prop · G103105 · 1977-12-31 00:00:00 — Varkennågon institution, organisation eller något bibliotek har ettövergripande ansvar för insamlandet av forskningsrapporter på narkotikaområdet.Behovet av en dokumentationscentral är således uppenbart, och krav på att ensådan skall inrättas har framförts vid många Ullfällen. a. tognarkomanvårdskommiltén upp frågan i sitt slutbetänkande. ,högskolornas bibliotek, hos enskilda forskare etc, men dessa rapporter samlasinte in på något systematiskt sätt och samlingarna är långt ifrån heltäckande. dokumentationscentral skall förläggas är beroende av om endastnarkotikaforskning skall ingå i samlingarna eller om den bör inrymma rapporterrörande både alkohol- och narkotikaforskning. Ytteriigare en möjlighet är atlall social forskningsdokumentation samlas på samma ställe. Del lämpligaste idagens läge synes vara att inrätta en dokumentationscentral i vilken skall ingåsvensk alkohol- och narkotikaforskning samt vissa utländska rapporter avbetydelse för svensk forskning och debatt. Om möjligt bör internationelladatorbaserade söksystem kopplas till enheten. Del kan här nämnas att enöversikt över de internalionella söksystemen gjorts på uppdrag av det nordiskadrogforskningsorganet och f n. är under publicering. Dokumentationscentralenmåste föratt hålla samlingarna aktuella utarbeta ett kontaktnät med forskareoch forskningsmiljöer på såväl nationell som intemationell nivå. Det bör ingå idokumentalionsenhetens uppgifter att sprida information omforskningsrapporterna och eventuellt också göra sammanfatlning.an 7.4Utvecklingsarbete - aktuella forskningsbehov Förutomatt del finns behov av all fä vissa problemområden särskilt belysta vore detvärdefullt med kontinueriig uppföljning av missbrukare, som kommit i kontaktmed olika vårdenheter. Dessa uppföljningar skulle göras av vårdarbetarna självaoch innebära all vissa enkla data beträffande klienternas situation insamladesoch systematiserades. Rutiner för insamlandet av uppgifterna bör därförutarbetas. Dessa dala skulle ge behandlingsseklorn feed-back på sin verksamhetoch kunna utgöra underiag för analyser av behandlingsarbetet. En uppföljning avdetta slag kan inte betraktas som forskningi vetenskaplig bemärkelse, men kräver ändå kunnande, noggrannhet och tålamod.Vårdarbetarna skulle därför behöva slöd och stimulans frän forskare iuppföljningsarbetet. Något krav på att uppföljningar skall göras kandock inte ställas, eftersom det skulle innebära ett merarbete som kräverresursförstärkningar. Dessutom bör man i sammanhanget la hänsyn tillförhållandena inom andra vårdsektorer i detta avseende. För att uppgifternaskall bli verkligt intressanta och meningsfulla måste de ställas i relationtill liknande uppgifter på andra vårdområden. Även etiska frågor måste noggrantdiskuteras innan man beslutar sig för att göra breda uppföljningar, Vidsidan av de nämnda enkla uppföljningarna kan det finnas skäl att peka på olikaprojekt av lillämpningskaraktär, Hurskall man utforma en vårdkedjemodell som innebär atl akutvården effektivilänkas lill behandlingshemmen? Hur skall i sin tur behandlingshemmen knytastill öppenvården? Undersökningar rörande sambanden mellan de olika länkarna ivårdkedjan är angelägna, eftersom de olika delarna är beroende av ochförutsätter varandra, 7.4.2.2 Studierkring avgiftning och abstinens Detfinns ingen svensk forskning som belyser vad som händer underavgiftningsfasen. Vi har heller inga jämförande studier från de akutkliniker,som finns och som tillämpar olika metoder i avgiftningsskedet. Forskningkring abstinensens olika stadier syftar till att ge kunskap om vilka åtgärdersom bör sättas in . Detfinns behov av undersökningar som kan belysa i vilken utsträckning akutvårdenlyckas föra klienten vidare till mer långsikliga behandlingsprogram. Vidarebehövs kunskaper om i vilket skick missbrukaren lämnar akutavdelningen,vårdtidens längd m. m. Engod uppfattning om missbrukarens motivation skulle hjälpa personalen inom akut-och öppenvården att utforma behandlingen på ell mer realistiskt och konstrukfivtsätt. Vidare finns ett behov av modeller för hur motiva- En analys av betydelsen av de långvariga kontakterna sompersonalen inom öppenvården har med enskilda missbmkare behövs också. Ytterligarekunskaper krävs för att belysa hur missbrukarens situation är under det stadiumdå han slutat missbruka narkotika och därmed lämnai sitt gamla liv men ännuinte känner sig hemma i det etablerade samhället. 1 sitt sökande efteralternativa sätt atl leva och en delvis ny identitet kan den f d. missbrukarenhamna "mellan två stolar". Denna situation är myckel pressande ochkaiU leda till återfall. Detär angeläget att man på utvecklar modellstudier för alt jämföra ochutvärdera behandlingsalternativ. Man bör dock göra det med begränsade ochrealistiska ambitioner utifrån kunskaperna om de tidigare redovisadesvårigheterna att mäta behandlingseffekter. 7.4.2.7 Olikatyper av droger Ävenom slora grupper av missbrukare ofta är blandmissbmkare föreligger ell visstbehov av forskning kring drogerna som underlag för narkomanvårdens utveckling.Frågor som inställer sig är t. ex. hur olika droger verkar socialt, fysiskt,psykologiskt och hur ersätlningsdroger, typ metadon, fungerar. Dentidigare refererade undersökningen från visar all stora delarav den undersökta missbrukargruppen slutat missbruka narkotika men atl många idenna grupp ändå inle har ordnad sysselsättning (arbete/ studier). Det synesdärför viktigt att man i uppföljningsundersökningargör en fördjupad analys avden sociala situationen. a) Hur fungerar /kriminalvården somdrogpreventiva instrument? På många langelser bedrivs enligt uppgift en välutvecklad handel med narkotika och undersökningar visar atl många straffadebörjar missbruka narkotika inne på fängelset. Innebär straffiillämpningen ochfängelsestraffet kanske belastande omständigheter från individualpreventivsynpunkt? b)Utvärdering behövs rörandetillämpningen av 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, vilken gör det möjligt för intagna med narkotikaproblematt fullgöra delar av strafftiden inom sjuk- eller socialvården. Hur förhållerdet sig med missbruket hos denna grupp efler avslutad vårdtid jämfört medövriga klienter på behandlingshemmet eller jämfört med de missbmkare somfullgör hela strafftiden på ett fängelse? 7.4.2.10Vård med stöd av LSPV Ävenden icke frivilliga narkomanvården är intressant från utvärderings-synpunkt.Vård av narkotikamissbrukare under tvång sker i allmänhet inte på särskildanarkomanvårdskliniker utan på allmänna psykiatriska avdel-ningan Eftersomtvångsomhändertagande är ett långtgående ingrepp i en människas liv är delmycket angeläget atl undersöka vilka effekter tvångsvården har. Detär angeläget att medel anslås, förutom till de projekt som harlillämpningskaraktär, även till projekt med mer teoretisk inriktning. Detinnebär projekt som i första hand inle behöver ha direkt tillämpningskaraktär,men som på kan ha betydande konsekvenser för utformning ochutvärdering av behandlingen. Teoretiska studier som synes påkallade är; - En förutsättningslös granskningav argumenten för tvång resp. frivillighel inom vården av vuxna missbrukare - Studier kring missbrukskarriären Teorierom missbmkskarriären har betydelse för behandlingens utformning i olikaskeden. Missbmkskarriären indelas ofta i följande "steg". 1) Utveckling av en avvikarbenägenpersonlighet 2) Vägen in i missbruk 3) Vägenut ur missbruk Envidareutveckling av dessa tankegångar kan ge kunskap om vilka möjligheter detfinns att bryta en pågående missbrukskarriär. stort behov föreligger avdetaljkunskap om de yttre påverkningar av typ behandling under tvång ellerfrivillighet och de inre överväganden som styr individens handlande imissbruksfasen. Via exempelvis intervjuer med missbrukare som klarat sig brakan man erhålla upplysningarom vilka ingrepp och faktorer i och utanför behandlingen,som medverkat till atl de lyckats förändra sin livssituation. -En diskussion med utgångspunkt från begreppet "identitet" och dettabegrepps anknytning till missbrukarens självupplevelse. Vidareär det angeläget alt möjligheterna alt erhålla projekteringsanslag vidgas. 7.5Ledningsgruppens överväganden och förslag Somframgår av arbetsgruppens redovisning har den svenska behandlingsforskningenrelativt liten omfattning. Arbetsgruppen har lagt fram flera förslag lillinsatser för atl öka behandlingsforskningen. Detåterstår relativt omfaUande arbetsinsatser innan underiag kan erhållas förformulering av konkreta forskningsprojekt. Delta arbete bör ske inomdelegationen för social forskning (DSF), i vilken bl. a. ingår representanterför , , samtforskare. Arbelel bör ske mot bakgrund av de förslag som forskningsgruppenutarbetat ovan (avsnilt 7.4). DSF har tillsatt sex initiativgruppermed uppgift all göra en översiktlig inventering och analys av forskning ochutvecklingsarbete inom var sitt område och att lämna förslag till angelägnaprojekt. En initiativgrupp för narkomanvårdsforskning bör inrättas. Föranställning av en utredare med uppgift alt biträda initiativgruppen underminst , sammanträdesarvoden, resekostnader m, m, bör anslås 150 0(10kr. Initiativgruppenbör under sill arbete undersöka möjligheterna all skapa fasta kontakter tillvissa viktigare forskningscentra. Från ansvariga federala myndigheter i haren önskan framställts till ledningsgruppen om ett samarbete pånarkotikaforskningens område. Iniiiativgruppen bör bereda denna fråga och ävenundersöka möjligheterna lill samarbete med forskningscentra i andra länder.Det är därvid angeläget att samråd och samverkan sker med det nordiskadrogforskningsorganet. Förattforskningsprojekt på narkomanvårdsområdel snabbt skall komma i gång fordras atlsärskilda medel ställs till förfogande. Delegationen för social forskningrekommenderas att reservera ca I milj. kr. för fDrskningsprojektpå narkomanvårdsområdel. Det finns ett stort behovav regelbundna överiäggningar om forskningsfrågor som gäller narkomanvård.Forskarna är ofta isolerade och saknar forum för diskussion av projektensuppläggning, metodologiska problem, etiska frågor m. ni. Vissa idéer bliraldrig realiserade och vissa projekt slutförs inle därför att stöd ochstimulans från forskarkollegor saknas. Ledningsgruppen föreslår att medel ställstill förfogande för anordnande av särskilda forskarkonferenser. Dessakonferenser bör arrangeras av i samråd med forskare i denföreslagna initiativgmppen inom DSF. Medel bör anvisas för två konferensenKostnaden kan beräknas till . Ledningsgruppeninstämmer i behovet av en dokumentationsenhet för narkotikaforskning.Frågan om en sådan enhet bör samordnas med annan forskning, t. ex. beträffandealkohol, bör utredas ytteriigare, liksom frågan om var en dokumentationsenhetför forskningsrapporter bör placeras. Innan tillräckligt underlag för beslutföreligger måste en noggrann genomgång göras av existerandedokumentationsenheter och av de behov av dokumentationsservice som kanföreligga hos myndigheter, forskningsinstitutioner m. m. Ett belopp i storieksordningen75 . bör dock avsättas för alt möjliggöra förberedelser för inrättande aven dokumentationsenhel. Ledningsgruppen föreslår att överenskommelse träffasmed CAN alt genomföra delta förberedelsearbete, innefattande insamling avforskningsrapporter. Rapporteröver aktuella och planerade forskningsprojekt har stort intresse.Socialstyrelsen bör därför åriigen kartlägga den aktuella narkotikaforskningen.Även resultaten av avslutade projekt bör presenteras i rapporten. Denna böräven innehålla en bedömning av forskningens läge. 1dag saknas en samlad bedömning av vårdresurserna. Det bör uppdras åtsocialstyrelsen atl genomföra en kartläggning av dessa. Information omvårdenheterna bör ges till myndigheter och organisationer som har behov avsådana uppgifter. Eftersom behandlingsprogrammen fortlöpande ändras böruppgifterna ses över åriigen. Resultatenav den försöksverksamhet som bedrivs med bidrag från anslag J7 "Bidrag till organisationer m.m." når f n. ut dåligt.Socialstyrelsen bör därför i samverkan med berörda huvudmän verka fören vidgadspridning av dessa resultat. Detla kan ske genom tryckning och distribution avrapporter, anordnande av konferenser m. m. Informationsverksamheten börsamordnas med Svenska kommunförbundels idébankverksamhet. 8Missbrukarnas situation på arbetsmarknaden Enförutsättning för att vårdinsatser för missbrukare skall ge bestående resultatär alt missbrukarna kan fä lämplig sysselsättning efter behandlingen. Ofta ärderas utbildning otillräcklig-del är inte ovanligt all även kunskaperna pågrundskolenivå är ofullständiga. Arbetsmarknadsfrågor och utbildningsfrågorhar därför ett intimt samband med rehabiliteringen av missbrukare. Altarbetsmarknadsfrågorna har betydelse i del förebyggande arbetet har berörts ikap. Arbetsmarknadsfrågorna har därför särskilt uppmärksammats iledningsgruppens arbete. Arbetsmarknadsfrågorna harav ledningsgruppens sekretariat beretts särskilt med företrädare förarbetsmarknadsstyrelsen, brottsförebyggande rådet, och sysselsällningsutredningen.Överiäggningar har vidare hållits med företrädare för , och /SR.Avsnitten 8.2 och 8.3 är en sammanfattning av detta arbete. Pågrund av konjunktur- och strukturförändringar på arbetsmarknaden har undersenare år en arbetslöshet uppstått som i särskilt hög grad drabbat ungdomar. Utvecklingenhar också medfört att större krav numera ställs på de personer som går in iarbetslivet. De som har möjligheter att fä arbete är i första hand personer medgod yrkesutbildning och dokumenterad yrkesvana. Omvänt är del sivårt förpersoner med bristfällig utbildning och yrkeserfarenhet alt fä fotfäste iarbetslivet. Detta gäller såväl den privata som den offentliga sektorn. Under1970-talet har antalet sysselsatta ökat med omkring en kvarts miljon. Även omdet skett en stagnation de senasie åren torde man kunna räkna med enfortsatt ökning av antalet sysselsatta. Den största ökningen kommer alt skeinom offentlig förvaltning och tjänst. Antalet sysselsatta inom denna sektorberäknas öka starkt fram (se diagram 8:1). Bådeden offentliga och den privata sektorn måste i högre grad än medverkatill rekrytering av personer med fysiska, psykiska eller sociala arbetshinder. Bådeinom den offentliga och den privata sektorn söker företag bästa möjligaarbetskraft. Såsom förut sagts leder detta lill att arbetshandikappade oftakommer i sista hand. Ofta måste samhället medverka lill sysselsättning för desom inte kan fä något arbete på öppna arbetsmarknaden. Detär inle möjligt atl i tillgänglig statistik isolera olika missbrukargrupper ocht. ex. se hur många narkotikamissbrukare som efter behandling har fäll arbete iden öppna marknaden. Flera olika studier av missbrukare som genomgåttbehandling visar dock, alt endast fä av dem ens fär någon kontakt medarbetsmarknaden. Som exempel kan nämnas den i kapitel 7 refereradeundersökningen vid narkomanvårdskliniken på i är en uppföljning av samtliga patienter som behandlades på klinikenunder . Av de missbrukare som var drogfria var 35 %fortfarande efler 2-3 är utan sysselsättning. Av samtliga 226 undersökta hade55 % året före intervjutillfället varit sysselsatta i mindre än . F. d. missbmkaresmöjligheter att få arbete är inle bara beroende av det aktuella arbetsmarknadslägelutan är också förknippade med en rad andra faktorer. Bland dessa finns delsproblem som beror på anpassningssvårigheter och osäkerhet, dels sådana som harsin grund i arbetsgivares och arbetskamraters attityder rnot missbrukare.Dessa två typer av problem kan inte ses Sysselsättningen i störrenäringsgrensgrupper åren 1965-1990 Källa:Trender och prognoser 1977. Informationi prognosfrägor 1977:1, SCB isoleradefrån varandra utan har ett nära samband. Så kan t. ex. en f d. missbrukaresosäkerhet på en arbetsplats förstärkas av att han eller hon möteravståndslagande, rädsla eller misstänksamhet från arbetsledning och arbetskamrater. Utbildningsnivånbland missbrukare är i allmänhet mycket låg. Med låga eller inga avgångsbetygfrån är det svårt att komma in i arbetslivet. Undersökningar harockså visat atl många missbrukare har grava läs- och skrivsvårigheter. Dessafaktorer tillsammans med de förhållanden, som utlöst missbmket och som oftaförstärks under missbruksliden -känslor av otrygghet och ångest, främlingsskapinför arbetsliv och samhälle och dåligt fysiskt hälsotillstånd - resulterarofta i osäkerhet och mindervärdeskänslor. Risken är därför slor förmisslyckande om den f d. missbrukaren ulan särskild förberedelse går direktfrån behandling till yrkesliv. Påsenare tid har personal inom narkomanvården uttryckt oro över det växandeantalet förtidspensionerande missbrukare. Antalet förtidspensioneringar ökarnär arbetsmarknadsläget försämras. Måjet för behandling av missbmkare böralllid vara atl vederbörande skall kunna fä arbete och en plats i yrkeslivet.Förtidspensionering eller långa sjukskrivningar fär inte vara en ersättningför åtgärder som avser att hjälpa den f d. missbrukaren ut på arbetsmarknaden.' 8.2.3Särskilda problem i dagens läge Somtidigare nämnts beräknas den offentliga sektorn kommaatt svara för den stora ökningen av antalet arbetstillfällen. Det finns ingauppgifter om i vilken utsträckning personer med sociala arbetshinder anställsinom offentlig verksamhet. Personal inom såväl socialvård som arbetsförmedlinghar emellertid påtalat svårigheterna för människor som varit socialt utslagnaatt fä arbele inom denna sektor. Följande anledningar har bl. a. angetts somförklaring till detta: - För anställning i statligtjänst gäller grundlagens krav på atl förtjänst och skicklighet skall varaavgörande vid tillsättning. finns dock en öppning genom all arbelsmarknadsskäläven kan vägas in vid anställning - Budgetmässiga bedömningar,vilka sällan ger myndigheter handlingsfrihet. Anslagsframställningar bedömsmed utgångspunkt från att alla anställda skall vara effektiva. De aflarsdrivandeverkens arbete bygger på företagsekonomiskt definierade mål - Myndigheternasbefattningsbeskrivningar medför alt många sökande med sociala arbetshinder intenår upp till de krav som ställs 8.2.3.2 Kontaktermellan behandlingshem och arbetsliv Underde har olika myndigheter och organisationer genomfört ett antal seminaiierför personal inom narkomanvården. På seminarierna har missbrukarnas situationpå arbetsmarknaden diskuterats. Under överläggningarna har framkommit attkunskaperna om och kontakterna med arbetsmarknaden är otillräckliga inom dettavårdområde. Detta gäller både mer allmän kännedom om arbetsmarknaden och insiktom vilka åtgärder, som kan behövas för atl f d. missbrukare skall kunna gå ut iarbetslivet. Kunskapen om vilka arbetsmarknadsåtgärder som finns är ocksåbegränsad. Dessa brister har flera förklaringar; - Genomden snabba utvecklingen av vårdmetoderna som skett inom narkomanvården har nästan all personalens tid ägnats ål det egna arbelel. Personal och inskrivna missbrukare har varit mer inriktade på behand- 'Jfrsysselsättningsulredningens betänkande (SOU 1978:14) "Arbete åt handikappade".Där föreslås (s 120-121) förstärkta åtgärder i syfte att ge bl, a, ungaförtidspensionerade möjlighet att (i arbete. lingshemmensterapi än på att skapa kontakter och kanaler ut mot det övriga samhället - Personal inom narkomanvårdenhar sällan någon annan erfarenhet av arbetslivet än socialt arbete, vilketmedför all de har begränsade erfarenheter att relatera till ibehandlingsarbetet - Många behandlingshem har ipraktiken haft hela landet som upptagningsområde, varför naturliga kontaktermed arbetsförmedling och arbetsliv i resp. missbrukares hemkommun harförsvårats Underde ovan nämnda seminarierna har personal från behandlingshem själva påpekatdessa brister. De har önskat atl kontakterna mellan behandlingshem och arbetsvärd/arbetsförmedlingskall förbättras. Flera behandlingshem och deras resp. huvudmän har också påolika sätt börjat arbeta för en mer aktiv kontakt med arbetslivet. Genomgåendehar deltagarna vid seminarierna pekat på behovet av en fast och fortlöpandekontakt med arbetsförmedlingen och arbetsmarknaden. Man har menat att insatsersom främjar utslussningen i arbetslivet bör vara lika naturiiga som detterapeutiska arbetet på institutionerna. Riskernaför ökning a v arbetslösheten har lett till en kraftig expansion av dearbetsmarknadspolitiska insatserna . Eftersom en stor del av dettaprogram administreras av arbetsförmedlingen har möjligheterna atl tillgodoseönskemål om råd och vägledning från personer med behov av särskilda åtgärder,t. ex. f d. missbrukare, varit begränsade. Ett närmare samarbete mellanmissbruksvården och arbetsförmedlingen, som är i hög grad önskvärt, förutsätteren förstärkning av de personella resurserna vid arbetsfcirmedlingarna. Dennafråga har närmare behandlats i sysselsättningsulredningens belänkande (SOU1978:14)' "Arbete ål handikappade". 1 den utsträckning som resurserlokalt kan ställas till förfogande inom arbetsförmedlingen skall, enliglarbetsmarknadsstyrelsen, självklart ett närmare samarbete etableras. Olikatyper av arbetsmarknadspolitiska insatser för personer med arbetshinderredovisas utföriigt i sysselsättningsutredningens nämnda betänkande. Ibetänkandet föreslås flera förstärkningar av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, som är inriktade på de arbetshandikappades situation. Somtidigare har påpekats har missbrukarna ofta en mycket bristfällig utbildning.De behöver därför såväl grundutbildning som yrkesinriktad utbildning.Särskilt förde missbrukare,som haroavslutadeeller ofullständigagrundskolekunskaper, är det viktigt atl undervisningssituationen utformas påett sådant sätt att eleverna vågar erkänna sina bristande kunskaper. Dengrundläggande undervisningen bör därför i hög grad individualiseras. Det ärviktigt atl behandlingshemmet' (och andra behandlingsformer) aktivt medverkartill att erbjuda grundutbildning. 1 vissa fall kan det vara lämpligt attförlägga undervisningen till behandlingshemmet. Delta sker redan på en delbehandlingshem. I andra fall bör del finnas möjlighet att följa undervisningenutanför institutionen, och denna form bör i första hand eftersträvas. Denkommunala vuxenutbildningen ger möjligheter till sådan undervisning. Grundläggandeundervisning, som kurser i svenska eller andra mera kompletterandegrundskolekurser, kan också erhållas genom folkhögskolor, antingen genom atlmissbrukaren efler genomgången behandling skrivs in som elev på vinterkurseneller deltar i deltidsslu-dier. 8.3.2Val av utbildning och yrkesinriktning 8.3.2.1 Utredniingskurser En slordel av missbmkarna är osäkra både på sina egna möjligheter och på vilka arbetensom finns på arbetsmarknaden. För dem som inte harbestämt sig för någon utbildning eller yrkesverksamhet, finns det möjligheteratt delta i någon av de utredningskurser som anordnas inom ramen förarbetsmarknadsutbildningen (s. k. ALU-kurser). Dessa kurser är avsedda förarbetssökande med uttalad osäkerhet om sina önskemål och förutsättningar införarbets- och utbildningsval. Kurserna syftar till att ge information ochvägledning men även till att aktivera de sökande. Kursernaanordnas f n. i regi, vanligen på AMU-centen Kursernaskaraktär av fördjupad utredning och aktivering förutsätter direkta insatser avpersonal från arbetsförmedlingen. En betydande del av kurserna utgörs avpraktik inom olika yrkesområden. Tvåhuvudtyper av kurser förekommer - Arbetsliv och utbildning. (SÖ läroplan X 21.25.22) - Omställning och träning. (SÖ läroplan X 21.24.11) Avsiktenär att eleverna efler utredningskursen skall gå vidare lill annan utbildningeller direkt till yrkesverksamhet. Utbudet av utbildning är myckel slort. Inomsåväl arbetsmarknadsutbildningen som den kommunala vuxenutbildningen finnssålunda ett brett utbud av teoretisk och yrkesinriktad utbildning. 'Bedömningar som görs i detla kapitel beträffande behandlingshemmens behov skalli tillämpliga delar också gälla andra behandlingsformer, t. ex.familjevårdplatsen Enutbildningsform av särskilt intresse för många missbrukare som har genomgåttbehandling är folkhögskola.