prop · G10362 · 1977-12-31 00:00:00 — MMU har föreslagit en föreskrift att utlänning somhar hemvist i riket kan vara ägare lill periodisk skrift och att utlänning kanvara utgivare av sådan skrift på samma villkor som gäller för svensk medborgare(10 S utredningsförslaget). Förslaget har i allt väsentligt godtagits underremissbehandlingen. 1 förevarande paragraf upptas en bestämmelse som i saköverensstämmer med utredningsförslaget. I denna paragraf finns föreskrifter som rörutgivningsbevis för periodisk skrift m. m. 1 5 kap. 4-6,8 och 9 SS TF finns f n. detaljeradebestämmelserom anmälan av utgivare för periodisk skrift saml om utgivningsbevisför sädan skrift. I 4 S regleras skyldighelen all göra anmälan av utgivare ochanmälningsförfaran-del. Av 5 S framgär att periodisk skrift inte får utges innanutgivningsbevis har meddelats. Vidare ges i paragrafen bestämmelser omutfärdande av 3Riksdagen 1977/78. Prop.1977/78:62 34 1 6 S finns regler om återkallelse av utgivningsbevis. Föreskrifter omnär och i vilken ordning ny utgivare skall utses och anmälas ges i 8 S, och i 9S finns regler om ställföreträdare för utgivare. Enligt dessa nu gällandebestämmelser är chefen för behörig myndighet att mottagaanmälan om utgivare och ställföreträdare och att handlägga frågor om utfärdandeoch återkallelse av utgivningsbevis. Enligt den nya lydelsen av nämndaparagrafer i skall dessa arbetsuppgifter i stället ombesörjas av myndighei,som anges i vanlig lag. MMU har föreslagit att patent- ochregistreringsverket skall vara den myndighet som avses i 5 kap. 4-6,8 och 9 SSTF i dessa lagrums nya lydelse (11 S utredningsförslaget). Kommittén hänvisardärvid till att verket handlägger likartade ärenden enligl namnlagen(1963:521, ändrad senasl 1977:733), aktiebolagslagen (1975:1385, ändrad senasl1977:709), mönslerskyddslagen (1970:485, ändrad senast 1977:731) ochvarumärkeslagen (1960:644, ändrad senast 1977:732). Kommitténsförslag har godtagits av remissinstanserna. Patent- och registreringsverketanser att särskilt granskningen av periodiska skrifters titlar, vilken syftartill att hindra alt i registret över sådana skrifter intas sinsemellan lättförväxlingsbara titlar, ligger väl i linje med vad verket f n. sysslar medenligt namn-, firma- och varumärkeslagstiftningen. Verkei framhåller dessutomatt tidnings- och tidskriftstitlar - i den män de har erforderlig särprägel -kan registreras av verket som varumärken för sådana publikationer. Även enligt min mening bör befattningen med ärendenangående ulgivningsbevis för periodisk skrift m. m. överföras lill patent- ochregistreringsverket. En bestämmelse härom har tagits in i förstastycket. Idenna fråga harjag samrått med chefen för . F. n. finns inga andra bestämmelser om hur manskall förfara om ansökan om utgivningsbevis är ofullständig än den för ärendenhos förvaltningsmyndighet generellt tillämpliga 8S förvaltningslagen(1971:290). Enligt detta lagrum skall myndighet vägleda den som har gett in enofullständig ansökningshandling e.d., om bristen kan avhjälpas på ett enkeltsätt och vägledningen behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt.Däremot finns del varken i TF eller i annan författning bestämmelser om vad somskall ske om en brist i ansökningshandling inte avhjälps. Enligt nuvarandeordning torde därför ingen annan möjlighet finnas än att ta upp ansökningen isak och lämna den utan bifall. Patent-och registreringsverket har under remissbehandlingen av MMU:s förslag efteriystföreskrifterom avskrivning av ansökan om utgivningsbevis, när utfärdatföreläggande inte har efterkommits. Föregen del vill jag anföra följande. Kommer det in en ofullständig Prop.1977/78:62 35 ansökanom utgivningsbevis till patent- och registreringsverket, skall verket givetvisi försia hand enligl 8 S förvaltningslagen vägleda sökanden så att brislen kanavhjälpas. Kan inte bristen avhjälpas på detta sätt bör verket kunna föreläggasökanden att avhjälpa bristen. Som påföljd för underlåtenhet attefterkomma föreläggandet bör gälla att ärendet kan avvisas. En bestämmelse ienlighet med det sagda upptas i andra slycket. Medlanke på den betydelse från tryckfrihetsrättslig synpunkt som ärenden omutgivningsbevis har, förutsätter jag att patent- och registreringsverket kommeralt tillgripa avvisning endast i undantagsfall. Det sagda har kommit tilluttryck i lagtexten genom alt påföljden för underiåtenhet att efterkommaföreläggande anges vara att ansökningen för avvisas. Beslut av chefen för iärenden angående utgivningsbevis för periodisk skrift kan inte överklagas. Omnu handläggningen av dessa ärenden överfiyttas på patent- ochregistreringsverket uppkommer frågan, om talan mot verkets beslut i sädanaärenden skall kunna föras. MMU har föreslagit alt talan mol slutligt beslut avpatent- och registreringsverket i ärende angående utgivningsbevis skall fäföras genom besvär hos verkets besvärsavdelning från beslutetsdag. Vidare har kommittén i sitt förslag upptagit en bestämmelse om att talanmot besvärsavdelningens beslut förs hos regeringsrätten genom besvär inom tvåmånader från beslutets dag (12 S utredningsförslaget). Förslaget har intekommenterats av remissinstanserna. MMU:s förslag har upptagits i departementsförslagetmed den ändring som är nödvändig på grund av att verkels besvärsavdelning fr.o. m. kommer att omvandlas till en förvaltningsdomstol,patentbesvärsrätten (prop. 1976/77:96, NU 1976/77:29, rskr 1976/77:237, SFS1977:729-733). De föreslagna reglerna om fullföljd av talan hosregeringsrätten innebäratt - i likhet med vad som gäller bl. a. varumärkesmål -prövningstillstånd infe behövs för att regeringsrätten skall pröva besvären. Av allmänna förvaltningsrättsliga principer fåranses följa att beslut att meddela utgivningsbevis för rättslig verkan redan ioch med alt beslutet meddelas. Den nya lagen bör givetvis träda i kraft samtidigtmed ändringarna i TF, dvs. Den enda övergångsbestämmelse -vid sidan av dem som är meddelade i samband med den partiella reformen av TF -som torde Prop.1977/78:62 36 behövasär en föreskrift som innebär att äldre bestämmelser fortfarande skall gälla ifråga om skyldighel all för granskning bevara exemplar av skrift, som harframställts före ikraftträdandet. 5.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1949:164) om rättegången itryckfrihetsmål Den partiella reformen av TF har föranlett enändring i 1 S lagen med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål omforum i mål angående tryckfrihetsbrott och dessutom två nya paragrafer i lagen, 1 a och 1 b SS. De nya paragraferna angår forum i tryckfrihetsmål, som interör tryckfrihets-brott, samt förening av tryckfrihetsmål med annattryckfrihetsmål eller vanligt brottmål. Med anledning av en framställning frånStockholms tingsrätt föresläs dessutom en ändring i 11 S. Som huvudregel gäller f n. enligt första stycketalt laga domstol i tryckfrihetsmål är tingsrätt som är behörig alt upptatryckfrihetsmål i del län där tryckningsorten är belägen, dvs. i allmänheltingsrätten i länets residensstad (se 12 kap. 1 S första stycket TF). Finnsdet särskild utgivningsort för periodisk skrift, skall även den orten anses somtryckningsort, när det är fråga om rättens behörighet. Kompletterandeforumbestämmelser ges i andra och tredje styckena. Under remissbehandlingen av MMU:s huvudbetänkande(SOU 1975:49) uttalade sig några remissinstanser i fråga om vilken domstol iförsia instans som borde vara behörig att ta upp mål om t. ex. ansvar föryttrande i tryckt skrift. Bland remissinstanserna förelåg enighet om attsvarandens hemvist i princip borde bestämma valet av domstol. Dock ansågs iallmänhet att utgivningsorten för periodisk skrift borde vara utslagsgivande ifråga om yitranden i sädan skrift. 1975/76:204 (s. 118 f) är bl. a. denfördelen förenad med alt bestämma laga domstol i mäl om iryckfrihetsbrott eftertryckningsorten att samma domstol för handlägga ätal för tryckfrihetsbrotioavsett vem i den tryckfrihetsrättsliga ansvarskedjan som är tilltalad i målel.Tryckningsorten saknar emellertid numera inte sällan varje knylning innehåll eller till dess upphovsman. Nuvarande regler kan därför ledalill mindre tillfredsställande resultat. En naturligare anknytningspunkt synesvara den tilltalades hemvist. Detta kan bli bestämmande för forum också i målmol den som har anskaffat eller meddelat uppgift för publicering. Ipropositionen förordades att tryckfrihetsmål som huvudregel skall tas upp avtryckfrihetsdomstol idet län där den tilltalade har sitt hemvist. a. det undanlaget att mål om iryckfrihetsbrott i periodisk skriftalltid skall tas upp av tingsrätt i del län där skriftens utgivningsort ärbelägen. Prop.1977/78:62 37 bordeanses ort där tidningen eller tidskriften har sin huvudredaktion. Dessaståndpunkter lämnades utan erinran av . Motbakgrund av det anförda föresläs följande huvudreglerom forum i mäl omiryckfrihetsbrott. Är det fråga om tryckfriheisbrott genom periodisk skriftskall skriftens utgivningsort vara avgörande. Var en periodisk skrift har sinutgivningsorl kan i allmänhet bestämmas med ledning av var huvudredaktionen ärbelägen. Det kan nämnas att utgivningsorten skall anges i ansökan omutgivningsbevis (5 kap. 5 S TF i dess nya lydelse). För tryckfrihetsmål som rörbrott genom annan skrift är den tingsrätt behörig, som har att ta upptryckfrihetsmål i det län där den, som svarar för skriften enligt 8 kap. TF.harsill hemvist. Med hemvist åsyftas i första hand mantalsskrivningsorl (jfr 10kap. I S ). Regler av nu angivna innebörd har tagits in i ettförsta stycke i paragrafen. Av lagens 13 S följeratl forumbestämmelserna ärtillämpliga också i mål angående enskilt anspråk på grund av iryckfrihetsbrotteller angående enbart konfiskering av skrift. Beiräffande forum i andra tryckfrihetsmål än de somnu har behandlats hänvisas till 1 a S- De föreslagna huvudreglerna om forum i mäl omtryckfrihetsbroti kan inte tillämpas, om en periodisk skrift saknarutgivningsorl här i landet eller om den som svarar för annan skrift inte harsitt hemvist här. För sädana fall föresläs kompletterande forumregler i andrastycket. Dessa ansluler i sak nära till nuvarande forumregler. Ivissa fall finns i ett och samma län två tingsrätter som för ta upptryckfrihetsmål (se kungörelse 1971:7). 1 tredje stycket ges därförföreskrifter om vilken av dessa tingsrätter inom ell län som är behörig att taupp ett mål om tryckfrihetsbrott. F. n. finns sädana föreskrifter i försiastycket. De nya bestämmelserna föresläs utformade med utgångspunkt i degällande föreskrifterna. Valet mellan tingsrätterna kan i fortsättningen inteavgöras efter tryckningsortens belägenhet. Det föreslås att behörig domstol istället skall bestämmas efler var den ort är belägen, vartill den omständighetsom grundar behörighet för tryckfrihetsdomslol hänför sig. Ulgivningsorten förperiodisk skrift eller hemvistet för den som svarar för annan skrift är alltsåavgörande: mål om tryckfrihetsbroti skall sålunda las upp av tingsrätt, inomvars domkrets den orten är belägen. För del fall orten inte är belägen inomtryckfrihetsdomstols domkrets, föreslås som reservregel alt målet skall tas uppav den tingsrätt som är närmast den orten. Paragrafen är ny och innehäller bestämmelserangående andra tryckfrihetsmål än mål om tryckfrihetsbrott, alltså sådana målsom angår ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott enligt 7 kap. 3 S TF idess nya lydelse. Som har nämnls förul förordades i prop. 1975/76:204som huvudregel att tryckfrihetsmål skall tas upp av tingsrätt i det län där dentilltalade har sitt Prop.1977/78:62 38 hemvist.Vidare förordades bl. a. det undantaget att det måste tillses alt mål mol densom är ansvarig för publiceringen av en viss uppgift och mot den som harmeddelat uppgiften till publicisten handläggs inför samma domstol. Lämpligenborde för sådant fall föreskrivas att målen skall anhängiggöras vid den domstolsom enligt huvudregeln är rätt domstol i fråga om tryckfrihets-brottet. Dettauttalande godtogs av . Mot denna bakgrund föreskrivs i försia stycketatt tryckfrihetsmål angående ansvar på grund av brott enligl 7 kap. 3 S TF,varigenom någon har medverkat till tryckfriheisbrott, skall tas upp avtingsrätt som är behörig domstol i tryckfrihetsmål angåendetryckfrihetsbrottet. De skäl som talar för den nu nämnda undantagsregelnmoiiverar också alt tryckfrihetsmål angående straffbart anskaffande av uppgiftvars offentliggörande innefattat tryckfriheisbrott, tas upp av samma domstolsom är behörig beträffande tryckfrihetsbroltel. Det sagda gäller dock endast omuppgifien anskaffats och publicerats av samma person. Försia stycket haravfattats sä att även denna situation täcks av en undantagsregel. I regel bör mäl som avses i första styckeihandläggas gemensamt med mäl om själva tryckfrihetsbrottet. En föreskrift häromges i andra stycket. Enligt föreskriften skall gemensam handläggning äga rum ominte synnerliga skäl föranleder annat. Undantaget är avsett i första hand fördet fall att målet beträffande en av fiera tilltalade inte kan företas tillavgörande inom rimlig tid, t. ex. på grund av att den tilltalade håller sigundan. 1tredje stycket ges föreskrifter om fomm i tryckfrihetsmål som inte angårtryckfriheisbrott och som inte heller har det samband med mål omtryckfrihetsbrott som anges i första stycket. Som huvudregel gälleratt sädantmål som avses i tredje stycket tas upp av tryckfrihelsdomstol i det län där dentilltalade har sitt hemvist. Saknar han känt hemvist inom landet, väcks talanvid tryckfrihelsdomstol i det län, där han annars skall svara i mål enligträttegångsbalken,dvs. i vanligt brottmål när lalan förs om ansvar. 1 allmänhetinnebär detta att forum besiäms efter den ort, där brottet förövades (19 kap. 1S ). Finns det i länet flera tingsrätter som är behörigaatt ta upp tryckfrihetsmål, äger enligt tredje stycket I S tredje stycketmotsvarande tillämpning. Behörig blir alltså vanligen den tryckfrihetsdomstol,inom vars domkrets den tilltalades hemvist är beläget eller som är närmast denorten. För det fall att talan i tryckfrihetsmål, som avses i tredje styckei,väcks mot flera föresläs slutligen galla att bestämmelser omlaga domstol och förening av mål skall äga motsvarande.tillämpning. a. att åtal mot flera tilltalade kan väckas vid tryckfrihetsdomstolsom är behörig att ta upp mål mot någon av dem (jfr 19 kap. 3 Srättegångsbalken)samt alt mälen i regel skall handläggas gemensamt, om de avsersamma brott, och i annal fall om del är lill nytta för utredningen (jfr 45 kap.3 S ). Bestämmelsen gör del möjligt alt förena tryckfrihetsmålenligt tredje styckei med tryckfrihetsmål som avses i första stycket eller i 1S- I så fall bestäms forum av dessa lagrum. Prop.1977/78:62 39 Paragrafen saknar motsvarighet i gällande rätt. av mål, som inte är tryckfrihetsmål, med tryckfrihetsmål. 1975/76:204 framhölls (s. 119f) att del kaninträffa alt den tilltalade i tryckfrihetsmål har begått brott som inte skalllagföras i tryckfrihetsmål men som likväl barett nära samband med brott somhandläggs i sådant mål. Under remissbehandlingen har särskilt uppmärksammatsdet fallet att en uppgift anskaffats för publicering genom gärning som utgörgrovt brott mot rikels säkerhet men som innefattar sådant förfarande,t. ex. inbrott, som är särskilt kriminaliserat. Ett separat ätal vid allmändomstol för det sätt varpå uppgiften har anskaffats, kan ställa domstolen införstora svårigheter. Så kan rätten t. ex. finna att det brott som har förövatsgenom förfarandet får anses ingå som ett led i det grövre brottet,över vilkeltryckfrihetsdomstolen haratt döma. Med tanke på sådana fall skulle del varatill fördel, om möjlighel kan öppnas att i den rättegång, där tryckfrihetsmålethandläggs, behandla åtal ocksä för andra brott än dem som påkallar densärskilda processordningen. 1 propositionen anfördes vidare att åtal förinbrott, olovlig avlyssning eller annat brott, varom var fråga, inle bör prövasav jury. Ålalen bör alltså, även om de handläggs tillsammans medtryckfrihetsmål, bedömas enbart av rälten. Denna består nu vid huvudförhandlinginför jury av tre eller fyra lagfarna domare. Departementschefen var inleberedd att vid den lidpunkten föreslå att rätten i iryckfrihelsmål alltid skallsammansättas med nämnd. Detta förhållande bör emellertid inte - framhölls del -ulgöra absolut hinder mot att med tryckfrihetsmål förena vissa andra mål.Eftersom minsta möjliga avsteg bör göras från grundsatsen att lekmän skallmedverka vid prövningen av åtal, boren,möjlighet att tillsammans medtryckfrihetsmål handlägga åtal, som inte avser brott som skall prövas av jury,begränsas till fall där ett särskiljande av målen skulle innebära att sammagärning blir föremål för tvä rättegångar eller annars medföra betydandeprocessuella ölägenheter. Är brottet i fråga av allvarligare natur, bör dethandläggas i vanlig rättegång inför nämnd. Del bör få ankomma påtryckfrihetsdomstolen alt på framställning av den åklagare som för lalan i detegentliga tryckfrihetsmålet, dvs. JK, bedöma om omsländighelerna är sådana attgemensam handläggning är påkallad. Avslutningsvis aviserades förslag, somskulle läggas fram senare och som skulle innebära att möjlighet öppnas tillgemensam handläggning i enlighet med det anförda. Vad som uttalades iproposilionen lämnades utan erinran av . Förevarande paragraf har utformats i enlighet medde nu åiergivna uttalandena vid den partiella reformen av TF. I första stycketföreskrivs sälunda all med tryckfrihetsmål för förenas sådant mäl om allmäntåtal för brott.som ej skall handläggas som tryckfrihetsmål, om målen avsertalan mol samma person för samma gärning eller del annars pä grund av målens Prop.1977/78:62 40 sambandmed varandra skulle vara till allvarlig olägenhet att målen handläggs i skildarättegångar. Exempel på fall där förening av mål kan komma ifråga därför att mälen avser samma person och samma gärning är när ansvarstalanförs mol nägon därför att han i publiceringssyfte har gjort sig skyldig tillgrov obehörig befattning med hemlig uppgift och därvid anskaffat uppgiftergenom inbrott. 1 övrigt kan skäl att förena mål föreligga när någon haranskaffat uppgift i annal syfte än att offentliggöra den i skrift, varpå TF ärtillämplig, men senare använder den för publicering i sådan skrift eller närnågon har lämnat samma meddelande både för publicering och för annat ändamåloch härigenom har gjort sig skyldig till två brott. Över huvud taget bör man setill sambandet mellan de olika brotten och till vilka fördelar ur processuellsynvinkel som är förenade med en gemensam handläggning. Somframhölls i prop. 1975/76:204 mäste man emellertid ta hänsyn till hurallvarligt det "vanliga" brottet är. Det bör i regel inte komma ifråga att ulan nämnd handlägga annat brottmål än tryckfrihetsmål, om påföljdeni målet kan bli ett långvarigt frihetsberövande. Kan man räkna med att engemensam påföljd för det vanliga brottet och det brott som beivras genomtryckfrihetsmålet inte skulle bli nämnvärt strängare än påföljden försistnämnda brott ensamt, bör mälen emellertid kunna handläggas gemensamt. Vid bedömningen av om tvä mål skall förenas måstehänsyn vidare las till föreskrifterna i 3 kap. 2 S TF i dess nya lydelse.Enligl dessa föreskrifter för i mål som rör tryckfrihetsbroti i princip frägainte väckas om vem som är författare eller meddelare eller utgivare av ickeperiodisk skrift. Frän denna huvudregel görs bl. a. det undantaget alt fråga omvem som är ansvarig för brott enligt 7 kap. 3 S TF för handläggas i sammarättegång som mål om tryckfrihetsbrott. De nu berörda föreskrifierna kanmedföra att det vanliga brottmålet inte kan handläggas gemensamt med mål omtryckfrihetsbrott, nämligen om det är fråga om å ena sidan ett mål som rör ålalmot meddelare enbart för del sätt varpå denne har anskaffat den uppgift han harlämnat vidare och å den andra sidan ett mål om tryckfrihetsbroti. I andra stycket finns bestämmelser om hur fräga omförening av vanligt brottmål med tryckfrihetsmål skall prövas. Framslällning omgemensam handläggning skall prövas av tryckfrihetsdomstolen. Det ankommer på JKatt göra en sädan framställning. Det innebär alt om åtalsfrågan i del vanligabrottmålet till en början handläggs av allmän åklagare, denne skall överlämnafrågan till JK som bedömer, om förutsättningar för gemensam handläggning föreligger.Avslår tryckfrihetsdomslol framställning om förening av vanligt brottmål medtryckfrihetsmål, kan särskild lalan föras mol beslutet. Därvid gäller vad somföreskrivs i angående talan mot slutligt beslut (49 kap. 2 Srättegångsbalken). 1 enlighet med vad som anfördes i prop. 1975/76:204har i tredje stycket upptagits en regel om att mål, som inte är tryckfrihetsmålmen handläggs i samma rättegång som sådant mål, skall prövas av rätten ensam.Jury Prop.1977/78:62 41 Vidare har föreskrivits alt JK är åklagare i även annat mål somavses i denna paragraf än tryckfrihetsmål. Givetvis skall rätlen pröva detvanliga brottmålet och tryckfrihetsmålet . Någon uttrycklig föreskrifthärom har inle ansetts nödvändig. All rällen vid huvudförhandlingen inför jurybestår av tre eller fyra lagfarna domare framgår av 4 S- 2,3,7,10 och 13 SS På grund av alt lagen fr. o. m.den Ijanuari 1978skall vara tillämplig också på andra mäl än mäl om tryckfrihetsbroti har vissaändringar gjorts i 2 S, 3 S första slycket saml 7,10 och 13 SS- Tillandrastycket i 3 S har dessutom lagts en föreskrift om att lillhuvudförhandling vid samma tillfälle som huvudförhandling i mål med jury skallutsättas mål, i vil kel jury inte skall medverka men som skall handläggas isamma rättegäng. Ändringen föranleder en jämkning av ordalydelsen i tredjestycket. Enligt gällande lydelse av förevarande paragrafskall dom meddelas senast söckendagen efter det juryns svar har tillställtsrätten. Enligt gäller följande i fråga omtid för meddelande av dom. När huvudförhandling i tvistemål har ägt rum, skallsamma eller sisl nästa helgfria dag överläggning hållas och, om det kan ske,dom beslutas och avkunnas. Krävs på grund av målets beskaffenhet rådrum fördomens beslutande eller avfattande, för rätten beslula anstånd därmed. Domenskall dock, om inte synnerligt hinder möter, skriftligen avfattas och meddelasinom efter förhandlingens avslutande (17 kap. 9 S ).Motsvarande bestämmelser gäller dom i brottmål. För att domen skall uppskjutaskrävs dock att det oundgängligen behövs. Är den tilltalade häktad gäller vidarealt domen skall meddelas inom , om inte synnerligt hinder möter (30kap. 7 S ). har i skrivelse den 5 mars1976 lill justiliedepartemeniel hemställt om ändring i 11 S lag.Tingsrätten erinrar om all det i 7 och 11 SS understryks att förfarandet skallbedrivas snabbi, vilket i och för sig är önskvärt. 1 fråga om tidpunkten förmeddelande av dom är regleringen emellertid inte tillfredsställande. När jurynfriat ger sig inga svårigheter lill känna. Är juryns utslag däremot fällande,kan den tid som står till buds vara för kort för att de lagfarna domarna, somju även har att penetrera saken för eventuellt frikännande, i önskvärdutsträckning skall hinna beakla materialet och överlägga om domskäl ochdomslut. Enligt tingsrätten ärdel naturligt att i tryckfrihetsmål samma reglergäller som i i fråga om tiden för meddelande av dom. När jurynfriat kan rimligen nägot behov av rådrum inle föreligga. 1 mål med friandeutgång skulle någon praktisk skillnad alltså inte uppkomma om rättegångsbalkensbestämmelser gällde på denna punkt. Prop.1977/78:62 42 Enligt min mening visar erfarenheten alt rättenibland vid fällande utslag av juryn kan behöva vissl rådrum, innan domen kanmeddelas. Behovei av rådrum kan komma att öka när iryckfrihetsdomstolarnaskompetens nu utvidgas genom de nya bestämmelserna i i denna lag. De nyareglerna innebär att fiera mål kan föreligga till avgörande och att rätteni tryckfrihetsmål kan ställas inför nya och mera svårbedömda frägor änhittills, t. ex. bevisvärderingsfrågor. På grund av det anförda förordar jagatt möjligheterna till anstånd med dom i tryckfrihetsmål vidgas något. På dettaområde är det emellertid särskilt angeläget att domen meddelas utan onödigtdröjsmål.