prop · G10372 · 1977-12-31 00:00:00 — rekvisilionslageneller beredskapsförfogandelagen tillämpas, Enligl utredningen får man anta alldel kan finnas ell vissl behov av förfoganderätt vid inkallelse lillberedskapsövning. Förutsättningarna för tillämpning av bemyndigandelagstiftningenligt 13 kap. 6 S RF omfattar också det fallet. Enligt första slyckel andrapunkien kan regeringen, om det erfordras med hänsyn till försvarsberedskapen,med siöd av bemyndigande i lag genom förordning besiämma alt i lag meddeladföreskrift om rekvisition eller annai sådant förfogande skall börja ellerupphöra alt tillämpas. De behov som skall tillgodoses med förfogande i häravsedda situationer är främsl de behov som de inkallade förbanden har. Det kanemellertid - menar utredningen - förutses att lägen som är likartade med de häravsedda kan uppslå utan att någon direkt koppling lill den personellalörsvarsberedskapen föreligger, Uiredningen syftar på lägen, dålörsvarsberedskapen kräver ianspråkiagande exempelvis av mark för brådskandebefästningsarbeten eller av byggnader för tillgodoseende av lokalbehov som kanväntas uppkomma vid förestående omgrupperingar. Enligt utredningen föreliggerknappast anledning att från den synpunkl som är i fråga göra skillnad mellanfall av det ena eller andra slaget. 1enlighet med vad utredningen sålunda har anfört föreslår den som andra regelför lagens tillämpning att regeringen får föreskriva att lagen helt ellerdelvis skall tillämpas från tidpunkt som regeringen bestämmer, då riketbefinner sig i krigsfara eller då regeringen eljest finner del nödvändigt medhänsyn till försvarsberedskapen. 113kap, 6 § RF berörs som redan har nämnts också det läget, när det ulan attlandel är i krig råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda avkrig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i. Denna formulering ger envidsträckt ram för utnyttjandet av ett bemyndigande. Enligt utredningens meningmåste en för ett sådant läge avsedd beslämmelse närmare preciseras medbeaktandeav andra slycket i nyssnämnda grundlagsparagraf som föreskriver att ilag med bemyndigande av det här slaget noga skall anges under vilkaförutsättningar bemyndigandet får utnyttjas. Bestämmelsen bör därför begränsastill knapphetslägen av det slag som beskrivs i 1 § tredje stycket allmännaförfogandelagen. Detta lagrum avser enligt sin ordalydelse knapphet ellerbetydande fara för knapphet inom riket på förnödenhet som erfordras förkrigsbmk eller för ekonomisk försvarsberedskap eller som eljest är av vikt förbefolkningen eller produktionen. 1 vissa sammanhang har en annan terminologianvänts för egendom av liknande art. Så t. ex, begagnas i 1 S första stycketlagen om undanförsel och förstöring uttrycket "egendom av betydelse förförsvaret eller folkförsörjningen eller eljest för det allmänna". Det äremellertid att märka, all förfogandelagsliftningen inte täcker helaundanförselområdet (se prop, 1961:202 s. 20), Bl, a, faller arkivalier, böcker,konstverk och kulturhistoriska föremål utanför förfogandelagstiftningen menunder lagen om undanförsel och förstöring. Prop.1977/78:72 54 Vidavfattningen av en bestämmelse som avser utomordentliga förhållanden av nuifrågavarande art ber dock en förenkling kunna ske. a. försörjning med förnödenheter och tjänster, dvs. det ekonomiskaförsvaret, som skall bidra till att irygga vår försörjning, om vårt land blirhänvisat till egna resurser på gmnd av konflikter i vår omvärld. Exempel på vadsom hör lill del ekonomiska försvaret är i detta sammanhanglivsmedelsförsörjningen, industriproduktionen, energiförsörjningen ochtransporterna, I anslutning titt den givna målsättningen torde de förutsättningar,under vilka bemyndigandet får utnyttjas, kunna närmare anges så, att det genomutomordentliga förhållanden skall ha uppkommit knapphet eller betydande faraför knapphet inom riket på förnödenheter av vikt för totalförsvaret. Ättförfogande får ske endast om totalförsvarets ofrånkomliga behov inte utanolägenhet kan tillgodoses på annat sätt föreslår utredningen skall framgå av 4S i utredningens förslag till förfogandelag. Detta innebär givetvis enytterligare skärpning av de uppställda kraven, låt vara att den inle hänför sigtill förutsättningarna fiir att bemyndigandet skall fö utnyttias. 11-3 §§ utredningens förslag till förfogandelag ges bestämmelser omförutsättningarna för lagens tillämpning helt eller delvis och om tidpunkt frånvilken lagen skall tillämpas resp, inte vidare skall tillämpas. I 4-7 SS gesgmndläggande bestämmelser om innebörden av förfogande samt om dispositionsförbudi avvaktan på beslut om förfogande. Lagen har därför utformats som enfullmakislag med avseende på beslämmelserna i 4-7 SS, medan däremoi lagensövriga bestämmelser skall tillämpas permanent. Dessa övriga bestämmelser ärdels sådana som utgör en närmare utveckling av förfogandebegreppet och dessrättsverkningar och som utgör en ulgångspunkl för nödvändiga förberedelser ifred men som för sin fulla betydelse först när lagens huvudregler sätts itillämpning, dels sådana som måsie kunna tillämpas även i fredstid, nämligenregler om värderingsnämnder och ersättningsförfarandet i övrigt,uppgiftsskyldighet m, m. Till den senare gruppen hör även bl, a.ansvarsbestämmelser, som kan bli gällande även efter tidpunkt, då lagen iövrigt upphört att tillämpas. Utredningen hänvisar i sistnämnda hänseende till5 S andra stycket lagen om införande av samt lill rättsfallet NJA1973:109. En liknande lagstiftningsteknik som den utredningen använt hartidigare tillämpats i exempelvis lagen (1973:861) om lokal krislidsförvaltning. Utredningenframhåller att fultmakiskonstmktionen i vissa falt kräver att frågan omtillämpningav tagen underställs prövning. Underställning skeremellertid efter växlande regler i olika fall. Enligt allmänna förfogandelagenskall sålunda ett lillämpningsförordnande vid krigsfara underställas riksdageninom en månad, medan det vid andra utomordentliga Prop.1977/78:72 55 förhållandenfår ges endast med på förhand lämnade samtycke. Ett annat exempel påsamma konstmktion är allmänna tiänstepUktslagen (1959:83, ändrad senast1973:862). Däremot räcker del enligt allmänna prisregleringslagen (t956:236,ändrad senast 1973:301) såväl vid krigsfara som vid utomordentligaförhållanden, att underställning sker i efterhand. Allmänna ransoneringslagenhar visserligen som huvudregel att förordnande om tillämpning vidutomordentliga förhållanden för ges endast med samtycke, 1 fråga om2S, som rör reglering av handel m.m, görs emellertid del undantaget, att regeringenäven utan samiycke för meddela sådani förordnande underförutsättning alt beslut inte kan avvaktas ulan synnerlig olägenhet,1 sistnämnda fall skall förordnandei dock underställas i efterhand.Även andra varianter i fräga om fullmaklskonstruktionen finns. Speciellaregler gäller för tillämpningen av rekvisilionslagen, enligl vilken förutsättsdels riksdagskallelse, om session inte redan pågår, dels förordnande avregeringen att försvarsmakten eller del därav ställs på krigsfot. Förtillämpning av beredskapsförfogandelagen är det tillräckligt all försvarsmakteneller del därav tas i anspråk för beredskapsändamål som anges i 28 S 1 mom,värnpliktslagen eller för avveckling av lidigare anbefalld beredskap, Å andrasidan är rätten all förfoga över egendom enligl sislnämnda lag mera begränsadän enligt rekvisilionslagen. Utredningenutgår från att frågor om tUlämpning av den föreslagna förfogandelagen vidkrigsfara eller sådana utomordentliga förhållanden som angetts i dess 2 §regelmässigt kräver snabb behandling. Prövning av kan därför oftainte avvaktas. Med hänsyn till den restriktiva inställning som kommit tilluttryck i 2 § första stycket och 4 § föreslår utredningen som en altmän regelför de i 2 § avsedda fallen, alt förordnande enligt denna paragraf skallunderställas prövning inom en månad. Sker inte underställning, ärförordnandei förfallet, Utredningengår först in på frågan om förtärandet vid prövning av ärenden om ersäitning.Enligt utredningens mening kan det sättas i fråga om det inte är möjligt ochlämpligt att tillskapa en förenklad instansordning. Denna skulle innebära, atttalan mot beslut i ersättningsfrågor av myndighet eller lokal värderingsnämndskall föras hos riksvärderingsnämnden. Även i falt av den art som avses i dennuvarande rekvisitionslagen skulle således beslul av myndighet i första instansinte behöva prövas i ytteriigare två inslanser utan endast iriksvärderingsnämnden. Utredningen föreslår en bestämmelse av sådan innebörd.Praktiska skäl gör emellertid utredningen något tveksam inför en sådan lösning.Utredningen räknar nämligen med att risk kan uppkomma, alt en så kvalificeradinstans som riksvärderingsnämnden i ett Prop.1977/78:72 56 kritisktläge blir överhopad med ett stort antal besvärsmål, som vart och ett för sig ärav mindre krävande nalur. Utredningen finner emellertid önskvärt attmöjligheterna att göra en dylik förenkling kommer under diskussion. Skulle demed förenklingen förenade svårigheterna visa sig alllför stora, kan en"säkerhetsventil" anordnas genom ett tillägg till den föreslagnabestäm-melsen av innebörd, att talan mot beslut som där avses föres hosriksvärderingsnämnden i den mån regeringen inte bestämmer annorlunda. Ettannat alternativ är givetvis att behålla nuvarande ordning. Dethar även satts i fråga, om inte systemet med värderingsnämnder borde kunnaförenklas mera radikalt. Utredningen vilt i della sammanhang erinra om att 1939års beredskapsförfogandelag (SFS 1939:297) gav militär myndighet störrebefogenhet, då det gällde att bestämma ersättning enligt nämnda lag än vidrekvisition. Vid rekvisition ålåg del den militära myndigheten att underställaersättningsfrågan lokal värderingsnämnd så snart del var fråga om förnödenhetm, m,, som inte hade ett pris enligt taxa. Enligl 1939 årsberedskapsförfogandelag fick emellertid den militära myndighelen besiämmaersättning även för icke taxesall förnödenhet m. m. under fömtsättning att denfann fordrat belopp vara skäligi. Om del var fråga om ersättningsbelopp ,., skulle dock ersättningsfrågan liksom vid rekvisition alllid prövas avriksvärderingsnämnden. Vidden revision av rekvisitionslagstiftningen, som gjordes i början av 1940-talel,uigick ur beredskapsförfogandelag nyssnämnda bestämmelse ombefogenhet förden militära myndighelen att besluta om ersättning. Deutredningsmän som tillkallats för revisionens verkställande anförde i sittbetänkande (SOU 1941:37 s. 63), att stadgandet anseits kunna ulgå, eftersomenligt utredningens bedömning därmed inte utsädes annat än vad som efterinträdd mobilisering utan särskild bestämmelse gällde beträffande anskaffningannoriedes än med stöd av rekvisitionslagen. Revisionenfullföljdes genom prop, 1952:201, i vilken dåvarande chefen förförsvarsdepartementet i denna del framhöll (s. 68), att den befogenhet, som påsätl angivils tillerkänts den militäre befälhavaren, syntes innebära attdenne, ehuru anfordran skett, skulle äga träffa uppgörelse under hand omersätiningen. En dylik befogenhet ansågs enligt propositionen inte böratillkomma befälhavaren. Emellertid hade statens krisrevision av anförda skälhemställt om en uttrycklig bestämmelse av innebörd, att sedan ett rekvisitionsförfarandeen gång inletts detta sedermera inte fick avbrytas genom frivillig uppgörelse(s, 48). Departementschefen instämde i huvudsak i vad krisrevisionen anfört (s.49). Med anledning härav tillkom stadgandet i 6 § femte styckeirekvisitionslagen, enligt vilket militär myndighet, sedan rekvisitionen skett,inte får träffa uppgörelse under hand om ersättning för det rekvirerade.Samtidigt fick 4 § beredskapsförfogandelagen bl, a, formen av en hänvisninglill rekvisitionstagens bestämmelser om ersättning. Närdel gäller frågan om erscUtningsgrunderna erinrar utredningen om all Prop.1977/78:72 57 dettvångsmässiga ianspråktagandet av egendom som ett förfogande innebär är avsubsidiär karaktär så till vida all ell frivilligt avtal i princip skall gåföre. Den grundsatsen föreslår uiredningen komma lill uttryck i lagen. Utredningenförordar inte några mera väsentliga ändringar i de regler som gäller i frågaom ersätlningsgrunderna, Uiredningen föreslår att bestämmelser omersällningsgmnderna samlas i åtta paragrafer i lagen under en gemensam rubrik.Beslämmelserna avser dels fall då ersättning skall utgå enligt fastställd taxaeller moisvarande prissättning, dels fall då visst pris inte har fastställts påförhand. Särskilda ersättningsregler ges beroende på om egendom tas i anspråkmed äganderätt eller nyttjanderätt. Vidare regleras ersättning för tjänst,handräckning, transport eller omhändertagande av egendom samt ersättning isamband med erforderiiga åtgärder beträffande egendomen och ersättning vidskada eller olägenhet som har föranletts av dispositionsförbud utanefterföljande beslut om förfogande. 1 fråga om de överväganden som ligger bakomersättningsreglerna hänvisar utredningen till vad som uttalades i förarbetenatill allmänna förfogandelagen (prop, 1954:20 s. 101 f, 2LU 1954:19 s. 82 f). Påen punkt innebär ulredningens förslag en förenkling i jämförelse med allmännaförfogandelagen, som innehåller en föreskrift om all vid produk-tionsåläggandenoch därmed likslällda förfoganden tillämpning av laxepris alllid skall ansesinnefatta obillighet, om den som drabbas av åläggandet inle får ersäitning försina nödvändiga kostnader. Föreskriften är dock inte lillämplig i det fall atttillverkningen av en vara är avslutad då beslul om dess avstående meddelas,eftersom tillverkningen här har skett utan att produk-tionsåläggande harföretegat. Enligt ulredningens mening ligger det i sakens nalur alt det alttidmåste anses innefatta obillighet, om den som har drabbats av ett sådantåläggande inte får ersättning för sina nödvändiga kostnader. Någon uttryckligföreskrift härom är därför enligt utredningen inte nödvändig. Ettsärskilt spörsmål som utredningen belyser i detta sammanhang är frågan vilkenlidpunkl som bör vara avgörande vid bestämmande av ersättning, Uiredningenkonstaterar all de relativt ulföriiga regler som allmänna förfogandelageninnehåller i detta avseende inte är fullständiga. För vissa fall lämnas delöppet åt beslutande organ att med hänsyn till sakens natur och övrigaomständigheter bestämma vilken tidpunkt som i del särskilda faltet skall varaavgörande. Uiredningenanser alt det är önskvärt alt åsladkomma en avsevärd förenkling av de nugällande, omständliga reglema. Med ett förenklat synsätt torde enligtutredningen de nuvarande reglerna i själva verkei innebära, alt man beträffandeförnödenheter tarsikte på den tidpunkt, då viss förnödenhet som skall avståslas i anspråk här i rikel eller inom visst område i riket i så berett skick somerfordras för dess användande till det avsedda ändamålet. För sådana fall dåförnödenheten redan från början föreligger i färdigt skick Prop.1977/78:72 58 innebärdet knappast någon avvikelse från huvudregeln, om man anger den akluellalidpunkten som den, då föreskrift om avslående av förnödenheten meddelas.Beträffande utförande av tjänst förefallerdet naturligt all anknyla lill dentidpunkt då tjänsten ulförs. Medhänsyn till det nu sagda kunde del ligga nära lill hands att i lagen ge enallmän regel beträffande den avgörande tidpunkten. Enligt utredningens meningligger emellertid här angivna principer i sakens natur. Utredningen anserdärför, all det knappasl kan vara nödvändigl alt slå fast dem i en uttryckliglagregel, 1 den mån del anses praktiskt lämpligt kan givetvis dessa principeranges i tillämpningsföresikrifter eller anvisningar. 3.4Bestämmelsernas fördelning på olika författningar 1ulredningens förslag lill förfogandelag ges lill en början vissa gmndläggandeföreskrifter, sammanfattade under . Här angesfömlsätlningarna för lagens tillämpning saml innebörden av förfogande ochdispositionsförbud. 1 avsnittet Särskilda bestämmelser om förfogande upptas ettflertal föreskrifter som närmare preciserar den enskildes rättsställning vidett förfogande. Hit hör regler om hänsyn till ägare eller innehavare m, fl.enskilda, ianspråktagande med ägande- eller nyttjanderätt, skytdighei att tålaeller vidta vissa åtgärder beträffande ianspråktagen egendom, generell ellerbegränsad räckvidd av beslut om förfogande, tidpunkt för sådani besluts ikraftträdande,skyldighet att upplägga, förvara och vårda ianspråktagen egendom, tid föravlämnande av egendomen, äganderättens övergång, besvär, förberedelser underfredstid m, m. Enbetydelsefull del av lagförslaget utgör bestämmelsema om värderings-förfarandet.Hit hör gmndläggande regler om värderingsnämnder, ersätl-ningsgmnder ochhandläggning av ersätlningsärenden, 1ett särskilt avsnitt har samlats föreskrifter om uppgiftsskyldighet, vite,handräckning, tystnadsplikt m. m. Härtill ansluler sig bestämmelser om ansvaroch förverkande samt vissa särskilda bestämmelser. Tilllagförslaget ansluter sig eu av utredningen utarbetat förslag tillförfogandeförordning, som innehåller närmare beslämmelser i ämnel. Delligger enligt utredningen i sakens natur att - såsom sagts - degrundläggande bestämmelserna om värderingsnämnder tas in i förslagel lillförfogandelag. 1 fråga om de lokala nämndema har vissa kompletterandeföreskrifter av mera utåtriktad natur fått sin plats i förslagel lillförfogandeförordning. Dessa avser bl, a, sådana detaljer som antalet nämnder ivarje län och nämndernas verksamhetsområden, utseende av ledamöler i lokalnämnd, krav på erfarenhet och sakkunskap, ålderskrav, rätt alt avsäga siguppdrag som ledamot och länssiyretses kallelse lill sammanlräde med nämnden.Rent administrativa och interna föreskrifter om nämndernas organisation ochverksamhel har utredningen bmtit ut och samlat i två Prop.1977/78:72 59 särskildapå liknande sätt uppbyggda förordningar, den ena med instruktion förriksvärderingsnämnden, den andra med instruktion för lokal värderingsnämnd,båda utan direkt motsvarighet i det nuvarande komplexet av författningar omrekvisition och förfogande. Degrundläggande bestämmelsema om förfoganderätt för civilförsvarets behov i 8kap. civilförsvarslagen har brutits ut ur denna och inarbetats i utredningensförslag till generell förfogandelag. Genom avfattningen av den förestagna 68 §civilförsvarslagen görs emellertid förfogandelagens bestämmelser tillämpligaäven på förfogande för civilförsvarets behov. Återstående, mera speciellareglerom förfoganderätt i nämnda kapitel har omarbetats och ingår i sitt nyaskick i utredningens förstag till lag om ändring i civilförsvarstagen. Ävencivilförsvarskungörelsen blir enligt utredningen i behov av översyn. Följdändringarblir vidare nödvändiga i beredskapskungörelsen (1960:515, ändrad senast1973:866), Förslag till sådana ändringar har utarbetats av uiredningen. Förslagtill förordning om förberedelser för krigsanskaffning framläggs, I detta harinarbetats väsentliga delar av nu gällande bestämmelser i kungörelsen(1952:825) om planläggning under fredstid för ianspråktagande av egendom vidkrig eller krigsfara och i uttagningskungöretsen (1963:110, ändrad senasl1977:183). Dessa kungörelser bör upphöra all gälla, när förordningen iräder ikraft. En särskild övergångsbeslämmelse får dock med lanke på de närmaste årenges beträffande uttagning av hästar. Dedelar av gällande författningar som inte återfinns i utredningens författningsförslaganser utredningen inte böra regleras av regeringen utan, i den utsträckning detbehövs, av myndigheterna i deras tillämpningsföreskrifter och anvisningar. Häråsyftas t. ex. rekvisitionsförordningens många detaljrika bestämmelser omvärderingsförfarandet i olika fall. Prop.1977/78:72 60 Utredningensförslag har, setl som helhet, fött ett övervägande gynnsamt mottagande underremissbehandlingen. Många remissinsianser tillstyrker sålunda eller lämnarförslaget utan erinran. Dit hör kamnuinäiien i , ,. försvarets civilförvcUtning, JÖrsvarets maieridverk.civil-jörsvarsstyrelsen, jönvareisrationalir.eringsiiKiitut,janygsuiiagningskomniissio-nen, . SJ, sjölartsverket, lufijdrtsverkei,transportnäninden. konimerskoUegitiin, översiyrelsenjör ekonomiskt försvar, AMS, statens industriverk, länssiyrelserna iSiockholins, . , , och ,civilbefölhavarna i Västra civilområdei. Nedre Norriands civilområde och ÖvreNorrlands civiloinråde. Svenska koinmunjörbundet, SAF, Sverigestndustrijörbund. , och handelskamrama. Sveahovräti anser att uiredningen har löst sitt uppdrag på ett förtjänstfullt sättoch finner förslagel i huvudsak vara väl ägnal alt läggas till grund förlagstiftning. Övervägande skäl lalar enligl hovrättens mening för ensammanföring av förfogandelagstiftningen så långl det är möjligt. Även omutredningens förslag medför en välkommen förenkling av ifrågavaranderegelkomplex kommer också i foilsällningen en viss splittring att kvarstå.Hovrätten, som i och för sig delar utredningens uppfattning om hur långtkoncentrationen av förfogandelagsliftningen r n, bör drivas, anser emellertidatt det skulle ha varit värdefullt orn utredningen mera ingående hade belystmöjligheterna av en ytteriigare samordning av förfogandelagsliftningen. Det kannämligen inte uteslutas all övriga författningar av förfogandekaraktär kanulformas mer enhelligl och anpassas till den nya lagstiftningen utan attförfattningarna för den skull behöver sammanföras till en gemensam lag. som uttalar sitt gillande av den koncentration ochadministrativa förenkling som förslaget innebär, anser att det är viktigt altlagen inle ulformas på ett sådant sätt att statsmakterna blir obenägna altsätta den i tillämpning. Delta talar för en lagteknisk konstmktion som drar enbestämd gräns mellan å ena sidan kriser som hänger samman med krig ochkrigsfara samt å andra sidan s. k. fredskriser. Riksvärderingsnänindenansluter sig i princip till den allmänna uppläggningen av utredningensförslag. Uppgiften att skapa gemensamma bestämmelser för områden, som nuregleras genom olika lagar, tillkomna i skilda sammanhang har givelvis varilförenad med vissa vanskligheler. Ullryck och begrepp som används i en visslag har exempelvis vid överföring lill den nya lagen måst i viss ulsträckning kompletterasmed särbestämmelser, avseende de speciella förhållandena på andra områden. Heltnya uttryck och formuleringar harofta kommit till användning. Inte minst medhänsyn härtill hade det enligt riksvärderingsnämnden varil önskvärt attbelänkandel hade Prop.1977/78:72 61 innehållitfylliga kommentarer till de olika bestämmelserna. Så är emellertid inte fallel. lar upp enprincipiell fråga som inle har behandlats av utredningen men som särskilt avseroljekrisnämndens verksamhel. framhåller allransoneringslagsutredningen i sill förslag lill ny ransoneringslag har tagitupp bl. a. vissa frågor angående samordningen av bestämmelser i den föreslagnanya ransoneringslagen med bestämmelser i oljekrislagen som rör oljekrisnämndensverksamhet, har sålunda pekat på att, dåransoneringslagen tillämpas med stöd av oljekrislagens igångsättningsmekanism,ersättning i samband med inlösen enligt ransoneringslagen inte bestäms av nämndsom anges där ulan av den i otjekrislagen angivna oljekrisnämnden. Omemellertid förfogande över t. ex, oljeprodukter sker med stöd av den föreslagnanya ransoneringslagen skall ersättning beslämmas av värderingsnämnd som anges iden föreslagna nya förfogandelagen, har framhållitatt det torde vara förenat med uppenbara olägenheter om likartadeersättningsfrågor avseende samma slag av förnödenheter skall bestämmas i skildaordningar beroende på vilken författning som har tillämpats vid inlösen- ellerförfogandeåtgärden. I sitt yttrande över ransoneringslagsulredningensbetänkande har oljekrisnämnden på de sålunda anförda skälen i sak lillslyrklransoneringslagsulredningens förslag alt del bör skapas en möjlighel all lålanämnden handlägga även frågor om ersättning vid förfogande och inlösen enligtransoneringslagen, såvitt de avser råolja och oljeprodukter, eller vid förfogandesom i övrigt har samband med dessa produktslag.