prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — Iallmänhet bör den pedagogiska planeringen inriktas på att de studerande självapå ett mer medvetet sätt än hittiUs får vara med och bedöma sina möjligheteroch sitt studiemål. De studerandes förmåga att själva skapa musik böruppmuntras. Kreativamoment av detta slag, som utgår från de studerandes egen förmåga, måste ocksåpåverka relationerna mellan lärare och studerande i UtbUdningen liksomöverhuvudtaget möjUgheterna för de studerande att påverka utbildningensinriktning oeh innehåU. Närdet gäller utbildning inom sådana musikformer eUer genrer som intevarit allmänt företrädda inom musikutbUdningen bör det betonas attundervisningen bör ske i de pedagogiska former som passar varje genres egenart oehvillkor. Inommusikläramtbildningen finns problem som är genereUa för aU lärarutbildning,nämligen sambandet mellan ämnesstudier, pedagogik, metodik och praktik. MusiklärarutbUdningen,i varje faU utbildningen av ettämneslärare, har i större utsträckningän kanske någon annan läramtbildning bedrivits utan direkta kontakter med läraratbUdningeni övrigt. Liksom OMUS anser jag att denna isolering av musikläramtbildningenär olycklig. En huvuduppgift i den fortsatta planeringen av utbildningen börvara att se till att samordningen med annan lärarutbildning utvecklas så långtdet är lämpUgt och möjUgt från pedagogisk och praktisk synpunkt. Den indelningi högskoleenheter som gäller fr. o. m. den 1 juU 1977 bör underlätta en sådansamordning. Prop.1977/78:14 116 Enannan viktig pedagogisk princip är att musiklärarutbildningen bör ge allamusiklärare en helhetssyn på de olika musikaliska utvecklingsstadier som bådebarn och vuxna genomgår. Det är således viktigt att de musiklärare som arbetarpå exempelvis högstadium eller i gymnasieskolan konkret har lärtkänna metoder och iimehåU i musikundervisningen på tidigare stadier och därmedäven har tillägnat sig den attityd till musik och musikaliskt skapande som ärnödvändig på nybörjarstadiet, dvs. vid barnens första möte med musiken. Närdet gäller utbUdningen som helhet anser jag det angeläget att de idéer som OMUShar om ett problemorienterat innehåll och ett integrerat, projektorganiseratarbetssätt i undervisningen ytterligare bearbetas. Jag utgår från att olikasynpunkter på möjligheterna att koncentrera arbetet genom att samla det iprojekt och föra samman ämnen i ämnesblock diskuteras och konkretiseras underarbetet med utbildnings- och kursplaner för de nya utbildningslinjerna. 6.2.4Antagning, betyg m. m. 1beslut föreskrev regeringen att en särskild prövningskulle göras av vUlkoren för behörighet, urval och antagning till högskoleutbildningenpå kulturområdet, däribland utbildningen av lärare i musik, teckning och slöjd. Resultatetav arbetet redovisas varefter ärendet kommer att beredasinom . T. v. gäller de allmänna bestämmelserna ihögskoleförordningen om behörighet, inval och antagning. OMUShar i avvaktan på ett generellt stäUningstagande till frågan om betyg ihögskoleutbildningen redovisat sin uppfattning om huruvida det är lämpligt ochpraktiskt genomförbart att använda andra bedömningsmetoder än graderade betygi musikutbUdningen. Kommittén har därvid kommit fram till att några graderadebetyg inte bör ges på musikerlinjen. Jaghar förståelse för utredningens åsikt att det arbetssätt som har förordats förutbildningarna på musikområdet försvåras av de graderade betygen. Enligthögskoleförordningen ankommer det emellertid på den myndighet som fastställerutbildningsplanen för en linje att ange vilket betygssystem som skaU tUlämpasinom linjen. Enligt vad jag i dessa frågor anförde i propositionen omutbildning och forskning i högskolan skall myndigheten därvid bl. a. beaktaden betygspraxis som har utvecklats inom UtbUdningen samt den inställning tillbetygen som har visats av berörda parter, bl. a. lärare, studerande oehfackliga organisationer. Fråganom betyg på musiklärarlinjen kan dock inte bedömas isolerat från motsvarandefråga i annan läramtbildning. LUT 74 har inkommit med förslagtill betygssättning i lärarutbildning och meritvärdering vid tUlsättning avtjänst i skolväsendet. Förslaget bereds f. n. inom . fortsatta planeringen av musikutbildningen bör ingå att vidare 1977/78:14 117 bearbeta det förslag som OMUS för fram om individuella s.k. utbildnings-beskrivningar. 6.2.5 Dimensionering och lokalisering OMUS har i ett särskilt betänkande detta åravgivit förslag till dimensionering och lokalisering av högre musikutbildning (DsU1977: 15). Underlaget till förslaget har av kommittén sänts ut på remiss tillett 25-tal myndigheter och organisationer. Förslaget skiljer sig på väsentligapunkter från dimensioneringsförslagen i principbetänkandet. Liksom i principbetänkandet framhåller OMUS den svårabristen på behöriga lärare för det aUmänna skolväsendet. Vårterminen 1977besattes således av vakanta tjänster med ej behöriga lärare. Våren1976 var motsvarande andel . Vid lokaliseringen av musikläramtbildningen räknar OMUSmed att lärare skall utbildas i , och samt i , Arvikaoch . En del av utbildningen i skall avse den rytmiklärarutbildningsom f. n. bedrivs vid Svenska . Även i och Malmöskall utbUdning i rytmik ingå som ett alternativ i musiklärarutbildningen.Utbildning av lärare i musik och annat ämne skall enligt förslaget bedrivasförutom i , , och även i . OMUS föreslår att musiklärarlinjen i utbyggt skick skallomfatta 816 årsstudieplatser i ettämnesutbildning och 192 platser i tvåämnesutbildning. De av OMUS föreslagna principerna för dimensionering ochlokalisering av musiklärarlinjen har mötts av en positiv remissopinion. Även för musikerlinjen anger OMUS en totaldimensionering.Kommittén förutsätter att fördelningen av utbildningsplatserna påorkesterinstrument, insimment som piano och gitarr, sång och komposition m. m.får avgöras på lokal nivå. OMUS föreslår sammanlagt 424 årsstudieplatser,fördelade på 184 i och 120 vardera i och . Nästan alla remissinstanser som har yttrat sig överdimensioneringen anser liksom OMUS att musikerutbildning bör bedrivas på endasttre orter och att utbildningskapaciteten i högre grad än nu bör anpassas tiUarbetsmarknadens behov. I de föreslagna särskilda linjerna, som OMUS kallarlinjeanknutna föreslår OMUS 40 årsstudieplatser vid musikerlinje och 90platser vid musik lärarlinje. Kommittén har vidare föreslagit sammanlagt 150 årsstudieplatseri påbyggnadsutbildning, varav 60 platser inom sektorn för kultur- oeh informationsyrkenoch 90 inom sektorn för utbildning för undervisningsyrken. OMUS har genomfört en undersöknmg av musiklivets behov av utbUdade.Den ger underlag för en bedömning av utbUdningens dimensionering ochlokalisering. Kommitténs arbete i detta avseende har också lett till en bredenighet bland remissinstanserna. Även jag anser att OMUS' 9 1977/78.1 saml. 1977/78:14 118 förslagom dimensionering av utbildningen, tröts de tekniska brister som OMUS själv harframhållit, är väl avvägt och bör ligga tUl grund för den fortsattaplaneringen. 1 likhet med vad som gäller för högskolan i övrigt får takten förgenomförandet av OMUS' dimensioneringsförslag prövas i det årligabudgetarbetet. Närdet gäller musiklärarlinjen förordar jag att denna anordnas i , däräven utbildningen vid Svenska bör ingå, och Malmösamt i , och . Jag återkommer till frågan om villkoren föratt anordna musiklärarlinje på de orter där det nu finns musikpedagogiskutbildning vid folkhögskola eller vid andra skolor som inte har statlighuvudman. Jaganser således att det f. n. inte är aktueUt att förlägga musiklärarutbildning tUlytterligare en ort. Jag avser att vid min behandhng av den kompletterandeutbildningen på musikområdet ta upp de insatser på främst musiklärarområdet somkrävs utöver den förordade reguljära utbildningen. Musikerlinjen bör anordnasendast i , och . Enligt min mening är en ytterligarespridning av musikerutbildning utesluten. Redan vid en fördelning avutbildningen på de nuvarande tre orterna uppstår svårigheter. De röravvägningen mellan å ena sidan en någorlunda realistisk bedömning avarbetsmarknadens behov och de studerandes möjligheter att få adekvatsysselsättning och å andra sidan de krav på kvalitet i utbildningen som den musikaUskasakkunskapen ställer. Svårigheterna gäller framför allt orkestermusikerutbildningeni vUken det behövs tillräckligt många studerande för att allaorkesterinstrument skall bli representerade. Vidare är orkestermusikerutbildningenberoende av att de studerande på orkesterinstrumenten är så många att de ivarje fall i de högre årskurserna ges möjlighet tUl kontinuerlig övning i störreensemble. På denna sista punkt är den musikaliska sakkunskapen inte enig,delvis beroende på att man på olika orter har olika erfarenheter från sinhittillsvarande musikerutbildning. Enligtmin mening är det naturligt att de olika musikhögskolorna, med hänsyn till sinaskilda förutsättnmgar, har utvecklat olika arbetsformer och metoder iorkestermusikutbildningen. De har också var och en från sina utgångspunktervarit framgångsrika i detta arbete. Den fördelning av utbildningsplatser i orkestermusikemtbildningsom OMUS föreslår är också från de utgångspunkter jag här nämnt enUgt minmening i huvudsak väl avvägd. 6.2.6Organisatoriska och ekonomiska frågor Riksdagenhar vid 1976/tagit ställning till indelningen ihögskoleenheter. 1 enlighet med beslutet har de förutvarande musikhögskolornai och tUlsammans med andrå enheter bUdat universiteten iGöteborg och . UHÄ har i uppdrag att lämna förslag Prop.1977/78:14 119 omden institutioneUa organisationen för de konstnärliga utbildningarna iStockholm, bland dem . Uppdraget beräknas bli slutfört månad innevarande år. För de tidigaremusikhögskolorna i och har således en omorganisation skett den 1juli . har förändrats genom att provisoriska linjerhar inrättats för dessa enheters nuvarande utbildning. Den särskUdaämnesutbildningen i musik (SÄMUS) som anordnas i och liksom iPiteå skaU fortfarande, till dess beslut har fattats på grundval av OMUS'förslag, bedrivas som en försöksverksamhet med en särskild organisation. Förmusikhögskolan i betyder beslutet att omorganisationen skjuts upptill /79. Som jag redan har nämntföreslår OMUS att musiklärarlinjen skall anordnas i , och Örebrooch där ersätter den musikpedagogiska utbildningen vid FolkUga musikskolanIngesund, och musikpedagogiska institut. De båda förstnämndaskolorna är f. n. folkhögskolor. Den nuvarande musikaliska yrkesutbildningenvid dessa skolor får inom det nuvarande statsbidraget tUl folkhögskolan stödenligt särskilda bestämmelser som innebär statsbidrag för en lärartäthet av 8,0lärartimmar . föreslår i sittremissyttrande över OMUS' förslag och i sitt slutbetänkande attyrkesutbildningen vid de båda skoloma, i samband med att musiklärarlinjeninrättas, organisatoriskt förs ut ur folkhögskolans ram. De allmännamusiklinjer som finns vid de båda skolorna och som tillhör den förberedandeutbildningen bör emellertid enligt folkhögskoleutredningen även ifortsättningen vara folkhögskoleutbildning. De båda skoloma och deras huvudmänhar i sina remissyttranden över OMUS' betänkande också utgått från atthögskoleutbildningen inte längre bör vara en del av folkhögskolan men att deallmänna musiklinjerna bör ligga kvar. Huvudmannen för folkhögskolaföreslår att högskoleutbUdningen blir statlig, medan ,som är huvudman för Folkliga , förordar ett fortsatt kommunalthuvudmannaskap. Huvudmän för är kommun oeh läns landsting som heltsvarar för kostnaderna för institutets verksamhet. Från huvudmännens sidaförordas att utbildningen, när musiklärarlinjen kommer till stånd i ,får statlig huvudman. , som har en stiftelse som huvudman, har i sittremissyttrande accepterat att utbUdningen vid seminariet på vissa angivnavillkor inordnas i musiklärarlinjen, i första hand i . I sambanddärmed bör utbildningen enligt seminariet få statiig huvudman. Föregen del anser jag att musiklärarlinje bör anordnas vid de berörda folkhögskolorna.De organisatoriska formema för denna utbildning får prövas i förhandlingar medrespektive huvudmän. Prop.1977/78:14 120 Denrytmiklärarutbildning som bedrivs vid Svenska bör inordnasi musiklärarlinjen i . Även i detta fall fordras förhandlingar mellanstaten och huvudmannen för seminariet. Förhandlingarna med huvudmännen förFolkliga , och Svenska Dalcroze-seminarietbör bedrivas med sikte på att omorganisationen skall kunna träda i kraft den 1juli 1978. Jag förordar vidare att musiklärarutbUdning förläggs också tiUÖrebro. En fömtsättning är därvid att en överenskommelse om de ekonomiskavillkoren härför kan träffas med huvudmännen för musikpedagogiska institut.Det bör få ankomma på regeringen att besluta om hur var oeh en av de fyra nunämnda musiklärarlinjerna organisatoriskt skall inordnas i vissutbildningsform. Som jag angav kommer frågan härom att behandlas vidförhandlingarna med huvudmännen. Jag avser dock att föreslå regeringen attåterkomma till om organisationen av någon av utbildningslinjernaskulle kräva lösningar som i mera väsentliga avseenden avviker från vad someljest gäller inom högskolan. OMUSbehandlar också vissa andra utbildningar på musikområdet bl. a. den som f. n.bedrivs av två skolor med anknytning till studieförbund, nämligen delsStockholms musikpedagogiska institut, som är knutet till ,dels ÄBF:s folkUga musikskola i . Det berörs inte i OMUS' direktiv. OMUSmenar emellertid att det inte går att bortse från dessa skolor i det fortsattareformarbetet eftersom deras utbildning i viss mån är en parallell tUl denlärarutbildning som den StatUga högskolan enligt förslaget skall svara för. OMUSanser därför att frågan om skolornas anknytning till högskolan bör prövas isamband med kommitténs övriga förslag. Båda skoloma är exempel på möjligheternaatt inom studieförbunden ta intressanta initiativ och göra experiment som helatiden kan förnyas och förändras. gergenom sin verksamhet vad OMUS ser som ett åskådningsexempel på hur enkompletterande utbildning i framtidens högskola bör bedrivas. Ätt utbildningenhar tiUkommit kan, menar OMUS, delvis ses som en följd av att den hittiUsvarandehögskoleutbildningen i musik inte har kunnat möta utbildningsbehovet påområdet. Medhänsyn tiU de båda skolornas anknytning till studieförbund anser OMUS attfrågan om deras framtida ställning i första hand bör hänskjutas till folkbUdningsutredningen.Frågan tas upp i folkbUdningsutred-ningens yttrande i vUket utredningen framförsin uppfattning att studieförbunden även i fortsättningen bör ha möjligheteratt svara för viss egen utbildning på musikområdet. Utredningen kommer attpröva frågan om verksamheten vid och musikskola i utifrån en sådan grundsyn. Först i ett senareskede kan utredningen ta ställning tUl förslaget att eventuellt anknyta vissadelar av skolornas verksamhet tUl högskolan. Föregen del anser jag att den av folkbildningsutredningen föreslagna 1977/78:14 12i OMUSanser att ett viktigt inslag i en reform av musikutbUdnmgen är en nytjänsteorganisation. 1 principbetänkandet anger OMUS några av de principer påvilka en tjänsteorganisation bör byggas upp och som bör ligga till grund för endetaljutformning av denna. För lärartjänster bör enligt OMUS gälla principenatt lärarresurserna skall kunna användas så fritt som möjligt. För attförverkliga detta föreslås bl. a. att lärartjänst skall kunna omfatta annat ändirekt undervisning, nya regler för fördelning av lärarnas arbetstid,möjlighet att dela lärartjänst meUan olika läroanstalter m. m. Vidare ingår iförslaget att lärare i sin tjänst skaU kunna kombinera arbete inom utbildningenmed yrkesverksamhet utanför skolväsendet. OMUS anser också att vissa nyafunktioner måste beaktas i tjänsteorganisationen, bl. a. yrkes- ochstudievägledning samt praktik- och kursverksamhet. Den pedagogisk-administrativaledningen bör förstärkas. Jagvill erinra om att regeringen har beslutat att tjänsteorganisationenför lärare i högskolan skall utredas. 1 direktiven för lärartjänstutredningen (U1977: 04) berörs flertalet av de principiella förändringar som OMUS genom sittförslag vill åstadkomma för musikutbildningen. Det gäller således frågor sombör prövas för högskolan som helhet. För en stor del av OMUS' förslag gälleralltså att de kommer att behandlas i detta utredningssammanhang. I avvaktan pålärartjänstutredningens förslag torde vissa provisoriska anordningar på dentjänsteorganisatoriska sidan få vidtas. Dessa frågor bereds f. n. inomregeringskansliet. Avsikten är att de provisoriska anordningar som fordrasskall kunna genomföras med reformen. OMUSframhåller att de ekonomiska resurser som har avsatts för musikutbUdningenär otillräckliga för att utbUdningen på de föreslagna utbildningslinjernaskall kunna fungera som kommittén har avsett. Inom vissa delar av utbildningensom har reformerats har resurserna för undervisningen ökats. F. n.är således skillnaderna i kostnader per studerande mellan oUka delar avutbildningen ganska stora. En av de viktigaste ekonomiska konsekvenserna av enreform bör enligt OMUS var att resurserna ökar så att en adekvat undervisningkan erbjudas inom alla delar av utbildningen. Ävenjag anser att en förstärkning av resurserna för musikutbildningen är befogad.Omfattningen av denna får på sedvanligt sätt prövas i det årliga budgetarbetet.De ökade resurser som jag är beredd att tUlstyrka för nästa budgetår kommer attframgå av budgetpropositionen för /79. Jagdelar OMUS' uppfattning att reformen av den högre musikutbildningen innebär såpass genomgripande förändringar att den behöver förberedas genom fortsattacentrala insatser och ett fortsatt planeringsarbete på central nivå. Det börankomma på UHÄ att överta och fullfölja det arbete som OMUS har svaratför. Jag kommer att i annat samman- Prop.1977/78:14 122 hängföreslå regeringen att ge UHÄ ett särskilt uppdrag av den innebörden.Uppdragets innehåll och karaktär kommer att i stor utsträckning bestämmas av deriktlinjer för reformen som fastställer med anledning av denna proposition. Eftersomdet i huvudsak är den statliga högskoleutbUdningen som skapar behovet avförberedande utbUdning bl. a. genom att ange förkunskapskraven måste statenenligt OMUS ta ett övergripande ansvar också för denna del av utbUdningsgången.Detta är en ståndpunkt som remissopinionen delar. Genomatt utgå från de möjligheter som finns inom redan existerande verksamhetsformerhar kommittén sökt definiera vad som är förberedande musikutbUdning. Dennabestår av musiklinjen i gymnasieskolan, folkhögskolans lägre musikkurser,kommunala , studieförbundens musikcirklar, kurser m. m. anordnadeav olika organisationer och slutligen privatstudier. OMUSkonstaterar att formerna för den förberedande musikutbildningen ärsvåröverskådliga och organisatoriskt osammanhängande, att den regionalafördelningen är mycket ojämn och att skUlnaderna i ekonomiska villkor fördeltagarna är stora. Enkäter som OMUS har låtit genomföra bland studerandeinom högskoleutbildningen visar att dyrbar privatundervisning for en mycketstor andel har varit om inte den enda så ändå en av de viktigaste formerna förförberedelse. OMUS anser att enförbättring av förhåUandena är nödvändig. Det övergripande statliga ansvaretför den förberedande utbildningen bör komma till uttryck genom en stor ökadsatsning på musiklinjen i gymnasieskolan som enligt OMUS bör utgöra stommen iutbildningssystemet. bör folkhögskolans verksamhet på området få stödför att utvecklas. Jämsides med de allmänt kulturpolitiska motiven för den kommunalamusikskolan bör, menar OMUS, dess roll i den förberedande utbildningen beaktasnär frågan om statsbidrag till bedöms. Möjligheterna att användamusikcirklar för olika slags nya initiativ och experiment som ett led i denförberedande utbildningen bör uppmärksammas. I sig är detta enligt OMUS ettskäl för en översyn av statsbidragsvillkoren för musikcirklar. En ökadsatsning bör göras på oUka slags kursverksamhet. OMUSanser att det bör vara högskolans uppgift att hålla sig kontinuerligtunderrättad om de möjligheter tUl förberedande musikutbildning som finns. Desom söker till högskoleutbildningen i musik bör, enligt kommittén, inomhögskolan få information om kraven på förberedelser och förkunskaper. Föregen del kan jag i stort instämma med den bedömning som OMUS Prop.1977/78:14 123 görom den förberedande utbUdningens betydelse både för utbUdningen på högskolenivåoch för de studerande. De resultat och den kvalitet som kan uppnås i utbUdningenpå högskolenivå beror i stor utsträckning på hur väl förberedda de sökande ärför högskoleutbildningen. Den förberedande musikutbildningen har också en yrkesorienterandefunktion. Det är där som eleverna kan pröva sitt musikintresse och sittmusikaliska kunnande samt få möjlighet att bedöma sina fömtsättningar förvidare studier och framtida yrkesverksamhet på området. Iregeringens beslut om riktiinjer för en prövning avfrågor om behörighet, urval och antagning till hÖgskoleutbUdning påkulturområdet angavs bl. a. att den förberedande musikutbildningen måsteuppmärksammas mera än . EnUgt riktlinjerna finns det anledning alt istörre utsträckning än vad som har skett se den förberedandeutbildningen som ett led i en samlad utbildningsgång. Det är uppenbart, sägsdet vidare i riktlinjerna, att det finns behov av förändringar ochförbättringar i möjligheterna tUl förberedande konstnärlig utbUdning och av UtbUdningensom sådan. Sådana förändringar tar emellertid tid att genomföra och måste underalla omständigheter föregås av ett visst utredningsarbete. Därför harriktlinjerna för den aktuella prövningen av behörighets- och antagningssystemetutformats så att arbetet skall bygga på de förhållanden som gäller i frågaom den förberedande utbildningen. Förändringar och förbättringar av dennautbildning får prövas allteftersom utredningsmaterial och förslag läggs fram. Arbetetmed att kartlägga och sprida information om möjligheterna till förberedandemusikutbildning som uppfyller de särskilda förkunskapskraven är enligt minmening en naturUg uppgift för högskolan. En förstärkning av denförberedande musikutbildningen bör ske successivt. Insatserna bör göras på ettsätt som tar hänsyn till att förberedande musikutbildning, som också OMUSvisar, kan ske i många olika former där den ena typen av förberedandeutbildning kompletterar den andra inom en region. En riktpunkt för insatsernaär att de skall medverka till en bättre regional fördelning av utbildning. Dentvååriga musiklinjen i gymnasieskolan, som i form av försöksverksamhet harfunnits /72, anordnas f. n. på fem orter i landet,nämligen , , , och . Som framgår av1977 års budgetproposition (prop. 1976/77: 100 bil. 12 s. 311 och 316) harskolöverstyrelsen (SÖ) utvärderat försöksverksamheten. SÖ har föreslagit attförsöksverksamheten avvecklas successivt genom att linjen permanentas. I SÖ:sförslag ingick en utökning av musiklinjen till ytterligare orter samt ocksåvissa förändringar av timplanen för den tvååriga linjen. Vidare föreslog SÖatt en högre specialkurs i musik skulle inrättas i anslutning till linjen. Medanledning av SÖ:s förslag har under innevarande budgetår en högre specialkurs imusik tillkommit på tre av de orter som har musiklinje. Prop.1977/78:14 124 verksamheteni samma form och omfattning som . En eventuell utvidgning avverksamheten får prövas i det årliga budgetarbetet. Jagdelar OMUS' uppfattning att musiklinjen i gymnasieskolan är en betydelsefulldel i den förberedande musikutbUdningen. Jag anser emellertid inte attmusiklinjen bör ses som en stomme i denna på det sätt som OMUS menar, dvs. attmusiklinje måste finnas i varje län och en högre specialkurs på varje störreort. Förekomsten av musiklinjer vid folkhögskola bör särskUt beaktas när manplanerar den förberedande musikutbUdningen. Jag anknyter här tUl vad jag harsagt i inledningen om folkhögskolans roll. Folkhögskolan har bl. a. denfördelen att dess musikundervisning når andra kategorier av studerande än vadmusiklinjen i gymnasieskolan i regel gör. I propositionen omfolkhögskolan framhöll jag att jag anser att special-linjerna inomkulturområdet, bl.