prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — I annat fall än som avses i första stycket eller då frågaär om räddningstjänst, gäller skyddsombudets beslut till dess befälhavarentagit ställning. Mot skyddsombudets beslut får befälhavaren beordra arbeteendast om han finner beslutet ogrundat eller arbetet nödvändigt för attundanröja eller förebygga fara som bedömes större än den risk som föranlettbeslutet. Innan befälhavaren i strid mot skyddsombudets beslut beordrar arbeteskall han höra skyddskommittén, om sådan finnes och tvingande hinder ejföreligger. Beslut av skyddsombud enligt 8 § eller av befälhavareenligt 9 § skall med angivande av skälen antecknas i fartygets skeppsdagbokeller om sådan dagbok ej föres nedtecknas särskilt. Befälhavaren skall tillseatt avskrift av sådant beslut genast tillställes . För skada till följd av åtgärd som avses i 8 § ärskyddsombud fri från ersättningsskyldighet. skall planera och övervaka skyddsarbetet påfartyget. Den skall noga följa utvecklingen i frågor som röra skyddet motohälsa och olycksfall samt verka för tillfredsställande skyddsförhållanden påarbetsstället. I skyddskommitté skola behandlas frågor om de ombordanställdashälsovård, frågor om planering av nya eller ändrade lokaler, anordningar ocharbetsmetoder på fartyg, andra åtgärder av större betydelse för säkerheten iarbetet samt frågor om upplysning och utbildning rörande skydd mot ohälsa ocholycksfall. Harolycksfall under skeppstjänst medfört dödlig utgång eller svårare kroppsskadaeller drabbat flera personer eller är olycksfall eller olyckstillbudunder skeppstjänst eljest av sådan beskaffenhet att det kan antagas vara avväsentlig betydelse att det kommer till tillsynsmyndighetens kännedom, skallbefälhavaren utan dröjsmål eller, om fartyget befinner sig till sjöss, genastefter ankomsten till hamn underrätta Ombefälhavarens skyldighet att till anmäla vissa händelser ombordfinnas bestämmelser i sjölagen (7597; 35 s.l). Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer kan besluta om skyldighet för redareeller befälhavare att anmäla inträffade olycksfall eller tillbud tillolycksfall eller sjukdomsfall utöver vad som angives i sjölagen. 9 Senasie lydelse av fömtvarande 9 kap. 10 § se 1971: 293. Prop.1977/78: 55 sjöfartsverketeller, om fartyget är utomlands, närmaste svenske konsul om olycksfallet ellertillbudet. Detsamma gäller om skada uppstått eller åtgärd vidtagits som är avbetydelse för fartygets sjövärdighet. Om befälhavarensskyldighet att till anmäla vissa händelser ombord finnas bestämmelseri sjölagen. Bestämmelserna i 1 § andra stycket och 275 §§ gälla icke utländskt fartyg i vidare mån än regeringen förordnar därom. 20 §10 Bestämmelserna i 1 § andra stycket och 270 §§ gälla icke utländskt fartyg. 4 § Bryter befälhavare mot nyttjan-deförbud enligt 8 kap. 1 §, dömes till dagsböter eller fängelse . Tillböter eller fängelse i högst dömes den som uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot förbud som meddelats med stöd av 8 kap. 1 § ellerföreläggande som meddelats med stöd av 8 kap. 4 §. Bryternågon mot föreläggande eller förbud, som förenats med vite, dömes ej tillansvar enligt första stycket. Beordrarbefälhavare arbete i strid mot beslut av skyddsombud enligt 9 kap. 8 § utan attskäl som anges i 9 kap. 9 § föreligger och åsidosattes därmed uppenbart intressetatt skyddsarbetet ombord bedrives i behörig ordning, dömes till böter. Ha flera medverkat tillgärning som avses i 15 §§, gäller 23 kap. . Haflera medverkat till gärning som avses i 14 och 6 §§, gäller 23 kap.brottsbalken. 10 Senastelydelse av fömtvarande 9 kap. 11 § se 1975: 83. 11 Senastelydelse av förutvarande 10 kap. 6 § se 1975: 83. 1977/78: 55 16 Densom försummar vad som åligger honom enligt 9 kap. 2 § andra stycket, 10 §, 13 §eller 15 77 §§, dömes till böter. Dennalag träder i kraft . 12Förutvarande 10 kap. 10 § upphävd genom 1975: 722. Prop.1977/78: 55 17 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , Mundebo, Krönmark, Ullslen, ,, Proposition om bättre fartygsmiljö har viktiga förändringar skett i lagstiftningenrörande miljön i arbetslivet. En genomgripande översyn avarbetarskyddslagstift-ningen har företagits av arbetsmiljöutredningen (S 1970:35), som i delbetänkandet (SOU 1972: 86) Bättre arbetsmiljö föreslogbetydelsefulla ändringar i arbetarskyddslagen (1949: 1). På grundval avutredningens förslag föreslogs i propositionen 1973: 130 ändringar iarbelarskyddslagsliftningen och andra åtgärder för en bättre arbetsmiljö.Ändringarna trädde i kraft . Arbetsmiljöulredningen har avlämnat sittslutbetänkande (SOU 1976: 1) Arbetsmiljölag. har den 16 november1977 på grundval av propositionen 1976/77: 149 beslutat att arbetarskydds-lagenskall ersättas av en arbetsmiljölag. Denna skall träda i kraft . Den allmänna lagstiftningen om arbetarskydd omfattar inteskeppstjänst. Huvudförfattning beträffande arbetarskyddet för de ombordanställdaär lagen (1965: 719) om säkerheten på fartyg (ändrad : 722)(sjösäkerhetslagen). Vid denna lags tillkomst var avsikten att söka få tillstånd så stor överensslämmelse som möjligt mellan arbetsförhållandena tillsjöss och i land. I detta syfte överfördes arbetarskyddslagens dåvarandeallmänna bestämmelser i så slor utsträckning som ansågs möjligt tillsjösäkerhetslagen. Med anledning av den översyn som skedde beträffandearbetarskyddet till lands tillkallades 1973 en sakkunnigi med uppdrag attutreda frågor som hänger samman med de ombordanställdas arbets- och miljöförhållandenm. Utredningen, som antog benämningen fartygsmiljö- 2 Riksdagen1977178.1 saml. 1977/78: 55 18 utredningen(K 1973: 04), har överlämnat bl. a. delbetänkandet (Ds K 1975: 2) Bättrefartygsmiljö. I betänkandet föreslås ändrad lagstiftning om skyddet mot ohälsaoch olycksfall på fartyg. Betänkandet bör fogas till regeringsprotokollet idetta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av riksåklagaren (),överbefälhavaren (), försvarels materielverk, , statensjärnvägar (SJ), statens vägverk, , generaltullstyrelsen, statenspersonalutbildningsnämnd (PUN), , ,arbetarskyddsstyrelsen, styrelsen för arbetarskydds-fonden, ,arbetsmiljöutredningen (S 1970: 35), Centralorganisationen /SR (/SR),i (LO), för mindre fartyg.Statsanställdas förbund. (), . Svenskatransportarbelareförbundel, (), , , ,, () ochAB Trafikrestauranger. ÖBhar bifogat yttranden från chefen för marinen och försvarels sjukvårdsstyrelsemedan har bifogat yttranden från förste stadsläkarna iStockholm och . SAF har överlämnat yttranden från och allmänna grupp. Iarbetarskyddslagen (1949: 1, omtryckt 1973: 834, ändrad : 534) finnsde cenlrala reglerna rörande arbetarskydd. Enligt bestämmelserna i förstakapitlet är lagen i princip tillämplig på varje verksamhet vari arbetstagareanvänds till arbete för arbetsgivares räkning. Lagen gäller dessulom i vissaandra särskilt angivna fall men även undantag från dess tillämpning förekommer.Sålunda har bl. a. arbete som är att hänföra till skeppstjänst undantagils. Lagensandra kapitel innehåller allmänna föreskrifter om åtgärder till förebyggande avohälsa och olycksfall. Arbetsgivaren är skyldig att iaktta allt som med hänsyntill arbetets natur och de förhållanden under vilka arbetet bedrivs samtarbetstagarens ålder, yrkesvana och övriga förutsättningar för arbetet skäligenkan fordras för att förebygga att hos honom sysselsatt arbetstagare ådrar sigohälsa till följd av arbetet eller drabbas av olycksfall i arbetet.Arbetstagaren å sin sida åläggs att använda de skyddsanordningar som finns ochatt noga följa i lagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter och iövrigt iaktta tillbörlig försiktighet och medverka till alt ohälsa ocholycksfall förebyggs. 1977/78: 55 19 Genom1973 års reform av arbetarskyddslagstiftningen Ullkom bestämmelser omgemensamma arbetsställen. När två eller flera arbetsgivare bedriverarbete på samma arbetsställe skall de samråda och gemensamt verka för attåstadkomma sunda och säkra förhållanden på arbetsplatsen. På gemensammaarbetsställen kan arbetsgivarna komma överens om att en av dem skall haansvaret för samordningen av skyddsåtgärder. Finns det inte någonöverenskommelse kan yrkesinspektionen bestämma vem som skall hasamordningsansvaret. Arbetsgivare som inte har sådant ansvar skall å sin sidafölja de anvisningar som lämnas i samordnande syfte av den huvudansvarige. Förbyggarbetsplatser gäller särsldlda regler om ett obligatorisktsamordningsansvar. Arbetarskyddslageninnehåller i 6 kap. förhållandevis utförliga regler om samverkan mellanarbetsgivare och arbetstagare. I dessa anges till en början att arbetsgivareoch arbetstagare skall samverka för att åstadkomma sunda och säkraarbetsförhållanden. På arbetsställe med minst fem arbetstagare skall utses etteller flera skyddsombud. Skyddsombud utses i första hand av lokalarbetstagarorganisation som är bunden av kollektivavtal i förhållande tillarbetsgivaren. I vissa fall kan lokal facklig avdelning efter medgivande avyrkesinspektionen utse skyddsombud utanför kretsen av arbetstagare vidarbetsstället (s. k. regionalt skyddsombud). Huvudskyddsombud med samordnandeuppgifter skall utses om det vid ett arbetsställe finns mer än ett skyddsombud. Skyddsombudföreträder arbetstagarna i skyddsfrågor. I fråga om skyddsombudets uppgifterföreskrivs bl. a. att skyddsombudet skall delta vid planering av nya ellerändrade lokaler, anordningar och arbetsmetoder. Arbetsgivare och arbetstagaresvarar gemensamt för att skyddsombud får den utbildning som behövs.Skyddsombud skall beredas erforderlig ledighet för att fullgöra sinauppgifter. Vidare har skyddsombudet rält att ta del av de handlingar ocherhålla de upplysningar i övrigt som är av betydelse för ombudets verksamhet.Innebär visst arbete omedelbar och allvarlig fara för arbetstagares liv ellerhälsa och kan rättelse inte genast uppnås genom hänvändelse till arbetsgivaren,kan skyddsombud bestämma att arbetet skall avbrytas i avvaktan på att yrkesinspektionentar ställning i saken. Överträds gällande förbud som har meddelats avtillsynsmyndighet kan skyddsombud avbryta arbete som avses med förbudel.Skyddsombud är fri från ersättningsskyldighet för skada till följd av sådanaåtgärder. Skyddsombud får inte hindras att fuUgöra sina uppgifter och får intepå grund av sin verksamhet som skyddsombud ges försämrade arbetsförhållandeneller anställningsvillkor. Arbetsgivare eller arbetstagare som bryter motdetta är skyldig att ersätta skada som uppkommer därav. Vidarbetsställe med minst 50 arbetstagare eller vid annat arbetsställe därarbetstagama begär det skall finnas skyddskommitté, sammansatt av 1977/78: 55 20 företrädareför arbetsgivaren och arbetstagarna. Företrädare för de anställda utses iförsta hand av lokal arbetstagarorganisation, som är bunden av kollektivavtali förhållande till arbetsgivaren. skall planera och övervakaskyddsarbetet inom arbetsstället. Den skall noga följa utvecklingen i frågorsom rör skyddet mot ohälsa och olycksfall och verka för tillfredsställandeskyddsförhållanden på arbetsstället. I skyddskommitté skall behandlas frågor omföretagshälsovård, frågor om planering av nya eller ändrade lokaler,anordningar och arbetsmetoder samt frågor om upplysning och utbildning rörandearbetarskydd. Ilagen finns också regler om bl. a. arbetstider, minderårigas och kvinnorsanvändande i arbete, skyldigheter för tillverkare och försäljare liksomansvars- och besvärsbestämmelser. Tillsyn över efterlevnaden avarbetarskyddslagen utövas av arbetarskyddsstyrelsen och under dess överinseendeoch ledning av yrkesinspektionen. Ijanuari 1976 redovisade arbetsmiljöutredningen sitt slutbetänkande (SOU 1976:1) Arbetsmiljölag jämte tre bilagor (SOU 1976: 24) med bakgrundsmaterial tillbetänkandet. Detta innehåller förslag till arbels-miljölag ocharbetsmiljöförordning. Slutbetänkandet har remissbehandlats och remissinstansernahar i allt väsentligt ställt sig bakom utredningsförslaget. Lagrådet harlämnat förslaget till arbetsmiljölag utan erinran. I proposition 1976/77: 149om arbetsmiljölag m. m. föreslogs att arbetarskyddslagen skulle ersättas av enarbetsmiljölag. har beslutat om detta (SoU1977/78: 1, rskr 1977/78: 18). Arbelsmiljölageninnehåller nio kapitel. Dessa handlar om lagens tillämpningsområde,arbetsmiljöns beskaffenhet, allmänna skyldigheter, arbetstidens förläggning,minderåriga, samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare, tillsyn, ansvaroch fullföljd av talan. I delta sammanhang torde jag bara översiktligt behövaberöra innehållet i några av kapitlen. Ilikhet med vad som gäller enligt arbetarskyddslagen skall arbetsmiljölageninte omfatta skeppstjänst. Ilagens andra kapitel återfinns regler om arbetsmiljöns beskaffenhet.Arbetsmiljön skall vara tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur ochden sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Arbetsförhållandena skallanpassas till människans förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. Detskall eftersträvas att arbetet anordnas så, att arbetstagare själv kan påverkasin arbetssituation. Tredjekapitlet behandlar allmänna skyldigheter. Inledningsvis slås fast attarbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att åstadkomma en godarbetsmiljö. Vidare ges regler om de närmare skyldigheter 1911/lS: 55 21 somvilar på arbetsgivare och arbetstagare för att förverkliga detla mål. När tvåeller flera driver verksamhet på samma arbetsställe skall de samrådaoch gemensamt verka för att åstadkomma tillfredsställande skyddsförhållanden.Ansvaret för samordningen av skyddsåtgärder på gemensamt arbetsställe förbyggnadsverksamhet ligger på byggherren, som dock kan överlåta detta ansvartill någon av dem som bedriver verksamhet på arbetsstället. Om fast driftställeär gemensamt arbetsställe för flera verksamheter, har den som råder överarbetsstället motsvarande ansvar, som likaledes kan överlåtas. I fråga om annatgemensamt arbetsställe kan de som bedriver arbete där överenskomma att en avdem skall ha ansvaret för samordningen. Den ansvarige skall se till attsamordning sker av skyddsåtgärder på arbetsstället. Övriga arbetsgivare och desom arbetar där skall följa de anvisningar som han lämnar i detta syfte. Ilagens sjätte kapitel finns regler om samverkan mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Till kapitlet har överförts de grundläggande beslämmelserna iarbetarskyddslagen om skyddsombud och skyddskommitté. Utöver dessa redan nugällande bestämmelser anges bl. a. alt lagen (1974: 358) om fackligförtroendemans ställning på arbetsplatsen (ändrad : 594) skalltillämpas i vissa fall på skyddsombud och ledamot av skyddskommitté. Arbetarskyddslagensregler om trygghet för skyddsombud mot försämrade arbetsförhållanden ocharbetsvillkor har skrivits in i arbetsmiljölagen liksom en regel om s. k.efter-skydd som finns i förtroendemannalagen. Den sistnämnda regeln innebäratt arbetstagaren, när uppdraget som skyddsombud upphör, skall varatillförsäkrad arbetsförhållanden och arbetsvillkor, som överensstämmer medeller är likvärdiga med dem som skulle ha gällt om han inte hade haftuppdraget. Skyddsombuds möjlighet att avbryta arbete som bedrivs i strid mottillsynsmyndighets förbud vilken har avsett förbud i enskilt fall har utvidgats till alt gälla även generella förbud. Vidare får skyddsombudmöjlighet alt avbryta ensamarbete när det är påkallat från skyddssynpunkt. Arbelsmiljölagenträder i kraft . Ibetänkandet Bättre fartygsmiljö finns i avsnittet 1.2 en översikt över gällandebestämmelser om fartygsmiljön. Jag får därför i första hand hänvisa till denredogörelsen. Härutöver vill jag framhålla följande. Itredje kapitlet sjösäkerhetslagen finns regler om åtgärder till förebyggandeav ohälsa och olycksfall. Den grundläggande regeln är att fartyg skall vara såinrättat och anordnat att de ombordvarande i möjligaste mån bereds skydd motohälsa och olycksfall. Vidare finns bestämmelser om bostäder och andraerforderliga utrymmen ombord, om skyddsanordningar, om tillhandahållande avpersonlig skyddsutrustning. 1911/lS: 55 22 omåtgärder för bedrivande av sjukvård ombord och om kosthåll och dricksvatten. Reglerom samverkan mellan redare och ombordanställda i frågor som rör sundhet ochsäkerhet på fartyget återfinns i 3 kap. 810 §§. Här ges också regler om hurskyddsombud skall utses och hur skyddskommitté skall tillsättas. På fartyg medminst fem ombordanställda skall, om inte särskilt förhållande berättigar tillundantag, utses ett eller flera skyddsombud. Skyddsombud skall företräda deombordanställda i frågor som rör sundhet och säkerhet i arbetet. Om det ärpåkallat bör skyddsombud utses även på annat fartyg. Val av skyddsombudförrättas av de ombordanställda. På fartyg med en besättning som normalt uppgårtill minst 25 personer skall finnas en skyddskommitté som är sammansatt avföreträdare för redaren och av skyddsombud. Om det är påkallat börskyddskommitté tillsättas även på annat fartyg. Skyddsombud får inte hindrasatt fullgöra sina uppgifter. Inte heller får den som har utsetts tillskyddsombud på grund härav eller på grund av sin verksamhet i denna egenskapges försämrade arbetsförhållanden eller anställningsvillkor eller skiljas frånanställningen. Som påföljd för brott mot dessa bestämmelser föreskrivs delsskadeståndsskyldighet, som kan drabba såväl arbetsgivare och arbetsledare somarbetskamrater, dels ogiltighet av avtalsuppsägning eller annan sådanrättshandling. innehåller bestämmelser om nyttjandeförbud. Om det t. ex. förekommeranledning anta att fartyg i väsentligt avseende brister i fråga om skyddet motohälsa och olycksfall kan fartygets resa förbjudas i avvaktan på rättelse. Ärdet enbart fråga om brist i arbetsinrättning eller arbetsredskap får i ställetmeddelas förbud att använda inrättningen eller redskapet innan rättelse harvidtagits. I9 kap. behandlas åligganden för redare, befälhavare m. fl. till tryggande avsäkerheten. Kapitlet inleds med en hänvisning till bestämmelser i sjölagen(1891: 35 s. 1, omtryckt : 1289, ändrad : 681) enligtvilka befälhavaren skall rillse att fartyget är i behörigt skick med avseendepå bl. a. anordningar till förebyggande av ohälsa och olycksfall. Närmareregler om vad som skall iakttas finns i 9 kap. 3 § sjösäkerhetslagen. Redareoch befälhavare eller annan som leder arbete ombord skall iaktta allt somskäligen kan fordras för att förebygga att ombordanslälld ådrar sig ohälsatill följd av arbetet eller drabbas av olycksfall eller för alt i övrigt tryggasjösäkerheten. Därvid skall hänsyn tas till arbetets natur och de förhållandenunder vilka arbetet bedrivs samt ombordanställds ålder, yrkesvana och övrigaförutsättningar för arbetet. Den ombordanställde är i sin tur skyldig att användade skyddsanordningar som finns och att noga följa lagen eller föreskrifter somhar meddelats med stöd av denna. Ombordanslälld skall även i övrigt iakttatillbörlig försiktighet och medverka till att motverka ohälsa ellerolycksfall. Vidare föreskrivs en skyldighet att tillse 1977/78: 55 23 attanvändande av minderårig i fartygsarbete inte medför fara eller men för denne.Regeringen eller myndighet som regeringen besiämmer får meddela närmareföreskrifter om användande av minderårig i arbeten som är farliga etc. Ibetänkandet Bättre fartygsmiljö finns i avsnitten 1.2.1.21.2.1.5 enredogörelse för vissa bestämmelser om arbelsmiljöförhållanden i sjömanslagen(1973:282, ändrad : 591), sjöarbetsridslagen (1970: 105, ändradsenast 1976: 586), livsmedelslagen (1971: 511, ändrad : 589),kungörelsen (1965: 908) med tillämpningsföreskrifter till lagen den 19november 1965 (nr 719) om säkerheten på fartyg (ändrad : 773)(tillämpningskungörelsen till sjösäker-helslagen), mönslringsförordningen(1961: 87, ändrad : 287) och livsmedelskungörelsen (1971: 807,ändrad : 830). Jag finner i della sammanhang inte anledning attnärmare beröra irmehållet i denna lagstiftning. I stället får jag hänvisa tillredogörelsen i betänkandet. Betänkandetinnehåller förslag till ändringar i sjösäkerhetslagen, sjölagen ochtillämpningskungörelsen till sjösäkerhetslagen. De föreslagna ändringarna avserfrämst skyddsarbetet på fartyg, utbildningsfrågor, far-tygel som gemensamtarbetsställe och åtgärder för att trygga efterlevnaden av lagstiftningen. Ifråga om det närmare innehållet i betänkandet ber jag att få hänvisa tillbilaga 1. 4 Remissyttrandena 4.1 Allmänna synpunkter Fleraremissinstanser har helt allmänt uttalat sig positivt om utredningens förslagoch förklarat att dessa är väl ägnade att bidra till en effektivisering avskyddsarbetet till sjöss. Huvudlinjerna har lämnais utan erinran av bl. a.arbetarskyddsstyrelsen, , arbetsmdjöutred-ningen, LO, SACOISR,SAF, . Svenska sjöfolksförbundet.Svenska transportarbetare-förbundet, , , och . Enligtarbetarskyddsstyrelsen synes det lämpligt att arbetet med att 1977/78: 55 24 förbättrafartygsmiljön sker etappvis på samma sätt som har skett beträffandearbetarskyddslagstiftningen i övrigt. Det bör därvid eftersträvas att såenhetliga regler som möjligt kommer att gälla ombord på fartyg resp. i land.Mot bakgrund härav finner styrelsen det värdefullt att de av utredningenföreslagna reglerna har avfattats i huvudsak efter mönster frånarbetarskyddslagen. Liknande synpunkter har även framförts av ,arbetarskyddsfonden och SAF. finner de föreslagnaändringarna allmänt väl motiverade och helt i linje med den målsättning som hargällt för utredningen. SACOI SR understryker att det är av största vikt att degenerella arbelsmiljöförbättringar som genomförs för arbetstagare i land ävenkommer att gälla för de ombordanställda så långt detta är möjligt. Detta gällerinte minst med hänsyn till att arbetsmiljön för de ombordanställda inte enbartär en fråga om arbetsförhållanden i allmänhet utan även omfattar fritiden.Sveriges redareförening konstaterar att arbetslivet till sjöss under senare årgenom lagstiftning och avtal mellan parterna alltmer har sökt närma sigförhållandena i land och att utredningens förslag speglar denna tendens. Utredningenhar med förebild i 39 § arbelarskyddslagen föreslagit att det i 3 kap. 8 §sjösäkerhetslagen tas in en bestämmelse om alt redare, annan arbetsgivare ochombordanställda skall samverka för att åstadkomma sunda och säkraarbetsförhållanden. Remissinstanserna har i allmänhet lämnat förslaget utanerinran. framhåller att paragrafen inte baraåterspeglar vad som sägs i 39 § arbetarskyddslagen om samverkan mellanarbetsgivare och arbetstagare utan också i viss mån vad som sägs i 7 a §arbelarskyddslagen om samråd mellan två eller flera arbetsgivare. Förbundetifrågasätter om inte "annan arbetsgivare" bör utgå ur paragrafen,som därigenom inskränks till att avse samverkan mellan redare ochombordanställda. I annat fall bör också annan arbetsgivares anställda likavälsom de ombordanställda inbegripas i den föreskrivna samverkan. Sjöfartsverketuttalar att skyddsarbetet i allmänhet bör kunna fördjupas genom de föreslagnareglerna, vilket kan förväntas ge utslag i mindre aniai Olyckor. Inom sjöfarten,som besväras av ett större antal arbetsolycksfall än många andra näringar, ärdetta angeläget. Arbetarskyddsstyrelsen tillstyrker att bestämmelserna omskyddsombud och skyddskommitté anpassas till de regler som gäller i land. Deavvikelser från arbelarskyddslagens regler som har föreslagits på grund av despeciella förhållandena inom sjöfarten föranleder ingen erinran från styrelsenssida. uttrycker sin tillfredsställelse över att 1911/lS: 55 25 skyddsombudoch skyddskommittéer föreslås få betydligt vidgade befogenheter . Ifråga om tillsättande av skyddsombud har utredningen i 3 kap. 9 §sjösäkerhetslagen föreslagit att skyddsombud skall finnas på alla fartyg medminst fem ombordanställda. Förslaget har allmänt godtagits avremissinstanserna liksom förslaget att skyddsombud skall finnas även på annatfartyg, om det är påkallat. förslag skall skyddsombud utses av de ombordanställda. I val avskyddsombud skall inte delta befälhavare, maskinchef eller sådan ledamot iskyddskommitté som har utsetts av arbetsgivare. Dessa förslag har kommenteratsav , som pekar på att val av skyddsombud enligtarbetarskyddslagen förrättas av lokal facklig organisalion.