prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — Denna verksamhet ombesörjs av särskildaregleringsföreningar som står under statlig kontroll och insyn. Denna utöva,sav statens jordbruksnämnd. För finansieringen av de pris- och marknadsreglerandeåtgärderna används s. k. interna avgifter som tas ut inom prisregleringensram och normalt påverkar (sänker) producentpriserna på berördajordbruksprodukter, statligamedel, till större delen införselavgiftsmedel från import avjordbruksprodukter, jordbruksbaserade livsmedel och fodermedel, samt De grundläggande besluten i fråga om handläggningen avprissättningen på jordbrukets produkter fattas av . Allmännajord-brukspoUtiska riktiinjer för prissättningen fastställs för längre perioderav . Inom ramen för de aUmänna jordbrukspolitiska riktlinjernafastställs för särskilda prisregleringsperioder mera detaljerade regler förprissättningen och prisregleringen. Dessa perioder kan vara ett- ellerfleråriga. Inför varje ny prisregleringsperiod har hittUls gällt att regeringen gett antingen statens jordbruksnämnd eller en särskilt utsedd 4 1977/78. 1977/78:19 50 delegation, i uppdrag att som företrädare för statenöverlägga med Lantbrukarnas förhandlingsdelegation och jordbruksnämndens konsumentdelegationoch därefter inkomma med förslag till prissättning och prisreglering förnästkommande prisregleringsperiod. På grundval av detta förslag har regeringenlagt fram en proposition för . Efter ställningstagande harregeringen meddelat särskilda föreskrifter om prisregleringen i ettregleringsbrev. Förslag till prisreglering för varje regleringsår under enprisregleringsperiod lämnas av jordbruksnämnden efter överläggningar med Lantbrukarnasförhandlingsdelegation och konsumentdelegationen. Under nuvarande prisregleringsperiodsker detta . I prop.1975/76: 154 om reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. anfördedepartementschefen att vissa skäl talar för att staten vid prisöverläggningarnainför en ny prisregleringsperiod företräds av en särskild delegation. Detankommer emellertid på regeringen att ta ställning i dennafräga. beslutade i enlighet med departementschefens förslag (JoU1975/76:40, rskr 1975/76: 332). 4.1.2 Utgångspunkter för prissättningen Prissättningen berör säväl producenter och konsumenter somsamhället i dess helhet. Prissättningen på jordbruksprodukterna påverkarsåledes direkt lönsamhet, inkomster och effektivitetsutveckling inomjordbruksnäringen, produktionens storlek och inriktning, konsumenternaslivsmedelskostnader ni. Enligt jordbrukspolitik var inkomstmåletöverordnat övriga jordbrukspolitiska mål. Prissättningen på jordbruksproduktersyftade i första hand till att förverkliga detta mål. 1 jordbrukspolitiska beslut angavs följandeutgångspunkter för prissättningen. I fråga om avvägningen av den allmänna prisnivån påjordbrukets produkter angav departementschefen följande tvä utgångspunkter. Genom attkostnaderna för att upprätthälla en viss prisnivå får bäras främst avkonsumenterna var det nödvändigt att iaktta återhållsamhet med prishöjningar. De som är sysselsatta inom jordbruket skullekunna nå en ekonomisk standard likvärdig med den som erbjuds inom andra näringar.Detta sades också vara en förutsättning för att en tillräcklig försörjningsberedskappå sikt skulle kunna upprätthållas. I annat sammanhang angavs attmålsättningen var att göra det möjligt för de i jordbruket sysselsatta att blidelaktiga av den allmänna standardstegringen. Departementschefen framhöll vidare att starka skäl taladeför att prissättningen under den närmaste framtiden borde kännetecknas av Prop.1977/78:19 51 en viss äterhällsamhet för att inte motverka deneftersträvade produktionsanpassningen, rationaliseringssträvandena ocheffekten av de rörlighetsstimulerande åtgärderna. Prissättningen mäste vidarepräglas av en viss stabilitet för att kunna möjliggöra rationaliseringsätgärderinom jordbruket och främja uppkomsten av allt effektivare företag. Det framhöllsockså att det var angeläget att bevara och stärka det svenska jordbruketsinternationella konkurrenskraft. Prisnivån skulle bl. a. inte tillåtas att bliså hög att en eventuell svensk anslutning tUl EG försvårades. Eftersomprissättningen på jordbrukets produkter borde tjäna flera olika och till vissdel mot varandra stridande syften ansågs det väsentligt att man vid den samladeavvägningen av prissättningen beaktade alla i sammanhanget relevanta faktorer. Efter att ha pekat pä svårigheterna att entydigt avgöra deolika faktorernas betydelse förordades att prissättningen skulleske för kortare perioder med ledning av dels de uttalade syftena medprisavvägningen, dels fortlöpande undersökningar om jordbrukets förhållanden. Vad beträffar relationerna mellan priserna på olikajordbruksprodukter uttalade departementschefen bl. a. att ett sådantförhållande borde eftersträvas att produktionen inom ramen för det inhemskaavsättningsutrymmet på lång sikt inriktades på de varor som har debästa fömtsättningarna att framställa. Eftersom specialiseringen inom jordbruketleder till att lönsamheten för enskilda jordbruksföretag mer än tidigarebestäms av prisnivån på en eller ett par produkter borde prisnivån på enskildaprodukter tillmätas en större betydelse . Riksdagengodtog i allt väsentligt vad departementschefen anförde i nämnda frågor. 4.1.3 Prislinje mot konsument Prisstödet till jordbruket kan utgå på flera olika sätt. Vid enproducentprisbaserad prisliiije (producentprisHnje, benämndes tidigarehögprislinje) baseras konsumentpriserna direkt på producentpriserna medtillägg för efterföljande förädlings- och handelsmarginaler samt mervärdeskatt.Priserna inom landet upprätthålls med gränsskydd och marknadsregleringar. Vid en världsmarknadsprislinje (VM-prislinje, benämndestidigare lågprislinje) bestäms den inhemska prisnivån av importpriserna. Ersättningentill jordbrukarna utöver importprisnivån utgår av statsmedel. Begreppet meUanprislinje utnyttjas som ett samUngsnamn förpris-linjealternativ vid vilka konsumentpriserna sänks med hjälp av statsmedel. ' Benämningarna införda av 1972 ärs jordbruksutredning, seutredningens rapport (Ds Jo 1975: 6) Världsmarknadsprislinje på livsmedel. 1977/78:19 52 Prislinjevalet behandlades ingående av 1942 årsjordbrukskommitté, som kom till slutsatsen att vad som här benämnsproducentprislinjen borde bibehållas (SOU 1946: 42 och 46). beslutadei enlighet med utredningens förslag. jordbruksutredning kom till sammaslutsats. 1967: 95 anförde departementschefen följande ipris-linjefrågan. För min del kan jag i allt väsentiigt ansluta mig tilljordbruksutredningens bedömning av vilka faktorer som i nuvarande läge börvara avgörande vid valet av prislinje. Jag vill emellertid betona att en lågprislinjerent principiellt har avsevärda fördelar framför en högprislinje, inte minstmed hänsyn till att de lägre inkomsttagarna vid en lågprislinje får bära enmindre del av kostnaderna för jordbruksstödet. Även om jag anser atthögprissystemet tills vidare bör bibehållas, vill jag understrykaangelägenheten av att frågan om möjligheterna att övergå till en lågprislinjeefter ånyo prövas. Högprislinjen bör liksom kunna modifierasgenom att bl. a. införselavgiftsmedel används i syfte att sänka prisnivån. anslöt sig till denna uppfattning. Underperioden 1972 tillämpades således en producentprislinje som i någon mänmodifierades genom att regleringsföreningarna tillfördes dels vissa regleringsmedel,huvudsakligen införselavgifter pä importerade jordbruksprodukter, delsbudgetmedel i samband med prisstoppet 1971. Med början har successivt stigandebelopp av budgetmedel tillförts prisregleringen i syfte att hälla tillbakakonsumentprisernas stegring eller direkt sänka konsumentpriserna för viktigarejordbruksbaserade livsmedel. Införandet av livsmedelssubventioner kombineradesmed ett prisstopp pä berörda produkter för att livsmedelssubventionerna skullekomma konsumenterna till godo. Motivet för dessa åtgärder var enligt prop.1973: 7 att en ytterligare höjning av livsmedelspriserna, utöver denförhållandevis kraftiga prisstegring som redan tidigare ägt rum, skulle ledatill en höjning av konsumentprisnivån, som särskilt med hänsyn tillbarnfamiljer och låginkomsttagare inte kunde godtas. Stoppriserna har fått höjas i den mån beslutadeprishöjningar till jordbruket inte finansierats med ökade subventioner.Därutöver har företag inom tillverkning, distribution och handel medgivitsmarginalhöjningar till följd av ökade kostnader för löner, emballage, lagring,transporter m. m. Införandet av livsmedelssubventionerna innebar en gradvisövergång från den relativt renodlade producentprislinje som tillämpats underhela efterkrigstiden mot en meUanprislinje. Omräknade till årsbelopp uppgick livsmedelssubventionerna(inkl. låginkomstsatsning m. av budgetmedel till ca 450 milj. kr. 1977/78:19 53 1973 och ca 2 100 milj. kr. Efter den 1 juli1977 uppgår livsmedelssubventionerna till ca 3 500 milj. kr. räknat per helår.För konsumenterna innebär detta, om man även beaktar att mervärdeskattenhärigenom har blivit lägre, att livsmedelsutgifterna har reducerats med ca 4200 milj.kr. Livsmedelssubventionerna omfattade från början mjölk,grädde, ost, nöt-, kalv- och hästkött, fläsk samt charkuterivaror. Efter ett ärtillkom även mjölkpulver. Fr.o.m. slopades subventionernaför grädde, chokladmjölk, fruktyoghurt och dessertost. Under regleringsåret1976/77 har statliga medel börjat tillföras regleringarna för spannmål ochbroiler. Stödet till broilernäringen tillkom främst av sysselsättningspolitiskaskäl. Livsmedelssubventionernas storlek och konsumenternasutgifter för livsmedel m. m. framgår av följande sammanställning(miljarder kr. Totalutgifter för livsmedel (exkl. tobak, starksprit,vin, starköl), malt- och läskedrycker .................................................. 43 därav jordbruksreglerade livsmedel.................................. 26 därav jordbruksreglerade livsmedel som erhållerlivsmedelssubven tioner ........................................................................... 20 Livsmedelssubventioner efter , inkl. effektav mer värdeskatten ............................................................... 4 Genom Hvsmedelssubventioneringen har sälunda de totalalivsmedelsutgifterna kunnat sänkas och utgifterna för de berördalivsmedlen med . Räknat per person motsvarar de nuvarande subventionernaen utgiftsminskning brutto på /år. För de livsmedel som erhåller livsmedelssubventioner kanföljande sänkningar av konsumentpriserna () beräknas ha uppnåtts,jämfört med en situation utan subventioner. ' öresmarginalerna antas oförändrade. = Inkl. omräkning till konsumtionssortimentets lägrebeninnehåll. Prop.1977/78:19 54 Införandet av subventioner på närmare hälften av samtligalivsmedel värdemässigt sett har förändrat prisrelationerna mellansubventionerade och övriga livsmedel till de förras fördel. Detta har påverkatkonsumtionen. Förändringen i konsumtionsmönstret får emellertid även ses motbakgrunden av köpkraftsutveeklingen hos konsumenterna. 4.1.4 Prisstödet till jordbrukarna För vegetabiliska jordbruksprodukter sker i de flesta fallprissättning och prisreglering i producentprisledet, vilket kan sägas innebäraatt prisstödet direkt tillförs jordbrukarna. För animaliska produkter sker däremot prissättning ochprisreglering i partiprisledet och avser i viss utsträckning förädladeprodukter. Härigenom kommer stödet att omfatta bäde jordbrukarna och delar avförädlingsledet. Anledningen härtill är att den internationella handeln medanimaliska produkter avser förädlade produkter, och prisstödet (gränsskyddet)måste knytas till produkter av den förädlingsgrad som de har i internationellhandel. Pämejeriområdet stöds partipriserna för viktigare mjölkprodukter. Detta innebäratt i stort sett hela mejerinäringen, från insamlingen av mjölk frånjordbrukarna till utdistributionen av de färdiga mjölkprodukterna, ligger inomprisregleringens ram. För kött och fläsk regleras partipriserna på slaktadekroppar, vilket innebär att uppsamling, primärslakt och uttransport avostyckade kroppar kommer att omfattas av prisregleringen. Den del av förädlingen som ligger före (= skyddas av)prisregleringsledet benämns i det följande primärförädling. Den förädling avjordbruksprodukter som sker efter detta led, främst styckning ochcharkuterivaruframställning inom slakteribranschen, kallas vidareförädling.Denna skyddas även i princip av jordbruksprisregleringen genom ett gränsskyddvars nivå står i relation till gränsskyddet för de primärt regleradeprodukterna. De prisregleringspriser som stöds för mjölk- ochköttprodukter skall således dels möjliggöra att jordbrukarna uppnår avseddapriser för sina produkter, dels ge den primära förädlingen skälig lönsamhet.Hur stor del av prisstödet som tillfaller jordbrukarna blir i huvudsak beroendeav kostnads- och effektivitetsutvecklingen inom det pritnära förädlingsledet. Vid de tillfällen som prisregleringens utformning tidigarehar setts över (prop. 1947:75, 1955:98 och 1967: 95) synes man i stort sett ha accepterat att prissättning och prisreglering förmjölk- och köttprodukter av tekniska skäl måste ske i partiprisledet.Mejeriernas och primärslakteriernas andel av prisregie- 1977/78:19 55 ringspriset har under större delen av efterkrigstiden ibetydande utsträckning kunnat hållas tillbaka genom en omfattanderationalisering av företagsstruktur m. m. Mejeri- och slakteribranscherna domineras helt avproducentkoope-rativt ägda företag. Deras marknadsandel är beträffande mjölk istort sett och beträffande slaktdjur . För jordbrukarna innebärdenna producentkooperativa dominans samt förekomsten av en inte obetydligvidareförädling i leden efter prisregleringsledet, främst i fråga omslaktprodukter, att avsältningstrygghet uppnäs. Efter förslag av jordbruksprisutredning (SOU1954:39) infördes ett system med införselavgifter som var fasta sålänge den inhemska prisnivån befann sig mellan vissa s. k. prisgränser. Samtidigtfastställdes s. k. inittpriser, som i princip skulle motsvara de inhemskapriser som skulle ge jordbrukarna åsyftad inkomstnivå. För konsumtionsmjölkfastställdes endast en övre prisgräns. De nedre och övre prisgränser somfastställdes läg , i enstaka fall , under resp. över mittpriserna.Införselavgifternas storlek bestämdes sedan som skUlnaden mellan mittprisernaoch världsmarknadspriserna enligt särskilda noteringar för resp. vara. Grundtanken bakom det införda systemet med prisgränser ochfasta införselavgifter var att prisutvecklingen på världsmarknaden mera direktskulle tillåtas påverka priserna inom landet och därmed också den inhemskaproduktionens inriktning. Härigenom skulle en mer samhällsekonomiskt anpassadproduktion kunna uppnås utan att jordbrukets intressen eftersattes. Är 1959skedde en översyn av mittpriser, införselavgifter och prisgränser för olikaprodukter. Därefter har införselavgifter och prisgränser ändrats dels vidvarje prisregleringsperiods början i enlighet med inkomstpolitiska ochmarknadsmässiga krav m. m., dels under resp. prisregleringsperiod enligt meraautomatiskt verkande regler. /72 har tillämpats denregeln att införselavgifter och prisgränser ändrats , nämligenden och . De pris- och avgiftshöjningar som vid varjetillfälle beslutas kan reduceras i konsumentprisledet genom att budgetmedeltillförs regleringen. Den nedre prisgränsen syftar till att skyddaproducenterna. Om det inhemska priset på en vara sjunker under nedreprisgränsen till följd av fallande världsmarknadspriser, skall det svenskapriset stödjas genom en höjning av införselavgiften. Den maximala höjning somjordbruksnämnden därvid kan företa är fastlagd genom regeringsbeslut. I undantagsfallkan kvantitativ importreglering tillgripas efter beslut av regeringen. Underskrids prisgränsen till följd av pristryckande överskott Prop.1977/78:19 56 inom landet, som import av betydelse inteförekommer, bör viss återhållsamhet iakttas med prisstödjande åtgärder. Den övre prisgränsen utgör ett skydd för konsumenterna. Omdet inhemska priset överskrider denna gräns, sänks införselavgiften ochexportbidrag utbetalas inte. Exportavgift kan påläggas och kvantitativexportreglering i undantagsfall införas. De åtgärder som vidtas i syfte att förhindra att detinhemska priset passerar prisgränserna utgör inte någon absolut garanti för attså inte sker. Detta gäller främst matpotatis, 'ägg och broiler. För kött ochfläsk kan fr. o. m. /68 införselavgifterna ändras redan närde inhemska priserna passerat in i en intill prisgränserna placerad övre resp.nedre buffertzon. Den införselavgift sorn skall gälla för en produkt så längepriset ligger mellan prisgränserna kallas normalavgift. För några produkter, nämligen brödsäd, fodersäd ochsocker, har systemet med fasta införselavgifter och inhemska priser som är rörligamellan prisgränser efter hand slopats. I stället söker man åstadkomma enstabil inhemsk prisnivå med hjälp av rörliga införselavgifter, vUkas nivåanpassas till förändringar av världsmarknadspriserna. För fodermedel (närmastoljekraftfoder) har införselavgifterna varh rörliga. För att möjliggöra en inhemsk vidareförädling av deprimärt skyddade jordbruksprodukterna måste ett gränsskydd även finnas förmera högförädlade jordbruksprodukter. Detta skydd är vanligtvis schablonmässigtkonstruerat. Det kräver således inget separat system med pris-bevakningspriserm. m. utan kopplas till skyddet för råvaran genom ett tekniskt betingat omräkningstal. Det fr. o. m. införda prisstoppet harmedfört att prisernas rörlighet uppåt mot den övre prisgränsen satts urfunktion. Införselavgiftsmedel från import av jordbruksprodukterutgör statiiga intäkter och får användas för olika prisregleringsändamål medbelopp som statsmakterna beslutar för varje är. För jordbruksprodukter som framställs i en omfattning somöverstiger avsättningsutrymmet inom landet kan den eftersträvade inhemskaprisnivån endast uppnäs om överskotten avlastas från den inhemska marknadengenom olika s. k. marknadsreglerande åtgärder, främst lagring och export. Enligt riktlinjer för jordbrukspolitiken skulleöverskotten elimineras. Intill dess att detta hade skett ansågsfortfarande behov föreligga av marknadsreglerande åtgärder.Marknadsregleringarna borde helt överföras tUl statiig regi.Överskottskostnaderna skulle liksom tidigare bäras av jordbruket och i principbelasta de produktionsgrenar där överskotten uppkommer. 1977/78: 19 57 De marknadsreglerande åtgärderna på jordbruksområdetombesörjs f. n. av sju halvstatliga regleringsföreningar. Till formen ärregleringsföreningarna ekonomiska föreningar, vars medlemmar är intressenterfrån jordbrukskooperationen, konsumentkooperationen samt den enskilda handelnoch industrin. I föreningarnas styrelser ingär, förutom företrädare för nämndaintressenter, statliga representanter som utses av regeringen. Föreningarnasverksamhet står under statens jordbruksnämnds överinseende och skall följa avnämnden givna direktiv, vilka grundar sig på beslut av regering och riksdag. Regleringsföreningar finns på jordbruksområdet förföljande sju varuområden, nämligen kött och fläsk Svensk kötthandel ägg och fjäderfäkött Svenskägghandel Regleringsföreningarnas verksamhet syftar i första handtill att motverka att utbudet av jordbruksprodukter överstiger efterfråganinom landet vid den prisnivå som möjliggörs av gränsskyddet för resp. produkt.Föreningarna har sålunda att besluta om och utbetala bidrag för lagring ochexport, men inlöser i vissa fall även produktionen inom resp. varuområde, helteller delvis. handhar även den s. k. internaprisutjämningen mellan olika mjölkprodukter. Regleringsföreningarnas kostnader för exporten avöverskott varierade /711975/76 mellan 250 och 780 milj.kr. Lagringskostnaderna varierade mellan 40 och 105 milj.kr. De marknadsreglerande åtgärderna finansierar jordbruket iprincip självt genom avgifter på produktionen, s. k. internavgifter, och genomatt ta i anspråk statliga medel som jordbruket erhåller i stället förprishöjningar. För finansieringen utnyttjas även kredUer av olika slag, bl. a.från statliga investeringsanslag. Interna avgifter tas ut på produktionen av vissajordbruksprodukter. Avgiftema betalas in till statens jordbruksnämnd, som föröver medlen till resp. regleringsförening. Inom varuområdena mjölk och köttsker numera en avräkning mellan till jordbruket utbetalade livsmedelssubventioneroch från jordbruket erlagda interna avgifter. Eftersom de förra är större än desenare tas inga slaktdjursavgifter ut och nivån för utjämningsavgifterna påolika mjölkprodukter har reducerats. Följande interna avgifter tas f. n. ut. 1977/78:19 58 Typ av intern avgift Potatis Areal- och leveransavgifter Kött ochfläsk Slaktdjursavgifter (uttas numeragenom en reducering av pristilläggen) De StatUga medel som utnyttjas för de marknadsreglerandeåtgärdernas finansiering är följande. Införselavgiftsmedelfrän import av jordbruksprodukter oeh livsmedel, som får användas för olikaprisregleringsändamål med belopp som beslutar . Detuttalades att tilldelningen av införselavgiftsmedel tiUprisregleringarna medger att konsumentpriserna kan hållas något lägre än vaden fullständig "högprislinje" skulle ha inneburit. Vidare fastställsde belopp som skall tUlföras regleringsföreningarna inom en särskild s. k.fördelningsplan. Huvuddelen av de influtna införselavgifterna kommer frånslakt- och charkuteriprodukter, fettvaror, fodermedel och mejeriprodukter. Livsmedelssubventioner, vilka till en början i sin helhettillfördes regleringsföreningarna på mejeri- och köttområdet, varigenom internavgifternakunde sänkas i motsvarande mån. För kött betalas numera större delen avsubventionsbeloppet direkt från jordbruksnämnden till slakterierna och tiUförsjordbrukarna i form av s. k. pristillägg. Vissa införselavgiftsmedel utom fördelningsplanen som kantillföras regleringsföreningarna. 4.1.7 Jordbrukets inflationsskydd och system förinkomstföljsamhet, m. in. Inför varje ny prisregleringsperiod har deprisöverläggande parterna varit bundna av de aUmänna jordbrukspoUtiskautgångspunkter som gällt enligt 1947 och riksdagsbeslut. Genom attdessa utgångspunkter är aUmänt formulerade har en relativt stor frihetförelegat vid prissättningen på jordbruksprodukterna. Under varje enskildprisregleringsperiod har däremot, åtminstone om den omfattat ,gällt mer eller mindre automatiskt verkande regler för justeringar avjordbruksprodukternas priser och införselavgifter, främst med hänsyn tillinflationen. Jordbruketsinflationsskydd' har haft olika utformning under olika perioder. Under perioden1965/661973/74 var inflationsskyddet av relativt enkel konstruktion. ' I det följande används av praktiska skäl den kortarebenämningen jordbrukets inflationsskydd. Härmed avses inflationsskyddet förjordbruksföretagens och viss del av förädlingsledets kostnader samt system förinkomstföljsamhet för jordbrukarnas inkomster. 1977/78: 19 59 ningsmässigt tillfördes jordbruket genom höjningar av pris-och avgiftsnivån för jordbruksprodukter framräknades genom att man multipliceradeden s. k. mittprisvärdevolymen med den procentuella stegringen av ett på visstsätt rensat KPl. Denna volym utgjordes av jordbrukets totala intäkter,beräknade som jordbrukets normerade totalproduktion värderad till rådandemiltpriser, dvs. i princip eftersträvade prisregleringspriser. I direktiven till 1972 ärs jordbruksutredning angavs attutredningen med förtur skulle behandla bl. a. frågan om jordbrukets inflationsskydd.Under hösten 1973 lämnade utredningen ett provisoriskt förslag i denna fråga idelbetänkandet (Ds Jo 1973: 10) Vissa förslag rörande prisregleringen efter den30 . Förslaget lades sedan till grund för utformningen av jordbruketsinflationsskydd /751976/77 (prop. 1974:122,JoU 1974:29, rskr 1974: 275). Samma konstruktion gäller även /78 (prop. 1976/77: 94, JoU 1976/77: 28, rskr 1976/77: 257). Nuvarande inflationsskydd syftar till att ge jordbruketoch viss livsmedelsindustri kompensation för prisstegringar på inköpta produktionsmedelsamt att möjliggöra en följsamhet för jordbrukarnas inkomster av eget arbeteoch eget kapital till inkomstutvecklingen för andra befolkningsgrupper.