prop · G103134 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av beslut fattade av internationella arbetskonferensen viddess sextiotredje sammanträde; Regeringen förelägger vad som har tagits upp ibifogade utdrag av regeringsprotokoll för de åigärder som föredraganden harhemställt om. I propositionen föreslås att godkänner den avintemationella arbetsorganisationen () antagna konventionen (nr 148) omskydd för arbetstagare mot yrkesrisker i arbetsmiljön som förorsakas avluftföroreningar, buller och vibration. Genom propositionen ges riksdagentillfälle att yttra sig över den av antagna rekommendationen (nr 156) isamma ämne. Vidare föreslås att godkänner konventionen (nr 149) omsjukvårdspersonalens sysselsättning, arbets- och levnadsförhållanden.Riksdagen bereds även möjlighet att yttra sig över rekommendationen (nr 157) idetta senare ämne. I 19771 78. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , . , , , , ,, Åsling, Söder, , Mundebo, Krönmark, ,, , Proposition med anledning av beslut fattade avinternationella arbetskonferensen vid dess sextiotredje sammanträde Genom sin anslutning till den 9 mars1920 inträdde som medlem av intemationella arbetsorganisationen (). beslutande församling internationellaarbetskonferensen sammanträder i regel en gång . Ärenden pådagordningen kan enligt artikel 19 i organisationens stadga föranleda beslutantingen om intemationella konventioner, avsedda att ratificeras avorganisationens medlemmar, eller om rekommendationer, avsedda att övervägasvid lagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande karaktär somtillkommer en ratificerad konvention. Om beslutet är av mindre räckvidd ellerhuvudsakligen av formell innebörd, t. ex. då det gäller en begäran omutredning, bmkar det ges formen av en resolution. Varjemedlem skall (undantagsvis arton månader) från avslutandet av ettkonferenssammanträde underställa antagna konventioner och rekommendationervederbörlig myndighet (i vårt land ) för lagstiftning eller andraåtgärder. Varje medlem har vidare skyldighet att underrätta internationellaarbets-byråns generaldirektör om de åtgärder som har vidtagits för attunderställa konventioner vederbörlig myndighet samt om vilka åtgärder som iövrigt har vidtagits. Medlem som inte har ratificerat viss konvention skalltid efter annan rapportera om denna konvention till intemationellaarbetsbyråns generaldirektör. Härvid skaU lagstiftning och praxis beträffandede i konventionen behandlade frågoma redovisas. Vidare skall en redogörelse gesför i vilken omfattning konventionens bestämmelser har genomförts eller avsesbli genomförda genom lagstiftning, administrativa åtgärder, kollektivavtaleller på annat sätt, samt för de omständigheter som förhindrar eller fördröjerratificering av konventionen. Motsvarande gäller i fråga om rekommendationermed det tillägget att redovisning skall lämnas även för sådana jämkningar sombefunnits eller kan befinnas nödvändiga vid antagande eller tillämpning av dem. 1977/78:134 3 De konventioner och rekommendationer som har antagits avILO skall deponeras hos gcneralsekreterjue. Varjeratifikation av sådan konvention skall sändas till generalsekreteraren förregistrering i enlighet med artikel 102 i FN:s stadga. InternationeUa arbetskonferensens se.xtiotredjesammanträde hölls i . I sammanträdetdeltog delegationer från 126 av lLO:s 135 medlemsstater saml representanter förmänga mellanstatliga och internationella icke statliga organisationer. Arbets-eller socialministrar frän flera i konferensen deltagande länder bevistadekonferensen. deltog i samman-Uädet på sedvanligt sätl med enfullständig delegation, dvs. två regerings-, ett arbetsgivar- och ettarbetslagarombud samt ett antal experter.' I debatten om generaldirektörensrapport gjorde statsrådet ett inlägg. Konferensens dagordning upptog följande ämnen: I. Generaldirektörensrapport (stående punkt) Program- ochbudgetfrågor (stående punkt) TiUämpningen avkonventioner och rekommendationer (slående punkt) Arbetsmiljö(andra behandling) V. Arbetsmarknadsadministration(första behandling) Sysselsättningsamt arbets- och levnadsförhållanden för sjukvårdspersonal (andra behandling) Organisationsfrihetoch metoder för fastställande av anställningsvillkor i den offentliga sektom(första behandling) ' Genom beslut och haderegeringen utsett följande personer att delta i konferensen, nämligen for regeringen: som ombud rättschefen ochkanslirådet , båda i , som expertertillika ersättare för ombuden ambassadrådet vid ständiga delegationhos de intemationella organisationerna i Tom Tscher-ning ochhovrättsassessorn , , samt som experterhovrättsassessorn , budgetdepartementet, avdelningsdirektörenInga Johnsson, , departementssekreterama ochKerstin , båda i , departementssekreterarenKlas och kanslisekreteraren , båda i ,och ambassadsekreteraren vid ständiga delegation hos de intemationellaorganisationerna i ; för arbetsgivarna: som ombud direktören i och som experter direktörernaGunnar och , professorn ,direktören , jur.kand. Bjöm Lilliehöök och ,alla i , samt direktören , , direktören , , ochsektionschefen , ; för arbetstagarna: som ombud internationelle sekreterareni i och som experter med.lic.Erik och utredningssekreferaren , båda iLandsorganisationen, utredningssekreteraren , , utredningschefen , ,internationelle sekreteraren , , ombudsmännen , båda i , och sjuksköterskan , Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund. Prop.1977/78:134 4 Vidare lades den rapport om apartheidpolitik somgeneraldirektören skall utarbeta fram inför konferensen. Rapportenföranledde ingen åtgärd frän konferensens sida. fastställde organisationens budget föråren 19781979 till . bidrag uppgår till , vilket motsvarar 1,av budgeten. Som min företrädaretidigare har anmält (prop. 1977/78:100, bil. 15, sid. 14) har villkoren förlLO:s verksamhet kommit att ändras drastiskt genom Förenta statemas beslut attlämna organisationen. Beslutet innebär bl. a. atl en fjärdedel av budgeterademedel för åren 19781979 faUer bort. TiU följd härav har i november1977 fattat beslut om en mycket omfattande reduktion av organisationensverksamhet. har lLO:s generaldirektör bemyndigats att hosmedlemsländerna söka utverka frivilliga bidrag för att finansiera verksamhetenpå den nivå som styrelsen har fatlat beslut om. Regeringen har (prop. 1977/78:125, bil. 10) hemställt att anvisar medel till ettfrivilligt bidrag lill . Under en följd av är har förändringar i organisationensstruktur diskuterats av säväl som av arbetskonferensen. Debattenhar främst gällt kompetensfördelningen mellan styrelsen och konferensen,humvida ordningen med fasta platser i styrelsen skall behållas samtarbetsgivar- och arbetstagargmppemas sammansättning i styrelsen. Sedan år 1974har mellan konferenserna en särskild trepartisk arbetsgrupp behandlat problemenutan att nä några resultat. Arbetet försvårades ytterligare av anmälan omutträde ur organisationen. Inte heller konferens lyckades slutbehandlastmkturfrågorna. Mandatet för den trepartiska arbelsgrappen förlängdes ochgruppen skall inrikta sig pä en slutlig rapport till konferens. I de ämnen som behandlades under punkterna IV och VI på dagordningen antog konferensen följandeintemationella instrument, som enligt artikel 19 i stadga skallunderställas : Konvention (nr 148) om skydd för arbetstagare motyrkesriskcr i arbets miljön som förorsakas av luftföroreningar, buller och vibration 2. rekommendation(nr 156) i samma ämne 3. konvention (nr149) om sjukvårdspersonalens sysselsättning, arbets-och levnadsförhållanden 4. rekommendation(nr 157) i samma ämne. Texterna på engelska och svenska till dessa fyrainstrument bör fogas som bilagor 1 4 till regeringsprolokollet i dettaärende. En förteckning över samtliga resolutioner som antogs vid konferensenbör tas in i bilaga 5. Jag tar i fortsättningen upp lill behandling först de bådainstrumenten om arbetsmiljön och därefter de båda instmmenlen omsjukvårdspersonalen. Prop.1977/78:134 5 Konvention och rekommendation om skydd förarbetstagare mot yrkesrisker i arbetsmiljön som förorsakas av luftföroreningar,buller och vibration Frågan om skydd för arbetstagare mot yrkesrisker iarbetsmiljön togs upp till en första diskussion vid arbetskonferensen år 1976och ledde efter ytteriigare överväganden vid konferens till att enkonvention och en rekommendation antogs i ämnet. Konventionen antogs med 405röster för, ingen emot och sex nedlagda. Rekommendationen antogs med 399 rösterför, ingen emot och tre nedlagda. Samtliga svenska ombud röstade för bådainstmmenlen. I det följande ges en sammanfattning av konventionens ochrekommendationens huvudsakliga innehåll. Konventionen är generellt tillämplig. Enligt artikel 1 harmedlemsstat dock möjlighet all, efler hörande av representativa fackligaorganisationer, utesluta ett visst område av ekonomisk verksamhet. I artikel 2anges att instrumentet kan antas separat i fråga om envar av faktorernaluftförorening, buller och vibration. Dessa begrepp definieras i konventionen. I lag eller annan författning skall föreskrivas attåtgärder skall vidtas till förebyggande av och skydd mot skada på grund avluftföroreningar, buller och vibration (artikel 4). Enligt artikel 5 skallvarje regering ha frihet att i samarbete med de fackliga organisationerna ordnamed tillämpningen av dessa bestämmelser pä lämpligt sätt. Artikel 6 stadgar att arbetsgivaren skall ansvara för attbestämmelserna följs. Samverkan skall äga mm på gemensamma arbetsställen.Arbetstagama skall enligt artikel 7 åläggas att följa givnasäkerhetsföreskrifter i nu aktuellt hänseende. Vidare anges atl arbetstagarnaeller deras representanter skall ha rätt att lägga fram förslag, alt fåinformation och utbildning samt att vädja till högre instans. 1 fräga om förebyggande åtgärder och skyddsåtgärder slås iartikel 8 fast att vederbörande myndighet skall ange vilka kriterier som skallgälla för att bedöma yrkesrisker som avses i konventionen. Där detta ärlämpligt skall den även fastställa gränsvärden. I denna verksamhet skallmyndigheten bl. a. beakta synpunkter frän sakkunniga som har utsetts av demest representativa organisationerna. Gränsvärdena skall regelbundet följasupp. Enligt artikel 9 skall föreskrivas att arbetstagaresexponering för luftföroreningar etc. skall hällas inom tillåtna gränser genomtekniska och administrativa åtgärder. Förtur skall alltså ges ål förebyggandeåtgärder. Räcker inle dessa skall enligl artikel 10 arbetsgivarentillhandahålla lämplig skyddsutrustning. Arbetstagare skall inte få förmås atlarbeta utan sädan utrustning. I konventionen anges vidare i artikel 11 att kostnadsfrihälsokontroll skall ske med lämpliga intervaller av sädan arbetstagare somutsätts för eller riskerar att utsättas för fara som avses i konventionen. Denreservationen görs att detta skall gälla på de villkor och under deförutsättningar som vederbörande myndighet bestämmer. Begränsningarna kom lillpå förslag av bl. a. flera regeringsombud 1977/78:134 6 mot bakgrund av att en anpassning måste ske tilltillgängliga medicinska resurser och den fördelning av dessa som varje land försig önskar göra, 1 konventionsiexlen (artikel 12) finns även en bestämmelseom underrättelseskyldighet för arbetsgivare, samt auktorisations- och förbudsmöjlighetför vederbörande myndighet. Även i detta hänseende gäller begränsningen attdel har lagts i den ansvariga myndighetens hand att bestämma på vilkaproces.ser, maskiner eller utrustning i övrigt bestämmelsen skall tillämpas.Vidare finns en bestämmelse (artikel 13) om information och instruktion ätalla berörda personer. Forskning pä det aktuella området skall enligl artikel14 uppmuntras, med beaktande av varje lands möjligheter. Slutligen finns i artiklarna 15 och 16 bestämmelser omtillämpningen av konventionen. I lag eller annan författning skall finnasbestämmelser om utseende av person inom företaget eller anlitande av extemservice för alt handha skyddsverksamheten. Delta gäller dock endast på devillkor och under de förutsättningar som vederbörande myndighet bestämmer. Iövrigt skall varje medlemsstat genom åtgärder som stär i överensstämmelse meddess praxis vidta de åtgärder inklusive införande av straffsanktioner sombehövs för att ge verkan åt konventionen. Likaså skall en lämplig ordning förinspektion inrättas. Rekommendationen innefattar en mer detaljerad beskrivningav de åtgärder som avses i konventionen. Hämtöver kan nämnas bestämmelser iföljande hänseenden. Det bör eftersträvas att egenföretagare fär samma skyddsom arbetstagare (punkt 1). Detaljerade bestämmelser ges om bl. a. mätning,ansvar för mätnings-utmstning och tillgäng till mätresultat (punkterna 24).Skadliga ämnen bör sä långt som möjligt ersättas av mindre skadliga ämnen(punkt 5). En procedur för godkännande av skyddsutrustning bör införas (punkt12). Hälsokontrollen bör, i den utsträckning som vederbörandemyndighet bestämmer, omfatta undersökning före anställningen, periodiskaundersökningar saml biologiska och andra test under denna liksom undersökningarm. m. efter anställningens upphörande. Resultaten bör hällas tillgängliga förarbetstagaren. Ett system av data från undersökningarna bör upprättas ochfortlöpande föras (punkterna 16 19). En liknande bestämmelse fmns ikonventionen (nr 139) om yrkescanccr med tillhörande rekommendation. Rekommendationen avslutas med en uppmaning tillmedlemsländerna att så skyndsamt som möjligt förverkliga innehållet i de bådainstmmenlen. Efter remiss har yttranden avgetts till ILO-kommiltén avsocialstyrelsen, , arbetarskyddsslyrelsen, (), i (LO) ochTjänstemännens centralorganisation (TCO). 1977/78:134 7 Samtiiga remissinstanser tillstyrker att ratificerarkonventionen nr 148 eller har ingen erinran mot ratifikation. erinrar om att gällande bestämmelser förfartyg om de förhållanden som konventionen behandlar finns i lagen (1965:719)om säkerheten pä fartyg med tillhörande tillämpningskungörelser ochdetaljbestämmelser utfärdade av . Detaljbestämmelser om bulleroch hygieniska gränsvärden för luftburna ämnen finns utfärdade. Ett förslag omnormer för vibrationer är på väg att remitteras till sjöarbetsmarknadens parterför yttrande. Föreskrifterna om buller pä fartyg är under överarbetning och nyabestämmelser väntas bli underställda regeringen . LO menar att inga skäl talar för att någon sektor avarbetslivet skulle uteslutas vid ratifikation. Inte heller bör någon av de tremiljöfaktorerna undantas. Visseriigen kan sägas alt normer och kriterier ifräga om vibrationer än så länge är svåra att erhålla i brist på vetenskapligadata. Å andra sidan ges i konventionstexten stora friheter åt myndigheten isamverkan med arbetsmarknadsparterna att successivt utveckla sittregelsystem. Redan med nuvarande kunskaper som grund bör här en utveckling avföreskrifter och anvisningar kunna ske. Konventionens sladganden är enligl LO väl i linje med deprinciper om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare som uttrycks i densvenska arbetsmiljölag som träder 1978. Även TCO anser att bör ratificera konventionen isin helhet. För att skydda arbetstagarnas hälsa och för att förhindra illojalkonkurrens på arbetsmarknaden anser TCO att det är angeläget att likartadekrav kan ställas pä arbetsmiljön i alla länder. Föreliggande konventioninnehåller de gmndläggande krav som bör ställas på lagstiftning och kontroll avarbetsmiljön, samverkan mellan parterna samt samråd mellan myndighetema ocharbetsmarknadens parter. Innehållet stämmer väl överens med den målsättning påarbetsmiljöområdet och de riktlinjer för samverkan i arbetsmiljöfrågor sområder i . SAF konstaterar att instrumenten behandlar tre typer avmiljörisker som normalt inle sammanförs i ett instmment. När så sker måste manbegränsa sig till allmänna riktiinjer som inte motverkar varandra. När del gäller möjligheten alt utesluta en viss sektor avnäringslivet från tillämpning av konventionen pekar SAF pä sjöfarten. Sjöfartentorde vara mera betjänt av egna regler än en överföring av regler frånindusU-iella aktiviteter. De regler som i utarbetats avarbetarskyddsstyrelsen och torde emellertid täcka de allmännakrav som anges av konventionen. Sammanfattningsvis anser SAF att det med vissaklarlägganden skulle vara möjligt att ratificera konventionen med avseende påbuller och luftföroreningar. Humvida det är möjligt att ratificera konventionenmed avseende pä vibration är mera osäkert så länge de kriterier som förutsättsi konventionen inle finns tillgängliga. Detta kriteriearbete är emellertid enfräga för i första hand arbetarskyddsverket. SAF fäster uppmärksamheten pä att konventionen förutsätterkompletterande nationella riktlinjer. Som exempel pekar föreningen på att detanges i a r t i k e 1 3 att 1977/78:134 8 konventionen omfattar ämnen och agenser som är skadligaför hälsan eller på annal sätt farliga ulan att någon förklaring lämnas lillvad "på annal sätt fariiga" innebär. I en kommentar till artikel 4 härwisararbetarskyddssryreisen till bestämmelsen i 2 kap. 4 § första stycketarbetsmiljölagen (1977:1160) som innefattar luftföroreningar, buller ochvibration. Av lagens tredje kapitel framgår de allmänna skyldigheter somåligger arbetsgivare (2 och 3 §§) och arbetstagare (4 §) för att åstadkomma engod arbetsmiljö. Vidare påpekar styrelsen att i 18 § arbetsmiljöförordningen(1977:1166) bemyndigas arbetarskyddsstyrelsen att meddela dels föreskrifter enliglvissa närmare angivria lagrum i arbetsmiljölagen och dels ytterligareföreskrifter för verkställighet av lagen. Arbetarskyddssryrelsen framhåller atl det samråd som angesi artikel 5 inle finns uttryckligen reglerat i den svenska arbetsmiljölagstiflningen.Denna bygger dock pä grundtanken att en god arbetsmiljö skall åstadkommas genomsamverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Departementschefen har gettuttryck för denna gmndtanke i prop. 1976/77:149 (sid. 350 f). 1 praktikenmedverkar representanter för arbetsgivare och arbetstagare alltid iförfattningsarbetet. Regler motsvarande artikelns punkt 4 finns i avsnitt 3.3 iarbetsordningen för yrkesinspektionen. Enligt 16 § arbeismiljöförordningenskall tiUsynsmyndighet vid förrättning på arbetsställe kontakta skyddsombudsom kan anttäffas på arbetsstället. SAF menar atl konventionen föreskriver ett meralångtgående trepartssamarbete än vad som är bmkligt i vårt land när det gällermyndighetsansvaret för kriterier och riktvärden. I artikel 5 sägs sålunda attmyndigheterna vid genomförandet av bestämmelserna i konventionen skall handla"i sanuåd" med partema och inle "efter sanuåd". I en kommentar till artikel 6 hänvisararbetarskyddsstyrelsen till 3 kap., 2 och 3 §§ arbetsmiljölagen, i vilka arbetsgivarensallmänna ansvar för arbetsmiljön regleras. Samordningsansvaret behandlas ilagens tredje kapitel, 6 och 7 §§. erinrar om att lagen om säkerheten päfartyg väntas få en delvis ny lydelse . Ändringama kommer attinnebära att regeln i konventionens artikel 6, punkt 2, om gemensammaarbetsplatser blir uppfylld. Arbetarskyddsstyrelsen påpekar i en kommentar till artikel7 att av 3 kap. 4 § arbetsmiljölagen framgår att arbetstagare skall följa givnaföreskrifter samt använda de skyddsanordningar och iaktta den försiktighet iövrigt som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall. Enligt lagens 3 kap. 3 § skall arbetsgivaren se till attarbetstagare får god kännedom om de förhållanden under vilka arbetet bedrivsoch upplyses om de risker som kan vara förbundna med arbetet. Arbetsgivarenskall också förvissa sig om alt arbetstagaren har den utbildning som behövs ochvet vad han har att iaktta för att undgå riskema i arbelel. Arbetstagarnas rättatt lägga fram förslag regleras i 6 kap. arbetsmiljölagen, som omfattar reglemaom skyddsombud, skyddskommitté och skyddsverksamhet i övrigl. Enligt lagens 9kap. 3 § får talan mot yrkesinspektionens eller arbetarkyddsstyrelsens beslut i vissa fall föras av Prop.1977/78:134 9 skyddsombud eller, under vissa omständigheter,arbetstagarorganisation. Styrelsen erinrar slutligen om att frågan omskyddsombuds och skyddskommittéledamots rätt att göra framställning iskyddsfråga till arbetsgivare och yrkesinspektionen regleras i 7 och 9 §§arbeismiljöförordningen. Arbetarskyddssryrelsen framhåller beträffande artikel 8att styrelsen enligt 18 § arbetsmiljöförordningen kan meddela föreskrifter omgränsvärden för planering och kontroll av arbetsmiljön. 1 övrigl hänvisarstyrelsen lill sina kommentarer till artikel 5. SAF påpekar att i artikel 8 åläggs myndighetema skyldighetatt utarbeta kriterier och gränsvärden för aktuella ämnen och agenser medbeaktande av uppfattningen hos partemas experter. Detta innebär ett merlångtgående trepartssamar-bete än vad som är brukligt i värt land. Arbetarskyddsstyrelsen anför när det gäller artikel 9 attmiljöfaktorerna luftföroreningar, buller och vibration anses innefattade i denallmänna regeln i 2 kap, 4 § arbetsmiljölagen enligl vilken luft-, ljud- ochljusförhållanden och övriga arbelshygieniska förhållanden skall varatillfredsställande. Styrelsen och yrkesinspektionen utgär i sitt arbete frånatt detta skall åstadkommas med de metoder som tas upp i artikeln, i angivenordning. Arbetarskyddsstyrelsen påpekar att bestämmelsermotsvarande artikel 10 finns i 3 kap. 7 § arbetsmiljölagen. I en kommentar tiU artikel 10 framhållerarbetarskyddsstyrelsen att den allmänna bestämmelsen i 3 kap. 2 §arbelsmiljölagen anses innefatta ett allmänt ansvar att se till atthälsoövervakning och medicinska kontroller kommer lill stånd i behövligomfattning. Enligt lagens 3 kap. 15 § och enligt 18 § arbetsmiljöförordningenfår arbetarskyddsstyrelsen föreskriva om läkarundersökning av dem somsysselsätts eller skall sysselsättas i visst slag av arbete som innebär riskför ohälsa eller olycksfall. Sådan föreskrift bör enligl departementschefen(prop. 1976/77:149, sid. 298) kunna omfatta såväl undersökning före anställningensom regelbundna undersökningar . Några regler om allmänoch generell övervakning av arbetslagamas hälsa finns dock inle utfärdade f.n. Däremot torde sådan övervakning i viss uisträckning förekomma inomföretagshälsovården. påpekar atl läkarundersökningar av sjöfolkvisserligen sker på det sätt som förutsätts i artikel 11 men framhåller attdessa undersökningar inte lar direkt sikte på särskilda yrkesrisker. Punktvisainsatser har dock skett inom sjöfarten. Frågan hänger samman med hurförelagshälsovården skall organiseras inom sjöfarten. Denna fråga är föremålför överväganden inom fartygsmiljöutredningen (K 1973:04). Sjöfartsverketanser dock att artikel 11 är så allmänt skriven att man inom ramen för textenkan acceptera en relativt lång verkställighetsperiod. Under sådana förhållandenanser verket att artikel 11 inte bör utgöra ratifikations-hinder för sjöfartensdel. Formellt kommer hindret att vara undanröjt när lagen om säkerheten påfartyg anpassats till den kommande lydelsen av arbetsmiljölagen, ett arbete sompågår inom fartygsmiljöutredningen. Prop.1977/78:134 10 anser att regelbundet återkommandeallmänna hälsokontroller har ett mycket begränsat värde. Vederbörande myndighetbör därför utforma sina bestämmelser om sädana kontroller med hänsyn lillaktuella rön rörande deras värde när det gäller personer utan subjektiva teckenpä sjukdom. Ansträngningarna bör i stället koncentreras pä riktade kontrollerav gmpper med särskilda yrkesrisker. SAF påpekar att den medicinska övervakning som behandlas iartikel 11 i vårt land berör dels de särskilda yrkesrisker somarbetarskyddsmyndigheten föreskriver hälsokontroller för, dels denhälsoövervakning som sker frivilligt utanför lagstiftningen inomföretagshälsovårdens ram. Eftersom den svenska förelagshälsovården i viktigaavseenden skiljer sig från andra länders finns det anledning att vidrapporteringen till vid eventuell ratificering skilja på dessa tvä varandrakompletterande former av medicinsk övervakning.