prop · G10347 · 1977-12-31 00:00:00 — Endast härigenom kanbranschen nå den styrka vad avser produktion, marknadsföring ochutvecklingsarbete som är en förutsättning för att man med framgång skall kunnahävda sig på världsmarknaden. Detta är i sin tur nödvändigt om mycket negativasysselsättningskonsekvenser skall kunna undvikas i berörda orter och regioner.Inom flera produktområden och för vissa produktionsenheter är förhållandena sådana att genomgripande åtgärder krävs. Detta visas inte minst i destrukturförändringar som har redovisats av specialstålutredningen och somdiskuteras mellan företagen. För att åtgärderna skall kunna genomföras och fåönskad effekt krävs i många fall investeringar av betydande omfattning. I vissafall synes nödvändiga åtgärder inte kunna genomföras utan samtidigaförändringar av ägarförhållandena. Jagvill i detta sammanhang framhålla att den definition av specialstålindustrinsom normalt tillämpas kan vara väl snäv från stmktur-rationaUseringssynpunkt.Specialstålprodukter tillverkas som tidigare nämnts även i företag i andrabranscher än specialstålinduslrin. Det är självfallet angeläget att även dennaverksamhet utanför den egentliga specialstålinduslrin beaktas vid övervägandenrörande branschutvecklingen. Attsöka gradera angelägenheten av olika strukturförändringar inom specialslålindustrinär inte möjligt. Vilka effekter på konkurrenskraften olika åtgärder har, liksomvilka framkomstvägar som finns, är frågor som i första hand måste utvärderas isamarbete mellan berörda företag samt de anställdas organisationer. Inom ettbetydelsefullt område finns dock enligt min mening ett särskilt stort behov avalt åtgärder vidtas med största möjliga snabbhet. Jag syftar här påproduktionen av rostfria produkter och därvid främsl på det platta sortimentetdär konkurrensen har skärpts mycket kraftigt . understryks alt det effekrivare utnyttjandet avproduktionsresurserna som stmkturrationaliseringen möjliggör måsle kombinerasmed fortsatta och intensifierade forsknings- och utvecklingsinstanser. Jagdelar denna uppfattning. Såväl process- som produktmässigt är det nödvändigt atlsvensk specialslålindustri även i framliden intar en ledande ställning bland väridensstålproducenter. Jag vill i detta sammanhang framhålla att det är angelägel attforsknings- och utvecklingsarbetet, vars resultat är långsiktigt, drivsoberoende av konjunktu-rella variationer i branschens lönsamhet. Delta gällerinte minst den kollekliva delen av detta arbete. Prop.1977/78: 47 23 Enligtmin mening måsle statsmaktema även fortsättningsvis aktivt bidraga till altangelägna forsknings- och utvecklingsinsatser kommer till stånd inom järn- ochstålområdet. Sålunda är det exempelvis för tillverkningen av standardprodukterangeläget att finna tekniska lösningar som möjliggör god produktionsekonomivid tillverkning även i mindre skala. Inom vissa områden slår mycket att vinnaom man inom specialstålområdet lyckas applicera redan känd och för andrastålprodukter använd teknik. Styrelsenför teknisk utveckling (STU) spelar här en viktig roll som centralt organ för siatensinitiativ och stöd till teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete. InomSTU har utarbetats elt flerårigt forsknings- och utvecklingsprogram medförslag till ökade insatser inom järn- och stålområdet. Statsrådet enligt vad jag erfarit att lägga fram förslag rörande statligainsatser inom forsknings- och utvecklingsområdet. I detta sammanhang kommerockså det av STU föreslagna programmet alt behandlas. har låtit genomföra en studie av stålgjuteriernas nuläge ochframtidsutsikter. Mot bakgmnd av en väntad minskning i efterfrågan påstålgjutgods och en planerad kapacltelsut-byggnad förutses enligt studien enmycket omfattande överkapacitet inom den svenska stålgjuteriindustrin. Vidarefinns en betydande överlappning mellan slålgjuterierna vad gällerproduktsortimenten. Vid de diskussioner som industriverket har haft medsamtliga berörda företag har dessa samfält bedömt dels att det finns ett behovav att minska antalet stålgjuterier i , dels att en ökad specialiseringinom resp. gjuteri skulle stärka konkurrenskraften. En sådan speccialiseringkan ske endast genom en ökad samverkan mellan företagen. Också inom stålgjuteriindustrinbedöms slrukluromvandlingsprocessen komma att medföra väsentliga omställningaroch investeringsbehov vid företagen. Utan att därvid ta ställning tillföretagens uttalande om vad som är ett lämpligt anlal gjuterier,delar jag åsikten att rationaliseringsåtgärder av strukturell art är angelägnaockså inom stålgjuteri-branschen. Del arbete som pågår inom industriverket meddeltagande från företagen, de fackliga organisationerna ochbranschföreningarna, bör enligt min mening kunna verksamt bidra till alt ensådan utveckling kommer till stånd. Sammanfattningsviskan konstateras att specialstålindustrin och stålgjuteriindustrin står inför belydandestrukturella förändringar om man skall kunna möta den internationellakonkurrensen på export-och hemmamarknaderna. De nödvändiga omställningarnakommer att i 1977/78: 47 24 olikaavseenden ställa stora krav på de berörda företagen och produktionsenheterna.Dessa krav är av olika art. I många fall kommer stora investeringar att behövagöras. I vissa fall innebär förändringarna omställningar med avseende påproduktionsteknik och produktionsinriktning. Båda dessa typer av förändringarär tidskrävande och kostsamma. Till detla kommer stora påfrestningar på denbefintliga administrationen vid förelagen. Ansvaretför denna utveckling delas av samtliga berörda parter. Som jag har framhållitmåste effekterna av olika konkreta åtgärder i första hand utvärderas isamarbete mellan företagen och de anställda. Jag räknar med alt parternaintensifierar sitt arbete inom detta område och positivt prövar olikautvecklingsvägar. Härvid är det särskilt angelägel att ägarförhållandena, därså är nödvändigt, underordnas strävandena alt nå en rationell branschstruktur.Endast härigenom kan alltför snäva dellösningar undvikas. Desenasie årens utveckling har medfört att företagen är ekonomiskt dåligt rustadeför att genomföra denna anpassningsprocess. Förlusterna har i vissa företagvarit så omfattande att man saknar finansiella möjligheter att under denärmast kommande åren genomföra en nödvändig strukturomvandling. Detta såmycket mera som strukturåtgärderna i legel inte kan väntas få ett ekonomisktgenomslag. Dessa förhållanden gör emellertid inte förändringarna mindreangelägna. Tvärtom synes situationen vid vissa produktionsenheter redan varaoch vid andra bli sådan alt uteblivna åtgärder kan tvingafram en drastisk nedskärning och i en del fall total nedläggning 3Vverksamheten. Som jag har framhållit medför de enskilda enhetersstorlek och lokalisering att en sådan utveckling skulle få mycket allvarligasysselsättningskonsekvenser. Deåtgärder som jag har nämnt syftar till att stärka branschernas konkurrenskraftoch därmed långsiktigt öka tryggheten i sysselsättningen för de anställda.Även med dessa åtgärder torde det emellertid vara ofrånkomligt attsysselsättningen minskar vid flera enheter. I vissa fall kommer minskningarnaatt drabba s. k. enförelagsorter, där sysselsättningsnedgången kan få särskiltnegativa konsekvenser. Företagen har i allmänhet tagit ett belydandesocialt ansvar och trots bristande lönsamhet och stora avsättningssvårigheterbibehållit en högre sysselsättningsnivå än som är motiverat från striktföretagsekonomiska synpunkter. Flera av företagen är emellertid finansielltmycket svaga till följd av de senaste årens bristande lönsamhet. Det kan därförinte förväntas att de förmår ta på sig elt större ansvar för sysselsättningenän som följer av gängse regler och god sed på arbetsmarknaden. Eflersamråd med chefen för vill jag i detta sammanhanganföra följande. Hela den medelsarsenal som slår till förfogande på de lokaliseringspoliliskaoch arbetsmarknadspolitiska 1977/78:47 25 områdenamåste utnyttjas för alt lösa sysselsättningsproblemen. Särskilt angeläget äratt ersättningssysselsättning så långt möjligt skapas på de berörda orterna. Föratt möta sysselsättningsproblemen på stålorterna kommer de berördalänsstyrelserna att tilldelas särskilda resurser för att arbeta fram förslagtill konkreta åtgärder och för atl samordna insatserna på länsnivå. Dettaavses ske i särskilda arbetsgrupper med förelrädare för länsstyrelser,länsarbetsnämnder och företagareföreningar och i samverkan med bl. a. berördakommuner och fackliga organisationer. Jag räknar med att också ifrågavarandeföretag aktivt medverkar i dessa ansträngningar. Inom regeringskansliettillsätts en särskild arbetsgrupp för att dels utarbeta egna åtgärdsförslag,dels tillse att länsstyrelsernas förslag ges en snabb behandling. Detta arbetekommer att bedrivas i nära samråd med stålortsgruppen. Jag vill i dellasammanhang också peka på de ökade insatser som jag lidigare denna dag förordatför alt främja de mindre och medelstora företagens utveckling. a. har jag därvidförordat att kreditverksamheten vid statens hantverks- och industrilånefondoch statens utvecklingsfond förs samman och regionaliseras. Varje län fårenligt förslagel en egen fond. Jag har vidare förordat att möjligheterna för Svenska IndustrietableringsAB (SVETAB) att på minoritetsbasis främja nyetableringar utökas genom attregionala investmentbolag inrättas på försök i bl. a. Värmland-Bergslagenregionen. Situationerkan uppkomma då arbelsmarknadsorganen behöver ökat rådrum för att pröva olikamöjligheter att lösa sysselsättningsfrågorna för övertalig personal. I sådanafall bör denna personal så långt möjligt övergångsvis beredas fortsattsysselsättning inom vederbörande företag. För att säkerställa att dessamöjligheter tas till vara bör som villkor för finansiellt stöd tillstrukturåtgärder därför gälla alt företaget åtar sig alt svara för sådansysselsättning. Chefen för avser enligt vad jagerfarit att lägga fram erforderliga förslag avseende förstärkta arbetsmarknadspolitiskainsatser för att öka företagens möjligheter härtill. Flertaletav produktionsenheterna i de här aktuella branscherna ligger i kommuner inomdet allmänna stödområdet eller i gränsområdet till detsamma. Företagen kansålunda erhålla regionalpolitiskt stöd i form av bl. a. lokaliseringslån. Dessamöjligheter har också utnyttjats i inte oväsentlig utsträckning. Denregionalpolitiska stödverksamheten ses f. n. över av sysselsättningsulredningen(A 1974: 02). Jag avser alt återkomma till dessa frågor när utredningensförslag föreligger. Förspecialslålindustrin och stålgjuteriindustrin är emellertid situationen sådanatt ytterligare åtgärder för att främja en långsiktigt balanserad regionalsysselsättningsutveckling redan nu är nödvändiga. Jag kommer i det följande attförorda alt sådana åtgärder sätts in. 1977/78: 47 26 ålgärdersom föreslås är temporära och syftar till att skapa en bas för entillfredsställande långsiktig lönsamhet i de berörda branscherna och därigenomöka tryggheten för de anställda. Jag räknar inte med alt åtgärderna i sigkommer att leda till en ökad produktions- och exporlvolym inom branscherna.Åtgärderna inriktas främst mot att minska de finansiella hindren för angelägnastrukturförändringar. I begreppet specialstålindustri bör i detta sammanhanginrymmas även tillverkning av specialslålprodukter i företag utanför denegentliga stålindustrin. Somjag har nämnt krävs 1 många fall betydande investeringar för attrationaliseringsåtgärderna skall få tillfredsslällande effekt. ärinvesteringarna en förutsättning för att åtgärderna över huvud tagel skallkunna genomföras. På grund av företagens nuvarande finansiellt svaga situationriskerar även angelägna strukturförändringar att inte bli genomförda. Behovetav riskvilligt kapital för dessa investeringar lorde inte i tillfredsställandeomfattning kunna tillgodoses genom existerande finansieringskanaler. Det ärenligt min mening en viktig regional- och industripolitisk uppgift attmedverka lill alt dessa hinder för den nödvändiga strukturomvandlingenundanröjs. Jag förordar därför alt särskilda åtgärder vidtas för altmöjliggöra sådana investeringar inom specialslålindustrin och stålgjuteriindustrinsom är en förutsättning för eller en följd av strukturella förändringar. Försådana investeringar bör kunna lämnas dels statliga lån, i det följande kalladeinvesteringslån, dels statliga garantier för företagens upplåning på kapitalmarknaden. Villkorenför investeringslånen bör anknyta till molsvarande villkor för lokaliseringslåntill industrin. Investeringslånen bör sålunda ges för investeringar ibyggnader, maskiner, arbetsredskap och verktyg. Även i övrigt bör lånevillkoreni tillämpliga delar vara desamma som för lokaliseringslån. Detta gäller bl. a.i fråga om krav på långsiktig lönsamhet, stödunderlag, räntesats,amorteringstid samt möjligheter till räntebefrielse och anstånd medavbetalning. Möjligheterna alt erhålla investeringslån bör gälla oberoende av produkrionsenheternaslokalisering. Investeringslånbör normalt inte utgå med högre belopp än vad som svarar mot hälften av densammanlagda kostnaden för investeringen i fråga. För av sysselsättningsskälsärskilt angelägna investeringar böi, om företagets finansiella situationmotiverar detta, investeringslån dock kunna utgå med ett belopp som motsvararhela investeringskostnaden. Del särskilda investeringslånet bör inte uteslutaandra stadiga investeringsstöd, t. ex. lokaliseringsbidrag ellerlokaliseringslån. Ivissa fall torde förändringarna komma att innebära mycket genomgripandeomvandlingar av produktionsenheterna i fråga. a. kan det bli fråga omomfattande ändringar i produktionsteknik och produktinriktning. Sådanaomläggningar innebär ofta dels investeringar av en Prop.1977/78: 47 27 storleksordningsom väsentligt överstiger företagets normala investeringsnivå, dels betydandeinkörnings- och introduktionskostnader. De risker för företaget sominvesteringar av detta slag innebär synes i flera fall kunna komma att medföraalt angelägna åtgärder inte vidtas och att produktionsenheternas framtidhärigenom kommer i fara. I sådana fall bör möjligheter finnas att lämna helaeller en del av investeringslånet som lån med villkorligåterbetalningsskyldighet. Sådant lån bör dock inte överstiga en tredjedel avden sammanlagda kostnaden för investeringen. Låntagaren bör sombeslut fallas om investeringslånet kunna erhålla besked om huruvida villkorligåterbetalningsskyldighel kan komma att medges. Hur stor del av lånet som skalllämnas med villkorlig återbelalningsskyldighet bör göras beroende av detekonomiska resultatet av verksamheten och bör därför bedömas mot bakgrund av denmera långsiktiga resultatutvecklingen. Slutgiltigt beslut i denna fråga bördärför fattas tidigast när eventuell räntebefrielse och/eller amorteringsanslåndupphör och senast efter det att beslut om lånet fattats. Som jag harframhållit bör investeringslånen kompletteras med statliga lånegarantier förföretagens upplåning på den ordinarie kapitalmarknaden. Villkoren för de lånför vilka garantier lämnas bör svara mol villkoren för investeringslånen i vadavser bl. a. krav på långsiktig lönsamhet, stödunderlag, räntesats ochamorteringstid. Lånegarantier bör beviljas för lån i affärsbanker, sparbanker,kreditaktiebolag eller annan kreditinrättning som regeringen godkänner. Lånegarantierbör kunna kombineras med andra former av statligt investeringsstöd, t. ex. denämnda särskilda investeringslånen och övriga regionalpoliliska insatser. De produktionsenheter, därstrukturrationaliserande åtgärder är mest angelägna, är i regel enheter som f. n.är mycket förlustbringande. Som jag har framhållit, kan man inte väntasig atl strukturomvandlingen ger ett genomslag i lönsamheten. Ävenom åtgärderna återger enheterna en tillfredsställande lönsamhet tordefortsatta förluster bli oundvikliga . I vissa fall synesföretagen sakna möjligheter att bära dessa förluster varför strukturåtgärdernainte kan genomföras. Alternativet anses ofta vara en drastisk nedskärning avverksamheten. En sådan utveckling bör självfallet undvikas och jag förordardärför alt stöd skall kunna ulgå lill företagen med syfte atl likviditetsmässigtöverbrygga dessa inledande förlustår. Ävendetta stöd bör utgå i form av lån. Lånebeloppet bör beräknas med ulgångspunktfrån en kalkyl för den aktuella verksamheten under den närmast följande sex-till tioårsperioden. Anstånd med amortering och räntebetalning bör kunna lämnasunder tid som anses behövlig med tanke på den kalkylerade resultatutvecklingen.Upplupen ränta bör ackumuleras och läggas till lånebeloppet. 1911 nS: 47 28 medandra former av statligt stöd, dvs. även med de nämnda investeringslånenoch lånegarantierna, och utgå utan regionala inskränkningar. Ifråga om krav på långsiktig lönsamhet, räntesats m. m. bör gälla sammabestämmelser som för investeringslånen. Om särskilda skäl föreligger bör lånethelt eller delvis kunna lämnas med villkorlig återbetalningsskyldighet. Jagvill understryka att de nya lånemöjligheler som jag här har förordat inte ärtänkta att ersätta företagens normala upplåning på kapitalmarknaden omförutsättningar för en sådan upplåning finns. Vid prövning av lånens storlekoch övriga villkor bör därför hänsyn tas till företagets möjligheter attutnyttja alternativa finansieringskällor. Samtliga de berörda företagen harredan i dag väl etablerade bankförbindelser. Jag vill i detta sammanhang ocksåpeka på de finansieringsmöjligheter som finns genom . Bankens upplåningsmöjligheter vidgades genom beslut vid 1976/77 årsriksmöte (prop. 1976/77: 100 bilaga 17, NU 1976/77: 20, rskr 1976/77: 152).Beslutet innebar alt banken kan låna upp medel eller ingå garantiförbindelsertill ett belopp som motsvarar högst åtta gånger det egna kapitalet mot tidigarefem gånger det egna kapitalet. Vidare höjdes statens garanti för bankensförpliktelser från 2 000 milj. kr. till 4 000 milj. kr. förulskickadejag att en utvärdering av bankens nu tioåriga verksamhet skulle göras. Dettaarbete pågår f. n. inom industridepartementet. Jag avser att i annat sammanhangåterkomma lill denna fråga. Allmäntbör gälla att lån med statlig kreditgaranti och särskilt investeringslån inämnd ordning placeras förmänsrällsligt efler övriga lån för investeringen ifråga. Desvenska specialstålverken är mycket starkt inriktade på produktion avhalvfabrikat. Den manufakturering av det handelsfärdiga stålet som sker är av mycketbegränsad omfattning. Motsvarande förhållanden är än mer markerade inom stålgjuteriindustrin.I detta avseende skiljer sig dock inte de svenska företagen nämnvärt frånflertalet av sina utländska konkurrenter. Jag är väl medveten om de hinder somfinns för en mera långtgående integration framåt i förädlingskedjan. Detta gördet dock inte mindre angeläget atl företagen i högre grad änhittills söker utvecklingsvägar som ger möjligheter alt minska halvfabrikatproduktionensnu myckel starka dominans. Jagvill i detta sammanhang peka på ett område där de svenska företagen och jagtänker då i första hand på specialstålföretagen emellertid synes ha enbetydligt mindre omfattande verksamhet än många av sina utländska konkurrenter.Det gäller vad som med elt vitt begrepp kan kallas kunskapsförsäljning.Stålföretag utomlands är i hög grad aktiva vad gäller försäljning av know-how,patent, licenser o. d. I en del fall är stålföretagen också ägarmässigt knutnatill koncerner med 1977/78: 47 29 Det torde inte vara någon överdrift alt påstå att dennaverksamhet är en förutsättning för den snabba ökningen av stålproduktionen somgenomförs och planeras i länder utan tidigare större erfarenheter inom området. Enligtmin mening är det angeläget att de svenska företagen fortlöpande övervägermöjligheterna att i siörre omfallning och mera målmedvetet än vad som f. n.synes ske på motsvarande sätt bredda sin verksamhet. Närmast till handsliggande är därvid ökade insatser för att marknadsföra det stora kunnande somfinns samlat inom de här aktuella branscherna. Vår internationellt erkändatekniska kompetens är i della sammanhang en mycket värdefull tillgång. En sådanverksamhet bör i vissa fall med fördel kunna drivas gemensamt av flera företag.Även möjligheterna till en ökad svensk utrustningslillverkning genom samverkanmed förelag inom t. ex. verkstads- och elektronikindustrierna bör beaktas. Enverksamhet av detta slag torde i många fall med fördel drivas i särskildadotterbolag. Detta gäller naturligtvis särskilt när det rör sig om samverkansprojekt.Erfarenhetsmässigt visar det sig att företag av denna typ behöver föratt framgångsrikt etablera sig på marknaden. För att klara denna inlroduktionsperiodbehöver företaget kapital som de reala säkerheterna är mycketbegränsade. Detär angelägel att finansiella restriktioner inte omöjliggör en ökad satsning på dennatyp av verksamhet. Den medelsram som jag i det följande anger för lån för attfrämja stmkturomvandlingen inom specialstålindustrin och stålgjuteriindustrinbör därför kunna användas även för lån lill företag med den verksamhet som jagjust har nämnt. Jag bedömer att dessa lån kommer att ta i anspråk endast enmycket begränsad del av medelsramen. Lånen bör i dessa fall lämnas som förlagslån.På lånen bör utgå ränta för utbetalningen efter samma räntesats somför lokaliseringslån. Amorteringstiden bör sättas till högst . Förhållandenai de här aktuella branscherna är sådana att det är angelägel atl destrukturella anpassningarna beslutas och sätts igång . Jagförordar därför att lån av samtliga de tre föreslagna typerna liksom destatliga kreditgarantierna endast får beviljas under en relativt begränsadtidsrymd. Efiersom det i många fall behövs komplicerade förhandlingar mellan dei strukturomvandlingsprocessen dellagande företagen får att nå gemensamma lösningaroch eftersom en överblick över ett större fält kan vara nödvändig innanställning tas till enskilda lån, bör lånen kunna lämnas av tvåår. Detta betyder självfallet inget ställningstagande till i vilken takt strukturomvandlingensedan sker. Som jag har framhållit bör alla åtgärder vidtas för atlbalansera takten i de eventuella minskningar av sysselsättningen som kan varanödvändiga. 1977/78: 47 30 Detankommer på regeringen att utfärda de närmare föreskrifter som behövs för dennastödverksamhet. Jagberäknar för de erforderliga slruktuiinsalserna en medelsram om sammanlagt 700milj. för de statliga lånen. Härav avser 450 milj. kr. investeringslån och250 milj. kr. lån för att finansiellt överbrygga inledande förlustår. För destatliga lånegarantierna beräknar jag en ram om 600 milj. kr. Förluster ianledning av dessa lånegarantier bör få läckas från fjortonde huvudtitelnsanslag Täckande av förluster vid investeringsgarantier till vissa företag. Föratt pröva frågor om lån och garantier av det slag jag har redovisat bör ensärskild delegation inrättas. I delegationen bör ingå bl. a. representanter föranslällda och företag i berörda branscher. Över delegationens beslut i låne-och garanliärenden bör inte besvär kunna anföras. Delegationensuppgifter bör emellertid inte begränsas till rena finansieringsärenden. Denbör också ta aktiv del i strukturomvandlingsprocessen. Det finns f. n. fleraorgan och myndigheter som bevakar och stöder strukturförändringar inomindustrin. En viktig roll har statens industriverk i vars uppgifter det ingårbl. a. alt initiera önskvärda strukturförändringar inom gjuteribranschen.Något sådant stmkturprogram finns f. n. inte för specialstålinduslrin och inomdenna bransch bör nu delegationen få ett motsvarande ansvar. Delegationen bördärvid ge hög prioritet åt området rostfria produkter. Ifråga om stålgjuteriindustrin bör huvudansvaret för sådan initierande verksamheiligga kvar hos industriverket, som dock bör nära samråda med delegationen idenna del. Givelvis bör del också åligga delegationen att inom sitlverksamhetsområde arbeta i nära samråd med industriverket och andra organ ochmyndigheter som bevakar och stöder strukturomvandlingen inom industrin. Jagvill i detla sammanhang särskilt peka på vikten av nära kontakt med denarbetsgrupp, den s. k. stålortsgruppen, som biträder vid handläggningen vidvissa frågor rörande special-stålverk och handelsstålverk.