prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — OMUS menar att alla musikläraremåste kunna fungera såväl öppet och kollektivt som med inriktning på utvecklingav individuella färdigheter. Alla musiklärare, på vilket stadium de änarbetar, måste känna till musikundervisningens itmehåU och metodik på tidigarestadier. Läraren måste med andra ord ha en helhetssyn på individens musikaliskautveckling. Den attityd inför musik och musikaliskt skapande som är nödvändigvid mötet med barn bör i tillämpliga delar också prägla metodiken iundervisningen på högre nivåer. Något detaljerat förslag tUlvad en obligatorisk basutbildning skall innehålla och hur denfördjupningsutbildning skall se ut som skall ge speciell beredskap för olikaarbetsfält lägger OMUS inte fram i principbetänkandet. Arbetet med att sökaprecisera innehåll oeh metodik i utbildningen pågår i ett antal expertgrupper.Förslaget har således karaktär av en skiss till hur utbildningen kan byggasupp. Enligt OMUS ger erfarenhetemafrån den försöksverksamhet med särskild ämnesutbildning i musik (SÄMUS), som nupågått , en god utgångspunkt för bedömning av basutbildningens längdoch innehåU i den nya musiklärarlinjen. Med ledning av dessa erfarenheter anserOMUS att basutbildningen bör kunna rymmas inom tidsmarginalen 60 poäng ellertre terminer. OMUS räknar också upp vissa av de kursmoment i form avbaskunskaper och basfärdigheter, metodik, auskulta-tioner och praktik påarbetsfälten som bör ingå i basutbildningen. Förslaget innebär att basutbUdningeninte är begränsad till rena musikaliska ämnesstudier utan att den också ärvarvad med vissa praktisk-pedagogiska inslag. Närdet gäller fördjupningsutbildningen anser OMUS att de olika arbetsfälten föratt ge tillräckligt underlag för yrkesutövningen kan föras samman till trestörre arbetsområden. Prop.1977/78:14 31 och motsv.frivillig verksamhet (arbetsfält 2 och 3) Gymnasieskolan och motsv.frivillig verksamhet (arbetsfält 4) Instrumentalundervisning ochensembleledning (arbetsfält 5, 6 och 7) Fördjupningsutbildningenkan sålunda inriktas på något av dessa arbetsområden. 1 sin skiss anger OMUSatt en fullständig förberedelse för arbetsområde 1 kräver en sammanlagdfördjupningsutbildning motsvarande 30 poäng, för arbetsområde 2 40 poäng ocharbetsområde 1 och 2 sammanlagt 50 poäng utöver basutbildning. Förfördjupningsutbildning med inriktning mot arbetsområde 3 kan mget fastpoängtal anges. Vadsom här sagts om fördjupningsutbildning med olika inriktning gäller bådeutbildning av ettämneslärare och tvåämneslärare. Tvåämnesutbildningen som ärspeciellt inriktad på och gymnasieskolans obligatoriskamusikundervisning, är f. n. uppdelad i tre separata delar, ämnesstudier i musik(6080 poäng), ämnesstudier i ett annat ämne och praktisk-pedagogisk utbildningi båda ämnena. OMUS föreslår att UtbUdningen struktureras om. De delar av den praktisk-pedagogiskautbildningen som inte är specifika för det andra ämnet bör ingå i basutbildningoch fördjupningsutbildning. De rena ämnesstudiema i musik kan där beräknasomfatta 80 poäng. OMUSger slutligen vissa exempel på tillvalskurser inom musiklärarlinjen. Genomtillvalskurserna kan de studerande specialisera sig på vissa funktioner inomarbetsfälten, t. ex. som olika slags lärarutbUdare, inom kyrkomusikaliskverksamhet, inom omsorgsverksamhet eller på administrativa funktioner. Desökande till musiklärarlinjen bör normalt redan i sin ansökan ange om de sökerettämnes- eller tvåämnesläramtbUdning, vilka fördjupningsalternativ de tänkersig, liksom vUka huvudinstmment. Möjligheter bör finnas att ändra studieväg.Det måste också vara möjligt att göra arbetsmarknadsmässiga bedömningar av hurolika fördjupningsalternativ skall dimensioneras. Problemetför hur basutbildning och fördjupningsutbildning skall fördelas påmusikerlinjen går enligt OMUS inte att lösa genom att definiera musikernasarbetsfält på samma sätt som musiklärarnas, dvs. efter olika musikmiljöer ochgrupper. Däremot kan man naturligt urskilja följande fyra huvudsakligayrkesinriktningar. Instmmental (vokal)musikutövning, mestadels ensemblespel Pedagogisk verksamhet (oftastkombinerad med 13) Inriktningarna får enligt OMUS inte uppfattas som skarptavgränsade Degemensamma kraven meUan dessa olika inriktningar är inte lika Prop.1977/78:14 32 mångasom på musiklärarlinjen. OMUS tar emellertid fram vissa moment som aUtid böringå i en fullständig grundläggande utbildning för musikeryrken med inriktningmot dessa fyra huvudområden och konstaterar att basutbildningen bör omfattaminst 20 poäng. Basutbildningen bör öka för de studerande som väljer eninriktning som specialiserad pedagog och som således har vissa arbetsfält somär gemensamma med musUclärarnas. Äveni den av OMUS föreslagna varianten på musikområdet av utbildningslinjen för kulturkoninmnikationbör ingå en basutbUdning omfattande 20 poäng. Innehållet i basutbildningen ochi de musikaliska ämnesstudierna behandlas inte närmare i principbetänkandet. Ettannat principiellt krav som enligt OMUS måste ställas på utbildningen både avmusiklärare och musiker är att utbildningen i båda fallen skall erbjudautbildning inom alla slags musikformer, eller som OMUS uttrycker det alla väsentligarepertoarområden. Dettakrav kan inte uppfyUas om man inte inom utbildningen för en fortlöpandediskussion om vad som menas med repertoarområde och om vad som är väsentligteller oväsentiigt. Detta är ett viktigt led i den ständiga kvalitetsdiskussionsom OMUS förespråkar. OMUSföreslår en indelning av musiken i sex större repertoarområden. OMUS ärmedveten om att indelningen inte är invändningsfri men anser att den behövs av praktiskt-organisatoriskaskäl. De repertoar-områden OMUS föreslår är följande 1. europeisk musik 2. europeisk musik 17501900 3. konstmusik efter 1900 4. afro-amerikansk tradition 5. nordisk folkmusik 6. övriga etniska gmppers folk-och konstmusik Vissaav dessa repertoarområden är eftersatta inom den högre musikutbUdningen genomatt de först under allra börjat räknas in under utbildningensansvarsområde. Hit hör områdena 46. OMUSanser att denna markanta obalans mellan utbildningen och musiklivets faktiskakrav måste rättas till. Bl.a. menar OMUS att det nu behövs en kraftigspecialsatsning på utbildning av genrespecia-liserade pedagoger. Dessutombehövs ett ökat stöd tUl musikpedagogiska experiment och utvecklingsprojekt isyfte att hitta lämpliga undervisningsformer inom de eftersattarepertoarområdena. 3.4.5Pedagogiska och metodiska riktlinjer OMUSföreslår vissa riktlinjer för den pedagogiska planeringen. En väg till ökadintegration i utbUdningen och större kon- 1977/78:14 33 centrationi arbetet bör enligt OMUS vara att samla utbUdningen kring de för musikyrkenacentrala funktionerna. Dessa sammanfattar OMUS i de allmänna termernagestaltning och kommunikation, där gestaltning är ett samlingsbegrepp för allaformer av musikaliskt uttryck och kommunikation avser pedagogisk verksamhet,tagen i vidaste mening. Principen för den pedagogiska planeringen bör alltsåenligt OMUS vara att de kunskaper som de studerande erbjuds, de färdigheter deövar in, de attityder som undervisningssituationerna bidrar till att förmedla,samlat skall leda fram till att de studerande kan gestalta musik och/eller kommuniceramed människor genom musik och om musik. I varje utbildningsmoment skall,förutom baskunskaper och övning av färdigheter, ingå praktisk övning igestaltning och kommunikation. Föratt kunna genomföra en planering enligt dessa principer krävs enligt OMUS att lärarfunktionernaändras och att inriktningen mot snävt avgränsade ämnen motverkas. Lärartjänsterbör inte längre knytas till ett ämne utan till en utbildningslinje. I lärarnasansvar bör ingå att delta i den pedagogiska planeringen och utvärderingen inom utbUdningslinjen.OMUS föreslår också att den nuvarande snäva ämnesindelningen ersätts med enindelning i ämnesblock. För en beskrivning av ämnes-blocksindelning och avolika exempel på integrerad utbildning som genomförts inom musikutbildningenhänvisas till betänkandet (s. 143 148). Enannan principiell planeringsfråga av pedagogisk natur som OMUS tar upp ärbehovet av en ökad samverkan mellan musiklärarutbUd-ningen och övrig lärarutbUdning.En sådan är enligt OMUS viktig av flera skäl, bl. a. för att undvika attmusiklärarutbildningen isoleras och att musiklärarens anknytning till denallmänna lärarrollen försvåras. Inom det pedagogiska ämnesblock som OMUSföreslår bör i dess nya former svara både för praktik och andrapedagogiska inslag inom musiklärarlinjen. Den praktisk-musikaliska metodikundervisningen,som skall integreras med musikstudierna, bör däremot musikutbUdningen haansvar för. Denna form av samverkan ställer utbildningarna inför många nyakrav. Musiklärarutbildningen får inte bli en kombinationsutbildning som äruppdelad i flera separata delar. Utbildningen måste fungera enhetiigt. Detpraktiska utvecklingsarbetet och den tUlämpade forskningen på metodikområdet ärenligt OMUS starkt eftersatt. är behovet av utveckling och förnyelseav metodiken i musikundervisning och musikutbildning mycket stort på allanivåer. OMUSnämner i betänkandet vissa metodiska problem som det är särskilt angeläget attytterligare bearbeta, t. ex. metodiken vid undervisning i grupp, i nybörjarundervisningen,i undervisningen i komposition, rytmik och för gehörsträning samt för demoment som OMUS sammanfört under beteckningen kommunikativ beredskap. 3 1977/78. 1977/78:14 34 Denenda utbildning för vUken studietiden klart kan anges är enligt OMUS dengrundläggande utbildningen. Denna är relativt lätt att definiera när detgäller musikläramtbildningen. Musiklärarlinjen bör enligt OMUS' förslag omfattasammanlagt 160 poäng varav den gemensamma basutbildningen som redan framgåttskall utgöra 60 poäng. Enligt OMUS är det svårareatt avgöra när den grundläggande mu-sikemtbildningen skall anses vara avslutad.Den instmmentala skickligheten utvecklas till följd av en mognadsprocess somkan gå olika fort för olika individer. Denna process kan också ha hunnit olikalångt för olika studerande då högskoleutbildningen börjar på gmnd av den förberedandeutbildningens kvalitet. OMUS anser attstudietiderna för musikemtbUdningen måste få variera. Om man skall ange ettvisst poängtal för musikerlinje är det nödvändigt att också ge möjlighet tilltilläggsutbildning för dem som behöver komplettera. Tilläggsterminer böranvändas som begrepp för sådan extra studietid för komplettering, att skUjafrån påbyggnadsutbildning som bör kräva ny ansökan och antagningsprov. Meddessa fömtsättningar kan OMUS godta att omfattningen av musikerlinjen bestämstill 160 poäng. KyrkomusikerUnjen,som i förslaget lämnas oförändrad, omfattar 160 poäng. Denföreslagna nya varianten på musikerområdet av utbildningslinjen förkulturkommunikation omfattar enligt förslaget sanmianlagt 120140 poäng. Däriingår också kurser inom det humanistisk-samhällsveten-skapliga,naturvetenskapliga eller medicinska området och tillämpade studier. Somnämnts i inledningen håller frågan om behörighet och antagning till högskoleutbUdningenpå hela kulturområdet, inkl. musikutbUdningen, på att prövas i särskildordning. OMUS' förslag i dessa frågor kommer därför att behandlas mycketkortfattat. OMUS föreslår att de vUlkorsom kommer att gälla för allmän behörighet till högskoleutbildning i allmänhetockså bör gälla för behörighet till musiklärarlinjen och kyrkomusikerlinjen.Som särskilt behörighetsvillkor, förutom musikaliska färdigheter ochkunskaper, bör krävas kunskaper i historia motsvarande tvåårig social linje igymnasieskolan. De musikaliska förkunskapskraven bör prövas vid antagningsprov.Detta är nödvändigt med hänsyn till utbildningens praktisk-musikaliskakaraktär. En gemensam antagningsprövning bör ske till linjerna. Närdet gäller musikerlinjen tar OMUS egentligen bara upp de särskildabehörighetskraven i form av musikaliska förkunskaper. Någon enhetlig antagningtill linjen kan OMUS inte tänka sig. 1977/78:14 35 provenmåste anpassas till de olika studiemålen inom linjen. Vid antagningen bestäms oeksåfördelningen av utbildningsplatser. F. n. styrs antagningen och fördelningen avutbildningsplatser huvudsakligen av musikhögskolornas behov avinstrumentalister för den traditionella or-kestermusikerutbildningen ochbehovet av att ge lärarna full tjänstgöring. Ur musiklivets synpunkt borde detenligt OMUS vara mer relevant att låta fördelningen av platser styras av, delsvilket slags musikerutbildning som bedöms väsentiig ur musiklivets synpunkt,dels efterfrågan från sökande med utpräglad begåvning. Under ett övergångsskedeanser OMUS att utnyttjandet av musikerlinjen måste styras genom att en viss minimikvotfastställs för antagning till utbildning av musiker inom eftersatta genrer. 3.4.8Redovisning av utbildningens resultat OMUShänvisar beträffande nuvarande system för utvärdering och betygssättning inom musikutbUdningentill den kartläggning av dessa förhållanden inom högskolan som helhet somgjorts inom . OMUS anser att det är nödvändigt isamband med reformen av utbildningen att utarbeta enhetiiga principer förinformation om och bedömning av utbUdningen. OMUS lägger dock inte fram några konkretaförslag utan avvaktar de principiella ställningstaganden som kan väntas förhela högskoleutbUdningen. Det OMUS framför är i stället synpunkter som underlagför den fortsatta diskussionen. Närdet gäller prov i utbUdningen anser OMUS genereUt att en kontinuerlig bedömningav utbildningsresultaten är att föredra framför ett samlat slutprov. Något enhetiigtantagningsprov till musikerlinjen kan OMUS som nämnts inte tänka sig. Äv sammaskäl är det inte tänkbart med några enhetiiga normer för värdering avutbildningsresultaten. Graderade betyg på musikerlinjen bör därför inteförekomma. Däremot förordar OMUS en relativt utförlig utbildningsbeskrivning,utan värdeomdömen. Beskrivningarna kan enligt OMUS vara av stort värde såvälvid anställning som vid antagning tUl påbyggnadsutbildning eller förinformation om sökande tUl fortbUdning och vidareutbildning. I fråga ommusiklärarlinjen och kyrkomusikerUnjen redovisar OMUS argumenten för och emotbetygssättning och graderade betyg. I en basutbUdning av det slag som föreslåsär det enligt OMUS tänkbart med graderade betyg, i varje fall i vissa kurser.Erfarenheterna från SÄMUS visar emellertid att resultaten i kurser som avserensemblespel eller annan gruppverksamhet, dvs. viktiga delar av lärarfunktionerna,är särskilt svåra att gradera. I den föreslagna fördjupningsutbildningen kommerdet att bli mycket komplicerat att använda graderade betyg. Om förslaget genomförskommer musiklärarna att få olika utbUdningsprofil och en samlad betygssummaeller ett sammanfattningsbetyg kommer att säga Prop.1977/78:14 36 litet.Både arbetsgivare och studerande bör i det läget vara intresserade av sammaslags ulföriiga utbUdningsbeskrivningar som OMUS föreslår för musikerlinjen. Oavsettlösningen av betygssystemet i högskolan förordar OMUS att sådanautbildningsbeskrivningar skall finnas inom musiklärarutbildningen. OMUShar ansett det nödvändigt, inte minst med hänsyn till den föreståendehögskolereformen, att göra sina förslag så konkreta som möjligt. OMUS hardärför formulerat utkast tiU utbildningsplaner för de fyra allmännautbildningslinjer som ingår i förslaget. Enligt de riktlinjer som gäller förden nya högskolan skall allmänna utbildningslinjer inrättas av regeringen. En utbUdningsplan,som skall gälla för samtiiga studieorter där linjen finns, skall fastställas avUHÄ. 1anslutning till förslaget till UtbUdningsplaner (se betänkandet s. 250 256)har OMUS också gjort en skiss över hur basutbUdningen i musiklärarlinjen kanfördelas på kurser och poängtal. I sammanhanget gör OMUS vissa påpekanden omundervisningens karaktär. Lärartätheten i de olika momenten är mycket skiftandeberoende på behovet att variera gruppstorlekar. Instrumentala studier måste iviss utsträckning bedrivas enskUt. Även förhållandet mellan lektionstid ochegen övning varierar från moment till moment. Undervisningen kan endast imindre omfattning ske i form av koncentrerade kurser. Fördjupningsstudier ochbasutbildning bör kunna bedrivas parallellt. Vidden tidpunkt då OMUS lade fram sitt förslag hade arbetet med att förbereda dennya högskoleorganisationen ännu inte nått så långt. En del av tankegångarna iförslaget är därför inaktuella eller redan beaktade. Här skall endast redovisasvissa huvudpunkter i förslaget. Utgångspunktenför OMUS har varit att bedöma vUken pedagogisk och administrativ organisationsom är bäst lämpad för en utbildning av den art som OMUS föreslår. OMUS anseratt den nya högskoleorganisationen måste kunna utformas på ett sådant sätt attinte strävan efter formell likformighet skall hindra för musikutbUdningenpraktiska lösningar. OMUSföreslår att läsårets längd i musikutbildning anpassas till det för högskolangängse dvs. , men att terminsindelningen bör vara flexibel. OMUSbehandlar också frågor om organisationen och verksamheten inom de statligahögskoleenheter som skall svara för musikutbildning enligt förslaget. I sitthuvudförslag utgår OMUS ifrån att det inom dessa Prop.1977/78:14 37 enheterskall finnas två avdelningar, en avdelning för utbUdning av musiklärare,kyrkomusiker och kulturförmedlare/kommunikatörer och en avdelning förutbildning av musiker och specialiserade pedagoger. De båda avdelningarna börledas av var sin linjenämnd. OMUS menar att linjenämnden bör vara detviktigaste beslutande organet. Linjenämnderna bör enligt OMUS inte baraplanera utbildningens innehåll och former utan också ha en stor del av ansvareti alla andra för utbildningen viktiga frågor såsom antagning, inrättande och tUlsättningav tjänster, ekonomisk planering och resursfördelning. Framför allt anser OMUSdet vara olyckligt om musikutbUdningen i samband med högskolereformen skuUebli bunden av en institutionsmodell av det slag som finns vid universiteten. del av det ansvar som enligt riktlinjerna för den nya högskoleorganisationenkan läggas på institutioner och institutionsstyrelser bör således enligt OMUSi stället läggas på linjenämnderna. Fördet löpande arbetet i linjenämnderna föreslår OMUS att det skall finnas en utbUdningsledare.Detaljärenden i linjenämnderna bör kunna delegeras tilllinjenämndsdelegationer. För samplaneringen mellan avdelningarna, framför alltfördelning oeh utnyttjande av olika slags gemensamma resurser i form avpersonal, lokaler oeh utrustning samt samordning av petita- och budgetärenden,bör finnas en nämnd som OMUS kallar samplaneringsnämnd. OMUSföreslår oekså att det vid de statiiga högskoleenheterna skaU finnas enutvecklingsgrupp som i varje fall under reformens första skede skall ha somhuvuduppgift att bevaka uppbyggnaden och utvecklingen av utbildningen vid varjeenhet. Utvecklingsgrupperna bör enligt OMUS eventuellt kunna utvecklas tUlpermanenta organ med ansvar för initiativ och verksamhet inom ramen förforskning/utvecklingsarbete och utbUdning på nivå med forskarutbUdning. OMUSanser att dessa utvecklingsgrupper inom musikutbildningen bör söka samverkamed övriga kulturutbildningar i samma enhet eller region. Därmed skullegrupperna kunna utvecklas tUl att bli en motsvarighet till fakulteter och fakultetsnämnderpå universitetssidan. OMUSanger några av de principer på vilka en ny tjänsteorganisation för musikutbUdningenbör byggas upp. Arbetet med ett förslag till ny tjänsteorganisation pågår. Dengrundläggande principen för en ny tjänsteorganisation på lärarsidan bör enligtOMUS vara att lärarresurserna skall kunna användas så fritt som möjligt. Dettabör leda tiU att även andra uppgifter än undervisning beräknad efter lektionerbör kunna ingå i lärartjänst. OMUS nämner bl. a. utvecklingsarbete,fortbildning, informationsverksamhet, studievägledning, praktikhandledning ochvissa administrativa uppgifter. Prop.1977/78:14 38 Lärarinsatsenbör också kunna kombineras med arbete som musiker, lärare etc. i sådanyrkesverksamhet som läraren utbildar för. Lärarnas arbetstid bör kunnafördelas över läsåret på ett mer flexibelt sätt än f. n. Tjänsterna bör knytas tiUfunktioner inom utbildningslinjerna och inte tiU ämnen. OMUS anser också attlärartjänster bör kunna delas mellan olika utbUdningsanstalter. Följandespeciella funktioner inom den nya musikutbildningen bör enligt OMUS beaktas ien ny tjänsteorganisation, nämligen yrkes- och studievägledning, pedagogisk-administrativledning samt kurs- och praktikverksamhet. OMUSanser att den föreslagna reformen av musikutbildningen är så omfattande oehkomplicerad att det behövs speciella insatser och en fortsatt planering ochsamordning på central nivå även efter då OMUS enligt sinadirektiv skall upphöra. OMUS anser också att det fortlöpande behövs en välfungerande samverkan på riksnivå inom utbildningen för att utbildningssystemet(antagningsvillkor, kursers innehåll och nivå etc.) skall fungera på ettjämställt sätt. OMUSföreslår att en reform av musikutbUdningen enligt förslaget skaU genomföras medbörjan /79 (se vidare kap. 9). Reformen är enligt OMUS inte möjligatt genomföra om inte UHÄ efter kan avsätta särskUda expert-och kansliresurser för det fortsatta planerings- och uppföljningsarbetet. OMUS föreslår därför atten speciell expertgrupp med egna kansliresurser knyts tiU UHÄ för att leda detfortsatta arbetet. OMUS kaUar gruppen U M U-g r u p p (UMU = utveckling avmusikutbildning) och anser att gruppen i sin sammansättning bör ha samma slagskulturpolitiska anknytning som OMUS nu har. UMU-gruppens uppgifter sammanfattarOMUS på följande sätt. Gruppen skall medverka i det fortsatta planerings- ochreformarbetet men särskilt ägna sig åt det ytterligare musikpedagogiskaförnyelse- oeh utvecklingsarbete som erfordras i samband med reformen. Gruppenskall inom UHÄ utarbeta förslag till fördelning av resurser för fortbildning avpersonal inom musikutbUdningen, initiera och genomföra musikpedagogiskförsöks- och utvecklingsverksamhet (projekt, pilotkurser m. i anslutningtill reformen, leda arbetet med att kartiägga behovet av kompletterande oehförberedande utbildning, medverka till uppbyggnad av ett dokumentations-centmmför musikpedagogiskt material, biträda UHÄ oeh dess planeringsberedningar ifrågor som rör musikutbildningen samt biträda musikutbildningarna med råd,information och service. Föratt utbildningen skall få en förankring i regionala behov föreslår OMUS ocksåen samordning på denna nivå. Därför bör region styrelserna Prop.1977/78:14 39 rekommenderasatt inrätta musikutbildningsråd som kan fungera som regionala UMU-grupper ochbl. a. hjälpa till att kartlägga utbud och efterfrågan på olika slagsmusikutbildning inom regionen. OMUS föreslår som tidigareredovisats (avsnitt 6.1.5) ett ökat stöd tiU det musikpedagogiska forsknings- oehutvecklingsarbetet. Mot bakgrund av de stora satsningar som görs påmusikundervisning oeh musikutbildning på alla nivåer är det enligt OMUSanmärkningsvärt att det i saknas en målmedveten, systematisk forskningpå det musikpedagogiska fältet. Vissa resurser har stäUts tillförfogande för musikpedagogisk försöks- och utvecklingsverksamhet i anslutningtill arbetet inom OMUS. Dessa har dock inte räckt till en systematisk verksamhet.En annan allvarlig brist enligt OMUS är att vi saknar resurser och former fören samlad dokumentation av de musikpedagogiska erfarenheter som görs både iSverige och utomlands. OMUS föreslår inrättandetav en professur i tillämpad musikpedagogik med uppgift att samordna forskningoch utvecklingsarbete i fråga om metodik inom undervisning och utbildning imusik på alla nivåer. Professuren skulle således främst ha en praktiskmetodiskinriktning. Huvuduppgiften skulle vara att planera, samordna och analyseraolika musikpedagogiska projekt oeh experiment. Den föreslagna verksamhetenskulle enligt OMUS vara av stor betydelse både för det allmänna kulturpolitiskautvecklingsarbetet, för skolans musikundervisning och för den framtida musikutbUdningen. Detsammagäller det dokumentationscentrum som OMUS också föreslår.