prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt utredningen skulle det emellertid framstå som onaturligtmed en lag som gällde för, i princip, alla krediter på konsumentområdet men somutanför detta omfattade endast en särskild form av kreditköp, nämligenavbelalningsköp. Uiredningen befarar även att en gemensam lag kan leda titt enalltför långtgående saklig samordning mellan reglema för konsumenlkreditköp ochreglerna för de avbetalningsköp som utredningens överväganden avser. Enligtuiredningen är ett fiertal saktiga skillnader mellan dessa regelsystemmotiverade. En särskild avbetalningsköplag vid sidan av konsumentkreditlagenblir enligt utredningen mer överskådlig och tättolkad än en gemensam lag. Utredningen föreslåralltså att man beträffande avbelalningsköp som inte omfattas avkonsumentkreditlagen behåller en särskild, tvingande lag. Denna bör enligtuiredningen ersätta den nuvarande avbetalningsköplagen, vilken bl, a, harblivit språkligt omodern, samt anpassas till konsumentkreditlagens systematikoch terminologi. Enligt utredningens mening måste också en del av de materiellalösningarna i konsumentkreditlagen slå igenom i en ny avbetalningsköplag.Olikheter bör enligt utredningen i princip förekomma endast om de motiveras avde särskilda hänsyn som gör sig gällande på konsumentområdet. Utredningenhar övervägt (avsnitt 5,2 i betänkandet) huruvida särskilda regler bör gällaför sådana näringsidkare som vid upplagande av kredit för rörelsen skulle kunnaanses ha samma behov av skydd som konsumenler. Som exempel nämns hantverkan;,lantbrukare och fiskare. Enligt utredningen är del emellertid praktiskt tagetomöjligt att åsladkomma en hanteriig och rättvis gränsdragning mellan olikanäringsidkare i detta hänseende. Utredningen finner det vidare principielltbetänkligt att låta en grupp av näringsidkare åtnjuta förmånligare regler änandra. En ev. särskild reglering avseende resurssvaga näringsidkare bör enliglutredningen i vart fatt inte gå ut på att dessa jämställes med konsumenter, dåkreditgivning till företag har en delvis annan funktion än kreditgivning tillkonsumenter för enskilt bruk. Utredningen tror för sin det att en tillämpningav exempelvis konsumentkreditlagens bestämmelser om kontantinsats ochbegränsning av ålertagan-derätlen närmast skulle försämrafinansieringssituationen för resurssvaga företag. De särskilda hänsyn som inäringsidkarförhåtlanden kan behöva tas titt alt en kredittagare iniarenunderiägsen ställning kan enligt utredningens mening tillgodoses genomtillämpning av generalklausulen i 36 § avtalstagen. 1 sammanhanget understrykerutredningen också att det är en viktig uppgift för näringsidkarnäsintresseorganisationer alt genom information och rådgivning ge stöd åt häravsedda näringsidkare. 3.3Förslaget till ny avbetalningsköplag 3.3.1 TUlämpningsområde ni. Ifråga om en ny avbetalningsköplags tillämpningsområde framhåller utredningenatt den nuvarande avbetalningsköplagen gäller alla avbelalningsköp som inteomfattas av konsumentkreditlagen. Sålunda inryms en del sannolikt ytterstsältan förekommande falt, exempelvis avbetalningsköp mellan två privatpersoner.Enligt utredningens mening är det dock lämpligast att också en nyavbetalningsköplag för gälla alla falt utanför konsumentkreditområdet. Den böri likhet med den nuvarande gälla endast vid köp av varor. 1sammanhanget tar utredningen vidare upp frågan humvida en nyavbetalningsköplag, till skillnad från den nuvarande, efter mönster av konsumentkreditlagenbör i tillämpliga delar omfatta även sådana kreditköp med förbehåll omåtertaganderätt som inte är detbetalningsköp. Att fall med betalning vid ettenda förfatlotillfälle lämnades utanför den nu gällande avbetalningsköplagensynes enligt utredningen ha berott på att sådana falt antogs knappast förekommai den handel som man hade för ögonen när lagen kom till. Utredningen uppgerattkombinationen förbehåll om återtaganderätt och engångsbetalning inte hartilldragit sig någon uppmärksamhet. När kombinationen kommer till användningtorde vanligen köpesumman vara Prop.1977/78:142 31 lågeller annan särskild omständighet föreligga, som gör att avtalet inte såsom dettypiska avbetalningsköpel kan anses motivera en lagreglering utanförkonsumentkreditområdet. Uiredningen framhåller vidare att en lagreglering avfömtsättningarna för återtaganderätt innebär ett ingrepp i annars gällanderegler om hävningsrätt. Det är enligt utredningen inte givet att en fördetbetalningsköp avpassad bestämmelse är lämplig i fall där hela betalningenskall erläggas på en gång efter varans utgivande. Som exempel nämnerutredningen alt del uianför konsumentkreditområdet knappast kan anses skäligtatt säljaren i sådana fatt vid utebliven betalning skall tvingas vänta viss tidmed t. ex. återtagande. Köparens kontraktsbrott avser här hela hans prestation. mening bör de udda fallen av engångsbetalning således kunna lämnasutanför en ny avbetalningsköplag. Uiredningenföreslår alltså att en ny avbetalningsköplag ges tillämpning på samma slags köpsom den nu gällande och att dessa även i fortsättningen betecknasavbelalningsköp. Härmed förstås enligt förslaget avtal om köp av vara motbetalning i särskilda poster, av vilka minst en skall erläggas sedan varan harlämnats ut lilt köparen, och under villkor som ger säljaren möjlighet attåterta varan, om köparen inte fullgör sin det av avtalet (förbehåll omåtertaganderätt). Efter mönster av gällande avbetalningsköplag och konsumentkreditlagenförestås all det i den nya lagen tas in en erinran om all avbetalningsköpföreligger även i falt då avtalet har getts formen av ett hyresavtal, om det äravsett att den till vilken varan lämnas ut skall bli ägare av denna.Beträffande vissa frågor om gränsdragningen mellan avbelalningsköp och reellahyresavtal kan hänvisas titt betänkandet (s. 78 O- bör vissa grundläggande begrepp definieras i lagen. Med koniantprisbör enligt förslagel förslås det pris titt vilket säljaren skulle ha varitvillig att sälja varan mot kontant betalning. Termen kredilbelopp föreståsdefinierad som den del av kontantpriset varmed belatningsanstånd lämnas. Medkreditkostnad bör förstås det sammanlagda beloppet av alla räntor, tillägg ochandra kostnader som köparen har att erlägga till säljaren med anledning avbetalningsanståndet. Med kreditfordran avses i förstaget summan avkrediibeloppet och kredilkostnaden. De sålunda föreslagna definitionernaöverensstämmer i huvudsak med motsvarande begreppsbestämningar ikonsumentkreditlagen. bör den nya avbetalningsköplagen innebära att förbehåll omåtertaganderätt får göras gällande i två situationer, nämligen dels vidbelalningsdröjsmåt från köparens sida och dels när köparen har äventyrat säljarenssäkerhel i varan. Närdet gäller betalningsdröjsmål som grund för återtagande är en av Prop.1977/78:142 32 utgångspunkternaför utredningens överväganden de regler som enligt prop. 1976/77:123 föreslogsgälla för konsumentköpens del. Dessa innebar att förbehåll om återtaganderättskulle fö göras gällande endast om köparen var i dröjsmålmed förfallen det av kredilfordringen, som uppgick till mer än en tiondel avhela kreditfordringen. Vid riksdagsbehandlingen av propositionenkompletterades denna regel emellertid med en bestämmelse enligt vilkenåtertagande för ske även om dröjsmålsbeloppet utgör endast en tiugondel avkredilfordringen, fömtsätt att dröjsmålet omfattar flera vid olika tidpunkterförfallna poster (se avsnitt 2,2,3 ovan). Föratt ett betalningsdröjsmål skall berättiga till återtagande bör enligtutredningen alltid krävas att dröjsmålet har varat mer än en månad. När detgäller dröjsmålsbeloppels storiek föreslår uiredningen att man som grundregelsläller kravet alt detta belopp uppgår till mer än en tiondel avkreditfordringen. Enligt utredningen kan denna regel emellertid i vissa faltvara alltför sträng mot säljaren, eftersom det vid näringsidkares avbetalningsköpofta rör sig om stora belopp. Om dröjsmålet överstiger bör deldärför räcka att dröjsmålsbeloppet uppgår till mer än en tiugondel avkreditfordringen eller utgör återstoden av denna, I del sist nämnda falletskall dröjsmålsbeloppels sloriek sålunda enligl förslaget inte ha någon belydelse.Detta innebär en principiell avvikelse från konsumentkreditlagen. Sommotivering härför åberopar utredningen att det utanför konsumentkreditområdetär naiuriigast att låta återtaganderäiten gälla så länge den fordran består somföranlett förbehållet om återtaganderätt. ExperternaCason, Deullar och Hjärpe har avgelt ett särskilt yttrande, vari utredningensförstag rörande kraven på betatningsdröjsmåtels omfattning kritiseras.Experterna framhåller i det särskilda yttrandet, alt förslaget i förhållande tillnu gällande avbetalningsköplag innebär en skärpning lill säljarens nackdel. Medhänsyn lill alt köpeobjekten i kommersiella transaktioner ofta representerarbetydande värden kan enligl experterna den föreslagna förlängningen avtidsfristerna i många fall medföra avsevärda olägenheier för kreditgivarna. 1det övervägande anlalel fall då återtagande aktualiseras har köparen inställtsina betalningar, försatts i konkurs eller på annat sätl hamnat i sådantobestånd att det kan antas all han inle kommer att kunna fullgöra sinabetalningsförpliktelser, Enligl experternas mening ärdel i sådana faltmotiverat att säljaren utan tidsutdräkt för återta varan. Risk föreliggerannars att varans värde snabbt minskar till följd av att köparens möjligheteroch intresse att underhålla varan avtar. Följden av detta kan bli all säljarensmöjligheter alt tillgodogöra sig ett restvärde på varan äventyras. Experternauppger att den vid avbetalningsköp vanliga kredittiden för olika typer avmaskiner som säljs till näringsidkare ligger mellan . Förstörre och dyrare maskiner är motsvarande kreditlid 36-60månader. Experterna framhåller att den tidsfrist som en köpare kan komma iåtnjutande av till följd av tiugondelskravet därmed kan 1977/78:142 33 uppgåtill hela eller mer. Experterna förordar därför all den nu gällandeavbetalningsköplagens regler om kvalificerat belalningsdröjsmåt för kvarstå ihuvudsak oförändrade. Enligt experternas mening bör dock det tillägget göras,att säljare alttid skatt ha rätt att återta vara så snart förfallen del avkredilfordringen har varit utestående . Enligt experternabör motsvarande regler gälla för säljarens rält att kräva förtidsbetalning. torde det visseriigen sällan bli aktuellt alt säljaren åberoparannan gmnd för återtagande än belalningsdröjsmåt. Uiredningen menar likväl atten ny avbetalningsköplag bör ge viss möjlighet härtill av principiella skäl ochmed hänsyn till att det i kommersiella förhåltanden ofta är fråga om dyra varoroch slora krediter. Utredningen framhåller att hanteringen av säljarenssäkerhet för krediten är en av köparens centrala förpliktelser vidavbetalningsköp. På gmnd härav föreslår utredningen alt förbehåll om återtaganderättskall få göras gällande även vid annat kontraktsbrott än betalningsdröjsmål,om kontraktsbrottet har äventyrat säljarens säkerhet i varan. Enligtkonsumentkreditlagen för förbehåll om återtaganderätt göras gällande endast omdröjsmåtsbetoppet inte har blivit preskriberat. Detta kan sägas innebära ettundanlag från den allmänna regeln i gällande rätt, att sakrättsliga anspråkinte preskriberas (jfr prop. 1976/77:123 s, 130). Enligt utredningen bör dennya avbetalningsköplagen däremot utgå från den allmänna regeln och återtagandesålunda kunna ske även på gmnd av preskriberad fordran. Utredningen framhålleratt det i de parlsretationer som här är aktuella vanligen inte kan ansesoskäligt att åberopa ett förbehåll om återtaganderätt i denna situation. Somjämförelse nämner uiredningen att en sedvanlig panträtt kan utnyttjas även omden bakomliggande fordringen har preskriberats. Experten har isärskilt yttrande anmält avvikande mening i den nu berörda frågan. Han anseratt en ny avbetalningsköplag på ifrågavarande punkt bör ges samma innebörd somkonsumentkreditlagen. Utredningenanser att köparen liksom f n. bör ha möjlighet att avvärja ett återtagande somhar aktualiserats. Om köparen har råkat i kvalificerat betalningsdröjsmål skallhan enligt förstaget kunna förhindra återtagande genom att betala det beloppsom inte har erlagts i rätt tid samt dröjsmålsränia och ersättning försäljarens kostnader. Till skillnad från vad som gäller enligt den nuvarandeavbetalningsköplagen föreslås köparen ha denna möjlighet oavsett anledningentill att han har råkat i dröjsmål. Har köparen gjort sig skyldig till annatkontraktsbrott, som berättigar till återtagande, än belalningsdröjsmåt, skatthan enligt förslaget kunna avvärja återtagande genom betalning som i principinnebär en slutlig reglering av parternas mellanhavande. 3 1977/78. Prop.1977/78:142 34 mening kan del i kommersiella förhållanden inle anses vara typisktsett oskäligt att kopptings- och avräkningsförbehåll kommer till användning ide undantagsfall som avses i nuvarande avbetalningsköplag, nämligen dåförbehållen gälter fordran på ersättning för reparation eller annan åtgärd medavseende på avbetalningsgodset. Utredningen hänvisar härvid till att detnormalt finns ett nära samband mellan själva avbetalningsköpel och fordringarpå grund av reparation e, d. Vidare framhåller utredningen alt säljaren genomförbehåll av ifrågavarande slag inte kommer i bättre ställning än om han istället ulnyttjar sin rätt att kvarhålla varan titt dess att reparationenbetalas (retentionsrätt). Med hänsyn härtill och till frågans praktiskabetydelse vid handel med bitar och maskiner bör enligt utredningen en nyavbetalningsköplag ge visst utrymme för kopplingar av det slag som avses här. Mot bakgrund av attkonsumentkreditlagen överhuvud tagel inle tillåter användning av kopptings- ochavräkningsförbehåll har utredningen emellertid funnit anledning att från meraprincipiella synpunkler pröva i vilken ulsträckning de nuvarandekopplingsmöjligheterna bör bibehållas i en ny avbetalningsköplag. Utredningenframhåller härvid att ett direkt kopplingsförbehåll medför att säljaren kanutnyttja sin återtaganderätt för att säkerställa betalningen inte bara av sinfordran på köpeskillingen utan också av andra fordringar. Enligt uiredningenhar återtaganderäiten emellertid sitt berättigande som säkerhet för attköpeskillingen betalas. Med hänsyn härlill saknas del enligt utredningens meninganledning att låta säljaren med stöd av återtagandeförbehåll fö täckning ävenför andra fordringar. Utredningen anser därför att en ny avbetalningsköplaginte bör ge utrymme för tillämpning av direkta kopptingsförbehåtl. saknas det däremoi skäl att hindra användningen av sådanaavräkningsförbehåll som avser fordran på ersättning för reparation eller annanåtgärd beträffande varan. ExperternaCason, Deullar och Hjärpe har i sitt särskilda yttrande redovisat avvikandeuppfattning även såvitt angår tillåttigheten av kopptingsförbehåtl. Enligtexperterna har utredningen inte visat, att några olägenheter avkopptingsförbehåtl avseende reparationsfordringar förekommil i sambandmed avbetalningsköp mellan näringsidkare. De framhåller alt frågan omkopplings- och avräkningsförbehåll torde vara av större praktiskbetydelse än vid revision av avbetalningsköplagen, bl, a, på grund avalt kostnaderna för underhåll och reparationer i relation till priset på varani dag är större . Vidare röner enligt experterna frågan om service,underhåll och reparationer större uppmärksamhet i samband med köpetsavslutande än vad som förul varit fallet, eftersom många produkter numera ärmer komplicerade än tidigare och därför i större behov av underhåll ochservice. Båda parterna är därmed redan i ett tidigt skede 1977/78:142 35 medvetnaom att sådana åigärder måste vidtas och att detta medför betydandekostnader. Enligt experternas mening har således de prakliska skälen förkopplingsförbehåll efler hand förstärkts. Om kopplings-förbehåll inte tillåts iförhållandet mellan näringsidkare skutte del innebära risker för att motiveradereparations- och underhållsåtgärder uppskjuts eller underlåts. Vidare uppkommerenligt experterna risk för att säljaren tvingas att i högre grad utnyttja sinretentionsrätt i godset. Experterna säger sig inte vilja resa någon invändningmot utredningens principiella resonemang beträffande återtaganderättenskaraktär av panträtt utan besittning såsom säkerhetenbart för kredilfordringen.De anser dock att praktiska skäl bör väga tyngre än de principiellainvändningar som eventuellt kan anföras. Oskälig tillämpning avkopptingsförbehåtl bör enligt deras mening kunna hindras med tillämpning av 36S avtalslagen. Under hänvisning till vad sålunda har anförts förordar de treexperterna att direkta kopplingsförbehåll i fråga om fordran för reparationeller annan åtgärd med avseende på godset även fortsättningsvis skall godlasvid avbelalningsköp mellan näringsidkare. Uiredningenförestår att köparen enligt den nya avbetalningsköplagen -Uksom f n. och enligtkonsumentkreditlagen - skall ha rätt att när som helst betala sin återståendeskuld titt säljaren. Säljarenföreslås fö kräva betalning endasl om han gjort förbehåll om detta(förfalloklausut) samt köparen genom att åsidosätta förpliktelse enligt avtalethar äventyrat säljarens säkerhet i varan etter köparen i mer än en månadunderiåtit att eriägga förfallen det av kreditfordringen som uppgår till mer änen tiondel av kreditfordringen etter, om dröjsmålet överstiger , merän en tjugondel av kreditfordringen. Utredningenstre experter från näringslivet förordar i sitt särskilda yttrande, att kravenpå betatningsdröjsmåtels omfattning ges samma utformning som dessa experterhar föreslagit såvitt gälter förutsällningarna för återtagande (se avsnitt3.3.2). Enligtkonsumentkreditlagen har köparen vid kreditköp med förtiehåU om återtaganderättsamma möjlighet att genom betalning avvärja tillämpning av förfalloklausut somall avvärja återtagande. Härför fordras enligl 16 § konsumentkreditlagen attköparen innan varan eriägger belopp, som inte har betalats i rält tid,jämte ränta och kostnader enligt närmare angivna grunder. Utredningenförestår som har framgått att den nya avbetalningsköplagen skallinnehålla motsvarande regler såvitt angår köparens möjlighel att avvärjaåtertagande på gmnd av belalningsdröjsmåt. Utredningen anser däremot att regelni 16 § konsumentkreditlagen närdet gäller förfatlopåföljd är alllför kategoriskför all efterbildas uianför konsumentkreditområdet. 1977/78:142 36 Frågani vad mån köparen skall kunna undgå förfatlopåföljd genom helt eller delvis kortigerandeålgärd, som vidtas efter det att förutsättningarna för sådan påföljd inträtt,bör lämnas oregterad i den nya avbetalningsköplagen. Det får enligt utredningeni varje enskilt fall särskilt bedömas, om del enligt 36 § avtalslagen skallanses oskäligt alt trots sådan åtgärd påfordra tillämpning av enförfalloklausut, Enliglsåväl den nuvarande avbetalningsköplagen som konsumentkreditlagen har köparenvid betalning - oavsett anledningen till att sådan betalning sker -rätt att erhålla viss reduktion av sin skuld lill kreditgivaren. Gmnden härförär all hela kredittiden inle utnyttjas, till följd varav kredilkostnaden blirlägre än den annars skulle ha blivit. Utredningen föreslåratt även den nya avbetalningsköplagen skall innehålla regler om reduktion avkreditkostnaden vid förtida betalning. Utredningens förstag i denna det harutformats med utgångspunkt från den schablonmässiga reduktionsreget som enligtregeringens förstag i prop. 1976/ 77:123 skulle tas in i konsumentkreditlagen.Enligt denna skulle vid beräkning av kreditgivarens fordran den obetalda delenav kreditfordringen minskas med så stor del av kreditkostnaden som den ejutnyttjade kredittiden utgör i förhållande litl den avtalade kredittiden.Säljaren skulle likväl alltid fö tillgodoräkna sig hela kostnaden föruppläggning av krediten, om denna kostnad särskilt angivits i avtalet och inteär oskälig. Utredningen har föreslagit alt den berörda schablonregeln skallingå även i en ny avbetalningsköplag, dock kompletterad med bestämmelserenligt vilka särhållna kreditkostnadsbelopp alltid skall tillgodoräknassäljaren, om de uppenbarligen helt hänför sig titt utnyttiad kredittid.Experterna Cason, Deullar och Hjärpe har emellertid i sitt särskilda yttrandeförordat att reduktionen av kreditkostnaden i stället sker enligt regler somtar större hänsyn lill den verktiga räntekostnaden för den utnyttjadekredittiden. De hänvisar härvid titt en avräkningsmetod som kommertillanvändning vid förtida betalning av banklån. Denna baseras enligt experterna påberäkning av den effektiva räntan som lånet har löpt. Experternaberör i sammanhanget vidare dens, k. Experten anser försin del att denna regel bör tillämpas för att bestäma reduktionen av kreditkostnadenvid förtida betalning enligt en ny avbetalningsköplag. Som har framgått i avsnitt2.2.3 frångicks den i propositionen föreslagna schablonregeln vid riksdagensbehandling av förstaget till konsumentkreditlag, till förmån för regler sombygger på en matematiskt mera korrekt fördelning av kreditkostnaden överkredittiden. Härvid har förutsatts att bl. 78-regeln skall komma tillanvändning. Prop.1977/78:142 37 3.3.5Uppgörelse vid varas återtagande Utredningenframhåller att grundtanken bakom avräkningsreglerna i gällandeavbetalningsköplag och i konsumentkreditlagen är att krediigivaren i principskall försättas i samma ekonomiska läge som om köpet hade fullföljts men integöra någon extra vinst genom återtagandet. Enligt utredningen bör en ny avbetalningsköplagbygga på samma syslem. Utredningen föreslåralltså till en början att köparen vid avräkning i anledning av återtagandeskall tillgodoräknas varans värde vid återtagandet, beräknat efter vad säljarenkan antas utvinna genom att försälja varan på lämpligt sätt. 1 anslutninghärtill tar utredningen upp ett par speciella frågor (belänkandel s. 114 O- Detförekommer att säljaren för alt kunna fö ett återtagande till stånd måstebetala vissa skulder som egentligen åvilar köparen. Denne kan t. ex, ha lämnatvaran för reparation under sådana förhållanden att den som verkställtreparationen har rätt att kvarhålla varan som säkerhet förreparationsfordringen. Om säljaren då för att fö ut varan Ivingas betalareparationsfordringen bör enligt utredningen hänsyn härtill tas när varansvärde bestäms vid avräkningen. Detta bör gälla även när retentionsrätt utövasför andra fordringar än reparationsfordringar och säljaren därför måste beialasådan fordran. Vidare förekommer att fordon som skall inle för bmkas pågmnd av att förfallen vägtrafikskatt inte har erlagts (jfr 16 och 21 §§vägtrafikskattelagen, SFS 1973:601). 1 sådant fall bör enligt utredningenfordonets värde vid återtagandet bestämmas med hänsyn till att inbetalningmåste göras om fordonet skall fö användas omgående (jfr prop. 1974:164 s, 32),Återtar säljaren fordonet efter avräkning med avdrag för obetald skatt men blirdet köparen och inte säljaren som inbetalar skattebeloppet, bör enligtuiredningen köparen anses få en däremot svarande återkravsrätl inom ramenfördel avdrag som gjorts vid värderingen av fordonet. Också om säljaren införåtertagandet betalat skatten bör enligl utredningen avdrag göras vidvärderingen. Säljarenskall enligl förslaget få tillgodoräkna sig den obetalda delen avkreditfordringen efter sådan reduktion av kreditkostnaden som tidigare berörts(avsnitt 3.3,4) samt i förekommande fall dröjsmålsränta. 1 anslutning härtilluttalar utredningen bl.a. (betänkandet s. 115) att yrkande om dröjsmålsränta,när särskild återtagandeförrätlning äger rum, måsle framställas senast viddenna. Om ett åberopat kontrakt innehåller bestämmelser om dröjsmålsränta kanenligt utredningens mening säljaren emellertid anses ha framställt sådantyrkande. Utredningen anser att någon motsvarighet titt konsumentkreditlagensregel om begränsning av räntefotens storiek inte bör gälla enligt den nyaavbetalningsköplagen (jfr belänkandet s. 86). Säljarenföreslås vidare fö tillgodoräkna sig ersättning för vissa kostnader föråtertagandet enligt regler som i huvudsak moisvarar konsumentkreditlagensbestämmelser härom (17 S Oärde och femte styckena konsumentkre-