövning. En fömtsättningär då givetvis att domstolen har gått in i saklig prövning av skadeslåndsfråganoch inle dömt ut skadeståndet enbart på grund av medgivande av skadevållaren.Skäl all inte följa domstolens avgörande föreligger även i fall dåomständigheter har tillkommit som inte var kända vid domstolsprövningen. Närdet gäller personskada bestäms broltsskadeersätlningen enligt 5kap. I eller 2 § skadeståndslagen. Den som har tillfogats personskada kanalltså få ersättning för kostnader, inkomstföriusl och skadeföljder av ideellnatur. Har personskada lett lill döden kan ersättning utgå för vissa kostnader tillföljd av dödsfallet och för efterievandes föriust av underhåll. Frånsett den skälighetsprövningsom föreskrivs i 5 kap. 2 § skadeståndslagen när del gäller ersättning för föriustav underhåll skall ersättningen i princip täcka skadan fullt ut. Som jag harnämnt i specialmotiveringen till 2 § utgår ersättningen alltså utan någonbehovsprövning. Liksomgäller i fråga om skadestånd skall förmåner som avses i 5 kap. 3 § skadeståndslagenräknas av när broltsskadeersättning bestäms. Enligt 7 § brottsskadelagen skalläven andra förmåner som den skadelidande har räll till på grund av skadanräknas av i viss utsträckning. Pågrund av hänvisningen till 5 kap. 5 § skadeståndslagen kan den Prop.1977/78:126 45 skadelidandesedan han har fått brottsskadeersättning för inkomstföriusl eller förlust avunderhåll återkomma och begära ytterligare ersättning, om de förhållanden somhar legat till gmnd för ersättningens bestämmande har ändrats väsentligt.Däremot torde det i praktiken knappast bli aktuellt atl med stöd avbestämmelsen sänka en redan fastställd livränta. Enförutsättning för omprövning av ersättningen är alltså att ändringen är väsentlig.Sådana mindre förändringar som man alltid har atl räkna med bör normallkompenseras genom att ersättningen från början fastställs med viss marginal.Inget hindrar heller atl broltsskadenämnden i ersätiningsärendet föreskriveratt ersättningen kan omprövas även vid förändringar som inte är väsentliga. 1fråga om ersättningens form hänvisar paragrafen i första hand till 5 kap. 4 §skadeståndslagen, som innebär att ersättning för framtida inkomstförlust ellerföriust av underhåll fastställs i form av livränta eller engångsbelopp ellersom livränta jämte engångsbelopp. Bestämmelsen kompletteras dock av vissaföreskrifter i andra stycket av förevarande paragraf vilka avviker från skadeståndsreglerna.Skälen för denna avvikelse har jag redovisat i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.9). Huvudregeln är atl ersättningen skall fastställas som engångsbelopp.Endast när ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadelidandesframtida vård eller försörjning flr den fastställas i form av livränta. Som regelskall också ersättning för framtida inkomstföriusl eller föriust av underhållfastställas som livränta i detla fall (se 5 kap. 4 § skadeståndslagen). Fråganhuruvida ersättning kan anses ha väsentlig betydelse för den skadelidandes försöriningfår avgöras efler samma principer som gäller inom skadeståndsrätien (se prop.1975:12 s. 169 0. Huvudregelnatt brottsskadeersättning skall utgå i form av engångsbelopp bör inte tillämpasstelt. Om ersättningsfrågan är svårbedömd, t. ex. i fråga om utsikterna atl denskadade blir helt återställd, kan broltsskadenämnden besluta omersättning och ta upp ersättningsfrågan för slutligt avgörande viden senare tidpunkt. Hinder bör inle heller möta atl den ersättning som harfastställts betalas i olika omgångar, om detta anses lämpligt. Nämnden bör ävenkunna betala ul belopp å conto, t. ex. om prövningen av ersättningsfrågan kan vänlasdra ut på liden. Utgårersättningen som livränta, skall den värdesäkras enligt lagen (1973:213) omändring av skadeståndslivränlor. Har ersättningen fastställts som engångsbeloppfår den skadelidande själv sörja för värdesäkringen. Brottsskadeersätlningför sakskada bestäms enligl 5 kap. 7 i; skadeståndslagen. Ersättning kan alltsåutgå för sakens värde, om den har gått helt föriorad genom skadehändelsen. Kansaken användas på nytt efter reparation, ulgår i stället ersättning förreparationskostnaderna och för värdeminskning i den mån saken efterreparationen har lägre värde än före skadefallet. Ersättning kan vidare utgåför annan kostnad till följd av skadan och för inkomstförlust eller intrång inäringsverksamhet som skadan har föranlett. Prop.1977/78:126 46