prop · G103111 · 1977-12-31 00:00:00 — Om han av något skäl inteönskar publicera resultatet inträder i stället återbetalningsskyldighel.Projekt som väntas ge ekonomiskt utbyte får bidrag med villkorligåterbetalningsskyldighet. Kommittén förordar vidare alt STU prövar en selektivåterbetalningsuppföljning, så att projektbidrag som inte uppgår till mer än . i regel inte skall återbetalningsbevakas aktivt. Kommittén föreslårockså vissa regler för hur beslut om återbetalning skall fattas. Kommitténlämnar slutligen vissa förslag om hur STU kan prova nya stödformer förinnovationsprojekl. Remissinstanserna har i allmänhet varit positiva tillkommitténs förslag. Några remissinstanser, bl. a. STU, kritiserar dock vissa avkommitténs detaljförslag. Jag vill för egen del inte nu ta ställning i detalj tillalla kommitténs förslag. Det bör ankomma på STU atl undersöka om det i detpraktiska arbetet är möjligt och lämpligt att genomföra dem. Jag vill endastförorda några riktlinjer för STU:s finansiella stöd till kunskapsutvecklings-och innovationsprojekl. Som jag har redovisat är STU:s primära syfte attstödja projekt med teknisk risk, dvs. där det finns en teknisk osäkerhet omprojektets genomförbarhet. Detta innebär inte atl STU kan bortse frånprojektens kommersiella risker vid sin bedömning. STU måste alltid göra enanalys av förutsättningarna atl föra projekten till en lyckadmarknadsintroduktion. Det måste föreligga ett sä starkt intresse antingen frånavnämarsidan eller från industrisidan att fortsatta satsningar på projektet ärtroliga även sedan STU:s stöd har upphört. Låneformen bör enligt min mening bibehållas för bl.a. stödtill utrustningsanskaffning. STU bör ha möjlighet att använda denna stödformäven i andra fall om så bedöms lämpligt. Resultatenfrän projekt som fått bidrag utan återbetalningsskyldighet bör i enlighet medkommitténs förslag publiceras. Trots delta bör STU ha en möjlighet att liksomf. n. aktualisera återbetalning av bidraget om ett sådant projekt visar sig geekonomisk avkastning. Uppföljning av sådana projekt bör dock inte ske med tankepå återbetalning utan med tanke på nyttiggörande av resultatet. Bidrag börkunna utgå med hela projektkostnaden. Bidrag med villkoriig återbetalningsskyldighet bör normallutgå med högst halva projektkostnaden. Resultatet av sådana projekt ärbidragsmol-tagarens egendom och sekretessbeläggs om mottagaren begärdetia.Bidrag med mer än halva projektkostnaden bör i angelägna fall kunna utgå tillenskilda personer och småföretag. Jag vill i detta sammanhang understryka vikten av att STUges möjlighet att aktivt medverka till att förbättra uppfinningsklimatet ilandet. Prop.1977/78:111 122 kunna ske dels genom vidareutveckling av del ekonomiskastödet i form av stipendier, pristävlingar o. dyl., dels genom all påinformativ väg öka den allmänna medvetenheten om innovationernas betydelse. Det ankommer på regeringen att i enlighet med dessaallmänna riktlinjer utfärda erforderiiga föreskrifter för stödets utformning. 13.5.9 Uppföljning och utvärdering har vid STU pågått ettomfattande arbete med att utveckla metoder och rutiner för uppföljning avlämnat stöd. 1 takt med att konkreta resultat av STU:s stöd börjar komma framägnas ökad uppmärksamhet åt en utvärdering av effekterna av stödets omfattningoch inriktning. stryker under vikten averfarenhetsåterföring i STU:s verksamhet och föreslår uppbyggnad av ettförbättrat resultatutvärderingssystem. Kommittén föreslär också inrättande avett internt sök- och dokumentationssystem för projektsamordning, enförmedlingsbank. I en sådan förmedlingsbank kan de enskilda handläggarnaserfarenheter om forskningsresultat, innovationsidéer och tillverkningsresursersamlas och lagras. Det är en utbredd uppfattning bland remissinstanserna attstörre vikt måste fästas vid resultatutvärdering och erfarenhetsåterföring såalt konsekvenserna av gjorda STU-insatser blir belysta. Jag delar kommitténs uppfattning om viklen averfarenhetsåterföring. För en meningsfull budgetdialog mellan STU ochstatsmakterna är det, som jag har påpekat, viktigt att effektivastyrinstrument skapas. En målorienterad programstruktur medprojektbeskrivningar i politiskt intressanta termer är ett led i dennasträvan. För att möjliggöra rationella omprioriteringar av stödets inriktningmåste en kontinuerlig uppföljning bedrivas. Ett fullt utbyggt system förutvärdering av resultaten av verksamheten bör göra det möjligt att bättrebedöma effektiviteten av gjorda insatser och därmed skapa en säkrare grund förbeslut om framtida insatser. STU genomför f n. en utvärdering av hittillsvarandeverksamhet. Utvärderingen visar att en satsning av 35 milj. kr. under perioden1968-1976 givit sysselsättning åt 315 personer innevarande budgetår. Jag villpoängtera alt försiktighet måste iakttas vid resultatens uttolkning. Det ärinle möjligt att dra några säkra slutsatser om effekterna av STU:s totalasatsningar. Projekten harockså krävt stora investeringar vid sidan av STU:ssatsningar. Det sammanställda materialet indikerar dock atl STU:s uppfinningsslödoch stöd till tekniskt industriella utvecklingsprojekt är verkningsfulla medelför att på lite skapa nya sysselsättningstillfällen. Ett förbättrat resullatutvärderingssystem bör ocksåunderlätta och förbättra STU:s handläggning av ärenden och styrning avverksamheten. Jag anser att STU, i likhet med vad som skett de senasie åren,bör sträva mot att förbättra uppföljningen och utvärderingen av verksamheten.En viktig Prop.1977/78:111 123 del i utvärderingen är studier av vilka alternativa vägarsom inom en given resursram är möjliga för statens stimulans till industrielltutvecklingsarbete. Del ankommer på regeringen att utfärda de riktlinjer somkan behövas i delta avseende. Inom STU finns det som jag har nämnt f. n. fyraenheter, en utvecklingsenhet för finansiellt stöd till forsknings- ochutvecklingsprojekt, en rådgivnings- och förmedlingsenhel för råd och stöd tilluppfinnare och mindre företagare, en intemationell enhet för service iinternationella frågor lill andra delar av STU och till industridepartementetsamt en administrativ enhet. Därutöver finns vid verksledningen en gmpp förplanering, utredningar m. m. Utvecklingsenheten är uppdelad på tiobehovsområdessektioner, som emellertid provisoriskt ärsammanförda i fyra underenheter. föreslär att STU organiseras om enliglföljande tre principer. - De producerandedelarna av STU särskiljs från de serviceinriktade delarna. - Forskningsstödetoch innovationsstödet skiljs från varandra. - STU:sutredande, planerande och utvärderande funktioner rustas upp och samordnas. Detla leder kommittén till att föreslå följandeförändringar av . Nuvarande utvecklingsenheten ochrådgivnings- och förmedlingsenheten förs samman och delas sedan upp i enforsknings- och en innovationsenhet. Nuvarande informationssektion inområdgivnings- och förmedlingsenheten förs samman med internationella enhetenoch bildar en särskild informationsenhet. Verksledningsgruppen utvidgas tillatt bli en planerings- och utvärderingsenhet som knyts till verksledningen stabsorgan. Detövervägande antalet remissinstanser ställer sig negativa till kommitténsförslag om uppdelningen i en forsknings- och en innovationsenhet. Som skälanförs bl. a. alt en sådan uppdelning skulle försvåra kontakterna mellanforskning och näringsliv och dessutom begränsa STU-ljänstemän-nens möjlighettill en bred och allsidig orientering om forskning och teknik. Någraremissinstanser, bl. a. , framför farhågor för att en centraliseradplanering kan skapa en klyfta mellan långsiktig planering och verksamhetsplanering. Enligt minmening är en uppdelning av STU:s operativa verksamhet på en forsknings- och eninnovationsenhet inte ändamålsenlig. Jag delar remissinstansernas uppfattningatt en sådan uppdelning skulle försvåra kontakten mellan forskning ochnäringsliv och minska STU-tiänslemännens Prop.1977/78:111 124 allmänorientering utan att medföra några påtagligafördelar. Jag anser inte att det är nödvändigt att alltid ha enöverensstämmelse mellan program och organisatorisk indelning. En sådanöverensstämmelse kan i vissa fall försvåra kontakterna inom organisationen.Enligt min mening är det en fördel om samma person handlägger stöd både tillinnovationsprojekt och forskningsprojekt. Jag har emellertid uppfattningen att inte heller dennuvarande organisationen är tillfredsställande. Uppdelningen avutvecklingsenheten i tio behovsområden ger ett för slort antal alltför småsektioner, som blir mycket känsliga för variationer i arbetsbelastningen.Vidare kan finansiellt stöd till likartade projekt lämnas både avutvecklingsenheten och av sektionen för uppfinnarstöd inom rådgivnings- ochförmedlingsenheten, vilket skapar oklarheter i handläggningen. Vissa smärreändringar i bedömer jag vara nödvändiga. Enligt min meningär en lämplig lösning på de nämnda problemen att utvecklingsenheten, iställetför att vara indelad i tio behovsområdessektioner, delas in i ett mindre antalnya projekienhe-ter. var och en med ett ansvarsområde som ställersammanhängande och rimliga krav på medarbetarnas kompetens. Den nuvarandesektionen för uppfinnarstöd inom rådgivnings- och förmedlingsenheten bör vidarebilda ytterligare en projektenhet tillsammans med delar av utvecklingsenheten.Projektenheterna görs tillräckligt stora för att en flexibel arbetsorganisationskall kunna införas som är mindre känslig för varierande arbetsbelastning.Denna lösning liknar mycket den struktur som tillämpas på STU. STUhar föreslagit en sådan indelning grundad på de tidigare nämnda teknikområdena.Det bör ankomma på regeringen att fastställa antalet projektenheter och derasinriktning. Jag delar inte utredningens uppfattning att eninformationsenhet bör bildas genom sammanläggning av den internationellaenheten och informationssektionen vid rådgivnings- och förmedlingsenheten. Jaghar tidigare föreslagit ett särskilt program för internationell kontaktverksamhet.Skälen bakom detta förslag påverkar min uppfattning om lämplig organisation.STU:s internationella enhet har arbetsuppgifter som sträcker sig utöverSTU:s normala ansvarsområde. 1 samarbete med tjänstemän i regeringskanslietsvarar den för uppgifter inom teknisk-vetenskapliga attachéverksamhetoch arbete inom en rad internationella organisationer. Enheten svarar vidareför viktiga uppgifter i samband med bilaterala samarbetsavtal medvissa slalshandelsländer och utvecklingsländer. Mot denna bakgrund och medhänsyn till den speciella kompetens som krävs för denna typ av arbete bör eninternationell enhet bibehållas vid STU. Vidare bör bildas en särskildserviceenhet, vars främsta uppgifter blir information, dokumentation,patentserviceverksamhet, förmedling till exploatering av uppfinningar ochlicenser samt service till mindre och medelstor industri i samarbete medregionala utvecklingsfonder. Jag biträder utredningens förslag alt bilda en särskildenhet för övergri- Prop.1977/78:111 125 pandeplanering och verksamhetsuppföljning. Detta överensstämmer även medremissinstansernas uppfattning. Jag vill här liksom några remissinstanserbetona vikten av atl planeringen pä ett tidigt stadium förankras påverkställande nivä genom att personal frän de operativa enheterna redan frånbörjan deltar i planeringsarbetet. STU:sverksamhet genomgår kontinuerliga förändringar i takt med att nya projekttillkommer och gamla projekt avslutas. Den organisation som jag här harredogjort för är enligt min mening tillräckligt flexibel för att kunna anpassastill dessa varierande arbetsuppgifter. Entablå över den föreslagna organisationen i de delar den bör underställasriksdagen bör fogas tUl protokollet i detla ärende som bilaga 2. STUbiträds i sitt arbele av särskilda nämnder, som inrättas av STU. F. n. finnstio nämnder, knutna till var sitt behovsområde, saml en uppfin-narnämnd.Därutöver finns en flygteknisk kommitté med likartade uppgifter. STU-kommitténföreslår att en forskningsnämnd och en innovationsnämnd inrättas somersättning för STU:s nuvarande nämnder och kommittéer. Dessutom föreslås ettflexibelt system av särskilda planerings-och utredningsgrupper med bredallmänrepresentation samt ledningsgrupper och insatsgrupper för olika projektoch grupper av projekt. Remissopinionenär splittrad inför kommitténs förslag. Många framhåller de stora fördelar somkan vinnas med en ökad flexibilitet i nämndstrukturen, medan andra mer betonarbehovet av kontinuitet och breda kontaktkanaler till omväriden. Föregen del anser jag alt remissinstansernas oenighet till en del kan förklarasav skilda tolkningar av kommitténs förslag. Jag är enig med de remissinstansersom betonar den stora betydelsen av att STU utnyttjar extern kompetens i sittarbete och atl STU på detta sätt bygger upp ett nät av kontakter inom industrinoch bland forskama. STU:s behov av extern kompetens är emellertid inleoföränderligt. Förändringar i och verksamhet skapar ettbehov av att med längre eller kortare lidsmellanrum förnya uppsättningen avrådgivande nämnder och andra grupper. De av mig tidigare föreslagnaorganisationsändringarna gör det önskvärt att förnya den nuvarandenämndstrukturen så att den får en bättre anknytning till den nya indelningen iteknikområden, insatsområden och kunskapsområden. För planläggning av denlångsiktiga verksamheten inom teknik- och kunskapsområden bör fasta grupperinrältas, medan verksamheten inom ett insatsområde bör följas av en styr- ellerreferensgrupp som läggs ned när insatsområdet avslutas. I vissa fall kan detvara lämpligt att för ett teknik- eller kunskapsområde ha flera planeringsgruppersom ansvarar för var sin del av verksamheten. Del är viktigt att få enkontinuitet i arbetet mellan de gamla och nya grupperna. Prop.1977/78:111 126 strykas att någon minskning av forskares, teknikers,riksdagsledamöters och andra intressenters medverkan i STU:s arbete inleåsyftas. Snarare kommer behovet att öka för STU att utnyttja extern kompetens.En sådan medverkan är inte bara betydelsefull för STU ulan också viktig för attge de medverkande nya impulser i deras ordinarie verksamheter. Behovet av grupper med mer specialiserade ochdiversifierade uppgifter kommer också att öka. Ett exempel är grupper som kanbiträda verksledningen i dess arbete att planera och prioritera mellan olikaområden. Jag anser det inte vara lämpligt att i detalj föreskriva hur denämnder och grupper skall organiseras som STU skall utnyttja i sitt arbete.STU börges stor frihet atl själv utforma hur och i vUka former extern expertisbör knytas lill myndigheten. Det ankommer pä regeringen att lämna deföreskrifter som kan behövas i detta avseende. STU bedriver f. n. en omfattande regional uppsökandeverksamhet. I samarbete med företagareföreningarna inventeras länsvisproduklidéer och företagens produktbehov. Försök görs atl också tillgodoseföretagens behov av nya produkter. STU finansierar vidare verksamheten vid sjukontaktsekretariat, lokaliserade till universitet och tekniska högskolor. föreslår alt en försöksverksamhet inleds medett tiotal regionala STU-representanter som placeras vid företagareföreningar.Såväl för dessa regionala STU-representanter som för kontaktsekrelerarnaföreslår en delegerad beslutsrätt för mindre projekt. avlämnat sitt betänkande och remissbehandlingen avslutats harriksdagen beslutat om åigärder för att främja de mindre och medelstoraföretagens utveckling (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110).Besluten innebär bl.a. atl regionala utvecklingsfonder byggs upp i varje länmed möjlighet atl bl. a. bevilja villkorliga lån för produktutveckling. Bl.a. med anledning av vad som föreslogs i prop. 1977/78:40intar remissinstanserna en tvekande hållning till kommitléns förslag.Betydelsen av goda regionala och lokala kontakter för STU erkänns dock allmänt.Bl. a. IVA anser att den regionala kontakten bäst tillgodoses genom en utbyggnadav kontaktsekrelerarverksamheten. Jag villför egen del framhålla följande. Det är för de mindre och medelstora förelagenväsentligt att samhällets näringspolitiska insatser samordnas på regionalnivå. Detta är ett av motiven bakom beslutet om uppbyggnad av regionalautvecklingsfonder. Dessa fonder skall alltså utgöra regionala kontaktpunktermellan centrala myndigheter och mindre och medelstora företag. Jag anser detvara viktigt att även STU utnyttjar dessa regionala kontaktpunkter. Jag kandärför inte biträda uiredningens förslag om regionala STU-representanter. Jag har tidigare föreslagit en förstärkning av 1977/78:111 127 vid universitet och högskolor och en utvidgning av derasuppgifter. Jag har därvid anfört att deras uppgift är att vara en förmedlandelänk mellan högskoleforskningen och näringslivet. De har däremot inte tilluppgift att fungera som regionala STU-representanter. Denna uppgift ankommersom nämnts på de regionala utvecklingsfonderna. Till följd av detta anser jagdet vara olämpligt att, som kommittén föreslår, delegera beslutsrätten förmindre projekt till konlaktsekreterama. Kontaktsekreterarnas uppgift attbiträda vid genomförandet av utvecklingsprojekt kan enligt min mening inteförenas med uppgiften att finansiera dem. 13.6 Stöd till större utvecklingsprojekt Utvecklingen av produkter och tillverkningsmetoder är somtidigare har nämnts en av de faktorer som kommer att få avgörande betydelse fördel svenska näringslivets konkurrenskraft och för möjligheterna alt skapa nyasysselsättningstillfällen i svensk industri. Den hårdnande intemationellakonkurrensen och det höga svenska löneläget kräver förutom en fortsatt ökningav realinvesteringar och produktivitet att den tekniska förnyelsen i svenskindustri ligger på en hög nivå, Detla förutsätter tillgång på riskvilligtkapital som kan stå till företagens förfogande för investeringar i utvecklingsarbete. De senasteåren har i detla avseende inneburit en svacka i fråga om lönsamhet ochsoliditet, som det är en av den ekonomiska politikens uppgifter all utjämna.Detta har minskal benägenheten till risktagande inom företagen. a. harvissa svårigheter atl satsa i tillräcklig omfattning på produktutvecklingblivit märkbara. Möjligheterna atl finansiera utvecklingsprojekt på en knapplånemarknad är begränsade, eftersom det är frågan om immateriellainvesteringar där bankmässiga säkerheter inte kan ställas. Det finns därförrisk för att i och för sig lönsamma och för vår framtida konkurrenskraftbetydelsefulla utvecklingsprojekt inte kan genomföras beroende på atttillräckligt riskkapital inte finns tillgängligt inom förelagen och inte hellertillförs dem i tillräcklig omfattning. Storieken på dessa projekt kan varastarkt varierande. Del kan röra sig om för svenska förhållanden mycket storaprojekt som måste genomföras i internationellt samarbete eller om relativtsett mindre projekt som dock i förhållande lill de aktuella företagen äralltför stora. Det skede av utvecklingsprocessen där finansieringssvårigheterkan uppkomma är främst den kommersiellt riskfyllda fasen, där kostnaderna förutvecklingsarbetet ökar som tillräcklig kunskap om marknad ochavsättningsmöjligheter ännu inle föreligger. De förhållanden jag här har redovisat kan motiverastatliga insatser för att öka tillgången på riskkapital på ett sätt som ärtillräckligt flexibelt för att stimulera industriell förnyelse inom såväl storasom små företag. För de mindre och medelstora företagens produktutveckling harriksdagen fattat beslut om stora statliga insatser (prop. 1977/78:40, NU Prop.1977/78:111 128 1977/78:34, rskr : 110). De regionala utvecklingsfonder som inrättas skallförmedla bl. a. det slöd som har lämnats av statens utvecklingsfond lill dessaföretag. Fonderna får för bl. a. detta ändamål kraftigt ökade resurser. Detfinns emellertid enligl min mening anledning att överväga om åtgärder ärnödvändiga i den nuvarande situationen för att från statens sida främja en ökadsatsning på produktutveckling även i de större företagen, särskilt mot bakgrundav den försämrade lönsamhet som dessa företag har haft under de senaste årenoch som har begränsat deras möjlighet till egenfinansieradeutvecklingssatsningar. Pålängre sikt måste tyngdpunkten i svensk industri förskjutas ytterligare mothögförädlande och kunskapsintensiv verksamhet. Det är viktigt att samhällelsstimulans till utvecklingsarbete i den större svenska industrin koncentreraslill expansiva förelag inom i första hand verkstadsindustrin. Som exempel påsärskilt intressanta industrigrenar inom denna bransch vill jag nämnaelektronik-, telekommunikations- och transportmedelsindustrin. Jag vill ocksåi detla sammanhang peka på den svenska försvars-malerielindustrin som torde få räknamed minskad efterfrågan och vars kapacitet i större utsträckning bör utnyttjasför civila produkter. Vid sidan av verkstadsindustrin bör det också inom vissadelar av processindustrin finnas områden där ell utvecklingsstöd kan varamotiverat. Fråganom statligt stöd lill utvecklingsarbete i större förelag kommer att bli föremålfor fortsatl beredning inom . Beredningsarbetet syftar bl. a.lill alt kartlägga i vilken utsträckning större utvecklingsprojekt möterfinansieringsproblem trots väntad lönsamhet. Jag avser att redovisa resultatetav detta beredningsarbete under nästa budgetår. 1detta sammanhang vill jag också ta upp det s. k. sliriingprojekiet. Staten harsedan budgetåret 1971/72 givit stöd åt detta projekt som syftar lill att fäfram en stirlingmotor avsedd för tyngre fordon. Stirlingmotorns miljöegenskaper,som t. ex. låg buller- och vibrationsnivå, låg halt av koloxid, kolväten ochpartiklar i avgaserna, gör motorn överlägsen nuvarande motorer frånmiljösynpunkt. Projektet drivs av företaget () i , som ägs till lika delar av staten (förenade fabriksverken)och . Staten har medverkat i projektets finansiering dels genomdirekta anslag, som t. o. m. /78 uppgår till 35,9 milj. kr.,dels genom ett med solidariskt borgensåtagande för företagets upplåningi Investeringsbank. Detta borgensåtagande uppgår t. o. m. budgetåret1977/78 till 98,1 milj. kr. Projektet beräknas resultera i serieproduktionår 1982. Stirlingmotornär ett exempel på det slag av långsiktiga utvecklingssatsningar där statligmedverkan har visat sig nödvändig. Den statliga finansieringen har hittillsskett i särskild ordning. Jag anser att det är naturligt atl frågan om fortsattstatlig finansiering av delta projekt behandlas inom ramen för detberedningsarbete jag har nämnt. Prop.1977/78:111 129 13.7Regional produktutvecklingsservice m. m. Jaghar i det föregående redovisat min syn på hur STU skall stödja innovationsverksamhetvid bl. a. mindre och medelstora företag. Dessa företag spelar en mycketframträdande roll i det svenska näringslivet. På olika sätt bidrar de till allfrämja en gynnsam samhällsekonomisk utveckling. kan konstateras attdet finns utvecklingshinder som är direkt hämmande för småföretagensutveckling. Slalsmakterna har beslutat om ett omfattande åtgärdsprogram föratt komma till rätta med dessa ulvecklingshinder och i övrigt förbättraförutsättningarna för en gynnsam utveckling för småföretagen (prop.1977/78:40, NU 1977/78: 34, rskr 1977/78:110). har avlämnat belänkandet (SIND 1977:14)Regional produktutvecklingsservice till mindre och medelstora företag som ärresultatet av en utredning som verket har utfört på regeringens uppdrag.Betänkandet har remissbehandlats. Ibetänkandet har industriverket gjort en kartläggning av del befintliga utbudetav olika typer av produktulvecklingssiöd och en översiktlig analys av behovetav ytteriigare insatser på området. Verket har vidare redovisat förslag tillvissa produktutvecklingsfrämjande insatser. lildustriverkel finner attutbudet av produktutvecklingsservice till småföretagen i innovationsprocessensförsta fas, dvs. den utvecklingsinitierande fasen, bl. a. på grund av denförestående uppbyggnaden av de regionala utvecklingsfonderna är någorlundatillfredsställande. De regionala utvecklingsfonderna kommer att ha resurseratt bl. a. klargöra för företagarna fördelarna med produktionsutveckling, atlhjälpa dem med en analys av företagens produktbehov, atl göra inledandemarknadsbedömningar och atl knyta kontakter med lämpliga konsulter, dvs. allfungera som samordnare.