prop · G103186 · 1977-12-31 00:00:00 — De flestapolismyndigheter uppger, att brott mot lagen om tillfälUg handel inte harförekommit eller förekommit endast i ett mindre antal fall under det senasteåret. De anmälningar som har kommit in, främst från inom orten bosatta köpmän,har i flera fall visat sig gälla försäljningsformer som formellt inte haromfattats av regleringen. De otillåtna tillfälUghetsförsäljningar som harförekommit uppges främst ha varit inomhusauktioner med mattor och konst. Vidarehar förekommit otill-låten försäljning på allmänna platser med smycken,lädervaror m. m. ' Jämför bilaga 1 länsstyrelserna i ,och , , , , , ,, , , och . = , , , , , ,, , , , , , ,, , , , , och . Prop.1977/78:186 62 Flerapolismyndigheter är av den uppfattningen att en viss övergång har skett fråndirektförsäljning till oUka former av orderupptagning, bl. a. vid s. k. utstäUningar.Detta har främst gällt handeln med pälsar och mattor. Vidare antar man, att s.k. sedvanUga auktionsförsäljningar ibland omfattat även varor som aldrig hartillhört dödsbo eller enskild person, exempelvis nytiUverkade varor. EnUgt ettpar poUsmyndigheter har vissa tiUfälUghetsförsäljare direkt sagt att de harkalkylerat med eventuella böter som en omkostnad i rörelsen. Vidare harframförts den åsikten att det är svårt att ingripa mot en tillfälUghetsförsäljaresom endast uppehåller sig på orten under någon dag och sedan"försvinner". Konsumentverkethar ställt en förfrågan rörande erfarenheterna av lagen omtillfällig handel till regional konsumentverksamhet på 30 orter och tiUkommunal konsumentverksamhet på 107 orter. Från enkäten har undantagits sådankommunal verksamhet som har mycket ringa omfattning eller som är relativtnystartad. Inomhandelsdepartementet har gjorts en bearbetning av det preUmi-närt föreUggandematerialet. I det följande redovisas det huvudsakUga resultatet i vissaavseenden. Svarpå enkäten har inkommit från 95 konsumentverksamheter (25 regionala och 70kommunala). Regional konsumentverksamhet på oUka orter i samma län har iblandavgivit gemensamt svar. konsumentverksamhet som ej har svaratdomineras av sådan som har relativt ringa omfattning. Frågeformuläret haruppdelats i två avsnitt. Delsvar (frågorna 12) har inkommit från 18konsumentverksamheter (2 regionala och 16 kommunala). Fullständigt svar harinkommit från 77 verksamheter (23 regionala och 54 kommunala). Hurmånga gånger har ni ombetts yttra er över ansökningar om tillfällig handel (muntligt eller skriftligt)? Antal % O ggr 21 22 Fårni alla ansökningar som gäller kommunen)länet för yttrande? 1977/78:186 63 Har ni tillstyrkt några ansökningar? Ej svar 6 8 Har ni låtit genomföra sårskild undersökning av någotslag med anledning av tillfällig handel (t.ex. om sortiment, försäljningsställen, priser)? Ej svar 3 4 Har ni vidtagit några andra åtgärder i syfte attpåverka den tillfälliga handeln? Ej svar 15 20 Hur har antal försäljningsställen med tillfällig handeli länetjkommunen förändrats efter lagens tillkomst? Varit oförändrat 7 9 Vet ej 22 28 Ej svar 2 3 Hur har antal försäljningsställen med "icke tillståndspliktig"tillfäUig handel i länetjkommunen {t.ex. mässor, torghandel, variibtissar) förändrats? Prop.1977/78:186 64 Beträffandedenna fråga innehåller 21 svar viss anmärkning beträffande ökningen (sammasvarande kan lämna flera oUka alternativ). Av svaren kan inte klart utläsasvilken försäljningsform som har ökat. Beträffande ökningen av visst varuslagär flera av den uppfattningen att en ökning av torghandelssortimentet har skettsåvitt gäller andra varor än livsmedel och blommor. Vilkenär er uppfattning om kvaliteten på de varor som saluförs genom tillfällig handel. Är den likvärdig med bofast handels? Vilkenär er uppfattning om priserna på de varor som saluförs genom tillfällig handel jämfört med likvärdiga varor i bofast handel? Hurhar klagomål från konsumenter i länetjkommunen (svårigheter att få rättelse, att få tag på säljare m.m.) i samband med tillfällig handelförändrats? Harni hört några andra konstimentreaktioner från länetjkommunen med anknytning till tillfällig handel? Antal % Nej 59 76 Ja 16 21 . Ej svar 2 3 Prop.1977/78:186 65 Anser ni att lagen fungerat tillfredsställande? Ja 24 31 . 31 svar innehåller kommentarer (samma svarande kan lämnaflera olika alternativ). 20 () anger "lagen är svår att övervaka, tiUfällighandel utan tillstånd förekommer, kontrollen är bristfällig, lagen kan kringgås".11 () anger "lagen är oklar m. Om nej eller tveksam på fråga 12, vilka förändringaranser ni bör vidtas för att lagen skall fimgera tillfredsställande? 30 svar förekommer (samma svarande kan lämna flera olika altemativ).13 () anger "borde vara tillsynsmyndighet, polisen harej kapacitet, bättre övervakning m. m.". 12 () anger "lagen kankringgås: om lokal hyrs , torghandel, utomhustält". 8 ()anger "skärpning av straffbestämmelser", 5 () anger "klararetolkningsföreskrifter önskas, bättre information". 7.3 Uppgifter beträffande förekomsten av brott mot lagenom tillfällig handel Från har erhållits nedan angivnauppgifter. Antal personer som har lagförts för brott motlagen om tillfällig handel (såväl huvudbrott som bibrott, den som har lagförtsflera gånger har räknats som en person varje gång). Antal gånger visst lagrum har tillämpats vid lagföringenunder (ett lagrum har räknats som det hartillämpats detta gäller även då det har tillämpats i en och samma lagföring. 3 § första stycket 1 10 § första stycket 5 3 ' Vid en lagföring som gäller drivande av tillfällighandel utan tillstånd kan ha tillämpats exempelvis såväl 3 § första stycket som10 § första stycket. Redovisning har i så fall skett för varje tillämpatlagrum (betr. lagrum jfr avsnitt 3.1). 5 1977/78. Prop.1977/78:186 66 8 Aktuella frågeställningar 8.1 Inledning Lagenom tillfällig handel trädde i kraft . Från flera håll haranförts att lagen i olika avseenden inte har fungerat tillfredsställande.Vissa krav har framställts om ändringar. De synpunkter som har framförts frånbl. a. utövare av fast och tillfälUg handel, länsstyrelser, poUsmyndighetersamt regionala och kommunala konsumentverksamheter kan sammanfattas enligtföljande. Lagenär i oUka hänseenden svårtolkad, bl. a. i fråga om vad som skall anses vara av väsentUg betydelse från konsumentsynpunkt. TiUfälliga försäljningsformersom inte omfattas av regleringen, bl. a. torghandel, har ökat i omfattning.Vidare bedrivs tillfällig handel förhållandevis ofta utan tillstånd. Konsumenterna saknar ofta möjUghetatt nå tillfälUga försäljare för reklamation vid tillfälUga försäljningsformersom inte omfattas av lagen. Tillståndsreglerna har frånvissa håll ansetts tillämpas alltför restriktivt och från andra håll alltförliberalt. Någonnärmare undersökning föreligger inte beträffande den inverkan lagen har haftpå förekomsten av tillfälUg handel och de konsekvenser i övrigt somregleringen kan ha medfört för konsumenterna. Genom den restriktiva tiUståndsprövningsom föreskrivs i lagen saknas dock anledning till annat antagande än attförekomsten av tillfällig handel starkt har begränsats. Genomlagen om tUlfällig handel infördes ett system med en näringspoUtiskt inriktadtillståndsprövning på den tillfälliga handelns område. Tillstånd att driva tillfälUghandel skall meddelas endast om särskilda skäl föreligger. I förarbetenaanfördes att den tillfälliga handeln i allmänhet var förenad med sådanaolägenheter att skäl förelåg för en begränsning av försäljningsformen. Iallmänhet torde gälla att näringsrättsliga åtgärder bör undvikas om man genomcivilrättslig lagstiftning eller på annat sätt kan komma till rätta medförekommande olägenheter. Stamhållets insatser inom det konsumentpoUtiskaområdet har intensifierats. Mot bakgrund av den förhållandeviskorta tid som lagen har tillämpats får det emellertid nu anses vara för tidigtatt ta upp frågan om en översyn som berör behovet av en allmän reglering inomden tillfälliga handelns område. Idet följande behandlas i huvudsak endast de frågeställningar som haraktualiserats vid genomgången av praxis eller genom de framförda synpunkterna. Vissaav de olägenheter som anses föreUgga sammanhänger med till-lämpningen av lagen.I viss mån torde sådana olägenheter kunna övervinnas sedan en fastare praxis hunnitutbilda sig inom området och de Prop.1977/78:186 67 myndighetersom har att tillämpa lagen, främst länsstyrelserna och po-Usmyndigheterna, harfått en större erfarenhet. 8.2Begreppet tillfällig handel (1 § 1 st.) Enredogörelse för gäUande rätt har lämnats i avsnitt 3.3.1 (s. 37 ff). Frånflera håll har anförts att många tillfällighetsförsäljningar tycks bygga på ettotillbörligt utnyttjande av bestämmelserna i 1 § första stycket. Begreppen"tillfälligt begagnat försäljningsställe" och "medförda varor"uppges vara oklara och tolkas på olika sätt. Vidare uppges, att regleringen kankringgås genom s. k. utställningar med orderupptagning för såväl omgående somsenare leverans. Beträffandebegreppet "tillfälligt begagnat försäljningsställe" hänvisas iförarbetena (jfr avsnitt 3.3.1) tiU att bedömningen av detta begrepp borde skeefter likartade linjer som hade gällt vid tolkningen av det i näringsfrihetsförordningenanvända uttrycket "kontor av stadigvarande beskaffenhet". Beträffande uttrycket"kontor av stadigvarande beskaffenhet" påpekade näringsrättssakkunnigeatt vissa synpunkter på tolkningen av uttrycket hade lämnats av kommerserådet SiegfriedMatz, vilken tidigare haft i uppdrag att revidera näringsfrihetsförordningen. Matzanföri att om det står klart att försäljningen på platsen i fråga redan frånbörjan har varit avsedd att pågå endast , är den att hänföra tillrealisation- även om den till äventyrs bedrivs i en förhyrdlokal och handelsanmälan har skett. För att betraktas som stadigvarande tordeförsäljningsstället böra vara öppet för allmänheten eller så gott som dagUgenunder sedvanlig butikstid. En affärsrörelse, som är i gång intermittent så attbutiken t. ex. endast hålles öppen på torgdagar, avlöningsdagar eller vid andraliknande tillfällen blir, även om verksamheten bedrivs eller är avsedd att pådetta sätt bedrivas , att hänföra till realisation, framhållerMatz. Vadgäller tillämpningen av näringsfrihetsförordningen i förevarande avseende kanföljande avgöranden omnämnas. NJA1937 ref. s. 66. Frågan gällde om en konsthandlare från hade gjortsig skyldig till olaga realisation. Konsthandlaren hade för entid hyrt en lokal i en möbelhandlares affär i . Undertiden den 23 novemberden anordnades utställning och försäljning avtavlor. Kontor av stadigvarande beskaffenhet ansågs inte ha varit upprättatvid tiden för försäljningen. '"Bidrag till tolkningen av näringsfrihetsförordningen" (Norstedtsförlag, 1950), s. 59 ff. 2 Jfr s. 31. Prop.1977/78:186 68 K.M:tsbeslut (FörvaltningsrättsUg tidskrift 1953 s. 33). Frågan gäUdeom tillstånd skulle sökas för att få bedriva viss handelsverksamhet. EnStockholmsfirma bedrev försäljning ien förhyrd butikslokal i . Realisation ansågs inteföreligga (kontor av stadigvarande beskaffenhet hade upprättats). Vadgäller tillämpningen av lagen om tillfällig handel har. nämnts (s.57) ett ärende som berör denna fråga. Riksåklagarenhar i ärendet dnr AD 1098 77 gjort en överprövning av ettåtalsbeslut som gällde förseelse mot lagen om tiUfälUg handel. EnUgt en anmälanskulle ett antal personer på ha bedrivit tillfälUg handel utan tillstånd.I yttrande till länsåklagaren anförde bl. a. att spörsmålet,huruvida ett försäljningsställe begagnas tillfälligt eller ej, enligtlänsstyrelsens mening i det enskilda fallet borde besvaras utifrån enbedömning, som tog hänsyn till både längden av den tid under vilken säljarenförfogar över försäljningslokalerna enligt föreliggande hyresavtal ellerhyreskontrakt som kan antas ej ha tillkommit endast för skens skuU och tUlden intensitet med vilken försäljningslokalerna skall begagnas för verksamhetenunder hyrestiden. Det måste enUgt mening ske en samlad bedömningav dessa faktorer. Det borde vara möjligt att såsom icke tillfälligt bedöma ettutnyttjande av en försäljningslokal, även om nyttjandet skall ske under entämligen begränsad tidsperiod, under förutsättning, att lokalerna under dennaperiod skaU utnyttjas intensivt med försäljning där . Under sådanförutsättning som sist sagts, borde det enligt ej ha erfordratstillstånd till tillfällig handel i de nu aktuella fall där hyrestiden hadevarit begränsad tiU . ansåg ej heller, att tillståndtill tillfällig . handel skulle ha erfordrats i övriga aktuella fall därsäljaren disponerat över försäljningslokalerna av . Riksåklagarenfann inte anledning tUl ändring av beslutet att inte väcka åtal. Uttrycket"fast försäljningsställe" förekommer i 1 § första stycket lagen(1971:238) om hemförsäljning m.m. Lagen om hemförsäljning äger tillämpning vidyrkesmässig försäljning av lös egendom, som är avsedd huvudsakUgen för enskihbruk, i faU då köparen företar viss rätts-handUng vid sammanträffande medsäljaren eller dennes ombud på annan plats än säljarens eller ombudets fasta försäljningsställe.I förarbetena till bestämmelsen anförde departementschefen (prop. 1971: 86 s. 90)att med säljarens fasta försäljningsställe avsågs i första hand säljarens butikmen också andra Uknande platser, t. ex. säljarens kontor. Ett försäljningsställesom säljaren utnyttjade i fasta utställningslokaler antingen ,kanske en månad eller mera, eller vid en regelbundet återkommandeutställning t. ex. S:t i Stock- Prop.1977/78:186 69 holm måste också räknas som fast försäljningsställe. Försäljning som skedde frånmera tillfälUga stånd, kiosker o. d. i anslutning till utställningar, mässor,offentliga tillställningar, basarer, utflykter, biografföreställningar osv.omfattades däremot av lagstiftningen. Detsamma gällde försäljning somanordnades i andra tUlfälligt förhyrda lokaler. Ett typiskt exempel härpå varen konstförsäljning i en förhyrd skollokal . Vadgäller tillämpningen av hemförsäljningslagen kan följande avgöranden omnämnas. Sveahovrätts dom i mål T10/73 (målet har fullföljts till högstadomstolen som dock efter återkallelse har avskrivit målet). En näringsidkarehade sålt en tvättmaskin i en lokal som hyrdes sedannovember 1971. Lokalen hölls regelmässigt öppen för försäljning av bl. Lokalen ansågs som näringsidkarens fastaförsäljningsställe. beslutden i ärendet dnr B 2/73. Med stöd av marknadsföringslagen framstäUdekonsumentombudsmannen (KO) vissa yrkanden gentemot en näringsidkare.Näringsidkaren ett danskt bolag hade huvudkontor i och bedrevförsäljning av diverse artiklar i . I samband med demonstrationer i enförhyrd lokal i skedde försäljning av bolagets produkter. Demonstrationerskedde och besöktes av deltagare i av bolagetarrangerade utflyktsresor. Lokalen hyrdes i veckanfrån till . användes lokalen för andraändamål. KO gjorde gällande att försäljningslokalen inte var upplåten förallmänheten och ätt alla kunder transporterades dit genom bolagets försorg.Även om lokalen hyrdes regelbundet kunde den inte betraktas som ett bolagetsfasta försäljningsställe. Hemförsäljningslagen var således tillämpUg på denbedrivna försäljningen. a. ätt det bordebetonas att det ankom på allmän domstol att med bindande verkan avgöra fråganhuruvida hemförsäljningslagen i visst fall var tillämplig eller inte. Med hänsynhärtill och eftersom det enligt uppfattning inte klartframgick av utredningen att nämnda lag var tillämplig på bolagets försäljningfann sig inte kunna med stöd av marknadsföringslagen bifallaKO:s yrkande i denna del: Stockholmstingsrätts dom i mål B 2156f74. Yrkande hade framställts avåklagare om utdömande av vite som hade förelagts av konsumentombudsmannen (KO).Beträffande en viss försäljning gjorde näringsidkaren gällande att hemförsäljningslageninte var tillämplig eftersom försäljningen hade skett från fastförsäljningsställe på i . Tingsrätten fann inte attförsäljningen hade ägt rum från fast försäljningsställe i den bemärkelse somavsågs i hemförsäljningslagen. Denna lag var följaktiigen tillämplig påförsäljningen. Prop.1977/78:186 70 Hovrättensöver och dom i mål T 75/74. En näringsidkarehade sålt en frysbox på . Hovrätten fann att avtalet hade slutitspå fast försäljningsställe. Hemförsäljningslagen var således inte tillämpligpå avtalet. Någramer detaljerade anvisningar vad gäller tolkningen av begreppet "tillfälligtbegagnat försäljningsställe" kan knappast ges. I gränsfall får avgörandetav frågan träffas under hänsynstagande tiU de ändamålssynpunkter som lagen byggerpå. Vidbedömningen bör hänsyn tas främst till i vilken omfattning försäljningsställethålls öppet för allmänheten för försäljning. Den omständigheten attförsäljningsstället disponeras av säljaren för exempelvis genomårsskontrakt måste anses vara av mindre betydelse vid bedömningen. Att ettförsäljningsställe som utnyttjas endast är attanse som tillfälligt begagnat är uppenbart. Om däremot försäljningen sker undersedvanlig affärstid torde detta tala för att försäljningsstäUetbör anses som fast. I vissa fall kan det ligga i sakens natur att enförsäljning sker under en mera begränsad tidsperiod och att försäljningsställetändå får bedömas som fast. Så kan vara fallet om försäljningen sker genom ettregelbundet utnyttjande av fasta försäljningslokaler, exempelvis på enturistort där det samlas ett större antal människor. Vidbedömningen bör hänsyn tas också till försäljningsställets beskaffenhet.Regeringen har i ett ärende bedömt en försäljning som skedde från ettförsäljningsstånd utomhus under en förhållandevis som tillfällighandel. Försäljning exempelvis på torg bör som regel få anses bedriven på etttillfälligt begagnat försäljningsstäUe, även om försäljning skulle förekommaregelbundet på en och samma plats . Regleringeni lagen om tillfälUg handel avser endast salubjudande av "medförda"varor. I förarbetena framhöUs (jfr avsnitt 3.3.1) att det inte förelåg någotbehov av en reglering av försäljningsformer som innebar endast orderupptagning.Om en orderupptagning avser varor som inte medförs omfattas således inteverksamheten av regleringen. Om orderupptagningen däremot avser varor sommedförs är verksamheten dock som regel att anse som tillfällig handel, oavsettom leverans av de salubjudna varorna sker eller ej. Såvitthar framkommit tycks i en inte alltför ringa omfattning förekomma sådanverksamhet som innebär att varor, bl. a. pälsverk, förevisas i tUlfälligthyrda lokaler i samband med en orderupptagning. 1 s. 57 dnr 1561/76. Prop.1977/78:186 71 deförevisade varorna salubjuds kan det inte råda någon tvekan om att det somregel bör anses vara fråga om tillfälUg handel. Regleringen synes emellertidkunna kringgås på det sättet att orderupptagningen avser endast varor somförvaras på en annan plats. De förevisade varorna kan dock vara av samma slagsom de varor som hålls i lager. Leverans av de beställda varorna kan sedan skeinom , särskilt om varorna förvaras inom samma ort därorderupptagningen äger rum. Vissa former av dekritiserade orderupptagningarna förefaller att bedrivas på ett sådant sätt attde inte bör rubriceras som tillfällig handel. Vissa andra former bör dock, föratt syftet med regleringen inte skall undergrävas, lämpligen kunna jämstäUasmed salubjudande av medförda varor. Att definitionsmässigt skilja dessa formerfrån de former av orderupptagning som inte bör omfattas av regleringen kanemellertid vara förenat med vissa svårigheter. Liksom tidigare bör exempelvisorderupptagning genom utsända agenter få förekomma. I den mån orderupptagningenavser varor som förvaras på ett stadigvarande driftställe eller lager börorderupptagningen inte jämställas med saluhållande av medförda varor. Omdäremot orderupptagningen avser varor som förvaras på ett lager, vilket inte ärstadigvarande utan i stället, i likhet med själva orderupptagningen, flyttasfrån en ort till en annan bör dock orderupptagningen jämställas med ett salubjudandeav medförda varor. För att detta klarare skall framgå bör bestämmelsen utformasså att med tUlfällig handel avses salubjudande av varor som man för med sig. 8.3Torghandel (1 § 2 st, 2.) Enredogörelse för gällande rätt har lämnats i avsnitt 3.3.3 (s. 40 ff). Enligtuppgifter frän flera håll har torghandeln ökat i omfattning.Denna ökning skulle vara att hänföra främst till andra varor än livsmedel ochblommor. Krav har framställts om en bättre kontroU av denna försäljningsform. 8.3.1Regleringen av torghandeln i allmänhet Medtorghandel avses den försäljning som äger rum på av kommun särskilt upplåtnasalutorg och andra allmänna försäljningsplatser. Vadgäller försäljning på allmän plats föreskrivs i 2§ allmänna ordningsstadgan(1956: 617) att allmän plats inom stadsplanelagt område inte får tas i anspråkför försäljning o. d. utan att tillstånd har lämnats av polismyndigheten. Dettatillståndskrav gäller dock inte i fråga om salutorg och liknande plats som i vederbörUgordning har upplåtits till aUmän försäljningsplats. Kommun har vetorätt i frågaom tiUstånd till upplåtelse av allmän plats inom stadsplanelagt område. Platsför torghandel upplåts vanligen av kommunen med stöd av bestämmelser i lokalordningsstadga och torghandelsstadga. Prop.1977/78:186 72 stadgankan salutorg upplåtas genom att torg eUer annan allmän plats förklaras somallmän försäljningsplats. Torghandelsstadgan innehåller vidare de närmareföreskrifterna som gäller vid torghandeln. Lokal ordningsstadga antas enligt23 § allmänna ordningsstadgan av kommunfullmäktige och skall underställaslänsstyrelsens prövning. Torghandelsstadgan är ur formell synpunkt likställdmed den lokala ordningsstadgan och skall fastställas i samma ordning. Kommunenanses äga full frihet att avstå från att upplåta allmänna försäljningsplatseroch kan således avgöra om torghandel skall få förekomma inom kommunen. Torghandelnhar av hävd ansetts vara fri. Liksom övriga former av handel kan torghandelndock vara underkastad oUka inskränkningar vad gäller varuslag och i vilkaformer eller under vilka förhåUanden handeln får bedrivas. Enligt7 § allmänna ordningsstadgan kan kommunen i lokal ordningsstadga meddela deföreskrifter avseende den allmänna ordningen som kan finnas erforderliga. Vidmeddelande av sådan föreskrift skall tillses att därigenom inte läggs onödigttvång på allmänheten eller eljest görs obefogad inskränkning i den enskildesfrihet. Som en allmän begränsning sägs vidare, att föreskrifterna inte får angåförhållanden, om vilka annorledes är bestämt. En lokal föreskrift får såledesinte stå i strid mot exempelvis lagstiftningen angående näringsrätt. Ilokala ordningsstadgor och torghandelsstadgor har ibland förekommitinskränkningar bl. a. i fråga om torghandelns varusortiment. Lagligheten idessa inskränkningar har i rättspraxis gjorts beroende av i vad måninskränkningarna har varit påkallade för att upprätthålla den allmännaordningen. Om så inte har varit fallet har den av kommunen beslutadeinskränkningen ansetts opåkallad eller stridande mot lag. Vadsöm har föranlett tvekan rörande kommunens befogenheter har gällt främstinnebörden av begreppet '. 'allmän ordning". I vilken omfattningordningssynpunkter skall tillgodoses måste bli beroende av förhållandena på deorter där torghandeln skall bedrivas. Av betydelse är bl. a. omfattningen ochorganisationen av torghandeln, belägenheten och storleken avförsäljningsutrymmena samt vUka varor handeln omfattar och hur eftertraktadedessa varor är. Urrättspraxis kan nämnas att en inskränkning av torghandeln vad gällde rätten attsälja manufakturvaror inte har.ansetts påkallad för upprätthållande av allmänordning (RA 1956 not I 88). Detsamma har ansetts gälla beträffande eninskränkning av torghandeln med livsmedel till att avse andra varor änfiskvaror (RÄ 1965 not I 41). En inskränkning av handeln till att avseinhemska jordbruksprodukter, trädgårdsalster m. m. har däremot inte ansetts opåkaUadeller eljest strida mot lag med hänvisning till de begränsade, utrymmena påtorget (RÄ' 1957 ref. s. 120). () har vid flera, tUlfällen framfört erin- 1977/78:186 73 ringar mot opåkallade restriktioner som kommuner uppställtbeträffande torghandeln.