prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — Liksom beträffande arbetslivet i land är det angeläget förtillsynsmyndigheten atl kunna följa utvecklingen då det gäller den rättsligaprövningen av skyddsfrågor. föreslår därför att enbestämmelse motsvarande 74 § arbetarskyddskungörelsen införs i tillämpningskungörelsensotn 1 kap. 24 §. 9 kap. 6 § I gällande 9 kap. 6 och 7 §§ tUlärapningskungörelsen tilllagen om säkerheten på fartyg finns vissa bestämmelser om skyddsombuds uppgifter.Dessa bestämmelser motsvarar i allt väsentligt den lydelse 64 § arbelarskyddskungörelsenhade års ändringar. Genom dessa ändringar kom skyddsombuds uppgifieratt närmare regleras i 40 a § denna lag. Molsvarande bestämmelser i arbelarskyddskungörelsenblev därmed överflödiga och 64 § arbetarskyddskungörelsen fick därför ettändrat innehåll. Nuvarande lydelse av sistnämnda paragraf innehåller i förstastycket en beslämmelse om att arbetsgivare skall underrätta skyddsombud om lUlvem framställning skall ske i skyddsfrågor. Härigenom vill man fästauppmärksamheten på att verksamheten vid framför allt siörre företagorganiseras så alt skyddsombudet alltid har möjlighet all vända sig till ensärskilt utsedd arbetsledare, i första hand den med vilken skyddsombudetnärmast samarbetar. Även för skyddsarbetet ombord är det värdefullt att någonutses som får särskild uppgift att för fartygets räkning motta framställningari skyddsfrågor, Utredningen föreslår en regel om att befälhavaren får ansvaretför sll en eller flera med denna uppgift finns utsedda. I vissa fall, t. ex. när det gäller mera omfattandeåtgärder, kan finnas skäl för skyddsombud eller skyddskommitté alt kontaktarederiets för arbetarskyddet ansvariga tjänstemän direkt. För delta ändamålföreslås skyldighet för redaren att underrätta de ombordanställda om till veminom rederiet framstäUningar i frågor om fartygets skyddsförhållanden skallriktas. I paragrafens andra slycke föreskrivs, efler mönster från64 § arbetarskyddskungörelsen, att skyddsombud skall göra framställning omåtgärder för att få till stånd tillfredsställande skyddsförhållanden om han Prop, 1977/78: 55 161 finneratt sådana behöver vidtas och vidare att skyddsombud kan begära att vissundersökning skall göras för kontroll av förhållandena inom skyddsområdet, dvs.den del av arbetsstället som bevakas av ombudet. Skyddsombudet har rätt attgenast få skrifUigt bevis om framställningen. Beskedi den fråga som föranlett framställningen skall enligt iredje stycket lämnasutan dröjsmål. Sker inte detta, får skyddsombud påkalla ingripande avsjöfartsverket. Motsvarande gäller om framställningen inte beaktas inom skäligtid. Enligtsamma stycke får skyddsombud direkt påkalla att skyddskommitté, om sådanfinns, behandlar skyddsfråga. Slutligenföreskrivs i fjärde stycket att det vid varje arbetsställe bör ske regelbundenöversyn genom skyddsrond. Systemetmed skyddsronder är en form för det praktiska skyddsarbetet som visat sigkunna verksamt bidra till goda resultat i det olycksfallsförebyggande arbetet.Denna form har också genom insatser från Sjöfartens arbetarskyddsnämndintroducerats på fartygen. I likhet med vad som skett i land vUl fartygsmiljöutredningenrekommendera att förfarandet med skyddsronder kommer tiU användning genom enföreskrift därom i 9 kap. 6 § fjärde stycket tillämpningskungörelsen. Nugällande lydelse av paragrafen har behandlats i anslutning lill 9 kap. 6 §.Bestämmelserna har med viss ändring föreslagits överflyttade till 9 kap. 6 §. Arbetarskyddskungörelsenbehandlar i 65 § regler om skyddskommitténs sammansättning m. m. Fartygsmiljöutredningenföreslår atl regler om skyddskommitténs sammansättning m. m. införs som nylydelse av 9 kap. 7 §. Vissaregler om kommitléns sammansättning har redan berörts i motiven till deföreslagna ändringarna tUl 3 kap. 10 § lagen om säkerheten på fartyg.Härutöver kan del vara befogat att för sjöfartens del ange riktlinjer förantalet ledamöter och bland vilka kategorier ombordanställda dessa bör utses. Bestämmelsenatt i kommittén bör ingå ledamot som tillhör styrelsen för facklig organisationav ombordanställda som verkar inom fartyget avser det fallet att det finnsfartygsklubb på fartyget. skall enligt paragrafens föreslagna lydelse ingå skyddsombud.Det fömtsälts alt huvudskyddsombud ingår i kommittén om sådant ombud utsetts påfartyget. Medhänsyn till växlingar mellan besättningar på ett och samma fartyg på grund avinom sjöfarten tUlämpat avlösningssystem rekommenderas i paragrafens andra slyckeatt skyddskommitté sammanträder minst en gång . 11 7977/75. Prop, 1977/78: 55 162 9 kap. 8 § Paragrafenhar ingen motsvarighet i gällande bestämmelser. Bestämmelser av motsvarandeinnebörd har införts i arbelarskyddskungörelsen genom ändringar (se 65a §). Arbetsmiljöutredningenhar i sina allmänna överväganden och förslag utförligt uppehållit sig vidskyddskommittéernas befogenheter, (SOU 1972: 86 s. 247248). Fartygsmiljöutredningenanser att dessa motiv kan överföras till sjöfartens förhållanden. Då fartygsmiljöutredningenavser att i senare belänkande ta upp frågor om sjöpersonalens hälsovårdsförhållanden,förbigås här skyddskommittéernas befattning med företagshälsovårdsfrågor. Medanpassning av den nämnda motiveringen lill sjöfartens förhållanden kan följandeanföras. Arbetsgivarensoch arbetstagarnas representanter skall i skyddskommittén överlägga om ochsöka uppnå enighet i de frågor som faller inom kommitténs område. Såväl redaresom anställda har ett starkt intresse av att formerna för parternas samverkaninom arbetarskyddet förbättras och effektiviseras. Om en fråga faller inomskyddskommitténs område följer därav alt frågan i. princip skall behandlas inomkommittén innan något avgörande sker. I undantagsfall kan dock situationenvara sådan att det är motiverat att exempelvis skyddsombud för frågan direkt tUltillsynsmyndighet, i allmänhet . Vidare får undantag givetvisgöras för sådana frågor varom enighet kunnal uppnås mellan skyddsombud och förelrädareför arbetsgivaren redan i etl lidigare skede och där ålgärd kommer till ståndpå denna väg. Denna sida av skyddsverksamheten lorde oftast gälla frågor avmindre räckvidd. I övriga fall är det av väsenllig belydelse all, på nyssangivet säll, överläggning mellan parterna kommer till stånd inom skyddskommitténi frågor om arbelsmUjön. Det bör ankomraa på båda parter alt eftersträva att gedessa frågor en allsidig belysning samt atl finna lösningar som tillgodoser denenskilde arbetstagarens anspråk på tillfredsslällande arbetsförhållanden.Uppnås enighet mellan dem som representerar arbetsgivaren och arbetstagarnasföreträdare finns gmnd för skyddskommittén att fatta beslut som kan förutsättasbli verkställt. Av stor betydelse är här all ömse sidor företräds avrepresentativa ledamöler i skyddskommittén. Det torde emellertid vara attförvänta alL större skyddsfrågor inte kan lösas utan att rederiets landorganisationberörs. Det är därför viktigt atl rederiorganisalionen anpassas så atl man inomrederiet kan handlägga de frågor som väcks inom skyddskommittéerna ombord. Iviss mån måste man inom sjöfarten acceptera den något omständligarehandläggningen av skyddsfrågor som blir följden av rederiels medverkan. Som fömtsagls kan det i vissa fall, t. ex. på grund av frågans angelägenhet, varamotiverat att föra frågan direkt till tillsynsmyndighet. företrädare för de båda parterna, i förekom- Prop,1977/78: 55 163 mandefall efter kontakt med rederiet, inte ena sig om beslul, bör den ordningengälla alt fråga, som faller inom ramen för fartygssäkerhels-lagstiflningen,utan dröjsmål hänskjuts lill tUlsynsmyndighet på begäran av ledamol. Därvidskall protokoll frän skyddskommUléns sammanträde så snart det kan ske genomordförandens försorg översändas till myndigheten, som har att ta ställning i denhänskjutna frågan. Del måste förutsättas ligga i arbetsgivarens intresse atlinte föregripa myndighetens avgörande genom att vidla ålgärd i strid mol arbetstagarnasuppfattning. Tillsynsmyndighetenhar vid sin prövning av hänskjutna frågor självfaUet att iaktta gällandelagstiftning. Vissa frågor som uppkommer i skyddskommittén torde vara av den arlalt de mera lämpar sig för behandling i särskilt samarbelsorgan. Eventuelltomfattas de inte av lagstiftningen och kan då inte avgöras av lUlsynsmyndigheten.Utredningen vill understryka värdet av atl ett samarbelsorgan tillskapas föratt användas för behandling av frågor av sådan art som kan hänskjutas frånskyddskommittén. Delsagda innebär att inom rederierna och på fartygen bör delegafion ske tillskyddskommittén i så måtto atl frågor om arbetsmiljön först skall behandlasinom kommittén. Kan enligt tidigare anförda förfarande, avgörande inte ske beroende på att parterna ej kan gemensamt nå fram till beslut i skyddskommitténoch atl ej heller annat samarbelsorgan slår lill buds samt att frågan intefaller inom tUlsynsmyndighetens kompetens skall arbetsgivaren avgöra frågan.Givetvis kan man också hänskjuta frågor av denna art lill förhandling. Alllefter rederiets arl kan del vara lämpligt att överlämna åt skyddskommittén atlbeslula i vissa skyddsfrågor på så sätt att kommittén disponerar över medelenligt en uppgjord budget. Denna ordning är värdefull bl. a. genom attbeslutade åtgärder snabbt kan genomföras. Medhänsyn till de svårigheter som ibland syns föreligga all få skyddsåtgärdergenomförda ulan dröjsmål, även om enighet i och för sig föreligger om atlåtgärden skall vidtas, bör i skyddskommitténs beslut anges den tid eller detlidsprogram som bör gälla för beslutets verkställande. Har ålgärden intevidtagits inom denna tidsrara eller, om viss lid inte har angetts, inom skäliglid efter beslutels fattande, kan ingripande påkaUas. Om parternaen gång har varit överens om alt åtgärden skall vidtas är en sådan utvecklingtänkbar endasl i undantagsfall. En beslämmelse att skyddskommittén om möjligtskall ange den lid, inom vilken ålgärd skall vara verkställd, bör emellertidge arbetsgivaren särskild anledning att se till att verkställigheten fungerar.Har i skyddskommitténs beslul inte den tid inom vilken beslutad åtgärdskall vara vidtagen kan givetvis även denna fråga föras vidare tilltillsynsmyndigheten. Prop.1977/78: 55 164 9 kap. 9 S Paragrafenär ny inom sjöfartslagsliftningen. I 66 § arbelarskydds-kungörcisen finns enbestämmelse av liknande innebörd. Genom ändringar infördes endiast dennyheten att även antagade av nytt skyddsombud skall anmälas lUl yrkesinspeklionen.Härigenom underlättas yrkesinspektionens möjligheter till överblick avsituationen i företagen beträffande den lokala skyddsverksamheten. Detär självklart att ömsesidigheten i det lokala skyddsarbetet förutsätter attarbetsgivaren får veta vem som utsetts tUl skyddsombud. S-ir.noliklhade denna information skett även utan reglering i författning.Yrkesinspektionen skall verka för att det lokala skyddsarbetet kommer tillstånd och har därför behov av att bli informerad på sätt som anges iparagrafen. Inspeklionen har även uppgiflsskyldigheter gente.mct ombuden ochbehöver av denna anledning kunna nå dessa. Tillsjöss tillämpas den ordningen alt uppgifl om val av skyddsombud skall införas ifartygels tUlsynsbok. Någon central eller kontinuerlig rapportering har inteförekommit fram lUl 1972 då sjöarbelsmarknadens organisationer i samråd medsjöfartsverket bestämde att rapportering av va! av skyddsombud m, m. skulle sketill partsorganet och tiU sjöfartsverket.Åtgärden skall ses mot bakgrund av den effektivisering av det skyddsarbete påfartygen som eftersträvas av och sjöfartsverketgemensamt. Registrering av skyddsombud kan ha större betydelse liU sjöss än iland. Utredningen föreslår därför i förevarande paragraf en skyldighet att tillsjöfartsverket rapportera de här avsedda förhållandena angående skyddsombudenombord. Av praktiska skäl har rapporteringen ålagts befälhavaren. Skyddsombudentill sjöss har alt fullgöra sina åligganden avskurna från regelbundna kontaktermed egna organisationer och tillsynsmyndigheter. Svårigheterna alt hållaskyddsombuden och även andra i skyddsarbetet engagerade personer informerade om skyddsarbetets utveckling är uppenbar. En känsla av anonymitetoch bristande kontakter i skyddsarbetet har allmänt omvittnats av skyddsombuden.Med hjälp av de uppgifter som inflyter genom rapporteringen får organisationeroch myndigheter bättre möjligheter alt nå ombuden personligen. Arbetarskyddslagenhar tillförts besläramelser som gör det möjligt för skyddsombud att avbrytaarbete som kan innebära omedelbar och all-viriig fara för arbetstagares liveller hälsa. Sådant ingripande kan gäUa i avvaktan på stäUningstagande avyrkesinspektionen. Prop, 1977/78: 55 165 atten liknande beslämmelse, i den utsträckning detla är möjligt, även kommer atlgälla för arbete som hänföres till skeppstjänst. Dåfartyg ligger i svensk hamn är det möjligt alt i princip tUlämpa sammabestämmelser som för andra larbetsplatser. Utredningsmannenföreslår alt då fartyg befinner sig utom svensk hamn gäUer skyddsombudetsbeslut lUl dess befälhavaren tagit ställning. Befälhavaren får i vissutsträckning en med yrkesinspektionen och i arbetarskyddsfrågorliknande ställning. Befälhavaren får beordra av skyddsombudet avbrutet arbeteom han finner beslutet uppenbart ogrundat eller arbetet nödvändigt för altundanröja eller förebygga fara som bedöms större än den risk som föranlett beslulel. Ibetänkandets sammanfattning har bl. a. anförts: "På ett fartyg harbefälhavaren under redaren/arbetsgivaren tillagts ett legalt ansvar försäkerheten med starka inslag av självständighet. Samraa förhållande gällermaskinchefen inom dennes ansvarsområde." Med denna skrivning fastslårutredningsmannen att det ombord finns två särskilt angivna befattningshavaresom har ett legalt ansvar för säkerheten. För maskinchefens vidkommande är detlaansvar bl. a. reglerat i lagen om säkerhet på fartyg 9 kap. 8 § och harföljande lydelse: "Maskinchefen ansvarar för att fartygets maskineri ochinrättningar är i behörigt skick, att fartygets brandsläckningsanordningar äroklara tUl bmk saml all erforderliga förnödenheter för maskineriets driflfinnas ombord." Utredningsmannenhar i del förslag som föregått den slutgiltiga versionen tUl lagtext i 9 kap.9 § beaktat del särskilda ansvar som tilldelats maskinchefen. Texten harföljande lydelse: "Innan befälhavare i strid mot skyddsombudets beslutbeordrar arbete skall han samråda med maskinchefen samt höra skyddskommittén,om sådan finnes, om ej tvingande hinder föreligger." Dennaformulering avser alt samråd skall gälla arbetarskyddsfrågor i hela fartyget.På många fartyg har maskinchefen med maskinisten som verkställandearbetsledare ansvar för underhållet av hela fartyget. Det är en klar trend attdetta system kommer att tillärapas på flertalet fartyg. Utredningsmannensförslag om ett totalt samråd kan därför väl motiveras. Jag har emellertid inom uiredningenbegränsat mitt krav om sararåd till atl endast avse inom maskinchefensansvarsområde. Utredningsmannenhar i sitt slutgUliga förslag, från förslag om totalt samråd, uteslutit varjeform av samråd och föreslår endast att skydds-kommhtén skall höras, om sådanfinnes, och ora ej tvingande hinder föreligger. Föratt befälhavaren skall kunna beordra av skyddsombudet avbrutet arbete fordrasendast att befälhavaren finner beslutet ogrundat eller arbetet nödvändigt för atlundanröja eller förebygga fara som bedöms större än den risk som föranlettbeslutet. Det finns inget sätt att objektivt fastställa då dessa krav äruppfyllda. Detta kan medföra alt befäl- 1911/lS: 55 166 havarenpå enbart subjektiva grunder kan bortse från det inflytande som enligt lagenskall tillkomma skyddsombudet. Utredningen anser också att befälhavarenshandlingssätt skall vara ytterst klandervärt och att hans handlingssätt innebäruppenbart åsidosättande av intresset alt skyddsarbetet ombord bedrivs i behörigordning för alt denne skall kunna ställas till ansvar inför domstol. För altbefälhavaren skall kunna dömas skall han enligt utredningen ulöver vad ovan anföi-tsvisa bristande förståelse för skyddsombudets roU i skyddsarbetet eller nonchalansgentemot de former som lagstiftningen skapat för skyddsarbetet ombord. En skyldighelför befälhavaren att samråda med maskinchefen kan leda rill en mera omsorgsfulloch saklig prövning av föreliggande omständigheter. Den i förslaget intagnastraffregeln för befälhavaren, vilken innebär att böter kan utdömas, lordesakna prakdsk betydelse. Det kommer inte att bli någon trängsel vid domstolarnaav befälhavare som kan lagforas för brott mot lagens arbetarskyddsbestämmelser. De arbelarskyddsfrågorsom kan bli aktuella ombord kan för sakkunnig behandling ofta kräva myckelgoda tekniska kunskaper. Det är inte rimligt alt tro att det alltid skall varamöjligt att ombord få tillgång på skyddsombud med dessa kvalifikationer.Befälhavare som har nautisk utbildning kan komma i samma situation somskyddsombudet. Det är troligt att skyddsombudet i en sådan situation fårytterst svårt att hävda sig mot befälhavaren. Maskinchefen är den främstetekniske experten ombord och kunde i denna sin egenskap utgöra ett värdefulltstöd för skyddsombudet. I vissa situationer kan naturligtvis ett samråd medmaskinchefen också vara ett stöd för befälhavaren. Maskinchefen kan på grund avsina teoretiska kunskaper och praktiska erfarenheter vara en balanserande ochkompletterande faktor mellan skyddsombud och befälhavare. Jag upplever det somen fullständigt orimlig situation att den tekniskt mest erfarnebefattningshavaren ombord inte skall medverka i arbetarskyddet i den ytterstkomplicerade miljö som ett fartyg utgör. Ettfartygs maskinrum är en ytterst svår arbetsmiljö. De svåraste olyckorna ocholyckstillfällena inträffar vanligen i maskinmmmet och till detta hörande utrymraen.Det är helt oförsvarligt att inte obligatoriskt knyta maskinchefen tUl arbetarskyddsorganisationeninom delta område. Maskinchefens lagligt faststäUda ansvar för driftensammanfaller ofta raed skyddsfrågor. För undvikande av konfliktsituationer bordedet därför varit naturligt att genom ett samrådsföreläggande knyta maskinchefentill fartygets skyddsorganisation. Utredningenanför: "När utredningen avstått från att författningsmässigt reglerasamrådsskyldigheten sammanhänger detta främst med att förhållandena får antasvariera så starkt från fall tiU faU att någon mer vägledande regel för samrådknappast kan ges." 1977/78: 55 167 Någon vägledande regel är fullständigt onödig. En bestäraraelseom samråd med maskinchefen är tillfyUest och kan i sin enkelhet inte bliföremål för några tolkningssvårigheter. Skyddsombud skall finnas på fariyg medminst fem ombordanställda och det tUlhör undantaget att maskinchef saknas pådessa fariyg. I de fall fariyg med skyddsombud saknar maskinchef bortfallersjälvklart möjligheten titl samråd. Medhänvisning till vad ovan anförts anser jag all 9 kap. 9 § i utredningensförslag skall utformas enligt följande: Beslutav skyddsombud enligt 8 § gäller tU| dess tagit ställning isaken. Befinnersig fartyget utom svensk hamn gäller skyddsombudets beslut till dess befälhaaren tagit ställning. Motskyddsombudels beslut får befälhavaren beordra arbete endast om han finnerbeslutet uppenbart ogrundat eller arbetet nödvändigt för all undanröja ellerförebygga fara som bedöms siörre än den risk som förarJett beslutet. Innanbefälhavaren i slrid mot skyddsombudets beslut beordrar arbete skall hansamråda med maskinchefen i frågor som berör dennes ansvarsområde saml höraskyddskommittén, om sådan finnes, om ej tvingande hinder föreligger. Prop.1977/78: 55 168 Förteckning över sjösäkerhetsbestämmelser och vissa andrabestämmelser 1 SÄKERHETEN PÄ FARTYG 1.1 Lagar och av Kungl. 1.1.1 Sjölagen (1891:35 s. 1), Utdrag (1974: Al) 1.1.2 Lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg (1973: A28) 1.1.3 Kungörelsen(1965:908) med tillämpningsföreskrifter tUl lagen om säkerheten på fartyg(1970: A41) 1.1.4 Sjöbefälskungörelsen(1960:487) (1973: A32) 1.2 Ytterligare föreskrifter för tillämpningen 1.2.1.1.1 Sjöfartsslyrelsenskungörelse (1968: A19) om tUlämpning av internationella konvention omsäkerheten för människoliv tiU sjöss m. m. 1.2.1.1.2 Sjöfartsverketskungörelse (1971: A8) om förstärkning av far- tyg för gång i is 1.2.1.1.3 Sjöfartsverketskungörelse (1972: All) om transport till sjöss av flytande kemikalier i bulk(1972: All och 1973: All) 1.2.1.1.4 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A14) i samma ämne som 1.2.1.1.3 (gäller övergångsvis) 1.2.1.2.2 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A9) om fartyg med obemannat maskinrum 1.2.1.3.1 kungörelse (1971:A15) om eleklriskanläggning och utrustning på fartyg 1.2.1.4 Styrinrättning 1.2.1.4.1 Se 1.2.1.1.1 1.2.1.5 Anordningar för interna kommunikatio ner 1.2.1.6 Pejl- ochluftrör och liknande anordningar 1.2.1.6.1 Se 1.2.2.3.2 1.2.1.7 Länsanordningar1.2.1.7.1 Se 1.2,1.1.1 1.2.1.7.2 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A13) om brandskydd på fartyg 1.2.1.7.2.1 lUläggsbestämmelser (1974:All) kungörelse (1970: A13) om brandskydd på fartyg 1.2.1.7.3 Sjöfartsverketsmeddelande (1971: A13) om brandskyddsbestämmelser för tankfartyg 1.2.1.7.4 Sjöfartsslyrelsensgasolkungörelse (1963: AIO) Prop.1977/78: 55 169 1.2.1.8.1 kungörelse (1968: A20) medföreskrifter om fartygs utrustning (1970: Al6) 1.2.1.9.2 Sjöfartsstyrelsenskompasskungöreise (1968: A21) 1.2.1.9.3 Sjöfartsstyrelsenslanternkungörelse (1968: A22) 1.2.1.9.4 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A44) om placering av fartygs skeppsljus 1.2.1.10 R a d i o t e 1 e g r a f i och r a d i o t e1 e f o n i 1.2.1.10.1 Se 1.2.1.1.1 1.2.2 Åtgärder till förebyggande av ohälsa och olycksfaU m. m. 1.2.2.1.1 Sjöfartsverketsanvisningar (1971: A14) ora skydd mot olycksfall och ohälsa på fartyg 1.2.2.1.2 Sjöfartsverketsmeddelande (1970: A21) angående säkerhetsåtgärder i samband med tankrengöringoch andra arbeten i stora tankfartyg 1.2.2.1.3 Sjöfartsverketssäkerhetsanvisningar (1974: A18) för arbeten med tankar m. m. på fartyg 1.2.2.1.4 meddelande (1973: A6) omrisker i rum med last som orsakar syrebrist eller som avger giftiga gaser 1.2.2.1.5 kungörelse (1973: AI3) omförbud att an vända minderårig lill vissa arbeten på fariyg 1.2.2.2 Arbetsrum, maskiner etc. 1.2.2.2.1 Se 1.2,2,3,1 1.2.2.2.2 Sjöfartsverketskungörelse (1973: A9) om lyftinrättningar på fartyg 1.2.2.2.3 Sjöfartsstyrelsenskungörelse (1969: A4) med föreskrifter om personlig skyddsutrustning mot buller 1.2.2.2.4 Sjöfartsverketsbestämmelser och rekommendationer (1973: A27) om skydd mot buller pä fartyg 1.2.2.2.5 Sjöfartsverketskungörelse (1974: A9) om skyddsanordningar och skyddsåtgärder på fartyg 1.2,2,3 Bostadsrum, hygien och sjukvård 1.2.2.3.1 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A4) om bostäder och ekonomilokaler m. m. på fartyg 1.2.2.3.2 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A15) om dricksvatten på fartyg 1.2.2.3.3 Sjöfartsverketskungörelse (1970: A29) om utrustning för syrgasbehandling och konstgjordandning på fariyg 1.2.2.3.4 Socialstyrelsenskungörelse om skeppsapolek (1970: A24) 1.2.2.3.5 Sjöfartsverketsanvisningar (1974: A17) om behandling av förgiftningar uppkomna vid transportav farligt gods, såsom kemiska bekämpningsmedel 1.2.3 Lastning och slabilitel 1.2.3.1 Allmänna bestämraelser 1.2.3.1.1 fribordskungörelse(1974: A14) 1.2.3,2.1 kungörelse (1973: A14) omstuvning och säkring av container på däck på fartyg som ej är särskilt inrättadeför containertransport (inga detaljföreskrifler) 1977/78:55 170 1.2.3.4.1 Sjöfartsslyrelsensanvisningar (1963: A23) med anvisningar rörande transport av lös spannmål iöstersjöfart 1.2.3.4.2 Sjöfartsverkelskungörelse (1970: A8) om transport rill sjöss av , sliger och liknandematerial i bulk 1.2.3.5 Last av farligt gods 1.2.3.5.1 kungörelse (1970: AIO) omtransport lill sjöss av farligt gods 1.2.3.5.1.1 meddelande (1971: A30)om transport till sjöss av farligt gods 1.2.3.5.1.2 meddelande (1971: A16)om fara vid transport av farligt gods 1.2.3.5.1.3 Sjöfartsverkels meddelande (1971: A37)om provning av förpackningar för farligt gods som skall transporteras lillsjöss 1.2.3.5.1.4 Sjöfartsverketstilläggsbestämmelser (1973: A29) lill kungörelse (1970: AIO)om transport till sjöss av farligt gods