prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — En sådan stegring ligger något under vad vi kan förvänta oss ivåra viktigaste konkurrentländer, varför den i och för sig skulle medge enviss förbättring av industrins internationella konkurrenskraft. stårdet klart att lönekostnadsökningar hämtöver skulle i motsvarande mån minskautrymmet för en sådan förbättring. När det gäUer attbedöma produktivitetsstegringen inom industrin, , är det viktigt attbeakta det samband som i dagens ekonomiska läge råder mellan löneökningar ochproduktivitetstillväxt. Under1960-talet, när efterfrågan och kapacitetsutnyttjandet i den svenska ekonominlåg på en hög nivå och svensk industri hade en stark position, kunde man medvisst fog hävda att löneökningarna drev på produktivitetstillväxten. De ökade kostnadernatvingade fram arbets-kraftsbesparande investeringar samtstrukturrationaliseringar. Mindre effektiva enheter blev genomkostnadshöjningarna olönsamma och slogs ut, som tiUväxten var hög ide lönsamma och expansiva delarna av industrin. En sådan utveckling var möjliggenom att industrin inledningsvis hade en stark position. Förutomproduktivitetshöjningarna ledde dock denna utveckling tiU att det finansiellautrymmet för framtidsinriktade satsningar knappades in. I dagens läge närindustrins stäUning är försvagad och efterfrågan och kapacitetsutnyttjandeligger på en mycket låg nivå, är sambandet mellan löne- ochproduktivitetsökningar det omvända. En hög sysselsättningsnivåvidmakthålles trots det låga kapacitetsutnyttjandet. Ökningen iarbetsproduktivitet kommer därigenom att i huvudsak bestämmas avkapacitetsutnyttjandets förändring. En uppgång i industrinskapacitetsutnyttjande är emeUertid möjlig endast om en förbättring av deninternationella konkurrenskraften kommer tUl stånd. Om detekonomiska utrymme som skapats av valutakursförändringen skulle tas i anspråkför löneökningar skulle någon förbättring av konkurrenskraft ochkapacitetsutnyttjande inte kunna uppnås. Produktivitetsutvecklingen kan i såfall bli lägre än de som här angivits. Tendenser till dämpning avproduktivitetsutvecklingen kan komma att medföra att finansiellt svaga företagi ökad utsträckning tvingas friställa arbetskraft. Enligt den preliminäranationalbudgetens kalkyler kommer ökningen Prop.1977/78:100 Bilaga 1 Finansplanen 21 av konsumentpriserna att uppgå till9 % under loppet av 1978. Den avtalsmässiga löneökningen har därvidrent schablonmässigt antagits uppgå tiU . Det svarar mot en höjning avlönekostnaden meUan 1977 och 1978. En högre lönekostnadsökning skullevid den pressade vinstnivå vi har ge upphov till en högreprisstegringstakt än den som anges i nationalbudgeten. Det är motdenna bakgrund väsentligt att den ekonomiska politiken har en inriktning sommöjliggör en lugn utveckling av såväl kostnader som priser . Demetoder som i omvärlden använts för att bekämpa kostnadsinflation harhuvudsakligen varit av två slag. En metod har varit att låta finanspolitikenvara så restriktiv att det uppstår en betydande grad av arbetslöshet, vilket isin tur har en dämpande effekt på löner och prisstegringar. En annan metod harvarit att tUlgripa direkta inkomstpolitiska åtgärder. Ingen av dessa metoderöverensstämmer med traditionerna i när det gäller sysselsättningsnivånoch friheten för parterna på arbetsmarknaden. Regeringens mål är därför attfinna vägar att dämpa kostnadsutvecklingen vid bibehållen hög sysselsättningsamt bibehåUen frihet för partema på arbetsmarknaden. Jag skall i korthet angeelementen i den strategi regeringen valt. Genom att manhåller tillbaka den inhemska efterfrågan dämpas inflationsimpulser frånefterfrågesidan. För att denna politik inte skall ge upphov till arbetslöshet,kombineras den med aktiva arbetsmarknadspohtiska och industripolitiskainsatser. Regeringen harför 1978 föreslagit en omläggning av inkomstbeskattningen som när det gällerskattesänkningar i förhållande tUl skatteskala har sin tyngdpunktförlagd tUl heltidsarbetande löntagare i vanliga inkomstlägen. Omläggningen somgenomförts efter överläggningar med arbetsmarknadens parter bör underlättaparternas uppgift att nå en uppgörelse. Vidare harregeringen uppdragit åt statens pris- och karteUnämnd att bedriva en intensivprisövervakning imder 1978. Nämnden skall övervaka och försöka påverkaprisutvecklingen så att några prishöjningar ej sker som kompensation förlöneglidning. Vidare skall övervakningen inriktas på att förhindraprishöjningar som vidtas som kompensation för förväntade kostnadsökningar.Slutligen bör övervakningen också ta sikte på att förhindra prishöjningar,avsedda att ersätta minskad försäljningsvolym. Regeringen harvidare beslutat avveckla den aUmänna arbetsgivaravgiften. Den förstasänkningen träder i kraft . Genom att hålla detsamlade uttaget av arbetsgivaravgifter och so-cialförsäkringsavgifter under denärmaste åren oförändrat skapas förutsättningar för en lugnare utveckling avlönekostnaderna. De åtgärder jagpekat på här syftar till en utveckling på pris- och kostnadssidan som bryter deinflationsförväntningar som 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 22 funnits i vår ekonomi. De börmöjhggöra en väsentiig neddragning av inflationstakten och en förbättring avmdustrins konkurrenskraft. Den avgörande betydelse pris- ochkostnadsutvecklingen har för utvecklingen i vår ekonomi gör detemellertid nödvändigt för regeringen att med stor uppmärksamhetfölja utveckUngen på detta område. En snabbare ökning av priser och kostnaderän den som här angivits skuUe allvarligt försämra balansen i den svenskaekonomin. I den nuvarandesituationen är det å ena sidan angeläget att håUa tiUbaka den inhemskaefterfrågan för att förbättra bytesbalansen och stabUisera prisutvecklingen. Åandra sidan kan det inte accepteras att den inhemska efterfrågan faUer tillallt för låga nivåer. Denna avvägning är vägledande för utformningen avfinanspolitiken . Denna kommer att ge ett högre bidrag tUl deninhemska efterfrågan än . De direkta och indirekta effekterna avvidtagna åtgärder beräknas ge ett bidrag tiU BNP på 1978. Utan dettastöd till inhemsk efterfrågan skulle industrins avsättningsmöjUgheter på hemmamarknadendrabbas hårdare och sysselsättningsproblemen försvåras. En viktig del avstabiliseringspolitiken är att söka styra efterfrågan i ekonomin i enhghet medde uppställda målen. Naturligtvis kan den internationella utvecklingen ochtrögheten inom den egna ekonomin försvåra en sådan styrning. I nedanståendetablå anges de olika efter-frågekomponenternas procentuella bidrag tUlBNP-ökningen 1977, som de faktiskt blev enligt preliminära beräkningar, ochantaganden . Av tablån framgåratt nettoefterfrågan från utlandet svarat för ett väsentligt positivt bidragtiU BNP-utvecklingen. Genom att exporten i fasta priser utvecklats starkare änimporten har nettoefterfrågan på svenska varor och tjänster ökat. Under 1978väntas den utländska nettoefterfrågan ge ett positivt bidrag på av BNP. Bidragtill BNP-tillväxten 1977 och 1978 -0,7 -0,6 -0,7 -0,3 -2,2 -1,1 -2,4 Privat konsumtion Statligkonsumtion konsumtion Totala bruttoinvesteringar LagerinvesteringNettoefterfrågan från utlandet'Bruttonationalprodukten 'Export av varor och tjänster ./. Import av varor och tjänster. Attbytesbalansunderskottet trots detta väntas öka något beror på den starkanedgången i bytesförhållandet. Importpriserna beräknas stiga 19761978 medan exportpriserna stiger med . 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 23 Detta är tiU betydande del ettuttryck för en nödvändig sänkning av exportpriser i förhållande tillden internationella prisnivån. Huvudsyftet med devalveringen har ju varit attåstadkomma en sådan relativ prissänkning för att öka exportvolymen och för attstärka den svenska industrins konkurrens gentemot importen. Därigenom bidrarutrikeshandeln till att öka efterfrågan på svensk produktion, varigenomnedgången i privat konsumtion kompenseras. Det andraexpansiva elementet i svensk ekonomi är den kommunala konsumtionen. Denna harökat väsentligt snabbare än vad som svarat mot det långsiktiga mål som fastställdesav i samband med behandlingen av 1975 årslångtidsutredning. Det är därför angeläget att kommunerna planerar för en lägretillväxttakt framöver. Staten har självpåtagit sig stor återhållsamhet med utgifter för den egna verksamheten. Denstatliga konsumtionstillväxten beräknas under både 1977 och 1978 stanna på 1976års nivå. Orsakerna bakom det växandebudgetunderskottet Ugger i en svag inkomstutveckling och starkt växandetransfereringar till hushåU, kommuner och företag. Den privatakonsumtionen beräknas 1978 komma att minska . Det är nödvändigt att håUatiUbaka den privata konsumtionen för att begränsa importen och därigenom minskaunderskottet i bytesbalansen. Alltför stora underskott i bytesbalansen innebären betydande risk för stabUiteten i den svenska ekonomin och begränsarförutsättningarna att på uppnå en lugnare prisutveckling. Med ettstarkt inhemskt efterfrågetryck skulle risken också vara stor att dengenomförda devalveringen inte utnyttjas i tillräcklig utsträckning för attåtervinna marknadsandelar. Med kraven påminskning av bytesbalansunderskottet, höjning av det inhemska sparandet, ökadeinvesteringar och fortsatt utbyggnad av de prioriterade områdena inom denoffentliga sektorn kan man inte räkna med annat än en begränsad tillväxt iutrymmet för den privata konsumtionen . Den svagautvecklingen av den privata konsumtionen skall därför delvis ses som enanpassning till en lägre långsiktig trend. måste man med hänsyn tillproduktion och sysselsättning söka förhindra att den privata konsumtionenfaUer allt för mycket. Den antagna utvecklingen av privat konsumtion skalldärför ses som en balansgång meUan kravenpå successiv förbättring i den yttre balansen och önskemålet om attstödja den inhemska efterfrågan. Bostadsbyggandethar gått ner och torde nu vara nere i en nivå som understiger den långsiktigabostadsefterfrågan. Antalet outhyrda lägenheter har också minskatavsevärt . En viss brist på lägenheter har på sinahåll börjat göra sig gällande. Igångsättningen har legat lågtunder första delen av 1977. 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 24 betingat av ett flertal olikafaktorer, bl. a. den snabba ökningen av byggkostnaderna, läget påkreditmarknaden och en otillfredsstäUande planberedskap i vissa kommuner.Många kommuner har tvekat att öka byggandet av flerfamUjshus på grund avbefarade svårigheter att hyra ut de dyra lägenheterna i nyproduktionen. Kostnadsökningeninom bostadsbyggandet har varit betydande , särskilt förflerfamiljshus. Kapitalkostnaden och därmed boendekostnaden i nybyggdabostäder har ökat. Det statiiga lånetaket för främst flerfamiljshus hartidigare släpat efter utvecklingen av byggnadspriserna. Därmed ökadeväsentligt de s. k. överkostnadema, som måste finansieras med lån tillmarknadsränta eller egen insats. Den svaga inkomstutvecklingen i förening medstarkt stigande hyreskostnader i nya lägenheter har också hållit tillbakaefterfrågan. För att stimulerabostadsbyggandet har regeringen i flera omgångar höjt det stadigalånetaket med totalt för flerfamiljshus och för småhus. Föratt möjliggöra en smidigare anpassning till byggkostnaderna skall dessutomlånetakshöjningar framöver göras oftare än hittUls och knytas tillbyggprisutvecklingen exkl. effekten av löneglidning. Detta kommer att få enpositiv inverkan på igångsättningen . För att ytterhgarestimulera igångsättningen av bostäder 1978 framläggs i budgetpropositionenförslag att sänka den statliga garanterade bostadslåneräntan både förnybyggda småhus och flerfamiljshus med verkan från . För attfinansiera kostnaden för detta och åstadkomma en utjämning av hyreskostnadernamellan olika årgångar har regeringen också beslutat föreslå en snabbare höjningav den garanterade räntenivån i det statUgt belånade bostadsbeståndet fr. o. m.den 1 januari 1980. Avtrappningen av räntebidraget kommer att ske med 0,25 %per år i flerfamiljshus och i småhus. Regeringen räknar med attigångsättningen kommer att stiga till uppemot 60 000 nyalägenheter. Ombyggnadsverksamheteni det befintliga bostadsbeståndet är av stor betydelse för byggarbetsmarknaden.Sedan stödet till energibesparande åtgärder i bostads- och lokalbeståndetinfördes har detta kommit att spela en växande roll för ombyggnadsverksamheten.Investeringskostnaderna för ombyggnader är f. n. ungefär Uka stora sominvesteringarna i flerfamUjshus. Efterfrågan på energisparstöd har ökat starkt.För att tillgodose den ökade efterfrågan ökades ramen förenergibesparande åtgärder i bostadshus under iimevarande budgetår. Fram t. o. /78 har sammanlagt . anvisats till lån ochbidrag för energibesparande åtgärder i bostadsbeståndet. Under budgetåret1978/79 anslås härför under bostadshuvudtiteln ytterligare . tilllån och bidrag. Till detta kommer en föreslagen planeringsreserv på 400 milj.kr. för detta ändamål. 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 25 1978 beräknas satsningen påenergisparande åtgärder i byggnadsbeståndet uppgå till , vUkettar resurser i anspråk motsvarande en produktion av t. ex. 4 0005 000lägenheter. I december1977 presenterade regeringen också ett tioårigt energi-sparprogram för detbefintliga bostads- och lokalbeståndet. Målet är att spara motsvarande 2530 %av den totala energiförbrukningen i byggnader till en investeringskostnad avmellan 30 och . Detta skulle innebära enenergibesparing motsvarande . En stegvis uppbyggnad av programmetföreslås för att bl. a. undvika prisdrivande effekter inom byggnads- ochbyggmaterialindustrin. Efter en treårsperiod skaU energisparprogrammetomprövas. En sådan ordning ger möjligheter för statsmaktema och kommunerna att långsiktigt planera som en successivanpassning kan ske till förändrade förutsättningar i form av förbättradteknik, nya forskningsresultat etc. Energisparåtgärderna skall ge en rimligsamhällsekonomisk avkastning i nivå med vad som gäller för långsiktigainvesteringar i övrigt. Därför krävs ett flexibelt system som ger möjlighetatt anpassa resursinsatserna. Under 1960-taletökade den totala produktionen (BNP) med i genomsnitt . Den snabbatillväxten möjliggjorde en kraftig höjning av såväl den privata materiella standardensom de offentliga insatserna inom flera områden av stor betydelse förvälfärdsnivån i landet. Även om den omfattande stmkturomvandling, som varförenad med den snabba tillväxten, innebar välfärdsförluster för mångamänniskor, så är det ovedersägligt att denna utveckling bildade basenför den förbättring av den materiella levnadsnivån för stora befolkningsgruppersom skedde . De politiska awägningsproblemen under1960-talet gällde i huvudsak den takt i vilken olika former av privat ochoffentlig konsumtion skulle tillåtas öka. 19701977 ökade den totalaproduktionen med i genomsnitt . En i stort sett oförändradproduktionsnivå förutses . Den totala konsumtionen har ökat med igenomsnitt 19701977, dvs. väsentligt snabbare äntotalproduktionen. En förklaring härtiU ärden stimulanspolitik som förts 19741976. I ljuset av den lägre tillväxti ekonomin som kan förutses framstår de senaste årens konsumtionsökning somalltför hög. Återställandet av den yttre balansen framtvingar en starkbegränsning av den inhemska resursförbrukningen. En betydande andel av deresurser som kan användas för förbrukning inom landet måste avsättas för attöka investeringarna. Det utrynmie som därmed återstår för privat och offentligkonsumtionsökning kommer att bli ytterligt begränsat. Den ekonomiska politikenunder de närmaste 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 26 åren kommer därför att ställas införden svåra uppgiften att hålla kon-sumtionstillväxten på en låg nivå. Deresurspolitiska avvägningarna och därmed avvägningarna vad gäller välfärdensfördelning mellan olika grupper av individer blir i ett sådant läge svåra.Starka späimingar mellan olika konkurrerande krav kan förutses. En svår fråga ipoUtiken blir därför att avgöra hur resurserna skall fördelasmellan olika former av standarduttag vid en lägre total tillväxttakt. Fördelningenav produktionsresultatet mellan löner och driftsöverskott varierar kraftigt medkonjunkturväxlingarna. uppgick löneandelen inomindustrin till av produktionsvärdet (förädhngsvärdet). Efter ennedgång 1973 och 1974 har löneandelen ökat mycket kraftigt och kan på basis avtUlgängliga uppgifter beräknas ha utgjort 82 å av produktionsvärdet 1977.Företagens driftsöverskott har minskat i motsvarande mån. Det är nödvändigtatt öka företagens driftsöverskott om rådande obalans iekonomin skall kunna eUmineras. Många anstäUda arbetar inom företag som visarlåg lönsamhet eller är förlustbringande. För att en långsiktigt tryggadanställning skaU kunna säkerställas är en förbättring av lönsamheten nödvändig.Detta skulle medge en ökning avinvesteringarna inom näringslivet och möjliggöra det risktagande sombehövs för utvecklandet av nya produkter och verksamheter. Ett återstäUande avden yttre balansen kräver att kapitalbildningen inom industrin ökar under mängaår framöver. För att finansiera denna expansion och därmed också öka antaletarbetstillfällen inom industrin måste bl. a. företagens finansieUa resultathöjas från sin nuvarande mycket låga nivå. Härmed skapas också en gmnd förreala löneökningar . Enligtriksdagsbeslutet om aUmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken bordeden privata och den offentUga konsumtionen öka i ungefär samma takt under1970-talets senare hälft. Den offentliga konsumtionen har dock hittUls ökatbetydligt snabbare än den privata konsumtionen, främst till följd av den kraftigaexpansionen inom den kommunala sektorn, vilken tiU stor del drivits fram avstatliga stimulansåtgärder. Kommunernas nuvarande planer pekar på en fortsattsnabb konsumtionsökning fram tUl . I en situation med lågtUlväxt av de totala resursema minskar en snabb expansion av de offentligaverksamheterna kraftigt utrymmet för privat konsumtion. I ett läge därmöjligheterna att utvidga den offentliga sektorn blir mer begränsade kommer detatt vara nödvändigt att hårdare prioritera de mest angelägna behoven. Hit hörupprätthåUandet av en hög sysselsättning. Kostnaderna härför skall ses som enintegrerad del av välfärdspolitiken i vid mening. Utbyggnaden av barnomsorgenoch lång tidssjukvården måste också fortsätta. Det är i detta sammanhang ocksåviktigt att kvaliteten på samhällets 1977/78:100 Bilagal Finansplanen 27 sociala service successivtförbättras inom ramen för redan genomförda reformer och att samhällets stödverkUgen riktas till de mest behövande mppema. De kvalitativa målen församhällets sociala omsorg kan inte enbart nås genom ökade materiella resurser. Problemen medatt förena en för löntagarna godtagbar realinkomst-utveckling med en fortsattsnabb expansion av den offentliga konsu-tionen accentueras av att pensionärsgruppenredan tillförsäkrats en betydande del av det framtida konsumtionsutrymmet.Till den betydande förbättring av pensionärernas standard som beslutadeinkomsthöjningar möjliggör skall läggas den prioritering som regeringen gör avlångtidssjukvården. Kombinationenav den inkomstökning som tUlförsäkrats varje pensionär och den demografiskautvecklingen innebär att pensionärernas samlade inkomster ökar betydligtsnabbare än hushållens totala inkomster i landet. Eftersom pensionäremasinkomster är inflationsskyddade kan denna gmpp öka sin konsumtion även i tiderdå den ekonomiska tUlväxten inte medger en höjning av den totala privatakonsumtionen. Enligt en grov uppskattning var den yrkesaktiva befolkningens(inkl. bam och ungdomar) reala disponibla inkomster ungefär oförändrade mellan1976 och 1977. Genom den årliga ökningen av antalet pensionärer, den fortsattautbyggnaden av ATP-systemet och den fortgående höjningen av pensionstUlskottenökade de reala inkomsterna för pensionärerna som grupp med totaltsett 6 å . Utvecklingen kommer att innebära ettstarkt begränsat utrymme för ökning av den totala privata konsumtionen.Höjningen av pensionärernas inkomster kommer därför att inskränka utrymmet förstandardförbättringar för de yrkesaktiva, om det inte är möjligt att åstadkommaen väsentiigt högre ekonomisk tUlväxt . Till frågan om fördelningen avutrymmet för standardförbättringar mellan yrkesaktiva och pensionärer hör ocksåfrågan om i vUka former dessa förbättringar skaU ske. Vad gäUer de yrkesaktivakan standard-ökningen ske i form av ökad materieU konsumtion, dvs.realinkomst-höjningar, eller i form av arbetstidsförkortning, mindre stress iarbetslivet, bättre arbetsmUjö etc. Standardförbättringar av det senare slagetför de yrkesaktiva har den egenskapen att de inte kan omfördelas mellanindivider. Tillgängligaundersökningar pekar på att en utjämning av inkomsterna i landet ägt rum sedan1960-talets början. Utjämningen har gått särskilt snabbt . En viktigförklaring tiU den utjämning som skett är sysselsättningsutveckUngen främstdå den kraftiga ökningen i kvinnornas deltagande i arbetslivet utanför hemmen.En annan viktig förklaring är de låglönesatsningar som gjorts i avtalsförhandlingarna.Progressiviteten i skattesystemet, transfereringarna samt pris- 1911/18:100 Bilaga 1 Finansplanen 28 sättningenpå vissa offentUga tjänster har också i hög grad bidragit tiU utjämningenav de disponibla inkomsterna som de skärpt marginalskatteproblemet.Sett i ett internationellt perspektiv torde vårt land ha en nästan unikt jämninkomstfördelning. somde nuvarande höga marginalskattesatsema bidrar tUl en utjämning av dedisponibla inkomstema försvårar de emellertid också stabiliseringen av löne-och prisutvecklingen. Den starka progressiviteten också i vanliga inkomstiägengör det svårt för löntagarna att genom avtal eller egna insatser öka sina realadisponibla inkomster. Det starkt begränsade utrymmet förlöneökningar försvårar möjligheterna att förena krav på fortsattinkomstutjämning genom särskilda låglönesatsningar i avtalsförhandlingarna medkrav på generella lönepåslag. Också de inkomstfördelningspolitiska spänningarnaökar således vid låg tUlväxt i ekonomin. Jag har här pekatpå några för välfärdsfördelningen viktiga awäg-ningsproblem som regeringen ocharbetsmarknadens parter kommer att ställas inför . Debetydande resursinteckningar, som återställandet av balansen i vår ekonomiinnebär, i förening med långsam ekonomisk tillväxt , medför att utrymmet för olika former av standardförbättringar blirytterst begränsat. Det är för att fullfölja de i politiskt samförstånd gjordaåtagandena mot pensionärerna, mot barnfamiljerna och de arbetslösa som deyrkesaktiva grupperna under ett övergångsskede måste ta på sig uppoffringar.Ju mer de aktiva grupperna kräver, desto svårare blir det ätt klara löftenatill pensionärer, handikappade och andra som behöver denna solidaritet. På siktlägger sådana uppoffringar gmnden för en gynnsammare tillväxt i våratotala resurser. Därmed ökar också utrymmet för framtida fördelningspolitiskainsatser. Som tidigareframhållits är vår industris försvagade konkurrenskraft ett av de centralaproblemen i vår ekonomi f. n. Det förvärras av att den internationeUakonjunkturuppgången i stort sett kommit av sig efter första halvåret 1976.Kursförändringen på sammanlagt kommer att ge en generellförbättring av industrins konkurrenskraft. I vissa branscher finns emeUertidsvåra strukturella problem som ej kan lösas av åtgärder som en devalvering.StruktureUa problem av detta slag har blivit uppenbara främst ivarven, delar av järn- och stålindustrin samt teko-industrin. För att återgedessa branscher deras internationella konkurrenskraft behövs därför även industripolitiskaåtgärder. Dessa åtgärder syftar tiU att krympa och effektivisera verksamhetenså att resurser kan fristäUas för expansiva branscher och företag. En sådanomändring måste dock ske i socialt accep- Prop.1977/78:100 Bilagal Finansplanen 29 Målsättningen är attstatens åtgärder skall vara tidsbegränsade och att företag och branscher efterde statliga insatserna skaU ha uppnått lönsamhet. Statensinsatser i omstäUningarna syftar tUl att nödvändiga neddragningar kan ske påett sätt som är acceptabelt för de anställda, för berörda kommuner och för samhälleti sin helhet.