prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Somframgår av vad jag här har nämnt har vattenplaneringsfrågorna rönt ökaduppmärksamhet under senare är. De konfliktsituationer som har redovisats tyderpå att ökade planeringsinsatser är nödvändiga. De framställningar som harkommit in till regeringen visar också att ett stort behov finns av ökadplanering. Osäkerhet råder emellertid om formerna för vattenplanering. Planeringenav hur vattentillgångarna inom en kommun bör utnyttjas är i första hand enkommunal fråga. Eftersom de administrativa gränserna för kommunerna sällansammanfaller med avrinningsområdena för de olika vattendragen, kan mångaintressemotsättningar emellertid inte lösas enbart inom den kommunalaplaneringen. De enskilda kommunernas intressen behöver i sådana fall samordnasi en inierkommunal eller regional planering med syfte att lösakonfliktsituationer. Sådan regional planering har bedrivits endast ibegränsad omfattning. Erfarenheterna av denna kan dock DelII Jo:6 Skr 1977/78:103 312 varatill viss vägledning för hur den fortsatta vattenplaneringen bör bedrivas. Detär enligl min mening angeläget alt ytterligare klarlägga hur man i framtidenskall hushålla med våra vallenresurser. En särskild kommitté bör tillkallas föratl utreda och lägga fram förslag till former för vattenplanering. Kommittén bör pröva ivilken omfattning vattenplanering behövs och i ett längre perspektiv.Därvid bör kommittén bl.a. klariägga vilket underlag som behövs för att manallsidigt skall kunna belysa problemen kring utnyttjandet av vatlentillgångarna.Vidare bör kommittén utreda vilka resurser som behövs för att deUa underlagskall kunna tas fram. Flerastatliga myndigheter kan på olika sätt biträda vid ifrågavarandeplaneringsarbete. Det gäller bl.a. , , lanlbruksstyrelsenoch länsstyrelserna liksom SMHl och SGU. Kommittén bör pröva vilkenansvarsfördelning som bör råda vid vattenplanering på olika nivåer samt hursamordningen med och avgränsningen mot andra planeringsformer bör ske. Kommitténbör vara oförhindrad att pröva andra frågor än dem jag nu berört och som harsamband med vattenplanering eller är av betydelse för utredningsarbetet istort. Kommitténbör arbeta skyndsamt. Förslag bör om möjligt redovisas under första halvåret1978. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommitté med högst tre ledamöter med uppdrag atl utreda frågan omvatienplanering, altutse en av ledamöterna alt vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver atlersättning till ledamot, ssikkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Ar1912 hölls de och genomfördes ryttarolympiaden iSverige. Idrottsrörelsen i har visat ett intresse för ettsvenskt arrangemang av . Svensk vinteridrott har avtradition en stark ställning såväl nationellt som interna- 313 Kommittéer: Del II Jo:7 tionellt.Ar 1970genomfördes utredningarom möjligheterna att genomföra sådana spel iÖstersund . Någon ansökan från svensk sida gjordes dock aldrig.Internationella olympiska kommiUén kommer au föreläggasförslag från de länder och orter som har intresse att arrangera vinterolympiskaspel. KommiUén kommer vid sammanträde i att slutligt utsearrangör spel. Enligtmin mening bör - mot bakgrund av idrottsrörelsens positiva intresse -möjligheterna till ett svenskt arrangemang av närmare utredas.Innan ställning las lill en svensk ansökan tävlingar bör utredashuruvida ekonomiska, arrangemangsmässiga och övriga tekniska förutsättningarföreligger. Framför alll den eller de orter som är tänkbara arrangörer avspelen bör fä villkoren för spelens genomförande klariagda. Såsom utgångspunktför utredningsarbetet bör gälla att tävlingarna bör kunna genomföras utan stödav särskilda statliga insatser. Ensärskild ulredare bör tillkallas för alt utreda dessa frågor i sådan tid att ställningkan tas till en ansökan för svenskt vidkommande . Medhänvisning lill vad jag har anfört hemställer jag all regeringen bemyndigarchefen för atltillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda förutsättningarna för ettsvenskt arrangemang av , atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver attersättning till utredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i formav dagarvode enligl kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 7.Luftvårdsproblem på grund av bilavgaser Departementschefen,statsrådet , anför. Undersenare år har betydande insatser gjorts i inom luftvårdens område. Genomolika lagar har utsläppen av föroreningar från skilda slag av källorbegränsats. Utsläppenav luftföroreningar från industriella anläggningar, anläggningar för värme- ochelproduktion samt sopförbränning m.m. prövas enligl miljöskyddslagen (1969:387).Därvid kan meddelas de villkor som bedöms nödvändiga från miljöskyddssynpunkt.Miljökraven skärps successivt i takt med alt reningstekniken utvecklas. Inomstatens naturvårdsverk pågår i samarbete med berörda branscher arbete på alt fäfram underiag för nya riktvärden för högsta tillåtna utsläpp från olika slag avanläggningar. DelII Jo:7 Skr 1977/78:1(13 314 Deåtgärder som har genomförts vid olika industriella anläggningar har minskat detotala utsläppen av luftföroreningar inom de flesta industribranscher, trotsatt produktionen har ökat. Luftföroreningar från industrin påverkardärför luftkvaliteten i tätorter i i mindre utsträckning äntidigare. 1 tätorterna är i stället främst luftföroreningar fränlokaluppvärmning och från trafiken mer betydande. Detfinns långtgående program för all komma till rätta med luftföroreningar frånlokaluppvärmning. Den utbyggnad av fiärrvärme som f n. pågår i tätorterna kanväntas minska föroreningskoncentrationerna där avsevärt. har vidarebeslutat orn begränsningar av utsläppen av svavel från förbränning av bl.a.olja (prop. 1976/77:3, JoU 1976/77:4, rskr 1976/77:24). Med slöd av lagen(1976:1054) om svavelhaltigt bränsle har i förordningen (1976:1055) omsvavelhaltigt bränsle införts begränsningar för utsläppen av svavel frånförbränning av fossila bränslen. Innebörden av dessa begränsningar är alt oljamed högre svavelhall än en viktprocent inle fär användas i stora delar avlandet. Ytteriigare begränsningar kommer successivt alt införas. Syftet meddessa bestämmelser är atl minska svavelutsläppen lill den nivå som gällde ibörjan av . Bestämmelserom begränsning av utsläppen av luftföroreningar frän fordon har införtssuccessivt. För bensindrivna fordon har föreskrivits sluten vevhusventilationpå modeller eller . Bestämmelser om högsta hall av koloxidvid tomgångskörning har också införts för alla årsmodeller. För modeller frånår 1971 och senare finns regler om avgasrening. Reglerna har skärpts fr.o.m.1976 års modeller. I fråga om bilar med dieselmotorer gäller sedan år 1969vissa bestämmelser om begränsning av sotutsläpp. Bestämmelserna ombegränsningar av avgasutsläppen från fordon finns i bilavgaskungörelsen(1972:596). Bestämmelserna täcker fn. inte hela fordonsparken. För utsläpp avföroreningar frän bensindrivna bilar med motorer som har en cylindervolymunderstigande 0,81 eller, om cylindervolymen inte kan bestämmas, en effekt somunderstiger 30 hästkrafter (DIN) samt från bensindrivna bilar vars toialvikt ärstörre än 2,5 lon gäller inga begränsningar. Inte heller gäller begränsningarför utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselfordon. Tillsatser lillmotorbränslen kan regleras genom lagen (1973:329) om hälso-och miljöfariigavaror. Med stöd av denna lag har blyhalten i bensin begränsats lill högst 0,/1. Med stöd av den tidigare nämnda lagen om svavelhaltigt bränsle har vidaremeddelats föreskrifter om svavelinnehållet i motorbränsle. Sålunda harsvavelhalten i bl.a. dieselolja begränsats till högst 0,5 viktprocent för lidenfram lill utgången av och till högst 0,3 viktprocent för tidendärefter. Föreskrifter av betydelseför atl begränsa luftföroreningar till följd av bilavgaser finns också imiljöskyddslagen. Denna lag reglerar visseriigen inle direkt utsläpp av avgaserfrån fordon, men den är tillämplig på vägar och andra fasta trafikanläggningar.Med stöd av miljöskyddslagen kan sålunda ingripande ske mot sådana anläggningarl.ex. med föreskrifter om skyddsåtgärder eller inskränkningar i den störandeverksamheten. Miljöskyddslagen ses f n. över av en utredning (Jo 1976:06) sombl.a. har atl överväga också frågor rörande tillståndsprövning av vägar. harflera undersökningar gjorts för all kontrollera effekten av gällandebegränsningar av bilavgasulsläppen. Samtliga undersökningar visar atl enbetydande andel av de nya bilarna har avgasutsläpp som i 315 Kommittéer: Del II Jo:7 etteller flera avseenden överskrider gränsvärdena i bilavgaskungörelsen. 1 enmindre undersökning har även ca bilar provats. Utsläppen fråndessa var avsevärt större än från samma slags bilar då de var nästan nya. Resultatenav undersökningarna visar att bilavgaslagstiftningen har medfört en minskningav föroreningsulsläppen från de enskilda fordonen och således haft positivaeffekter. Minskningen har emellertid inle varit tillräcklig för alt motverka enökning av de totala utsläppen till följd av den ökade bilparken. I har tillskillnad mot vad som skett på vissa håll utomlands och internationelltgränsvärden för luftkvalitet med hänsyn till föroreningar från bilavgaser ännuinte fastställts. Mätningar av sådana föroreningar, som under senare årgenomförts i åtskilliga tätorter, visar att de gränsvärden som har antagitsutomlands ofta överskrids. Fråganom ytterligare åigärder för att begränsa luftföroreningar genom bilavgaserbehandlades av . 1 en reservation till jordbruksutskottetsbetänkande i frågan uttalades bl.a. att förberedelser borde komma lillstånd för ytteriigare skärpningar av avgasreningsnormerna. Vidare uttalades ireservationen att frågan om utnyttjande av gas som motorbränsle borde utredasoch atl utvecklingsarbetet beträffande nya motortyper borde intensifleras. Medbifall till reservationen beslutade att ge regeringen till känna vadsom anförts däri (mot. 1974:319, JoU 1974:42, rskr 1974:324). Som jag inledningsvis harberört har betydande insatser gjorts för att begränsa utsläppav luftföroreningar från olika källor. Också när det gäller luftföroreningarnafrån biltrafiken har bestämmelser om begränsning av utsläppen införts.Bilavgaserna har emellertid , trots de begränsningar av utsläppen som harskett, blivit det dominerande luftvårdsproblemet framför alll i de störretätorterna. Mot denna bakgrund är det enligt min uppfattning nödvändigt attvidta ytteriigare åtgärder för alt minska luftföroreningar från fordon. Den på kort siktviktigaste åtgärden i sammanhanget är att förbättra efterlevnaden av debestämmelser som gäller om begränsning av avgasutsläppen. Chefen förkommunikalionsdepartemenlel har tidigare tillkallat en särskild utredare () med uppdrag att överväga och föreslå förbättringar itypbesiklningssyslemet m.m. Utredaren kommer i samband med att han behandlarkontrollen av fordons beskaffenhet från trafiksäkerhetssynpunkt också att taupp frågan om en förbättring av kontrollen av att nya bilar uppfyller gällandeavgasbeslämmelser. Utredaren skall vidare bl.a. pröva vilka åigärder som kanvidtas för att förbättra den löpande kontrollen t.ex. i samband med de åriigakontrollbesiklningarna saml hur förbättrade servicemöjligheter när det gälleravgasrenande syslem skall kunna åstadkommas. Enligt min mening bör vid sidan avnu nämnda utredning en särskild kommitté tillkallas för alt - mot bakgrand aven bedömning av bilavgasutsläppen från hälso- och miljösynpunkt - övervägavilka ytteriigare åigärder som behövs för att minska de luftvårdsproblem somorsakas genom föroreningsulsläpp från fordon. Somunderlag för sina överväganden bör kommittén ställa samman nu tillgängligkunskap om effekter på människans hälsa och på miljön av utsläpp av bilavgaser.Även långsiktiga hälsorisker bör därvid beaktas. 1 detta sammanhang börkommittén också göra en genomgång av utländska och internationella gränsvärdenför sådana föroreningar som ingår i bilavgaser. Kommitténbör vidare söka klariägga effekterna från luftvårdssynpunkt av de olikaåtgärder på bilavgasområdet som har vidtagits i . Del II Jo:7 Skr 1977/78:103 316 Bedömningenav frågan om vilka avgasreningskrav som skall gälla måste bl.a. skemot bakgrund av utvecklingen utomlands. Kommittén bör därför utvärdera gällandeoch planerade utländska avgasreningsnormer. Reningseffekt, kontroll- ochservicebehov under bilens hela livslängd bör studeras. Vidare bör belysas dentekniska utvecklingen i och inlemalionellt när det gäller nya fordons-och motortyper samt bränslen. Motden bakgrund som jag nu har angivit bör kommittén pröva behovet av alt införaföreskrifter om ytteriigare minskning av föroreningsutsläppen från fordon. 1första hand bör övervägas bestämmelser om begränsning av avgasutsläppen när detgäller sådana slag av fordon som f n. inte omfattas av sådana bestämmelser.Kommittén bör vidare pröva om behov föreligger av en skärpningav nu gällandeavgasreningsnormer. En viktig utgångspunkt för kommitléns överväganden i dennadel bör vara önskemålet om en anpassning till avgasreningskrav som tillämpasutomlands. Vinsterna från hälso-och miljösynpunkt av föreslagna åtgärder måstesjälvfallet vägas mot de kostnader förslagen medför. Vid sin bedömning avfrågan om de framtida avgasreningskraven bör kommiUén beakta vilka resultat somkan nås genom de förslag om förbättrad kontroll som den av chefen förkommunikationsdepartementet tillkallade utredaren redovisar. Jag vill i detlasammanhang erinra om alt beslut om skärpning av avgasreningsnormerna först pålång sikt medför förbättringar från luftvårdssynpunkt. Del är därför viktigtatt kommitléns överväganden sker utifrån ett långsiktigt perspektiv. Avvad jag nu har anfört följer atl också andra åigärder bör övervägas för attsärskilt på kort sikt förbättra lufttöroreningssiluationen i de störretätorterna. Möjligheterna atl minska föroreningshalterna genom t.ex. förbättradtrafikplanering bör därför också prövas. De åigärder som hargenomförts i detta avseende innefattar olika trafikzonsyslem och irafiksaneringari syfte att avlasta utsatta områden från trafik. Vidare har på en del hållbilfria ytor inrättats och gång- och cykeltrafik separerats från biltrafik.Visst utvecklingsarbete i syfte alt ta fram bättre underiag förtrafikplanering som motverkar bilavgasproblem pågår i samarbete mellannaturvårdsverket, SMHl och . KommiUén bör överväga införandetav gränsvärden för luftkvalitet för nu aktuella föroreningar enligt olikaalternativ saml nya modeller för trafikplanering m.m. med hänsyn tillluftförorening från trafik. Därvid bör även kostnaderna för de åtgärderkommittén föreslår redovisas. Arbetet bör bedrivas i samarbete mednaturvårdsverket, statens planverk och andra berörda myndigheter och motbakgrand av pågående arbete inom och utom landet. Frågorrörande tillsatser till motorbränslen handläggs, som jag har anfört,enligl lagen om hälso- och miljöfariiga varor. Föreskrifter finns om bl.a.högsta tillåtna blyhalt i bensin. Enligt vad jag har erfarit överväger produktkontrollnämndenf n. frågan om viss skärpning av dessa föreskrifter. Mera långtgåenderestriktioner när del gäller användningen av tillsatsämnen i motorbränslen kanemellertid ha ett nära samband med motorernas tekniska utformning. Kommitténbör därför i samråd med produktkontrollnämnden pröva behovet av samordning avframlida bestämmelser om avgasrening och om tillsatser till motorbränslen. -Det dröjer som jag har berört relativt lång lid innan nya bestämmelserom avgasrening kan fä avsedd effekt från luftvårdssynpunkt. Detär därförangelägetatt man också genom forskning och utvecklingsarbete fortlöpande kanfölja såväl riskerna för hälsan och miljön av bilavgaser som 317 Kommittéer:Jordbruksdepartementet Del IIJo:8 utvecklingenav nya fordons-och motortyper, bränslen m.m. Kommittén bör såsom en del av sittarbete också utarbeta ett program för fortsatt forsknings-och utvecklingsarbetenär det gäller frågor om föroreningar från fordon. Samrådbör ske mellan den av mig nu föreslagna kommittén och den av chefen förkommunikationsdepartementet tidigare tillkallade utredaren med uppdrag attöverväga och föreslå förbättringar i typbesiktningssystemet m.m. Kommittén börvidare samråda bl.a. med utredningen för översyn av miljöskyddslagen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag atl utreda frågor omluflvårdsproblem på grund av bilavgaser, attutse en av ledamöterna alt vara ordförande, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål kommittén. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver atlersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om inte annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 8.Tilläggsdirektiv till miljöskyddsutredningen (Jo 1976:06) Departementschefen,statsrådet , anför. Viden fabrik för framstäUning av bekämpningsmedel i i har detnyligen visat sig att stora mängder miljöfarligt avfall har grävts ned medallvariiga miljöskador som följd. Vissa ansvars- och ersättningsfrågor isamband därmed är fn föremål för rättslig prövning. Regeringen har tidigaredenna dag uppdragit åt justitiekanslern att utreda huravida myndigheter ellerenskilda fiänslemän brustit i sina åligganden när det gäller handläggningen avfrågor som rör denna fabrik. Regeringen har vidare förbjudit fortsattverksamhet vid fabriken. Regeringen har dessutom redan tidigare ställt medeltill förfogande för undersöknings- och saneringsåtgärder på platsen. Förutomde åtgärder jag nu redovisat är det enligl min uppfattning nödvändigt att viutifrån erfarenheterna av det aktuella fallet överväger hur gällandelagstiftning behöver skärpas och vilka andra åtgärder som behöver vidtas föratt motverka all liknande händelser inträffar . Den18 tillkallades efter bemyndigande av regeringen en utredning (Jo1976:06) om översyn av miljöskyddslagstiftningen. Utredningen skall motbakgrund av erfarenheterna av miljöskyddslagens (1969:387, omtryckt 1972:782,ändrad senast 1977:701) fillämpning överväga vilka förändringar av dennalagsliflning som behöver göras för alt ytteriigare DelII Jo:9 Skr 1977/78:103 318 förbättrasamhällets möjligheter alt ingripa mot och kontrollera miljöfariig verksamhet.Enligt direktiven skall utredningen bl a söka åstadkomma en bättre samordningmellan miljöskyddslagen och annan lagstiftning samt mellan tillståndsprövningoch tillsynsverksamhet. Utredningen skall också undersöka behovet av regler omskyldighet för den som utövar eller utövat miljöfarlig verksamhet att svara föråterstäUningsåtgärder, Miljöskyddsulredningenhar enligl sina direktiv att ta ställning till åtskilliga frågor som harsamband med det aktuella fallet. Det är därför enligt min mening lämpligt attutredningen får i uppdrag atl överväga vilka åigärder som behöver vidtas föratt motverka att liknande händelser inträffar i framliden. Utredningen börsåledes föreslå de ytteriigare lagstiftningsåtgärder m m som behövs för allförbättra samhällels möjligheter att kontrollera miljöfarlig verksamhet.Utredningen bör särskilt överväga hur en effektivare tillsyn skall kunna uppnåsbl a genom en ökad samverkan mellan olika samhällsorgan. Vidare bör prövas ivad mån det behövs en skärpning av strafföestämmelserna på miljöskyddsområdet. Jaghemställeratt regeringen utvidgar uppdraget till utredningen i enlighet med vadjag nu anfört. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan,(Jordbraksdepartementet) 9.Tilläggsdirektiv till fiskevattensutredning (Jo 1973:07) Departementschefen,statsrådet , anför. Medstöd av Kungl, Maj:ts bemyndigande tillkallades särskildasakkunniga för att göra en översyn av fiskelagsiiftningen m, m. De sakkunniga,som har antagit benämningen fiskevatlensutredning, avgav i juni 1976delbetänkandet (Ds Jo 1976:6) Fiskevärdsområden, Ibelänkandet föreslås en ny lag om fiskevårdsområden som på ett flertal punkterskiljer sig från den nu gällande. Den viktigaste förändringen är allfiskevårdsområde föreslås kunna bildas utan fiskerättsutredning och attförrättning för bildande av sådant område föreslås ersättas med ett enklaresammanträdesförfarande. Betänkandet har varitföremål för en omfattande remissbehandling. Flertalet remissinstanserframhåller alt det är angelägel med enklare regler på området men anser att deföreslagna bestämmelserna för alltför långt och ifrågasätter eller avstyrkerflera av de föreslagna bestämmelserna. Några av remissinstanserna anser attförslaget bör omarbetas innan det kan läggas lill grund för ny lagstiftning. Jag delar den uppfattningsorn framförts av vissa remissinstanser atl frågan om ändrad lagstiftning omfiskevårdsområden behöver utredas ytteriigare. Uppgiften bör ankomma påfiskevattensutredningen i samband med dess fortsatta arbete med en översyn avfiskelagstiftningen. Den fråga som särskiltuppmärksammats och blivit mest utsatt för kritik är förslaget att slopafiskerätlsutredningoch förrättning. 319 Kommittéer: Del II Jo:10 ytterligareöverväga, om inte fiskerättsulredning och förrättning i någon form bör behållasi den nya lagstiftningen. Nackdelarna med den nuvarande ordningen synes framförallt bestå i alt fiskerättsutredningar i många fall drar ut på liden och ärkostnadskrävande. Del finns därför skäl att undersöka om det är möjligt attförenkla formerna för sådana utredningar. En utgångspunkt för sådanaöverväganden kan, som statens lantmäteriverk har anfört i sitt yttrande, varalagen (1971:1037) om äganderättsutredning och legalisering (ändrad senast1977:665) som visat sig ändamålsenlig vid utredning av kompliceradeäganderättsförhållanden i fråga om fast egendom bl, a, i . Medutgångspunkt i atl fiskerättsulredning i någon form bör behållas ligger detockså nära till hands att utredningen ytterligare överväger om lagstiftningen istörre utsträckning än som föreslagits bör anpassas till lagen (1973:1150) omförvaltning av samfälligheter (ändrad senast 1977:365) eller eventuellt tillannan lagstiftning om fastighetssamverkan. Utredningenbör vidare överväga de förslag till ändringar som vissa remissinstanser harframfört exempelvis i fråga om opinionsmätning, sättet för delgivning avkallelse m, m. Utredningenbör även i övrigt beakta de synpunkter som har kommit fram underremissbehandlingen. Jagvill i detta sammanhang ta upp en annan fråga som har samband medfiskevaltensuiredningens uppdrag. (Jo 1970:25) avgav betänkandet (Ds Jo 1975:14) av fiskefillsy nen. Utredningens förslag, som harremissbehandlats, har emellertid inte lett lill någon lagstiftning i ämnet ulanbör bli föremål för förnyade överväganden. Delta bör lämpligen ske i sambandmed översynen av fiskelagsiiftningen. Fiskevattensulredningen bör därför i sittfortsatta arbele ägna frågan uppmärksamhet. Utredningen bör därvid samråda medordningsvakts-utredningen (Ju 1974:15) och kommittén (H 1977:05) för samordningoch ledning i fred av övervakningen och räddningstjänsten till sjöss. Jag hemställer attregeringen meddelar fiskevatlensutredning tilläggsdirektiv i enlighetmed vad jag nu har anfört. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Medslöd av Kungl.