prop · G103132 · 1977-12-31 00:00:00 — Man är rädd för att förslaget kommer att medföra onödig byråkratisering.Föreningen anser att elmätarnas kontroll och tillsyn till övervägande delredan nu är välordnad. De förbättringar som erfordras bör kunna ske inom ramenför nuvarande ordning. och statens råd för byggnadsforskninganser att den föreslagna regleringen bör omfatta även gasmätare. Förslaget alt författningsregleringen skall omfatta dels vissagrundläggande krav på mätaranordningarna, dels regler om typkontroll och typefterkontrollav mätanordningama tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstan.ser.Till dem som tillstyrker eller lämnar detta förslag utan erinran hör ,statens planverk, statens industriverk, HSB, ,. fastighetsägareförbutui och , vilken i första hand yttrar sig om vatten- och värmemätare. Även , samt , vilka i förstahand anser att föreliggande behov bör tillgodoses genom frivilliga åtgärder,synes i och för sig kunna godta regler om typkontroll. Elverksföreningenförutsätter därvid att typkontrollen skall riktas mot tillverkare ochimportörer, att den grandas på intemationell standard och att lypprovningen ochtypefterkontrollen skall kunna ske i ursprangslandet. Förslaget avstyrks av och statensvattenfallsverk, vilka anser att skäl för lagstiftningsåtgärder saknas. Flertalet remissinstanser godtar ock.så förslaget attförfattningsföreskrifter om största tillåtna felvisning skall kunna meddelasoch att efterlevnaden av dessa föreskrifter skall kontrolleras, föratom genomfrivillig egenkontroll, genom stickprovskontroll. Förslaget dllstyrks ellerlämnas utan erinran av bl. a. konsument\'erket, statens planverk, statens industriverk,HSB, . En föratsättning för att egenkontrollen skall kunnagöras frivillig är dock enligt bl. a. att den tid en mätanordningfår användas utan översyn inle är för lång, att mätarna förses med uppgift omtidpunkten för nästa översyn, att riksprovplatsen garanteras insyn i företagensegenkontroll och att övergångsbestämmelser utarbetas så att det äldre beståndetav mätare kan bytas ut eller revideras i rimlig takt. avstyrker förslaget omstickprovskontroll vad gäller vatten- och värmemätare under hänvisning till attden tekniska konstraktionen av sådana mätare är sådan art mätnoggrannhetenvarierar i tiden och är beroende av vattenkvaliteten. 1 enlighet med sin allmänna inställning attlagstiftningsåtgärder är onödiga resp. att samhällets resurser kan användasbättre är också , och resp. och kritiska mot 1977/78:132 13 anför att de legala,praktiska och ekonomiska föratsättningama måste utredas innan en obligatoriskstickprovskontroll kan komma i fråga. Enligt föreningen är vidare frågan omtillåten felvisning en avtalsfråga som inte bör bli föremål för lagstiftning. Förslaget att abonnent skall ha rätt att fåmätan-ordningen utbytt tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. hävdar att abonnentemas rätt ifråga om revisionsintervall är en avtalsfråga som inte bör bli föremål förlagstiftning. anser alt utbytesrätten börknytas till de föreslagna reglerna om största dllåtna felvisning i drift. Några remissinstanser tar upp frågan om finansieringen avden offentliga kontrollen. anför alt det är oklart huravidaförslaget innebär att statens kostnader skall tas ut genom avgifter. anser att kostnaderna för egenkontrollen bör fördelas påalla abonnenter. önskar att samråd skall äga rarai frågan om hur statens kostnader skall täckas. En annan fråga som har tagits upp är frågan hur denoffentliga kontrollen skall vara organiserad. Uppgiften att vara föreskrivande mynåighet hör tnligtstatensindustriverk ankomma på industriverket vad gäller elmätare. Verket framhållerden principiella betydelsen av att förvaltningsmyndighet inte är riksprovplatsinom sitt ansvarsområde. och statens råd för byggnadsforskningsynes mena att denna uppgift bör anförtros planverket. Svenska värmeverksföreningenoch vill lägga uppgiften på statens provningsanstalt. I frågan vilket organ som bör vara riksprovplats anförstatens industriverk och att denna uppgift böranförtros statens provningsanstalt. Flertalet remissinstanser tillstyrker eller lämnar i alltväsentligt utan erinran förslaget till bemyndigandelag. Förslaget avstyrks av och . är särskilt kritisk mot att regeringenskall kunna överlämna till förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter ochanser i övrigt att lagförslaget innebär alltför långtgående och ospecificeradefullmakter. Sistnämnda uppfattning delas av , sombl. a. anser att lagförslaget bör förtydligas så, att det klart framgår attäven kollektiv mätning av värme till enskilda hushåll omfattas. Några remissinstanser, bl. Svenska värmeverksföreningenoch , anser det angeläget att enlagstiftning med stöd av den föreslagna bemyndigandelagen föregås av samråd medberörda parter. och Svenska elverksföreningenbetonar vikten av att de bestämmelser som skall meddelas anpassas till gällandeintemationella normer. 1977/78:132 14 a. och statens råd för byggnad.sforskningmenar att lagförslaget gör det möjligt att ställa krav på individuell mätning.Enligt föreningens mening bör ett sådant bemyndigande över huvud inte lämnas.Rådet anser att ett sådant bemyndigande kräver ett mera fullständigtutredningsmaterial. och statens råd för byggnadsforskninghävdar att de grundläggande bestämmelserna om mätanordningama bör tas in ibyggnadsstadgan. Lagen (1971:1081) om bestämning av volym och vikt, somträdde i kraft , syftar främst till att tillgodose konsumentemasbehov av skydd mot oriktig mätning och vägning. En nyhet i förhållande till tidigare lagstiftning påområdet är att riktigheten av volym- och viktuppgift på färdigförpackad varaskall kontrolleras genom stickprovsundersökning. Sådan stickprovsundersökning,som kan ske både i detaljhandeln och hos tillverkare, importör, förpackareeller grossist, utförs av statens provningsanstalt. Vidare gäller atl vågar och volymredskap som används viduppmätning i köparens närvaro skall vara justerade, dvs. undersökta ochgodkända av statens provningsanstalt. Denna justeringsplikt gäller dock endastredskap inom detaljhandeln. Lagen innebär också att konsumenten har möjlighet attsjälv kontrollväga den vara han köper såvitt gäller livsmedel. 1 lokal fördetaljhandel av livsmedel skall sålunda affärsinnehavaren tillhandahållakunderna en särskild, justerad våg (kundvåg) för den vägning som kunderna villföretaga. Kundvågen skall ha ett för ändamålet lämpligt utförande och varauppställd på en plats som är lätt tillgänglig för kunderna. Undanlag fränkravet på särskild kundvåg kan dock medges av statens provningsanstalt. utövar tillsyn över efterlevnadenav lagens bestämmelser om justeringsplikt och kundvåg. Tillsynsansvaret ärbegränsat till detaljhandeln. För stickprovsundersökning eller tillsyn ägerprovningsanstalten tillträde till område eller lokal, där vara förpackas,förvaras eller säljs eller där mätningsredskap är uppställt. Förpackareeller importör som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet utbjuder tillförsäljning färdigförpackad vara med oriktig volym- eller viktuppgift kan dömastill böter. Iskrivelse redovisar provningsanstalten vissa erfarenheter somhar vunnits vid tillämpningen av lagen om bestämning av volym och vikt. Provningsanstaltenhar till att börja med furmit att kravet på särskild kundvåg visat sig varasvårt att uppfylla för mindre butiker. Fram tiU har sålunda provningsanslallenmedgivit omkring 5000 företag undantag från kravet Prop, 1977/78:132 15 på särskild kundvåg. De undantagna företagen svararvisserligen endast för ca 5 av den totala livsmedelsförsäljningen.Emellertid har det enligt provningsanstalten också visat sig att kundvågamainte används i någon större utsträckning. Provningsanstalten föreslår motdenna bakgrund att kravet på särskild kundvåg slopas. Kunderna skall i ställetges möjlighet att företa kontrollvägning på någon av de vågar som företageteljest förfogar över. Den våg, som anvisas för ändamålet, skall i likhet medkundvågen vara justerad och finnas uppställd på en plats som är lätttillgänglig för kunderna. Provningsanstaltens förslag fömtsätter också attkontrollvågen markeras på ett tydligare sätt än . Provningsanstalten anför vidare att anstalten /75 utfört stickprovskontroll av 2200 varapartier hos omkring380 firmoT och därvid uppmätt omkring 25 000 förpackningar. a. utfördes med några månaders mellanramkonU-oll i 160 butiker av varor som hade förpackats i butikema. Vid del förstatillfallet kontrollerades 793 partier motsvarande ca 8000 förpackningar och viddet andra tillfället 661 partier eller ca 60(X) förpackningar. Vid det första kontroUtill-fälletvisade det sig att av partierna hade en genomsnittlig avvikelse somlåg under angiven vikt. Denna andel hade vid det andra kontrolltillfälletsjunkit tUl . Utöver butiksförpackade varor har även industriförpackadevaror undersökts. Av de undersökta partierna hade en total genomsnittsmängdsom med översteg den angivna. av partierna hade engenomsnittsmängd som låg under den angivna. Stickprovskontrollen av färdigförpackade varor har enligtprovningsanstalten visat sig ha en klart konsumentskyddande verkan. Det saknasemellertid en effektiv sanktion mot dem som till försäljning utbjuder färdigförpackadvara med oriktig volym- och viktuppgift. Provningsanstalten föreslår attanstalten genom lagändring ges möjlighet att ta ut en avgift, om brister somhar påtalats vid stickprovskontroll kvarstår vid en efterföljande kontroll. Vidare föreslär provningsanstalten att den nuvarandebegränsningen av anstaltens tillsynsansvar till detaljhandeln upphävs, så attanstalten får möjlighet att kontrollera även mätdon som används utanfördetaljhandeln. Efter remiss har yttranden över provningsanstaltensförslag avgetts av ett tiotal remissinstanser, bl. a. ,kommerskollegium, , , , TCO, ochSveriges livsmedelshandlareförbund. Förslaget att kravet på särskild kundvåg skall slopasbiträds av alla remissinstanser utom LO. Enligt LO bör kravet på särskild kundvågstå kvar med möjlighet dock för mindre butiker, som av kostnadsskäl inte kanhålla särskild kundvåg, att medges undantag. LO befarar att ett genomförande avprovningsanstaltens förslag skulle innebära att ännu färre kunder utnyttjarmöjligheten till konti-ollvägning, eftersom kunderna i så fall skulle behövabegära tillstånd till kontrollvägningen. Det förhällandet art mindre företaginte kan bära kostnadema för en särskild kundvåg utgör enligt LO inte någotargument för att slopa kravet på sådan våg för större butiker. 1977/78:132 16 Jag delar i och för sig LO:s uppfattning atl kostnadsskälinte kan anföras för att fritaga större butiker från kravet på särskildkundvåg. Frågan är emellertid om en övergång från kravet på särskild kundvågtill en lagstadgad rättighet att företa kontrollvägning på våg, som kan varanågon av företagets ordinarie vågar, behöver innebära någon försämring frånkonsumentsynpunkt. En föralsältning för detta är naturligtvis att kontrollvågenär lätt tillgänglig och lätt att använda och att den i övrigt är lämplig förändamålet. Självfallet skall det inte behövas något särskilt tillstånd för attfå begagna sig av vågen för konttollvägning, vilket inte heller provningsanstaltentorde ha föratsatt. Tvärtom innebär provningsanstaltens förslag attkontrollvågen skall markeras på ett tydligare sätt än som har skett.Därtill kommer art regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statensprovningsanstalt i form av verkställighetsföreskrifter till lagen kan ge bestämmelserägnade att ta till vara konsumentintresset. Med hänsyn härtill anser jag ilikhet med provningsanstalten att kravet på särskild kundvåg kan slopas.Provningsanstalten kan f n. medge undantag från kravet på särskild kundvåg.Enligt min mening finns det anledning att öppna motsvarande möjlighet till undantagfrån den nu förordade regeln om rätt till kontrollvägning. Jag tänker då särskiltpå mindre företag, som på grand av att de uteslutande säljer färdigförpackadevaror inte för egen del har något behov av våg. I vad mån dessa företag skallbehöva anskaffa en våg för kundemas kontrollvägning får avgöras med hänsyn tillomständigheterna i varje särskilt fall. Det bör emellertid också vara möjligtatt generellt undantaga vissa slag av företag. Allmänt bör emellertid gälla attbestämmelsen om undantag bör tillämpas restriktivt. Förslaget att avgift skall kunna tas ut närstickprovsundersökning visar att volym- eller viktuppgift, som har lämnatsbeträffande färdigförpackad vara, inte är riktig har tillstyrkts av flertaletremissinstanser. För egen del vill jag anföra följande. För attskydda konsumenterna mot oriktigt uppgiftslämnande i fråga om färdigförpackadevaror infördes i lagen om bestämning av volym och vikt de förat nämnda reglernaom stickprovskontroll av sådana varor. föreskrevs att den som lämnadeoriktig volym- eller viktuppgift beträffande färdigförpackad vara i vissa fallskulle kunna straffas med böter. Det kan nu konstateras, attstickprovskontrollen som sådan har haft en klart konsumentskyddande verkan. De stickprovsundersökningar,som statens provningsanstalt har utfört, visar emellertid också attstraffbestämmelsen inte har tjänat sitt syfte au avhålla från oriktigt uppgiftslänmande.Mot denna bakgrand finns det också enligt min uppfattning anledning att ta uppsanktionsfrågan till förnyat övervägande. villtillgodose behovet av en effektiv sanktion genom att införa ett system av administtativaavgifter. Umyttjande av avgifter i stället för eller vid sidan av ordinärastraffrättsliga påföljder för att motverka lagöverträdelser har hittillsförekommit endast i begränsad omfattning. En viss återhållsamhet härvidlag ärpåkallad bl. a. med hänsyn till rättssäkerheten. Därtill kommer att frågan omen reformering av det ekonomiska sanktionssystemet inom straffrätten f. n. ärföremål för särskild utredning (se riksdagsberättelse Prop.1977/78:132 17 Ju 53). Med hänsyn härtill är jag f. n. inte beredd attförorda införande av en avgift som sanktion mot oriktigt uppgiftslämnande. Istället bör undersökas om det går att ändra den nuvarande straffbestänunelsenpå ett sådant sätt atl den får den avsedda effekten. Provningsanstalten harinte belyst orsakerna till att sti-affbestämmelsen inte tjänar sitt syfte. Enstarkt bidragande orsak härtill synes vara att straffbestämmelsen för sintillämplighet föratsätter att den oriktiga uppgiften har lämnats uppsåtligeneller av grov oaktsamhet. Såvitt jag har mig bekant har sålunda, trotsanmälningar från provningsanstalten, åtal inte väckts i något endafall av oriktigt uppgiftslämnande. Den närmast till hands liggande lösningen ärenligt min mening att göra straffbestämmelsen tillämplig också på fall där denoriktiga uppgiften har lämnats av oaktsamhet. Jag förordar attstraffbestämmelsen ändras på detta sätt. Bestämmelsen bör tillämpas på ettsådant sätt att bagatellartade föreseelser inte föranleder ingripande. Förslaget om vidgat tillsynsansvar för provningsanstaltenhar biträtts eller lämnats ulan erinran av de remissinstanser som har yttratsig över förslaget. Bakom förslaget ligger en önskan hos provningsanstalten omatt kunna kontrollera även mätdon som används utanför detaljhandeln. Sådana mätdonär emellertid f. n. inte underkastade justeringsplikt och provningsanstaltenföreslår inte heller atl dessa mätdon skall bli justeringspliktiga. Frågan omen justeringsplikt också för mätredskap som används utanför detaljhandelnövervägdes i samband rned tillkomsten av lagen om bestämning av volym och vikt.Tanken på en sådan utbyggd, obligatorisk kontroU avvisades emellertid. I ställetinfördes den förut berörda stickprovskontrollen. Enligt min mening finns detinte anledning att ge provningsanstalten några kontrollbefogenheter beträffandemättedskap som inte är justeringspliktiga. Den möjlighet till uppföljning avutvecklingen på volym- och viktområdet som provningsanstalten eftersträvar börkunna erhållas utan att tillsynsansvaret utvidgas. Jag kan således inte biträdaprovningsanstaltens förslag i denna del. I anslutning till provningsanstaltens tillsynsansvar villjag ta upp en annan fråga. För stickprovsundersökning eller tillsyn ägerprovningsanstalten f. n. tillträde till bl. a. onwåde eller lokal, där varaförpackas, förvaras eller säljs. Den hos vilken undersökning eller tillsyn skerär skyldig att därvid lämna erforderligt biträde. Underlåter han det, kan handömas till böter. Skulle provningsanstalten vägras tillträde, saknasemellertid möjlighet för provningsanstalten att tvångsvis bereda sig tillträde.Tillträdesbestämmelsen bör därför kompletteras med en regel om handräckning.Regeln kan lämpligen ges den innebörden att det i den angivna situationen skallåligga polismyndighet att lämna det biträde som behövs. Nämnda bötesbestämmelsekan utgå. De ändringar som jag nu har förordat föratsätter intenågon extra medelsanvisning till provningsanstalten. För att genomföra vad jag har förordat krävs vissaändringar i lagen om bestämning av volym och vikt. Sålunda bör 4 § denna lagändras så, att därav framgårart affärsinnehavarens skyldighet inte avser en särskild våg. anvisas kundemaför kontrollvägning skall liksom den särskilda kundvågen vara Prop.1977/78:132 18 justerad, ha ett för ändamålet lämpligt utförande och varauppställd på en för kundema lätt tillgänglig plats. Den bör emellertid också haerforderlig kapacitet. För att detta tydligt skall framgå bör orden "haett för ändamålet lämpligt utförande" bytas ut mot "vara lämplig förändamålet". Med hänsyn till vad jag har förordat om möjlighet attgenerellt undantaga vissa slag av företag från tillämpningen av 4 § krävs ocksåen ändring i 8 §. Den handräckningsregel som jag har förordat kanlämpligen tas in som ett tredje stycke till 6 §. bör som jag nämnde bötessanktioneni 7 § andra stycket mot underiålenhet att lämna bitt-äde utgå. Första stycketav 7 § bör vidare i enlighet med vad jag har förordat ändras så, att detomfattar även fall av oaktsamhet. bör det klargöras att det sttaffbaraområdet endast omfattar oriktiga uppgifter, som innebär att störte volym ellerhögre vikt än den verkliga har uppgivits. Lagändringarna bör ttäda i kraft . Ettvisst undantag bör emellertid göras beträffande vad jag har förordat om rättför kundema till kontrollvägning. F. n. är ett stort antal företag undantagnafrån kravet på särskild kundvåg. För en del av dessa företag synes undantagkunna komma i fråga även i fortsättningen. Frågan om undantagande av dessaföretag bör enligt min mening avgöras irman de nya bestämmelsema görstillämpliga på dessa företag. För att möjliggöra detta förordar jag attundantag från 4 §, som gäller vid ikraftträdandet, till utgången av juni 1979skall gälla som undantag från 4 § i dess nya lydelse. Jag övergår nu ull frågan om el-, vatten- och värmemätarebör underkastas s. k. officiell provning, dvs. sådan teknisk provning, kontrolleller besiktning som är föreskriven i lag eller annan författning och som inteär egenkontroll. Denna fråga berördes under förarbetena till lagen ombestämning av volym och vikt. Därvid konstaterades dock att tillräckligtunderlag för ett förslag i frågan saknades. Regeringen uppdrog åt statensprovningsanstalt att utreda behovet av kontroll av el-, vatten- ochvärmemätare. Provningsanstalten redovisade resultatet av sittutredningsarbete i en rapport (1975:18). Under remissbehandlingen avrapporten, som innehöll förslag till en offentligt reglerad kontroll av sådanamätare, efterlystes en utredning av de ekonomiska konsekvensema av förslaget.Frågan om kontroll av el-, vatten- och värmemätare har därefter ytterligareövervägts inom industridepartementet. Resultatet av dessa överväganden harredovisats i en departementspromemoria (Ds 1 1977:7) Officiell provning av el-,vatten- och värmemätare. I departementspromemorian föreslås bl. a. att degrandläggande kraven på el-vatten- och värmemätare liksom kontrollen av mätanordningarnasöverensstämmelse med dessa krav skall regleras genom författningsföreskrifter.Promemorian mynnar ut i ett förslag till lag med bemyndigande att meddelaföreskrifter i fråga om anordning för förbrakningsmätning av elektrisk energi,kallvatten eller värmeenergi. Genom den föreslagna lagen bemyndigas regeringenatt i fråga om nämnda mälanordningar meddela föreskrifter som gäller utförande,beskaffenhet, egenskaper, användning, överlåtelse, provning, kontroll eller besikming.Enligt lagförslaget får regeringen också överlåta åt förvaltningsmyndighet attmeddela sådana föreskrifter. 1977/78:132 19 Efter remiss har yttranden över departementspromemorianavgetts av ett knappt 20-tal remissinstanser, bl. a. , statensplanverk, statens industriverk, , , , . Flertalet remissinstanser har i allt väsentligt tillstyrkteller lämnat promemorieförslaget utan erinran. Samtliga remissinstanser godtar sålunda eller lämnar utanerinran bedömningen att vissa grundläggande krav måste ställas på el-, vatten-och värmemätare och att mätanordningarnas överensstämmelse med dessa krav börkontrolleras på något sätt. Flertalet remissinstanser tillstyrker också eller lämnarutan erinran förslaget atl de grandläggande kraven på dessa mälanordningarliksom kontrollen av mätanordningarnas överensstämmelse med kraven skallregleras genom författnings-föreskrifter. Några remissinstanser anser dock attföreliggande behov kan tillgodoses utan lagstiftningsåtgärder. Denna uppfattningframförs av , och . De två sistnämnda remissinstansema har yttrat sig överpromemorian endast i vad den avser elmätare. Som anförs i promemorian är det av principiella skäl inte lämpligtatt ansvaret för egenskapskrav och kontroll vad gäller de nämnda mätanordningamaanförtros företrädare för ett i förhållande till konsumenterna motsattpartsintresse. Detta ansvar bör principiellt åvila samhället. Därigenom skapasgarantier för opartiskhet, öppenhet och likformighet i behandlingen av dessafrågor. Denna ståndpunkt har också vunnit gehör utomlands. I syfte atl begränsaorättvisor på grund av felvisning hos mätare har sålunda flera länder införtofficiell kontroll av mätare. Jag kan nämna att officiell kontroll av elmätareförekommer i bl. a. , , , , ochFörbundsrepubliken . Officiell kontroll av kallvattenmätare finns iFrankrike, och . I fråga om värmemätareförekommer författningsreglering f. n. endast i offentliga kontrollen av värme-mätare väntas emellertid komma att spridastill fler länder. Sålunda är ett EG-di-rektiv om provning av värmemätare underutarbetande. Starka skäl talar sålunda för en författningsregleradkontroll av el-, vatten- och värmemätare. Eftersom kostnadema för en sådankontroll enligt vad som framgår av departementspromemorian är obetydliga, anseräven jag att en sådan kontroll bör införas. Vad gäller omfattningen av den offentliga regleringen harde allra flesta remissinstansema bittätt eller lämnat utan erinran förslagetatt regleringen bör avse el-, vatten- och värmemätare. Ett par remissinstanser vill utvidga den föreslagnaregleringen till att omfatta även gasmätare. ochSvenska elverksföreningen anser, närmast med utgångspunkt i sin uppfattning attlagstiftningsåtgärder är obehövliga, att elmätare bör undantas från offentligkontroll. 1977/78:132 20 Föregen del biträder jag förslaget att den offentiiga konttollenskall omfatta el-, vatten- och värmemätare. Däremot anserjag att det saknastillräckligt underlag för atl kunna bedöma behovet av lagstiftningsåtgärderbeträffande gasmätare. Även förslaget att författningsregleringer, skall omfattadels vissa grandläggande krav på mätanordningama, dels regler om typkontrolloch typefterkontroll av mätanordningama har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av flertalet remissinstanser. Även remissinstanser, som i första handvill tillgodose föreliggande behov genom frivilliga åtgärder, synes i och försig kunna godta regler om lypkontroll. Detta gäller t. ex. och Svenska vatten-och avloppsföreningen. Också enligt min mening bör beträffande mätanordningamavissa grundläggande krav i fråga om utförande, beskaffenhet och egenskaperuppställas genom författningsföreskrifter.