prop · G103186 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78:186 Regeringens proposition medförslag till lag om ändring i lagen (1975: 985) om tillfällig handel; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås vissa begränsade ändringar i lagen om tillfällig handel. Tillståndtill tillfällig handel skall fortfarande meddelas mycket restriktivt.Huvudregeln är att tillstånd kan ges endast om handeln är av väsentligbetydelse från konsumentsynpunkt. Särskilda skäl skall dock kunna beaktas.Vidare föreslås lättnader för tillverkare att till allmänheten sälja varor somde själva har tillverkat. Nya regler föreslås också som skall underlätta förkonsumenterna att nå tillfälliga försäljare för reklamation och liknande. 1 1977/78.1 saml. 1977/78:186 2 Lag om ändring i lagen (1975: 985) om tillfällig handel Härigenom föreskrivs, att 1, 3, 4 och 9 §§ lagen (1975:985) om tillfällig handel skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Med tillfällig handel förstås i Med tillfällig handel förstås i denna lag att någon yrkesmässigt denna lag att någon påett av ho- salubjuder medförda varor på ett nom tillfälligt begagnat försälj- av honom tillfälligt begagnat för- ningsställe eller under kringföring säljningsställe eller under kring- yrkesmässigt salubjuder varor som föring. han för med sig. Som tillfällig handel anses icke, 1. försäljning tillnäringsidkare, 2. torghandel eller handel på 2. torghandel eller handel på marknad, mässa eller utställning, sådan marknad som avses i kun görelsen (1941: 206) med vissa be stämmelser angående marknader eller på mässa eller utställning, 3. handelanordnad i samband 3. handel anordnad i samband med sådan offentlig tillställning med sådan offentlig tillställning som avses i 9 § allmänna ordnings- som avses i 9 § allmänna ordnings stadgan (1956: 617), stadgan (1956: 617) eller isamband med sådan allmän sammankomst för framförande avkonstnärligt verk som avses i I § lagen (1956: 618) om allmänna sammankomster. 4. kringförings-eller utomhus-handel, vilken utgör ett underordnat led i en eljest påstadigvarande driftställe bedriven rörelse och avser sådana varor somregelmässigt saluföres eller framställes där, 5. sedvanligauktionsförsäljning av lösöre som tillhör dödsbo eller enskild person. 3 §1 Tillfällig handel får drivas endast efter särskilttillstånd. Tillstånd fordras dock icke för 1. kringförings-eller utomhus-handel, vilken utgör ett underordnat led i en eljest påstadigvarande driftställe bedriven rörelse och avser sådana varor somregelmässigt saluföres eller framställes där, 1 Senaste lydelse 1975:1363. Svensk medborgare och utlänning som har permanent uppehållstillståndfår dock utan tillstånd driva tillfällig handel med livsmedel, blommor ochalster av inhemsk hemslöjd. Vidare får, förutom svensk medborgare, utlänningsom har permanent uppehållstillstånd utan tillstånd driva tillfällig handelmed tryckt skrift. av lösöre som tillhör dödsbo eller Svenskmedborgare och utlän ning som är bosatt här i riket och som har permanentuppehållstillstånd eller är medborgare i , , eller Norgefår utan tillstånd driva även tillfällig handel med livsmedel, blommor ochalster av inhemsk hemslöjd. Vidare får, förutom svensk medborgare, utlänningsom nu har nämnts utan tillstånd driva tillfällig handel med tryckt skrift. Tillståndenligt 3 § får lämnas i fråga om varor som tillhör konkursbo eller, i fråga omandra varor, om särskilda skäl föreligger. I sistnämnda fall skall främst beaktasom den avsedda handeln är av väsentlig betydelse från konsumentsynpunkt. Tillståndenligt 3 § får lämnas för handel med varor som tillhör konkursbo eller förhandel, vilken utgör ett underordnat led i en eljest på stadigvarandedriftställe bedriven rörelse och avser sådana varor som regelmässigt framställesdär. I fråga om annan handel får tillstånd lämnas om den avsedda handeln är avväsentlig betydelse från konsumentsynpunkt eller om annars särskilda skälföreligger. Den somdriver tillfällig handel, för vilken fordras tillstånd enligt denna lag, skallgenom anslag i eller vid försäljningsställe samt i reklam och på kvitton ochemballage tydligt ange sitt namn samt fast adress och telefonnummer. Tillståndsbevisetskall i huvudskrift eller styrkt avskrift medföras vid handelns utövande ochvisas upp vid an fordran. Den somdriver tillfällig handel, för vilken ej fordras tillstånd enligt denna lag,skall vara försedd med bevis om sitt namn och hemvist. Beviset skall visas uppvid anford- Den somdriver tillfällig handel skall vid handelns utövande genom anslag i eller vidförsäljningsställe eller på annat sätt lämna tydlig uppgift om sitt namn samtfast adress och telefonnummer. Om tillstånd fordras för handeln enligt dennalag skall till köpare vid sammanträffandet överlämnas handling med nämndauppgifter. Vidare skall, om tillstånd fordras enligt denna lag,tillståndsbeviset i huvudskrift eller styrkt avskrift medföras vid handelns utövandeoch visas upp vid anford-ran. Denna lag träder i kraft . Lagen tillämpas även i fråga om ansökan som görs före ikrafttirädan-detoch avser tillstånd för tid därefter. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , Mundebo, Krönmark,, , , , Propositionmed förslag till lag om ändring i lagen (1975: 985) om tillfällig handel Lagen(1975: 985) om tillfällig handel (ändrad 1975: 1363) trädde i kraft den 1 juli1976. Underhösten 1977 har inom , mot bakgrund av att från olika hållhar anförts att lagen inte har fungerat tillfredsställande, företagits enöversyn av lagen. Därvid har utarbetats promemorian (Ds H 1977: 3) Vissaändringar i lagen om tillfällig handel. Promemorian bör fogas till protokolleti detta ärende som bilaga A. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av riksåklagaren (), Sveahovrätt, (), kommerskollegium (KK),(), , statens pris- ochkartellnämnd (SPK), statens invandrarverk (), länsstyrelserna i Gävleborgslän, , och ,länsstyrelsernas organisationsnämnd (), ordnings-stadgeutredningen (Kn 1977:02), , (), , , , , hantverks- och industriorganisation (SHIO), och . i (LO)har hänvisat till det yttrande som har avgetts av . och () har berettstillfälle att avge yttrande men förklarat sig avstå därifrån. Remissinstansernahar bifogat yttranden, RÅ från åklagarmyndighe- 1977/78:186 5 ternai och , KK från handelskammare, handelskammare,handelskammaren för och , handelskammaresamt handelskammaren i , i från och konsumentutskottet i kommun samt länsstyrelseni från bl. a. konsumentnämnden i kommun. Yttrandenöver promemorian har dessutom inkommit från skrothan-delsutredningen (H 1974:04) och . Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga B. 2 Gällande rätt, förslagen i promemorian och remissyttrandena Ifråga om innehållet i gällande rätt och förslagen i promemorian hänvisas tillbilaga A och i fråga om remissyttrandena till bilaga B. 3 Föredraganden 3.1 Inlednuig Dentillfälliga handeln regleras av lagen (1975: 985) om tillfällig handel somträdde i kraft (ändrad 1975: 1363). Med tillfällig handelförstås att någon yrkesmässigt salubjuder medförda varor på ett av honomtillfälligt begagnat försäljningsställe eller under kringföring. Som tillfällighandel anses dock inte 1) försäljning till näringsidkare, 2) torghandel ellerhandel på marknad, mässa eller utställning, 3) handel anordnad i samband medsådan offentlig tillställning som avses i 9 § allmänna ordningsstadgan (1956:617, 9 § ändrad : 1003), t. ex. idrottstävling, ckkusföreställningsamt tivoli-och marknadsnöjen, 4) kringförings- eller utomhushandel, vilkenutgör ett underordnat led i en rörelse som annars bedrivs på stadigvarandedriftställe och avser sådana varor som regelmässigt saluförs eller framställsdär (s. k. kompletteringshandel) samt 5) sedvanlig auktionsförsäljning avlösöre som tillhör dödsbo eller enskild person. Föratt få driva tillfällig handel behövs tillstånd. Svensk medborgare ochutlänning som har permanent uppehållstillstånd får dock utan tillstånd drivahandel med livsmedel, blommor och alster av inhemsk hemslöjd. Vidare får,förutom svensk medborgare, utlänning som har nämnts driva tillfällig handelmed tryckt skrift. Frågaom tillstånd prövas av i det län där försäljningen skall äga rumeller, såvitt gäller vissa utlänningar, av kommerskollegium. Tillstånd fårlämnas i fråga om varor som tillhör konkursbo eller, i fråga om andra varor, omsärskilda skäl föreligger. I sistnämnda fall skall främst beaktas om denavsedda handeln är av väsentlig betydelse 1977/78:186 6 Talan mot tillståndsmyndighets beslut kan föras hosregeringen. Tillstånd kan förbindas med särskilda villkor och föreskrifter samtskall avse ett eller flera varuslag och gälla för bestämt tillfälle eller underviss tid, inte . Omtillstånd behövs för handeln skall tydlig uppgift om namn, fast adress ochtelefonnummer anges på anslag i eller vid försäljningsställe, i reklam samt påkvitton och emballage. Tillståndsbeviset skall i huvudskrift eller styrktavskrift medföras vid handeliis utövande. Om tillstånd inte behövs skall bevisom namn och hemvist medföras. Bevis skall visas upp vid anfordran. Påden tillfälliga handelns område gällde tidigare förordningen (1968: 654) omtillfällig handel. Enligt denna förordning skulle tillstånd att drivatillfällig handel i allmänhet meddelas om det inte förelåg skäl till antagandeatt sökanden med hänsyn till sina personliga förhållanden inte var lämplig attdriva verksamheten eller att denna kunde störa allmän ordning. Vid tillståndsprövningenskulle alltså inte beaktas om det från konsumentsynpunkt förelåg något behov avförsäljningen. Sedanolika krav hade framställts om en ändring av förordning utarbetadesår inom en departementspromemoria (Ds H 1973: 3). Ipromemorian framhölls att den fråga som särskilt hade aktualiserat en utökadreglering hängde samman med den fasta handelns intresse av att skyddas motkonkurrens. Att tillfällighetsförsäljare vid en jämförelse i vissa hänseendenhade ett förmånligare utgångsläge kunde dock enligt promemorian inte ansesmotivera restriktioner mot försäljningsformen som sådan. Den fasta handelnsönskemål om skydd mot tillfällig handel kunde endast beaktas i den månkonkurrensen från den tillfälliga handeln medförde nackdelar för konsumenternaoch samhället i stort. Det betonades att tillfällig handel som endast förekomdå och då på en ort i allrnänhet inte kunde utgöra någon fullgod ersättningför den fasta handeln. På lång sikt torde det därför vara en nackdel frånkonsumentsynpunkt om den tillfälliga handeln fick sådan omfattning att den slogut fast handel inom vissa branscher på en ort. Risken för ett sådantutkonkurrerande borde inte lämnas obeaktad och talade för en vidgad regleringav försäljningsformen. Somytterligare skäl för en begränsning av handeln anfördes promemoriaäven konsumenternas intresse av skydd mot undermåliga varor samt att debegränsade kontrollmöjligheterna kunde främja bl. a. brott motskattelagstiftningen. Vidare framhölls bl. a. att de anställdas löne- ochsociala förmåner inte motsvarade vad som gällde för dem som arbetade inom denfasta handeln samt att en snedvriden konkurrenssituation därigenom kundeuppstå. Ipropositionen (prop. 1975: 52) med förslag till lag om tillfällig handelanförde dåvarande departementschefen (s. 3536) att det från Prop.1977/78:186 7 mångahåll visserligen hade betonats vikten av fri konkurrens mellan olika försäljningsformer,men att det hade framhållits att de fria former under vilkatillfällig handel förekom inte var acceptabla. Även departementschefen fann attden kritik som hade anförts hade en sådan tyngd att en vidgad reglering avhandelsformen var nödvändig. Det framlagda lagförslaget antogs i väsentligadelar av (NU 1975/76: 3, rskr 1975/76: 32). Till stor del byggerlagen förordning. I fråga om motiven till de bestämmelser som intehar ändrats i sak hänvisas i förarbetena till vad som uttalades vid tillkomstenav denna förordning (prop. 1968: 98, 3LU 1968: 3, rskr 1968: 333). Inomhandelsdepartementet har , mot bakgrund av att från olika hållhar anförts att lagen om tillfällig handel inte har fungerattillfredsställande, företagits en översyn av lagen. I en upprättad departementspromemoria(Ds H 1977: 3) har föreslagits vissa ändringar. Promemorian har remissbehandlats. Deförslag som redovisas i den föreliggande promemorian har begränsad räckvidd.De innebär till större delen tekniska justeringar av den gällande regleringenav den tillfälliga handeln. Innan jag går in på dessa förslag vill jag ta uppnågra mera principiella frågor rörande regleringen. Somframgår av det föregående byggde lagstiftningen om tillfällig handel före 1975års ändringar på principen om näringsfrihet. Vid tillståndsprövningenbeaktades i stort sett inte behovssynpunkter utan endast sökandens personligalämplighet. När dessa grundsatser övergavs , åberopades som skäl främstvissa olägenheter för konsumenterna i samband med tillfällig handel.Regleringen skärptes kraftigt med det uttalade syftet att starkt begränsaförekomsten av denna handel sf orm. Detkan sättas i fråga om de långtgående inskränkningar i näringsfriheten som dennuvarande regleringen innebär verkligen är nödvändiga för att man skall kommatill rätta med de olägenheter som har påtalats. Särskilt kan påpekas attförutsättningarna för att ta till vara konsumenternas intressen under senare århar förbättrats väsentligt genom olika konsumentpolitiska åtgärder. Vidremissbehandlingen av den nu föreliggande promemorian har också någraremissinstanser anfört att en vidare översyn av regleringen bör göras. a.finner () liksom det principiellttveksamt främst från konkurrensbegränsningssynpunkt med en särskild regleringinom den tillfälliga handelns område av den art som gäller. Statens pris-och kartellnämnd (SPK) anför att tillfällig handel kan vara av väsentligbetydelse från konsumentsynpunkt genom 1977/78:186 8 attdels ge den stationära handeln konkurrens, dels erbjuda ett avvikandesortiment eller tillhandahålla varor som inte saluförs av den stationärahandeln. Motdenna bakgrund kan det finnas skäl att, när ytterligare erfarenheter harvunnits av den nuvarande regleringen, göra en vidare översyn av regleringen. Jaggår härefter över till de förslag som läggs fram i promemorian. Utgångspunktenför dessa förslag är att det från flera håll har sagts att lagen inte harfungerat tillfredsställande samt att krav har framställts om ändringar. Desynpunkter som har framförts från bl. a. utövare av fast och tillfällig handel,länsstyrelser, polismyndigheter samt regionala och kommunalakonsumentverksamheter sammanfattas i promemorian enligt följande. Lagen är i olika hänseendensvårtolkad, bl. a. i fråga om vad som skall anses vara av väsentlig betydelsefrån konsumentsynpunkt. Tillfälliga försäljningsformersom inte omfattas av regleringen, bl. a. torghandel, har ökat i omfattning.Vidare synes tillfällig handel bedrivas förhållandevis ofta utan att behövligttillstånd sökes. Konsumenterna saknar oftamöjlighet att nå tillfälliga försäljare för reklamation vid tillfälligaförsäljningsformer som inte omfattas av lagen. Tillståndsreglerna har frånvissa håll ansetts tillämpas alltför restriktivt och från andra håll alltförliberalt. I promemorian anförs attöversynen i huvudsak endast har gällt de frågeställningar som har aktualiseratsvid tillämpningen av lagen eller genom de framförda synpunkterna. De framlagdaförslagen syftar bl. a. till att minska möjligheterna att kringgå lagen ochtill att ge konsumenterna bättre information om tillfälliga försäljare avolika slag. Beträffande tillståndsprövningen föreslås att tillstånd också ifortsättningen skall ges mycket restriktivt och att det i allmänhet måstekrävas att den avsedda handeln är av väsentlig betydelse frånkonsumentsynpunkt. En viss uppmjukning föreslås dock ske. a. skalltillverkare i ökad utsträckning få sälja varor som de själva har tillverkat. Förslageni promemorian har i det hela fått ett gynnsamt mottagande underremissbehandlingen. Invändningar framförs visserligen på några punkter, menflertalet remissinstanser delar uppfattningen att ändringar nu bör göras inomramen för lagstiftningen för att främst komma till rätta med förekommandeoklarheter och missförhållanden. Även jag finner det lämpligt att göra vissaändringar. Jag kommer i det följande att behandla de olika förslagen ipromemorian. Prop.1977/78:186 9 3.3Regleringens tlUämpningsområde m. m. Somjag har anfört (avsnittet 3.1) anses vissa försäljningsformer, bl. a.torghandel och handel på marknad, inte som tillfällig handel. Ipromemorian föreslås en utvidgning av lagens tillämpningsområde. Allatillfälliga försäljningsformer, med undantag av försäljning till näringsidkare,som kan falla in under begreppet tillfällig handel bör enligt promemoriananses som sådan handel. Avsikten med den föreslagna utvidgningen är dock inteatt i motsvarande mån utvidga kravet på tillstånd för att få driva handeln. Istället är syftet att försäljningsformerna skall föras in under bestämmelsernaom skyldighet för tillfällighetsförsäljarna att lämna uppgift om sitt namn m. m.Beträffande torghandel och handel på marknad föreslås dock att denna handelskall underkastas samma reglering som gäller för tillfällig handel medlivsmedel m. m. (jfr avsnittet 3.1), dvs. handeln får utan särskilt tillstånddrivas endast av svensk medborgare och utlänning som har en viss fastanknytning till . Ipromemorian anförs att den som driver tillfällighetsförsäljningar i de formersom f. n. inte faller in under begreppet tillfällig handel inte heller omfattasav bestämmelserna i lagen om tillfällig handel rörande skyldighet att lämna uppgiftom sitt namn m. m. Möjligheten till reklamation är därför ofta heltobefintlig. Beträffande torghandeln framhålls dock att innehavare av fastsaluplats i allmänhet enligt lokala stadgor är skyldig att ha en namnskylt påsaluståndet. Enligt promemorian harvissa krav framställts om en bättre kontroll av främst torghandeln och handelnpå marknad. Torghandeln förefaller enligt promemorian ha ändrat karaktär ochalltmer kommit att avse varor som inte har förekommit i någon störreutsträckning på torgen. Ett tillståndssystem som avser all torghandel ellerendast vissa varor bör dock inte genomföras. Inte heller bör handeln på marknadregleras på motsvarande sätt. Genom vad som har föreslagits beträffandetorghandeln och handeln på marknad kan dock enligt promemorian frånkonsumentsynpunkt vinnas den fördelen att denna handel kommer att bedrivasunder mera fasta och kontrollerbara former, vilket bl. a. torde kunnaunderlätta för konsumenterna att nå tillfälliga försäljare för reklamation ochliknande. Vadsom har föreslagits har godtagits eller lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser, men några instanser har kritiska synpunkter beträffandeförslaget rörande torghandel och handel på marknad. Jagdelar uppfattningen att skäl talar för att ändringar bör göras som syftar tillatt underlätta för konsumenterna att nå tillfälliga försäljare för reklamationoch liknande. Däremot finner jag, mot bakgrund av vad jag har anförtom behovet av den nuvarande regleringen (avsnittet 3.2), inte anledning attöverväga några ändringar som innebär Prop.1977/78:186 10 ettmera långtgående tillståndstvång än vad som f. n. gäller. Deframställda kraven om ändringar har gällt främst torghandeln. Vid lagenstillkomst anfördes (prop. 1975: 52 s. 39) att eventuella problem avseende dennahandel bäst torde kunna lösas genom att de beaktas av kommunerna vid dessasuthyrning av torgplatser. Ordningsstadgeutred-ningen (Kn 1977: 02) och anser att denna handel alltjämt bör kunna falla utanförregleringen. Det framhålls att handeln regleras bl. a. genom lokalatorghandelsstadgor, i vilka regelmässigt finns föreskrifter som tillgodoserdet föreslagna informationssyftet. Med hänsyn till vad sålunda har anförtsvill jag inte nu föreslå någon ändring beträffande torghandeln. Handeln på marknad ärunderkastad reglering i kungörelsen (1941:' 206) med vissa bestämmelserangående marknader (ändrad : 657). Enligt ordningsstadgeutredningenkommer regleringen av marknader att ses över. Jag delar utredningensuppfattning att det därför f.n. inte är motiverat att föra in denna handelunder lagen om tillfällig handel. Enligtmin uppfattning föreligger inte heller tillräckligt starka skäl frånkonsumentsynpunkt att under regleringen föra in försäljningsformer som handelpå mässa och utställning eller handel anordnad i samband med offentligtillställning. Denna handel får ses främst som ett komplement till enverksamhet som inte utgör tillfällig handel. I allmänhet torde det inteföreligga någon svårighet för konsumenterna att få reda på vem som har anordnatförsäljningen. Vidare bör beaktas att erforderliga ordningsföreskrifter förhandel vid offentlig tillställning kan meddelas med stöd av allmänna ordningsstadgan. Iövrigt ansluter jag mig till vad som har föreslagits i promemorian. Somtillfällig handel bör således anses dels s. k. kompletteringshandel, exempelvisförsäljning från butiksfordon som utgår från en fast butik, dels sedvanligauktionsförsäljning av lösöre som tillhör dödsbo eller enskild person. Liksomtidigare skall dock dessa former av handel få bedrivas utan särskilttillstånd. Genom den föreslagna ändringen kommer denna handel att omfattas avbestämmelserna om skyldighet att lämna uppgift om namn m. m. Hithörande frågorkommer jag att behandla närmare i avsnittet 3.5. Ipromemorian föreslås vidare smärre ändringar som syftar till att undanröjavissa oklarheter, bl. a. vad gäller regleringens tillämplighet på vissa formerav s. k. orderupptagningar. Jag avser återkomma härtill i specialmotiveringen(avsnittet 5). Somtidigare har nämnts (avsnittet 3.1) får tillstånd i den mån sådant behövs lämnas i fråga om handel med andra varor än sådana som tillhör konkursbo endastom särskilda skäl föreligger. Prop.1977/78:186 11 främstbeaktas om handeln är av väsentlig betydelse från konsumentsynpunkt. Vid tillkomsten av dennabestämmelse anförde föredraganden (prop. 1975: 52 s. 37) att utgångspunkten vidtillståndsprövningen var att tillstånd skulle ges mycket restriktivt. I regelskulle konsumentintressena tillmätas avgörande vikt. Endast i undantagsfalltorde det kunna föreligga sådana särskilda skäl att tillstånd kom i fråga. Föratt en försäljning skulle kunna sägas ha väsentlig betydelse frånkonsumentsynpunkt måste sålunda krävas att den täckte ett behov hoskonsumenterna, vilket inte annars kunde tillgodoses på orten. (NU1975/76: 3, rskr 1975/76: 32) anslöt sig till de allmänna riktlinjerna förtillståndsprövningen men förutsatte att det vid tillståndsprövningen skulletas berättigad hänsyn till verksamma, seriöst arbetande gårdfari-handlaresönskemål att inte behöva lämna sitt yrke. Tillståndsreglernahar enligt promemorian från vissa håll ansetts till-lämpas alltför restriktivtoch från andra håll alltför liberalt. Vidare har synpunkter framförts om attreglerna är svårtolkade. I likhet med vad sömanförs i promemorian och vilket har godtagits av det övervägande antalet reihissinstanseranser jag att utgångspunkten vid tillståndsprövningen alltjämt bör vara atttillstånd skall meddelas restriktivt samt att det i allmänhet måste krävas atthandeln är av väsentlig betydelse från konsumentsynpunkt. Jag avser ispecialmotiveringen (avsnittet 5) återkomma till frågor som har uppkommit vidtolkningen av vad som skall anses vara av väsentlig betydelse från konsumentsynpunkt. Vidtillämpningen av regleringen har enligt promemorian ibland konstaterats attvissa omedelbara negativa ekonomiska eller sociala konsekvenser med storsannolikhet skulle bli följden för sökanden om den tillfälliga handeln intetilläts förekomma. Om särskilda skäl föreligger bör därför enligt promemorianhänsyn kunna tas till omständigheter som saknar större betydelse frånkonsumentsynpunkt. I promemorian anförs attomständigheter som hänför sig till sökandens personliga förhållanden iblandtorde kunna utgöra särskilda skäl att meddela tillstånd.