prop · G10371 · 1977-12-31 00:00:00 — Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetls av riksmarskalksämbetet, högstadomstolen, regeringsrätten, justitiekanslern, hovräti, hovrätten överSkåne och , kammarkollegiet, jämställdhetskommittén, länsstyrelserna iStockholms, , , och saml län.Centerns, Folkpartiels, Moderaia samlingspartiets och . Underdenna rubrik redovisas remissinslansernas inslällning till förslaget ominförande av kvinnlig tronföljd. Blandremissinstanserna är meningarna delade när det gäller förslaget att införakvinnlig tronföljd. En grupp remissinstanser godtar förslaget, en något mindregrupp ställer sig avvisande medan en tredje grupp avslår från att yttra sig ifrågan. Förslaget om kvinnligtronföljd tillstyrks av riksmarskalksämbetet, hovrätten över ochBlekinge, länsstyrelserna i samt , jämstätldhetskommlttén,, och Moderaia samUngspartiels kvinnoförbund samt konstaterar med tillfredsställelse att frågan om kvinnligtronföljd nu har blivit utredd och att utredningsmannens förslag innebär ettpositivt ställningstagande i huvudfrågan. Hovrätten över och Blekingemenar att det är uppenbart att de uppgifter som tillkommer statschefen kanfullgöras lika väl av kvinna som av man. hänvisar tillatt jämställdhet klart och entydigt finns angiven i grundlagen och att det ärorimligt att göra undantag för statschefsämbetel. kvinnoförbundansluter sig till tankegången bakom förslaget att den fulla jämställdhetenmellan könen aren fundamental princip av högsta ordningen samt att avsteg fråndenna princip i detta sammanhang skulle innebära ett allvarligt psykologisktbakslag för jämlikhetssträvandena. JämställdhetskommUién tillstyrkerutredningsmannens förslag under hänvisning till att principen om jämställdhetmellan könen redan är fastlagd i regeringsformen. 'Yttrandet inte enhälligt. Prop.1977/78:71 27 Förslagetom kvinnlig tronföljd avstyrks av länsstyrelserna i . ochBlekinge län, socialdemokraiiska k\'innoförbund. Av dessa menar iStockholms län att införande av tronföljd för även kvinnliga medlemmar avkungahuset innebär en utvidgning av monarkin som föga står i överensstämmelsemed de allmänna strömningarna i tiden vare sig i vårt land ellerinternationellt sett. 1 den offentliga debatten ifrågasätts starkt den obegränsadearvsrätten till de stora dominerande ekonomiska enheterna, eller till deopinionsbildande massmediaorganen, såsom tidningar etc. Samhälletsansträngningar i fråga om jämställdheten mellan könen är helt inriktad på attskapa jämlikhet i såväl ekonomiskt som socialt och kulturellt avseende. Dettaskall gälla på den offentliga och privata sektorn, inom organisationsväsendet,inom politiken etc. Länsslyrelsen kan dock inte finna att dessa strävanden harett samband med frågan om monarkins ställning och vill sålunda ansluta sig tillvad konsliluiionsulskottei anförde i betänkandet 1974:41 med anledning avmotioner om kvinnlig tronföljd. 1 betänkandet erinras om all förslaget till nyförfattning inle innehöll någon ändring vad beträffar tronföljdsregleriia. delen byggde författningsförslaget på tanken att , för denhändelse kungahuset skulle utslockna, skulle fS rådrum för att ta ställning tillden framtida statsformen. hänvisar tillatt republikanskt statsskick bör införas samt att förslaget saknar betydelse urjämlikhetssynpunkt. uttalar som sin principiella meningatt en enskild människa inte skall ärva ett ämbete och att förbundel därförverkar för monarkins avskaffande. framhåller inledningsvis att man anser att monarkin böravskaffas. Beträffande kvinnlig tronföljd och könsjämlikhet anför förbundet bl.a. följande. Ett minimikrav på utredningen hade varit att man närmareanalyserat de skäl som finns för och mot kvinnlig tronföljd. Detta har integjorts. Någon sådan analys finner man heller inte i de tre riksdagsmotionerna,i utlåtande eller reservation, i riksdagsprotokolleteller i direktiven som gav upphov till utredningen. Det enda som förekommer ärnågra allmänna formuleringar om strävan till jämställdhet mellan könen samtkonstaterandet att 1975 var ett internationellt kvinnoår. Vi har alltså ISttett fönslag till grundlagsändring utan att något organ presterat en analysöverstigande en fjärdedels A 4-sida av argumenten för denna förändring. Det kandärför vara lämpligt alt närmare betrakta sambandet mellan könsjämlikhet ochkvinnlig tronföljd. För en strävan till jämställdhet finns två huviidskäl.Genom att fh bort fördomar och diskriminering ökar man dels människorsmöjlighet att forma sitt liv efter sina egna förutsättningar, delsmöjligheterna att fl olika poster besatta av så kompetenta personer sommöjligt. Det första skälet kallas i fortsättningen "valfri- 'Yttrandet inte enhälligt. Prop.1977/78:71 28 hetsargumentet"och det andra "kompetensargumentet". Kan dessa argument motiverakvinnlig tronföljd? Om man tittar på jämställdheten inom kungahuset kan mankonstalera att ett införande av kvinnlig tronföjd inte nämnvärt påverkar varkenvalfriheten eller kompetensen. Kronprinsessor kan förväntas vara likakompetenta som kronprinsar. Ingen annan än den som står näst i tur till tronenenligt successionsordningen har möjlighet att välja mellan att bli monark ellernågot annat. Möjligen kan man säga att eftersom fier personer kommer att vara arvsberättigadetill tronen, så kommer fier människor att behöva följa de restriktioner somgäller för arvprinsar och -prinsessor. Eftersom införandet av kvinnligtronföljd inte kan förväntas leda till en ökad omsättning av regenter kommerinte fler arvsberättigade personer att ställas i en situation där de kan väljamellan att bli regenl eller inte. Den sammanlagda effekten blir alltså altvalfriheten minskar något för personerna i kungliga huset och att denna minskadevalfrihet främst går ut över de blivande arvprinsessorna. De skäl som finns förjämställdhet är alltså inte tillämpliga på kvinnlig tronföljd, då det gällerjämställdheten mellan prinsar och prinsessor. Detta hänger samman med att enarvsmonarki i sig innebär att statschefen rekryteras genom ett system där vissapersoner rangordnas, utan hänsyn lill deras kompetens eller egna önskemål. Två personerkan aldrig vara jämställda i ett sådant system, oavsett om de är av samma ellerolika kön. Ätt då lala om jämställdhet kan bara vara en lek med ord. Ettinförande av kvinnlig tronföljd förändrar inte detta grundläggande faktum.Klart står dessutom att införande av kvinnlig tronföljd inte ökar jämställdhetenmellan kungahuset och övriga medborgare. Däremoi innebär en sådan förändringatt man utökar antalet tronarvingar och därmed stärker kungahusets möjligheteratt överleva. Eftersom monarkin i mindre utsträckning än en republiktillgodoser valfrihets- och kompetensargumentet innebär införandet av kvinnligtronföljd att man går emot de strävanden som ligger bakom kraven påjämställdhet mellan könen. Ätt få se en kvinnlig statschef beträda ett ämbete,med en så föriegad konstruktion som det svenska torde inte vara specielltbefrämjande fören modern kvinnosyn. Frågan om kvinnlig tronföljd är alltså inteen jämställdhetsfråga, utan handlar om ett eventuellt stärkande av monarkin.Eftersom utredningen inte förts under korrekta premisser kan frågan inte ansesvara tillräckligt ingående behandlad för att leda till en förändring avsuccessionsordningen. Sammanfattningsvis anser förbundet bl. a. att man på ettolyckligt sätt brutit ut en delfråga ur staischefsproblematiken, att maningenstans gjort en analys av skälen för och emot den föreslagna förändringen,att införandet av kvinnlig tronföljd inte kan motiveras av jämställdhetsskäloch all därmed utredningen förts under falska premisser samt att en radotidsenliga bestämmelser utan sakliga skäl behållits i successionsordningen. Fleraremissinsianser har avstått från att yttra sig över principfrågan om kvinnligtronföljd bör införas eller inte, nämligen högsta domstolen, regeringsrätten, justitiekanslern,och kammarkollegiel. Prop.1977/78:71 29 Ordningenför den kvinnliga tronföljden Endastnågra få remissinsianser berör frågan i vilken ulsträckning tronföljdsrätt börmedges kvinnor och deras avkomlingar. Regeringsrätten,hovrätten över och , kammarkollegiel och länsslyrelsen iGöteborgs och län tillstyrker fullt kognatisk tronföljd. Regeringsrättenhänvisar därvid till principen om likställighet mellan könen. Denna princip,som grundlagsfästs i 2 kap. 16 § regeringsformen, bör enligt regeringsrättentillämpas även i detta sammanhang. Enligt kammarkollegiet skulle en inte fullt kognatisktronföljd stämma mindre väl överens med strävandena i vårt land tilllikställighet mellan könen. i menar attandra ordningar med kvinnlig tronföljd än den fullt kognatiska utgörnödfallsvägar och därför är oacceptabla. understryker att det iförsta hand är psykologiska jämställdhetsskäl som talar för den föreslagnaändringen. Riksmarskalksämbetetförordar i första hand en kognatisk arvsordning enligt den gängse modellen.Ämbetet framhåller att en fullt kognatisk ironföljdsordning inte finns i någoteuropeiskt land och ämbetet veteriigt inle heller har funnits i ett sådantland. Kognatisk tronföljdsordning finns däremot i , Nederiänderna ochStorbritannien; och den infördes i och i Nederländernaår . Ämbetet finner anledning saknas att . göra slörre ingrepp i 1810års successionsordning än att möjlighel öppnas för kvinnlig tronföljd enligtden kognatiska ordningen sådan den praktiseras i oss så närstående länder somDanmark, Nederiänderna och . Skulle emellertid en dylik ordningav olika skäl inte befinnas genomförbar, vill ämbetet inte motsätta sigutredningsmannens förslag om fullt kognatisk tronföljd. Därest frågan omkvinnlig tronföljd skulle betraktas som en fråga om jämställdhet mellan man ochkvinna, vill ämbetet erinra om övergångsbestämmelsen till 2 kap. 16 § i nyaregeringsformen, enligt vilken äldre föreskrift, som innebär särbehandling pågrund av kön, behåller sin giltighet tills vidare. Sådan föreskrift fårdessutom ändras, även om ändringen innebär fortsatt särbehandling. Förslagetatt fullt kognatisk tronföljd skall avse endast efterkommande till godlas uttryckligen av riksmarskalksämbetet och regeringsrätten ochlämnas i övrigt utan erinran. Omarbetningav gällande successionsordning eller en ny successionsordning? Detstora flertalet remissinstanser har inte särskilt kommenterat den av utredningsmannenvalda metoden att omarbeta gällande successionsordning. I de yttranden somuttryckligen behandlar frågan är kommentarerna i regel kritiska. JustUiekanslernframhåller sålunda att den föreslagna bestämmelsen i 1 § om kvinnlig tronföljdliksom det föreslagna nya andra stycket i 3 § direkt bryter mol det isuccessionsordningens ingress upprepade poängterandet av Prop.1977/78:71 30 attsuccessionsordningen reglerar manliga bröstarvingars rätt tilltronen. Justitiekanslern framhåller vidare att eftersom det inte är fråga omnågon provisorisk lösning det enda riktiga givetvis är att utarbeta en helt nysuccessionsordning. är så myckel mera motiverat som flera ändringar ochtillägg måste ske i den gällande successionsordningen om kvinnlig tronföljdinförs. Man skulle därigenom också undvika den föga tilltalande blandningen av arkaistisktoch modernt språkbruk som blir följden av de föreslagna ändringarna ochtilläggen. Vidare skulle man kunna undanröja i ingressen förekommande olikauttryck av innehåll att konungen styr riket, vilket strider mot nu gällanderegeringsform. Man skulle också ha större anledning överväga att genomuttryckliga bestämmelser undanröja varje tvivel om vad som gäller på vissapunkter, där, såsom framhålls i betänkandet, regler nu saknas. Två ledamöler avregeringsrätten, och , anser att successionsordningen börunderkastas en allmän översyn. De framhålleratt det på två slällen i ingressen tillsuccessionsordningen anges att den gäller för sedermera manligabröstarvingar. Det strider enligt nämnda ledamöters mening mot vanligtlagstiftningsskick att i successionsordningen dels behålla dessa föreskrifteroförändrade, dels föra in bestämmelser om successionsrätt även för vissakvinnliga bröstarvingar. Det finns därför starka skäl av lagstiftningsteknisknatur som talar för att successionsordningen omarbetas i sin helhet i sambandmed att de föreslagna bestämmelserna om kvinnlig tronföljd förs in. Det ärockså av allmänt intresse att successionsordningen som en av våra grundlagarfår en klarare och mera tidsenlig utformning. Vissaremissinstanser är kritiska mot den av utredningsmannen använda metoden utanatt dock avstyrka den. Detta gäller högsta domslolen, regeringsrätten, Sveahovrätt, kammarkollegiel samt i . Högstadomstolen framhåller bl. a. att när nya bestämmelser förs in i 1810 årssuccessionsordning, detta hisloriska, av ett ålderdomligt språkbruk prägladedokument, måste resultatet, såsom också utredningsförslaget visar, komma attkännetecknas av bristande enhetlighet både i sak och i form. Förhållandetmellan ingressen lill successionsordningen och dess innehåll i övrigt kan tagastill exempel härpå. I ingressen fastslås, att successionsrätt skall tillkomma"manliga bröstarvingar" eller "äkta manliga bröstarvingar" tillKari XIV på sätt och under villkor som närmare framgår av denefterföljande regleringen. När regler om kvinnlig tronföljd och regler som fömtsättersådan tronföljd i enlighet med utredningsförslaget införs i successionsordningensparagrafer utan ändring av ingressen, blir följden, att ingressen och denefterföljande regleringen inte stämmer överens. Regeringsrätten påpekar attsuccessionsordningen på två ställen i ingressen anges gälla bröstarvmgar. Det slrider onekligen mot vanligt lagstiftningsskick atti en författning med denna uppläggning införa bestämmelser om successionsrättäven för vissa kvinnliga bröstarvingar. Även om skäl kan anföras för attinskriva den nya ordningen i en helt ny författning, Prop.1977/78:71 31 ansersig dock regeringsrätten med hänsyn lill lagstiftningsuppgiftens särart kunnagodta den uppläggning utredningen valt. framhåller att partiellaändringar i successionsordningen av det slag det nu är fråga om mötersvårigheter av både formell och saklig natur. Förslaget vittnar klart härom.Även om en mera genomgripande revision av successionsordningen elleren helt nytronföljdsordning kunde le sig motiverad,synes en begränsad revision på sättutredningen stannat för dock kunna godtagas. Kammarkollegiet uttalar att lagteknisktskulle en ny successionsordning vara att föredraga, då ett införande av nyabestämmelser i den gamla successionsordningen måste resultera i bristandeenhetlighet både i form och i sak. Utredningsförslaget vittnar därom. Kollegietfinner dock att den av utredningsmannen valda uppläggningen med hänsyn tillomständigheterna bör kunna godtagas. Regeringsrättenupptar även några terminologiska frågor. Regeringsrätten framhåller sålunda altsuccessionsordningen nu talar om prins av det kungliga huset för att ange manligperson som har arvsrätt till tronen, medan termen prinsessa har en meraobestämd innebörd. Utredningen föreslår införande av benämningarna arvprinsoch arvprinsessa. Regeringsrätten kan tillstyrka dessa nya benämningar, då desynes ge klart uttryck för vad som åsyftas, en person med arvsrätt till tronen.Det bör övervägas om inte den nya terminologin bör vinna insteg också i 5 kap.3 § regeringsformen. Regeringsrätten framhåller vidare att utredningen redovisarinnebörden av nuvarande begreppet kungliga huset som omfattande konungen, tronföljdsberättigade,ogifta prinsessor och ingifta. I 5 kap. regeringsformen användes uttrycketkonungahuset. Det är inte helt klart huruvida dessa båda begrepp är identiska.Med kvinnlig tronföljd kommer under alla omständigheter begreppel konungahusetatt fl en delvis annan innebörd och omfatta statschefen, alla till tronen arvsberättigadesamt ingifta familjemedlemmar. 5 § i regeringsformen Ianslutning till denna paragraf upptar Justitiekanslern några rättstekniska spörsmål.Justitiekanslern menar till en början att det kan övervägas att i successionsordningenintaga en hänvisning till det föreslagna nya andra stycket i 1 kap. 5 §regeringsformen. I huvudsak samma mening uttalas av kammarkollegiet. Justitiekanslernpekar vidare på att det är tveksamt om det med den föreslagna formuleringen av1 kap. 5 § regeringsformen är klart att 2 § i successionsordningen i dessföreslagna lydelse är tillämplig för det fall att kvinnlig statschef avlideroch arvprinsessa är havande. Enligt justitiekanslern kan nämligen 2 § isuccessionsordningen knappast betraktas såsom något stadgande om"konungen" utan om änkedrottning och änkeprinsessa. För att oklarhetinte skall uppstå förordar justitiekanslem en omformulering Prop.1977/78:71 32 antingenav 1 kap. 5 § regeringsformen elieratt till 2 § successionsordningen fogas ettandra siycke av innehåll att första stycket äger motsvarande tillämpning omdrottning som är statschef dör och änka efter arvprins befinner sig i välsignattillstånd. 1-3§if i successionsordningen (ftUlt kognatisk tronföljd efter ochutseende av riksföreståndare) Iformellt hänseende gör högsta domstolen och några påpekanden. menar att läsningen av deninledande villkorssaisen i 2 § skulle underiättas om den fick lyda: "DörKonung i och befinner sig Hans efteriämnade drottning eller änkan efterarvprins i välsignat tillstånd, då skall" etc. Moderaia samlingspartiets kvinnojörbundföreslår en formell ändring av innebörd att den föreslagna hänvisningen i 1 §sista stycket till successionsordningen utgår och att till följd härav lagen påförekommande ställen bör omnämna förulom arvprinsen även arvprinsessan. 4§ i successionsordningen (uppfostran Inom riket och religionstillhörighet) Någraremissinstanser tar upp frågan om inte i 4 § borde intas en uttrycklig bestämmelseomverkan av att tronarvinge uppfostras utom riket. framhålleratt med kravet på uppfostran inom riket tydligen avses att tillgodose intressetatt en statschef i vårt land är väl förtrogen med svenska förhållanden. Omprinsessas äktenskap med utlänning i allmänhet kommer att leda till att hon fiyttarutomlands, kan - i vatt fall om laglig möjlighet att lämna villkorat samtycke tilltronarvinges äktenskap inte skulle föreligga - det finnas större anledning äntidigare att förse stadgandet i 4 § successionsordningen med uttryckligbestämmelse om verkan av att tronarvinge uppfostras utom nket. Även för andrafall kan det vara av värde att en uttrycklig bestämmelse finns. Någon annan rätisföljdtorde inte kunna ifrågakomma än att den utomlands uppfostrade tronarvingen ochalla hans efterkommande föriorar sin successionsrätt. Riksmarskalksämbetetmenar alt det vore önskvärt all rättsföljden av att arvprins uppföds utom riketanges. Även riktar uppmärksamheten på att en uttryckligbestämmelse saknas för det fall tronarvingen uppfostrats utom riket. Hovrättenframhåller dock att en sådan bestämmelse kan ge upphov lill gränsdragningsproblem.Det är nämligen oklart hur långvarig bosättningen utomlands skall vara för attsuccessionsrätten skall gå föriorad. Ätt studier utomlands inte skallha diskvalificerande verkan synes klart, men hur gränsen i övrigt bör dragas ärovisst. Å andra sidan kan sägas, att frånvaron av en bestämmelse ger upphov tillproblem av i stort sett samma slag. Någraremissinstanser tar upp frågan vilken krets av efterkommande till tronarvinge sombör uteslutas från successionsrätt om tronarvinge överger den rena evangeliska Prop.1977/78:71 33 läran.Enligl riksmarskalksämbetet synes del vara rimligt alt de efterkommande somvar födda redan innan arvprinsen övergav den rena evangeliska läran bibehållsvid sin successionsrätt. framhåller att det får antagas att deav arvprinsens efterkommande som föds först efter det att arvprinsen övergavden evangeliska läran blir uteslutna från successionsrätt. Däremot torde deefterkommande som var födda redan vid den angivna lidpunkten bibehållas vid sinsuccessionsrätt. Det synes önskvärt att när föriust av successionsrätt jämvälför efterkommande åsyftas detta framgår av lagtexten i all synnerhet som deefterkommande särskilt nämns i liknande sammanhang. Kammarkollegiet menar ocksåalt det av paragrafen bör framgå att även efterkommande är uteslutna från allsuccessionsrätt. Med efterkommande torde då enligt kollegiet inte avses sådanabarn som var födda för trosavfallet då dessa får anses haen självständig på släktskap med ättens huvudman grundad arvsrätt, som de behålleräven om fadern föriorar sin. Kammarkollegietberör också frågan omslatschefens religionstillhörighet. Kollegiet menar atten uttrycklig bestämmelse om vad som händer om konungen inte bekänner siig tillden rena evangeliska läran också borde ha tagits in i förslaget. Kollegietförutsätter emellertid alt frågan om innehållet i 4 § tas upp i samband med detfortsatta utredningsarbetet rörande det framtida förhållandet mellan stat ochkyrka, varför det inte torde vara nödvändigt att göra några ändringar idessa avseenden i paragrafen. Frågan om vilken inverkan föriustenav svenskt medborgarskap skall ha på successionsrätlen berörs avriksmarskalksämbetet. Ämbetet uttalar att arvprins eller arvprinsessa somförlorar sitt svenska medborgarskap också bör gå föriustig sin successionsrätt.Enligt ämbetet bör också undersökas om arvprins eller arvprinsessa kanbibehållas vid sin successionsrätt om han eller hon utöver det svenskamedborgarskapet förvärvar jämväl utländskt medborgarskap. Regeringsrätten tarockså upp frågor om medborgarskapet och uttalar att det för bibehållande avarvsrätt till tronen bör gälla samma kvalifikationer som ställs på statschefenligt 5 kap. regeringsformen och nionde punkten sjätte stycketövergångsbestämmelserna till regeringsformen. Arvprins eller arvprinsessaskall ju enligt 5 kap. 3 § regeringsformen kunna inträda som tillfälligriksföreståndare. På sådan ställs krav att bl. a. vara svensk medborgare.Arvprins och arvprinsessa bör därför ha svenskt medborgarskap. Om kvinnligtronföljd införs, särskilt om samiidigi motsvarighet till nuvarande 5 § tredjemeningen successionsordningen behålls, måste härvid uppmärksamhet ägnas åträttsläget när arvprinsessa gifter sig med utländsk man. Hennes barn torde dåenligt gällande rätt i allmänhet inte fl svenskt medborgarskap och det kanockså inträffa att hon själv mister sitt svenska medborgarskap. Högstadomstolen ochjustitiekanslern gör i anslutning till 4 § några formella påpekanden.Högsta domstolen menar att hänvisningen i 4 ij till "den äldre" regeringsformens2 § i tydlighetens intresse bör bytas ut mot en hänvisning lill 2 § i 1809 årsregeringsform. Enligt justitiekanslern bör övervägas att Prop.1977/78:71 34 överfiyttabestämmelsen i den äldre regeringsformens 2 § om konungens bekännelse till denrena evangeliska läran till 4 § i successionsordningen. 5if I successionsordningen (samtycke lUl äktenskap samt förbudet mol äktenskap medenskild svensks barn) Ifrågan om samtycke till tronarvinges äktenskap tar några remissinstanser uppspörsmålet om utredningsmannens tolkning av den gällande formuleringen"Konungen, sedan statsrådels tankar inhämtats". Högsta domslolen ärtveksam om utredningsmannens tolkning av gällande rätt är riktig och menar attdet mest sannolika är att övergångsbestämmelsen i punkt 7 till den nyaregeringsformen måste tolkas så att samtycke skall lämnas av "regeringenpå hemställan av konungen". Om högsta domstolens tolkning är riktiginnebär alltså utredningsmannens förslag en saklig ändring av gällande rält avinnebörd alt satntycke krävs endast av regeringen. gör itolkningsfrågan gällande att den av utredningsmannen föreslagna ändringenbygger på antagandet att "Konungen" i 5 § successionsordningen ejbetyder annat eller mera än konungen i egenskap av rikets styrelse. Huruvidadetta antagande är riktigt är emellertid högst osäkert. Eftersom fråga, omprinsessa av det kungl. huset skall få ingå ett tillämnat äktenskap, isuccessionsordningen (6 §) betraktas såsom en angelägenhet som berör konungenpersonligen, närmast i hans egenskap av företrädare för del kungl. huset, ärdet nämligen föga troligt, att successionsordningen skulle behandla motsvarandefråga när det gäller prins av det kungl.