prop · G10337 · 1977-12-31 00:00:00 — De administrativa kostnaderna blirstora i inledningsskedet. Många jägare får, i varje fall under försöksperiodensinledningsskede, jaga på för dem obekanta marker. Detta ökar risken för felnavigeringoch överträdelser av områdesgränser. Dessutom kan det uppstå stark konkurrensom de bästa jaktplatserna. Vadslutligen alternativ C beträffar kan konstateras att det föreligger ett visstbehov av jaktvårdsområdesbildning i skärgården. Jaktvårdsområden är sällsyntadär och det finns anledning att skapa ett bättre samarbete i faunavårdsfrågor.I varje fall i inner- och mellanskärgården finns flera andra djurarter änsjöfågeln, vars förvaltning skulle må väl av ett mera enhetligt synsätt överstörre områden. Behovet av jaktvårdsområden är emeUertid inte lika stort i skärgården,framför allt inte i de yttre skärgårdsområdena, som på fastlandet. Det är inteheller säkert att bildandet av jaktvårdsområden skulle vara en så fullkomliglösning när det gäller sjöfågel vården att det vore motiverat att kräva dylikaområden för att vårjakt skulle få bedrivas. Dessutom är det ofta myckettidsödande och kostnadskrävande att bilda jaktvårdsområden. Enligtberedningens mening talar övervägande skäl för att jaktområden bestäms enligt ettderaav alternativen A eller B. Vid valet dem emellan får vägas mot varandra deklara fördelar alternativ A medför genom att jakten får bedrivas inom förjägaren välkända områden och de fördelar som kan vinnas genom den effektivare fredning,sjöfågelvård, övervakning och uppföljning som alternativ B kan medföra. Ävendet förhållandet att det senare alternativet är betydligt mera arbets- ochkostnadskrävande än det förra måste därvid beaktas. Vadgäller fredningen av annat djurliv under jakten talar flera omständigheter föratt ett tillräckligt skydd kan uppnås även om jaktområdena bestäms enligtalternativ A. För det första innebär, som påpekats ovan, även jaktområdenenligt detta alternativ vissa fördelar när det gäller att undvika störningar.Av största betydelse är dock att det inom skärgårdsområdena redan finns ellerplaneras särskilda med stöd av naturvårdslagstiftningen avsatta områden i formav naturreservat och fågelskyddsområden. Det bör i sammanhanget påpekas attsådana områden endast i mycket begränsad omfattning finns i den åländskaskärgården. Vidare bör de lokala jaktorganisationerna kunna medverka till attfrån störningssynpunkt olämpliga jaktområden undviks. Medhänsyn till att kvarstående nackdelar med jaktområden enligt alternativ Aåtminstone delvis bör kunna minskas genom en noggrann registrering av områdenaoch att dessa nackdelar i varje fall uppvägs 1977/78: 37 57 av de fördelar alternativet innebär från jaktutövningssynpunkt,anser beredningen att alternativ A bör väljas framför alternativ B. För att jaktområden i den angivna formen skall godtas böremellertid vissa krav uppfyllas. För det första måste sökanden åläggas attange exakt på vilken eller vilka platser jakten avses bedrivas underförsöksperioden. Alternativa platser kan därvid bli aktuella med hänsyn tillde skiftande väderleksbetingelserna. Avses jakten äga rum från båtlinjer,vilket får ses som ett undantag, måste läget för det planerade båtlinjeskyttetanges noga. Ett generellt villkor för tillstånd bör vara att ansökan granskatsav en lokal jaktorganisation som därvid fungerar som rådgivare till denmyndighet som har att avgöra tillståndsfrågan. Skulle myndigheten finna attansökta jaktområden eller lägen för båtlinjer är olämpliga med hänsyn till störningarpå annat djurliv skall ansökningen avslås, om inte en tillräcklig fredning kanuppnås genom en justering av valda platser. Om myndigheten finner det påkallat bör även andraintresseorganisationer vid sidan av det organ som företräder jägarna beredastillfälle att yttra sig i anledning av ingivna ansökningar. Myndigheten skallkunna avslå ansökningen om ett bifall bedöms kunna leda till mera påtagliganegativa konsekvenser för faunan eller kan förväntas orsaka speciellakonflikter med övrigt friluftsliv. Även särskilda motiv framförda avövervakningsorganisationen polis eller kustbevakning kan utgöra grund föravslag. 3.4 Fågelarter och kön samt övriga begränsningar Beredningen förutsätter att jakten endast skall omfattahanfågel, vilket är i enlighet med ingivna förslag och tidigare tradition i vårjaktsområ-deni och på . Utgångspunkten vid val av arter för en vårjakt bör varaföljande: Stammarna avtillåtna arter skall vara stora och ej visa tecken på nedgång. Den ökadeavskjutning som blir följden av en återinförd vårjakt får ej bli av sådanstorlek att den äventyrar beståndens fortsatta höga täthet (ett delvisannorlunda synsätt kan tillämpas för ejder med hänvisning tillparasitsituationen). Jakten skallomfatta arter som häckar i jaktområdet och i huvudsak riktas mot fåglar somhör till det lokalt häckande beståndet. Ett överskottav hanar skall förekomma i bestånden eller skall uttaget av hanar vid vårjaktvara så litet i förhållande till populationens storlek och övrig beskattningatt ett hanunderskott ej behöver befaras. Tillåtna artermåste vara så lätt identifierbara att riskerna för att andra arter eller honorav tillåtna arter fälls blir försumbara. Ejdern är som framhållits i kap. 2 den särklassigtdominerande and- Prop.1977/78: 37 58 arteni skärgårdarna och den som helt kommer att överväga i jaktbytet. Valet avtidpunkt för jakt (3.5) bestäms i hög grad av ejderns ankomst och detta valpåverkar i viss mån vilka övriga arter som kan bli aktuella. Beredningenkonstaterar att ejder, storskrake och vigg är de enda arter som bör tas upptill diskussion för vårjakt. Beträffandeejdern uppfylls kriterierna om beståndets storlek och utveckling (1) samtkravet att inga andra arter riskerar att skjutas av misstag (4). Hanöverskottföreligger visserligen ej, men avskjutningen kan förutsägas bli relativt ringai förhållande till den totala avskjutningen av arten och knappast kunnaförorsaka något hanunderskott (3). I och kommer jakten atti stor utsträckning gälla bestånd från andra delar av (2), där docki stora områden vårjakt skulle komma att bedrivas om den äterinförs i . SlorskrakenuppfyUer samtliga angivna förutsättningar. uppfyller kravet ombeståndets storlek och utveckling (1) och om överskott av hanar (3). Kravet omfåglarnas lokaltillhörighet (2) kan ej anses uppfyllt vid tidig vårjakt, menväl vid sen. Vid jakt på vigg måste kravet att andra arter ej skall utsättasför jakt (4) anses vara svårt att uppfylla, framför allt vid en sen vårjakt,men i betydande grad även om jakten läggs . Beredningenkonstaterar att ejdern och storskraken är de enda arter som helt uppfylleruppställda krav. När det gäller viggen talar bristande lokaltillhörighet ochidentifieringssvårigheter mot att jakten även skall omfatta denna art. Ettbegränsat antal fåglar av andra arter när det gäller berganden endast enmindre del av skärgårdsbeståndet utsätts dock för förväxlingsrisk vid tidigvårjakt. Denna risk kan dessutom begränsas om man bara tillåter jakt från skåremed vettar, eftersom främst individer av samma art som lockfåglarna fäller fördessa. Av stor betydelse i sammanhanget är vidare de kvalifikationskrav somföreslås gälla beträffande de personer som skall komma i fråga för tillstånd tUlvårjakt. Mot bakgrund av beredningens uppfattning att ett återinförande avvårjakt efter sjöfågel endast kan grundas på i vid mening sociala skäl börurvalet av arter vara sådant, att alla jaktberättigade i områden där vårjakt avtradition bedrivits får tillfälle till jakt. De omständigheter som talar motjakt efter vigg bör bedömas under hänsynstagande till detta krav. Uteslutsviggen kommer möjlighet till jakt att saknas i vissa delar av inner- och mellanskärgården.På grund härav bör jakten, med den begränsningen att annan jaktform än jaktfrån skåre med vettar inte skall få förekomma, även omfatta hanfågel av vigg. Fälldafåglar skall tas till vara för att användas i hushåll och skall inte få säljas. 1977/78:37 59 har föreslagit en rörlig jakttidomfattande . Jakttidens längd bör bestämmas efter en sammanvägning av åena sidan det starka kravet på en begränsning av jakten och å andra sidan intressetav en rimlig möjlighet att, trots bl. a. osäkra väderleksbetingelser, kunna utnyttjaåtminstone en del av årets jakttid. Enligt beredningens mening tillgodoser enjakttid om längst de nämnda intressena. I ingivna framställningarna omåterinförande av vårjakt har föreslagits att jakten skulle förläggas så tidigtsom möjligt, dvs. efter islossningen och innan de aktuella arternastartat sin äggläggning. Beredningen har även diskuterat en jakttid förlagdtill , när honorna av såväl ejdern som storskraken värpt färdigtoch ruvar och hanarnas del i årets fortplantning är över. En tidig jakt på hanfågel av ejder och storskrake skullede flesta år infalla , dvs. innan flertalet kustfågelarteråtervänt till skärgården eller uppsökt sina häckningsområden. Störningarna påden övriga faunan skulle därigenom begränsas. Störningsrisken kvarstår emellertidbeträffande bl. a. havsörn och grågås. Beskattningen av ejder och storskrakekommer att avse hanar som i stor utsträckning tillhör den lokala skärgårdensbestånd och som redan etablerat par. När hanen fälls blir honan utan partneroch häckning kommer ej till stånd såvida inte omparning sker. På basis avnuvarande kunskaper kan antas att sen parbildning leder till att ingen häckningkommer till stånd eller till starkt försenad häckning. från splittradepar kommer således att i mycket ringa grad bidra till föryngringen. I områdendär sträckskytte blir aktuellt kommer beskattningen så gott som uteslutande attavse ejdrar på nordsträck och endast i mindre grad det lokala beståndetsfåglar. En sen vårjakt bör förläggas efter det att hanarnafullgjort sin del av årets fortplantning. För att häckningar ej skall spolierasoch honorna störas så litet som möjligt bör jakten starta först sedanmajoriteten av ejder och storskrakpar avslutat äggläggningen. Vidare bör jaktenvara avslutad innan kläckningen kommer igång på allvar. Tidsmässigt skulle ensen vårjakt i infalla något beroende på vårensankomst och något tidigare längre söderut. Den period som står till förfogandevid ovan angivna förutsättningar är mycket kort . Storskrakenförefaller uppvisa större individuell variation i valet av häckningstid ochjakten kan i viss omfattning drabba par som håller på med varpning. Störningarnaav jakt på de redan ruvande vattenfåglarna synes av åländska erfarenheter attdöma vara begränsade, medan störningar på sent häckande arter som svärta, småskrakeoch tärnor kan antas bli större genom att de till betydande del uppehåller 1977/78: 37 60 sig på eller invid blivande häckningsöar. Nordsträcket av ejderoch storskrake har i stor utsträckning passerat kuster vid den aktuellatidpunkten, varför förutsättningarna för jakt på dessa arter är små. Beredningen konstaterar att det inte föreligger avgörandebiologiska skäl att välja den ena eller andra av här diskuterade tidpunkter.Vid sådant förhåUande får den omständigheten att en sen jakt skulle vara någotmer fördelaktig från biologiska synpunkter när det gäller ejder ochstorskrake vägas mot de skäl i övrigt som talar för en tidig jakt. Vid bedömningen måste också möjligheteratt övervaka jakten beaktas. Till beredningen har generaltullstyrelsen uppgettatt möjligheterna att utöva en kontroll över en jakt förlagd till tidenomedelbart efter islossningen är mycket begränsade. Beträffande en sen jakt harman anfört att övervakningen blir effektivare. har nämligenbåtar, som varit intagna på varv för vinteröversyn eller eljest varit upplagdapå land hunnit sjösättas. För en tidig vårjakt talar skärgårdsbefolkningens starktuttalade önskemål i denna riktning. Särskilt gäller detta om jakten motiverasmed det behov av omväxling och avkoppling som framförts av företrädarna förvårjakt. I den mån en tradition finns kvar för vårjakten efter sjöfågel byggerdenna också på en tidig jakt. Ett ytterligare skäl för en tidig jakt är att denna kanförutsättas vara betydligt mindre störande för annat friluftsliv. En senvårjakt kommer att infalla då det båtburna fritidsfolket börjaruppträda i skärgården. Enligt beredningens mening bör de senast redovisadeskälen, i en situation då de biologiska skälen att välja alternativ inte är avavgörande art, tillmätas sådan betydelse att valet bör falla på den tidigajakten. Med hänsyn till de av framförda skälen moten tidig jakt vill emellertid beredningen betona det ansvar för genomförandetav jakten som faller på de lokala jaktorganisationerna. Jakttiden bör förläggas till en tidpunkt i nära anslutningtill islossningen. En sådan förläggning kan innebära skilda jakttider inomlandet. Om möjligt bör beslutet om jakttidens förläggning grundas på observationerav de första sträckrörelserna hos ejdern. Beslutet bör föregås av ett samrådmed de organ som representerar de jaktberättigade. Enligt beredningens uppfattning bör den tillåtnajaktformen vara jakt från skåre med vettar. Om de lokala förhållandena intetillåter jakt från skåre bör i första hand undersökas om jakten kan bedrivas iden formen att jakten visserligen sker från båt men med användande av vettar.Med hänsyn tUl den större risken för skadeskjutning som är 1977/78: 37 61 förknippad med sträckskytte från båtlinje bör tillståndtill sådan jakt ges med mycket stor restriktivitet och endast i de fall då delokala naturförhållandena omöjliggör de här nämnda jaktformerna. När det gällervigg skall som tidigare anförts den enda tillåtna jaktformen vara jakt frånskåre med veliar. bör vara i respektivelän. Till grund för myndighetens prövning Skall ligga en skriftlig ansökan ivilken anges de omständigheter som kan berättiga sökanden till vårjakt oeh ennoggrann beskrivning av den eller de platser på vilka jakten skall bedrivas.De sistnämnda uppgifterna bör redan i ansökningen anges på sjökort som kanligga till grund för en sammanställning på sjökort för hela länet. Avses jaktenske på allmänt vatten måste särskild ansökan om detta inges eller också måstetillstånd företes, som visar att sökanden redan har rätt att bedriva sådan jakl. Som framgått tidigare skall tillståndsmyndigheten inhämtalokal jaktorganisations yttrande över ansökningen innan denna tas upp till avgörande.Beviljas tillstånd skall detta vara personligt och innehålla en noggrannangivelse av var vårjakten efter sjöfågel i det enskilda fallet får bedrivas.Som villkor för tillståndet bör gälla att jaktresultatet rapporteras tilltillståndsmyndigheten. Vidare bör anges dels vilka sjöfågelarter som omfattasav tillståndet, dels att jakt får ske endast de dagar bestämmer.Tillståndet bör även innehålla en erinran om försäljningsförbudet,skyldigheten att ta till vara jaktbytet för användning i hushåll och tvångetatt erlägga jaktvårdsavgift samt om myndighetens rätt att när som helst dra intillståndet. TUlståndet bör kunna avse hela försöksperioden. Tillståndet skallav den jaktberättigade medföras under jakten. Uppföljning av verksamheten bör ske såväl på detadministrativa som det biologiska planet. Den administrativa delen bör omfattainsamling av uppgifter om antal ansökningar, utfärdade tillstånd, antalskjutna sjöfåglar etc. Redovisning kan ske genom länsstyrelsernas försorg.Materialet kan sammanställas av på det sätt som för närvarandesker när det gäller försöksverksamheten med samordnad älgjakt. bör även inhämta erfarenheter från . Uppföljning av den biologiska delen är mycket svår. Föratt den skall kunna ge tillförlitliga resultat finns behov av inventeringar avberörda sjöfågelstammar före en vårjakts återinförande 1977/78:37 62 och ingående erfarenheter av fåglarnas biotopval, kläckningstid,produktion etc. Sådant underlag och sådana kunskaper finns i viss utsträckning,men vårjaktsfrågan aktualiserar också en del frågeställningar som tidigare ejvarit föremål för egentiiga undersökningar. Uppföljningsarbete för attdokumentera faunans utveckling och forskning för att ge svar på nämndafrågeställningar kräver ett betydande arbete, genomfört av en kvalificeradsjöfågelforskare, såväl inom som utom de aktuella jaktområdena. Behovet avbiologisk uppföljning och forskning redovisas av fil. isärskild PM (bilaga 1). Kostnaderna för en sådan verksamhet kan bli betydande omuppföljningen skall göras på sådant sätt att den leder till någon nytta. Medhänsyn till storleken hos de övriga faktorer, som påverkar sjöfågelstammarna klimat, sjukdomar, miljöföroreningar inklusive oljeutsläpp är det docktveksamt om uppföljningen ändå kan ge några entydiga resultat när det gällersjöfågelstammarnas antalsutveckling. Svårigheten att fastställa en vårjaktsinverkan på fåglarnas antalsutveckling, särskilt genom mera översiktligaundersökningar, får emellertid inte hindra de studier och undersökningar underförsökstiden som behövs för att försöksverksamheten skall kunna ge underlagför ställningstaganden rörande fortsatt jakt och villkoren för jakten. Det ärföljaktligen angeläget att områdesvisa inventeringar genomförs som underlagför bedömningar av jaktens inverkan på fågelantalet och på fåglarnas val avuppehållsplatser. Vidare bör i möjlig utsträckning bl. a. könsfördelningen,könens olika vanor, parbildningen och parningen göras till föremål förundersökningar . I den mån nämnda undersökningar intepåbörjas före försökstiden bör i varje fall före ettforskningsprogram finnas utarbetat. Försökstiden bör vara . Kortare försökstid tordeinte kunna ge erforderliga möjligheter att utvärdera erfarenheterna avförsöken. 3.9 Kostnader för administration m. m. har i en särskild PM (bilaga 2) redovisaten uppskattning av kostnaderna för den verksamhet som föranleds av en vårjaktefter sjöfågel. beräknar de sammanlagda kostnaderna föradministration och uppföljning under första försöksåret till minst 400 000 kr.För hela försöksperioden beräknar verket kostnaderna till minst 1 000 000 kr.Därtill läggs ökade kostnader för bevakning, vilket enligtverket medför att beloppen stiger till . Verket påpekar också att arbetsbelastningen vid länsstyrelsernasnaturvårdsenheter är sådan att ett genomförande av vårjakt kan leda till attandra arbetsuppgifter måste åsidosättas. Enligtberedningens mening bör en finansiering genom såväl jaktvårdsfondsmedel somstämpelavgifter och medel över statsbudgeten övervägas. Avvägningen mellan dessafinansieringskällor bör göras för ett eventuellt beslut omvårjakt under hänsynstagande till det då rådande budgetläget ochmedelstillgången i jaktvårdsfonden. Prop.1977/78: 37 64 ang.behov av forskning för att belysa effekterna på sjöfågelstammarna av en återinfördvårjakt Behovav forskning föreligger dels för att följa upp sjöfågelstammarnasantalsutveckling oeh förändringar i fåglarnas uppträdande vid återinfördvårjakt, dels för att inhämta kunskaper om vissa drag i sjöfåglarnas biologisom är av betydelse för en biologiskt acceptabel utformning av jakten. A.Uppföljning av vårjaktens effekter på sjöfågelstammarna Uppföljningenav vårjaktens effekter på sjöfågelstammarnas antalsutveckling är en mycketsvår uppgift. Teoretiskt kan man tänka sig att vårjakten kan orsaka en populationsminskninggenom ökad mortalitet samt att störningarna kan leda till att häckningsfrekvensenminskar, till en senardäggning av häckningen och till ökad skygghet hos kullarnavUket i samtliga fall skulle kunna påverka produktionen negativt och fååterverkningar på beståndets storlek. I praktiken överskuggas emellertid medstörsta sannolikhet dessa effekter av de andra faktorer som påverkar populationensstorlek och dess produktion (näringstillgång, väderlek, utbyte med andra populationer,predation, parasiter, störningar och jakt i andra områden). De taxeringsmetodersom står till förfogande är behäftade med vissa felkällor. Ätt man genom översiktligainventeringar omfattande stora skärgårdsområden skulle kunna beläggaeventuella förändringar och kunna relatera dem till vårjakten måste såledesbedömas som nästan utsiktslöst. Detär mera realistiskt att genom inventeringar jämföra antalsutvecklingen iskärgårdsområden med vårjakt och sådana där ingen vårjakt bedrivs. Därvid börman helst ha tillgång till inventeringsmaterial från tiden före vårjaktensinförande för att kunna utsträcka jämförelsen till att gälla tUlståndet föreoch efter införande av jakten i fråga. De inventeringsmetoder som kan ifrågakommatorde närmast vara boinventeringar efter kläckningen (för ejder) ochparinventeringar (av storskrake, vigg oeh övriga berörda fågelarter). Den ökadeskygghet hos fåglarna som kan förväntas inom jaktområdena kan innebära att parinventeringenav ejder kommer att ge osäkra resultat och även influera påinventeringsresultatens tillförlitiighet beträffande övriga arter. De utslagman erhåller vid en sådan uppföljning torde åtminstone för ejderns del meråterspegla omfördelning av det häckande beståndet inom ett skärgårdsområde änverkliga förändringar av den totala numerären. Sådana resultat är emellertid avbetydelse för ställningstaganden inom naturvården, när det gäller allmänmarkanvändning i skärgården och för utarbetandet av tillämpningsföreskrifterför en framtida vårjakt. Liknandejämförande studier kan göras för att söka utröna huruvida 1977/78: 37 65 kullarnas uppehållsplatser, fåglarnas skygghet (såvälparens som kullarnas) och tidpunkten för häckningen påverkas av en vårjakt.Betydande metodologiska svårigheter föreligger vid flera av de nämnda tänkbaraundersökningsmomenten. Vad ovan sagts avser uteslutande de områden där jaktenkommer att bedrivas i form av vettjakt från skåre dvs. oftast på de lokalthäckande bestånden. Effekterna på sjöfågeln av den sträckjakt som beskrivsunder 3.6 synes vara närmast omöjliga att undersöka. Fördjupade studier av sjöfåglarnas biologi Diskussionen om återinförande av vårjakt har aktualiseraten rad frågor som kräver viss forskningsinsats för att kunna besvaras. Frågan om hanöverskott, vilken får sägas ha stor betydelseför synen på en vårjakt, kräver en omfattande uppmärksamhet hos samtliga detre för vårjakt diskuterade arterna. Därvid bör olikheten i könens ankomsttidertill häckningsplatserna och könskvoten i olika områden undersökas, liksomförändringar i könskvoten under vårens och försöksperiodens gång. Önskvärtvore att sådana studier genomfördes i hela elleråtminstone hela . Synpunkter på den eventuella biologiska betydelsenav ett hanöverskott borde också sammanställas. Kunskaperna om honans reaktion när hanen skjuts bort ochhennes möjligheter till omparning är mycket begränsade. Experimentella studiergenom avskjutning av hanar under olika faser av häekningens inledning kan härvara till stor hjälp. Tillgänglig teknik för fångst i syfte att märka fåglarnaindividuellt utgör dock en begränsning. För att utreda om parbildningen varar mer än en säsong ochfördelarna med ett sådant förhållande krävs ingående och långvariga undersökningar.Även där är möjligheterna till utveckling av fångst- och märkningsmetoderavgörande för framgången. Vidare vore det önskvärt med en bearbetning ochsammanställning av befintligt ringmärkningsmaterial som kan belysa olika mortalitetsfaktorersinbördes roll och ligga till grund för en beräkning av vissa populationsdata. Av relevans för ett ställningstagande till en vårjakt ärockså sjöfåglarnas halter av miljögifter under olika delar av året och deraslämplighet som föda. Undersökningar av detta slag pågår redan. 5 1977/78. 1977/78: 37 66 ang. kostnader för administration m. m. har gjort följande uppskattning avkostnaderna för den verksamhet som föranleds av en vårjakt efter sjöfågel. Kostnader för kontroll m. m. av jaktområden Om jakten i enlighet med beredningens förslag skall fåutövas från särskilda platser spridda i skärgården undgås kostnaderna förbildandet av jaktområden. Kontroll m. m. av de olika platserna kan dock beräknaskomma att uppgå till i genomsnitt . i varje län. De sammanlagdakostnaderna blir då . Kostnader för utfärdande av tillstånd Den krets som föreslagits bli berättigade till tillståndatt bedriva vårjakt har antagits omfatta ca 2 000 personer. Varjetillstånd kan sägas kosta , om man utgår från stämpelavgiftensstorlek.