prop · G10381 · 1977-12-31 00:00:00 — Innehavareav trafiktillstånd kan enligt 24 § YTF åläggas skyldighet att ansluta sig tillförening av utövare av yrkesmässig trafik med syfte 1977/78:81 23 atthålla beställningskontor eller handha de gemensamma uppgifter i övrigt som dentillståndsbeviljande myndigheten finner lämpliga för trafikens ordnande. Enligt25 § 2 mom. får enligt huvudregeln fordon inte användas i yrkesmässig trafikförrän tillståndshavaren till tillståndsmyndigheten har anmält, att fordonetskall användas i trafik enligt tillståndet. Vidaregäller som fömtsättning för att få använda fordon för yrkesmässigpersonbefordran att tillståndshavaren har överlämnat bevis att fordonet hargodkänts vid lämplighetsbesiktning. Bevis om godkännande vidlämplighetsbesiktning utfärdas av besiktningsman hos Aktiebolaget . kan återkalla godkännandet om anledningföreligger därtill. Bilsom används i beställningstrafik för personbefordran skall, omtillståndsmyndigheten inte har medgett undantag, vara försedd med taxameter somhar godkänts av tillståndsmyndigheten. Bestämmelserna om taxameter gäller i principinte buss som används i beställningstrafik. Utövareav yrkesmässig trafik för personbefordran i beställningstrafik med personbileller i linjetrafik är enligt 29 § YTF underkastad de taxebestämmelser somfastställs av . Taxan är i princip en maxi-mitaxa men iundantagsfall kan beträffande linjetrafik för personbefordran fastställasfasta avgifter, som alltså skall tillämpas utan avvikelse. Straffbestämmelsernai YTF finns i 34 §. Den som driver yrkesmässig trafik eller uthymingsrörelseutan att vara berättigad därtill straffas med böter. Motsvarande gäller i frågaom olika slag av överträdelser i samband med utövandet av verksamheten. Enligt36 § YTF är domstolarna skyldiga att underrätta tillståndsgivande myndighet,om innehavare av bl. a. tillstånd till yrkesmässig trafik har dömts tUl straffför förseelse mot YTF. Underrättelseskyldighet föreligger också i vissa andrafall. Över utövare av yrkestrafili förs yrkes-trafikregister. I 44§ YTF finns bl. a. besvärsbestämmelser, som i fråga om taxitillstånd iimebär att talan mot trafiknämnds beslut förs hos länsstyrelsen.Länsstyrelsens beslut kan liksom andra beslut av enligt YTF överklagas hos regeringen. Enligtkungörelsen (1958: 257) angående mellanvägg av splitterfritt glas å vissa iyrkesmässig trafik använda personbilar får personbil, som skall användas ibeställningstrafik för personbefordran, godkärmas vid lämplighetsbesiktningendast om den är försedd med en mellan förarplatsen och bakomvarande sittmm anbragtmellanvägg av splitterfritt glas eller jämförligt material. kanefter prövning i varje särskilt fall medge undantag från denna skyldighet.Sålunda kan undantag medges bl. a. i fråga om personbil, som med hänsyn tillutrustning för sjuktransport inte utan avsevärd olägenhet kan förses medmellan- 1977/78:81 24 vägg.Trafiknämnden kan också efter ansökan meddela förhandsbesked om undantag kanmedges. Föreskrifter angående beskaffenheten av mellanvägg och anvisningar iövrigt för tillämpningen av kungörelsen meddelas av TSV. Vissalänsstyrelser har utfärdat särskilda reglementen som innehåller närmarebestämmelser om taxitrafikens utövande. Bestämmelserna är närmast avordningskaraktär. Enligt vissa reglementen har trafiknämnd ålagts att prövahuruvida personer som avses komma att tjänstgöra som taxiförare är lämpliga föruppgiften. Några författningsbestämmelser som reglerar dessa reglementen finnsinte. Eftersomjag även kommer att behandla vissa frågor om uthyrningsrörelse vill jag ocksåredogöra för vad som gäller på detta område. Degrundläggande bestämmelserna om uthyrning av motorfordon finns i 32 § 1 mom.YTF. Där föreskrivs att yrkesmässig uthyrning av automobil utan att förareställs till förfogande (uthymingsrörelse) får ske endast efter tillstånd avlänsstyrelsen i det län där rörelsen skall drivas. Med automobQ avses enligt 1och 41 §§ personbil, lastbil och buss samt terrängmotorfordon. Som 1 § harutformats krävs det tillstånd också för uthyrning av traktortåg, dvs. traktormed tillkopplat siäpfordon. I övrigt krävs det inte särskilt tillstånd för attyrkesmässigt hyra ut släpfordon. Tillståndtill uthyrningsrörelse meddelas endast om rörelsen finnes behövlig och iövrigt lämplig och om sökanden anses skickad att handha den. Prövning avrörelsens behövlighet skall inte ske, när ansökan avser tillstånd tilluthyrning av personbil eller av lastbil vars totalvikt inte överstiger 3,5 ton.Kan det antas att rörelsen kommer att beröra annat län än det där rörelsenskall bedrivas och kan med hänsyn härtill inte tillfredsställandebedöma behovet och lämpligheten av rörelsen, skall överlämnaärendet till regeringen för avgörande. Bil får inte tas i bruk iuthymingsrörelse förrän tillståndshavaren till den länsstyrelse som harmeddelat tillståndet skriftligen har anmält att fordonet skall användas irörelsen enligt tillståndet. I fråga om terräng-fordon skall överlämnas bevisatt fordonet har godkänts vid lämplighetsbesiktning. Hoslänsstyrelsen förs ett register över innehavare av tillstånd till uthymingsrörelsemed angivande av de fordon som har anmälts för användning enligt resp.tillstånd. Registren förs manuellt i form av kortregister eller liknande, därvarje tillståndshavare har sitt upplägg. Inomkommunikationsdepartementet bereds f. n. ett antal ärenden som berörtaxitrafiken och jag vill i detta sammanhang lämna en orientering härom. Iframställning till departementet har TSV hemställt att bestämmelsen i YTF omkrav på taxameter i taxibil flyttas över till FK. Som motiv härför anförverket bl. a. att det i det arbete med föreskrifter om taxi- Prop.1977/78:81 25 bilsutrustning och beskaffenhet som pågår inom verket bl. a. har förordats vissakrav i fråga om taxameterns beskaffenhet. Med nuvarande utformning av FK ansersig verket förhindrat att utfärda föreskrifter för lämplighetsbesiktning avtaxibUar som omfattar även krav på taxameterns beskaffenhet. Enligt verket ärdet önskvärt att utrustningsbestämmelser som rör taxibilar i görligaste månsamlas i FK. Verket anser att flera fördelar skulle kunna uppnås med en sådanordning. Man skulle härigenom kunna utfärda närmare utrustningsföreskrifter ifråga om taxametern liksom föreskriva att den skall vara av typ som har godkäntsav verket eller av annan myndighet. Enligt verket bör i FK också tas in enbestämmelse som gör det möjligt för verket att medge undantag från kravet påtaxameter. TSV:sframställning har remissbehandlats. Frågorom tillståndsgivningen och om företagsstrukturen inom taxinäringen har i olikasammanhang blivit föremål för överväganden. Ar1971 avlämnade utredningen rörande företagsstrukturen inom den yrkesmässigavägtrafiken, den s. k. yrkestrafikutredningen, sitt betänkande (SOU 1971: 34)Lastbil och taxi. Till de frågor som utredningen bl. a. behandlade hördetillståndsgivningen och företagsstrukturen inom taxinäringen. Yrkestrafikutredningensbetänkande utgjorde utgångspunkten för prop. 1972: 81 med förslag till bl. a.ändringar i YTF. Propositionen antogs av (TU 1972:13, rskr 1972: 232). Övervägandena mynnade ut i slutsatsen att anledning inteförelåg att såsom yrkestrafikutredningen hade föreslagit vidta någontvångsvis omstrukturering av taxinäringen mot större enheter i bolagsform. Förslaglades däremot fram som innebar att kommunemas inflytande över taxitrafikensanordnande kunde ökas. Förslagen innebar att kom.-mun om det kunde antas atttrafikförsörjnmgen inom kommunen skulle främjas av att taxitrafiken utövades avjuridisk person kunde söka tillstånd till det. Förslagenföranledde ändring i bl. 5 § YTF. och att tillsätta en gemensam arbetsgrupp för attutarbeta förslag till ändrad företagsstruktur för taxinäringen och behandlavissa andra därmed sammanhängande frågor. Gruppen, den s. k.slrukturarbefsgruppen, överlämnade 1974 sin rapport. Taxinäringen förslagtill ändrad företagsstruktur m. m., till förbundsstyrelserna. Rapporten hardärefter getts in till och remissbehandlats. Arbetsgruppenföreslår i huvudsak följande. Taxitillstånd bör företrädesvis meddelas störreföretag som driver verksamheten i aktiebolagsform. I varje kommun bör iprincip bildas ett aktiebolag för taxitrafiken med ett för hela kommunengemensamt beställningskontor. regelbör enligt arbetsgruppen undantag kunna göras för de största tätortskommunerna.Alla nuvarande tillståndshavare föreslås få rätt att förvärva aktier i bolaget.Turordningsprincipen bör slopas och ersättas med ett förturssystem i fråga omhembud av aktier. Den nya ordningen föreslås genomförd . Vidarehar () i skrivelse till kommunikationsdepartementettagit upp frågor som bl. a. rör företagsstrukturen inom taxinäringen. a. att kravet i YTF om att särskilda skäl skall föreligga föratt juridiska personer skall få trafiktillstånd bör slopas. Isärskilda framställningar har och begärt en översyn av reglerna om fastställande av taxor förtaxitrafiken. Förbunden hävdar att fastställelse av taxor bör ske genom encentral myndighets försorg. NTFfungerar centralt som riksorganisation för det frivilligatrafik-säkerhetsarbetet och har en regional organisation i form av 24 länsförbund.Vid sidan av dessa finns tre trafiksäkerhetsföreningar med , Göteborgoch som verksamhetsområden. Medlemmar i är de nämnda förbunden ochföreningarna samt ett 70-tal riksorganisationer. NTF:sverksamhet finansieras genom bl. a. statsbidrag, bidrag fråntrafikförsäkringsbolagen samt intäkter från förlagsverksamhet och medlemsavgifter.För /77 uppgick statsbidraget till ca 3,3 milj. kr. Föreningensamarbetar med bl. a. myndigheter, institutioner, företag samt regionala ochlokala trafiksäkerhetsorgan. Verksamheten bedrivs i nära samverkan med TSVgenom bl. a. regelbundna överläggningar för genomgång av aktuella frågor ochplanering av särskilt informationsverksamheten. NTF och länsförbunden harhärvid bl. a. åtagit sig att svara för visst arbete i informationskampanjer somhar initierats av TSV. INTF:s centrala verksamhet som i stor utsträckning är inriktad på att initieraoch skapa underlag för regionala och lokala aktiviteter ingår bl. a.produktion och distribution av kurslitteratur, filmer, bildserier, trycksakeroch annat material för trafiksäkerhetsarbetet. Särskilda centrala aktiviteterbedrivs av föreningen genom bl. Barnens trafikklubb, ochUngdomsrådet. De båda råden har numera en regional organisation som successivtutvecklas. Detregionala trafiksäkerhetsarbetet sker främst i de 24 länsförbunden ochtrafiksäkerhetsföreningama i , och . Enligtnormalstadgarna kan som medlemmar i länsförbund ingå lands- 1977/78:81 27 tingoch kommuner, lokala trafiksäkerhetsorgan, regionala statliga myndigheterverksamma inom länet samt organisationer, företag och sammanslutningar, somvill stödja förbundets verksamhet. En väsentlig uppgift för länsförbunden äratt biträda de lokala trafiksäkerhetsorganen i deras verksamhet. får anslag från NTF med i medeltal ca . och frånlandstingen med belopp som varierar . Ocksåstorstadsföreningama får betydande bidrag. För genomförande av vissa av TSVinitierade kampanjer i länen lämnar TSV speciella bidrag. Heltidsanställda s.k. verkställande ledamöter finns i de tre trafiksäkerhetsföreningarna samt iåtta länsförbund. Övriga länsförbund har deltidsanställda verkställandeledamöter. Inomdet lokala trafiksäkerhetsarbetet har såsom har redovisats inästan alla kommuner under medverkan av NTF tillsatts särskilda organ, oftastkallade trafiksäkerhetskommittéer. Dessa kommittéer har i ökande grad tagits ianspråk vid den kommunala planeringen. De är , vilket redan har framgått,som regel att betrakta som fakultativa kommunala nämnder. Kommittéernas främstauppgift i det lokala trafiksäkerhetsarbetet har alltsedan tillkomsten varit attta initiativ till olika trafiksäkerhetsfrämjande åtgärder, att stimulera tillaktiv medverkan vid åtgärdernas genomförande samt att stödja och samordna denfrivilliga verksamheten. Kommittéerna utnyttjas dessutom i viss grad somremissorgan. Frivilligkrafterhar som har framgått av det anförda i viss utsträckning inlemmats itrafiksäkerhetskommittéerna. Vid sidan om kommittéerna förekommer dockytterligare ett omfattande lokalt trafiksäkerhetsarbete som utförs påfrivillighetens väg. Det sker genom olika klubbar och föreningar ofta medanknytning till trafikfrågor företag och enskilda. Detta arbete präglas bl.a. av idégivning, initiativ till trafiksäkerhetsfrämjande åtgärder samt aktivmedverkan i trafiksäkerhetskampanjer. Enligtlagen (1964: 321) om trafikövervakning (ändrad : 61) (LKT)får i fråga om kommun som tar ut avgift för begagnande av allmänparkeringsplats förordna att kommunen skall ombesörja övervakningen av attföreskrifter rörande parkering och annan uppställning samt stannande av fordonefterlevs. När meddelar sådant förordnande skall den ocksåbestämma det område av kommunen inom vilket denna skall ombesörja övervakningen.Likaså skall bestämmas det minsta antal övervakare som behövs. Trafikövervakningär i första hand en polisiär verksamhet. Även om det som jag harantytt har ansetts möjligt att låta personal 1977/78:81 28 utanfullständig polisutbildning fullgöra övervakningsuppgifter som avser stannandeoch parkering av fordon har man funnit det nödvändigt att kräva en vissutbildning av personalen. Detta krav har tagits in i LKT som i 2 § äveninnehåller ett bemyndigande för att meddela föreskrifter omutbildningen. har med stöd av bemyndigandet fastställt normalplanför utbildning av trafikövervakare. Sedan övervakaren har fått föreskrivenutbildning, får han förordnas att fullgöra trafikövervakning. Delta förordnandemeddelas av polischefen. Trafikövervakama står i sin tjänstgöring underpolischefens ledning. Detta innebär enligt uttalanden i prop. 1964: 101 att detankommer på polischefen att bestämma i frågor som t. ex. fördelningen avpersonalen på olika delar av övervakningsomrädet, behovet av övervakning underskilda delar av dygnet, samordningen med polisens övervakningsverksamhet,formerna för övervakningen och rapportering m. m. Kommunensdel av huvudmannaskapet för trafikövervakarkåren anges i samma proposition såatt kommunen som arbetsgivare beslutar i frågor som hänger samman medbefattningshavarnas arbetstid och andra anställningsvillkor. Det ankommer ocksåpå kommunen att anställa och avlöna personalen, utrusta den och i övrigt svaraför administrationen av verksamheten. Det är också kommunen som har att setill att personalen får den föreskrivna utbildningen. 3.6Vägtrafildagstiftningen och regeringsformens regler om normgivningsmakten Dennya regeringsformens (RF) regler om normgivningsmakten finns i 8 kap.Grundlagsreformen innebar bl. a. att den s. k. samfällda lagstiftningenförsvann. är ensam lagstiftare och den beslutar lag i vilketämne som helst. I vissa frågor är lagformen föreskriven i RF. Detta gäller t.ex. föreskrifter av privaträttslig natur och ingrepp i enskildas personligaeller ekonomiska förhållanden. När det gäller vissa typer av föreskrifter somrör näringsverksamhet, trafik, ordning på allmän plats m. m. får regeringenmeddela föreskrifter efter bemyndigande i lag. Slutligen får regeringen utansärskilt bemyndigande meddela dels verkställighetsföreskrifter till lagar,dels andra föreskrifter som inte kräver lagform. Dit hör t. ex. denadministrativa norm-givningen och vissa andra offentligrättsliga föreskrifter. Påtrafikområdet gäller lagen (1975: 88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer (ändrad 1977:1121)(bemyndigandelagen). 1975:8 om följdlagstiftning med anledning av dennya regeringsformen, där förslag till bemyn-digandelag lades fram, påpekadesatt genomgången av olika skäl inte kunde bli fullständig och dåvarande chefenför 1977/78: 81 29 förutskickadeatt de framlagda förslagen skulle komma att följas av andra. hadeingen erinran mot propositionen i denna del (KU 1975: 10, rskr 1975: 62). Bemyndigandelagen täckeremellertid inte hela det område som avsågs med det riksdagsbeslut år 1970varigenom regeringen bemyndigades att meddela föreskrifter inom områden förvägtrafiklagstiftningen. I fråga om omfattningen av detta bemyndigande får jaghänvisa till vad jag har anfört (avsnitt 2.6). 4.1Betänkandet (SOU 1976:18) Lokala trafikföreskrifter m. m. Ibetänkandet behandlar utredningen frågor om vilka myndigheter som skall meddelalokala trafikföreskrifter och ge tillstånd till taxitrafik samt frågan om detfrivilliga trafiksäkerhetsarbetets lokala och regionala organisation. När detgäller de lokala trafikföreskrifter som meddelas av trafiknämnd föreslårutredningen att dessa i huvudsak skall meddelas av kommunfullmäktige eller denkommunala nämnd som fullmäktige utser. För att säkerställa att föreskrifternautformas på ett både formellt och sakligt riktigt sätt föreslås dels attTSV skall utfärda föreskrifter och utarbeta mallar till kommunemas ledning, delsatt det ges regler om samråd med polismyndigheten, statens vägverk och TSV.Undantag från kommunens beslutsbefogenhet görs dock bl. a. för föreskriftersom endast gäller viss väg och avser av högst . I dessa fallföreslås att polismyndigheten skall meddela föreskriften. Även vissa andrajusteringar i de nuvarande beslutsbefogenheterna föreslås. Därvid märks främstett förslag att kom.munen skall besluta om hastighetsbegränsning inomavgränsade områden utan genomfartstrafik. Utredningen föreslår också att frågorom taxitillstånd skall prövas av kommunen. Enligt utredningensförslag skall kommunens beslut kunna överklagas endast genom s. k.kommunalbesvär. Detta innebär dels att endast den som är kommunmedlem dvs. ärkyrkobokförd i kommunen, är taxerad till kommunalskatt eller äger fastighetdär får anföra besvär, dels att överprövningen begränsas till frågan ombeslutets laglighet. Beslutets lämplighet är fullföljdsinstanserna däremotförhindrade att pröva. Utredningen föreslår emellertid att ävenpolismyndigheten, statens vägverk och TSV skall få anföra kommunalbesvär överbeslut om lokal trafikföreskrift och att besvärstiden för dessa myndigheterinte skall vara begränsad. Ifråga om det lokala frivilligarbetet föreslår utredningen att de nuvarandetrafiksäkerhetskommittéema skall ombildas till fakultativa kom- munalanämnder, förslagsvis kallade trafiksäkerhetsnämnder. Till dessa nämnder börenligt utredningen knytas referensorgan, kallade trafiksäkerhetsråd, som skallupprätthålla kontakterna med de företag, organisationer och enskilda som ärengagerade i frivilligarbetet. Närdet gäller en mera detaljerad redovisning av förslagen i betänkandet vill jaghänvisa till detta, som bör fogas till protokollet som bilaga 1. 4.2Promemorian (Ds K 1976: 6) Huvudmannaskapet för kommunala trafikövervakare Ipromemorian behandlas frågan om hur huvudmannaskapet för de kommunalatrafikövervakama fortsättningsvis bör vara ordnat. Utredningen anser att detnuvarande delade huvudmannaskapet inte är helt tillfredsställande och föreslåratt kommunerna får ett odelat huvudmannaskap. Det förordas emellertid föratt tillförsäkra polismyndigheten ett tillräckligt inflytande tvåsamrådsregler. Den ena innebär att kommunen åläggs att vid den långsiktigaplaneringen av övervakningsverksamheten samråda med polismyndigheten. Denandra innebär en rätt för polismyndigheten att vid särskDda händelser såsomvissa slag av offentliga tillställningar påkalla samråd med kommunen ommedverkan av trafikövervakarkåren i den konkreta situationen. Vidare föreslårutredningen att trafikövervakarnas kompetens knyts till lagstiftningen omfelparkeringsavgift. Med hänsyn till de ändringar som har gjorts i fråga omskydd för den som utövar myndighet (prop. 1975: 78, JuU 1975: 22, rskr 1975:212) anser utredningen att personalen inte längre bör meddelas förordnande somordningsvakter. Promemorian bör fogas till protokollet som bilaga 2. har i framställningar till kommunikations-och kommundepartementen tagit upp två frågor rörande handikappadesparkeringsproblem. Framställningentill har viss anknytning tilltrafiknämndsutredningens betänkande Lokala trafikföreskrifter m. m. Förbundetpekar på att en konsekvens av utredningens förslag är att de beslut som numeddelas av trafiknämndema angående parkeringsdispenser för handikappadeskulle komma att meddelas av polismyndigheterna. Förbundet finner dennaordning mindre lämplig med hänsyn till den ändring i VTK (SFS 1976: 780) somvidtogs och som innebar att de dispenser som meddelas avtrafiknämnderna efter omfattar hela landet. 1977/78:81 31 endastinom trafiknämndens område. kunde ge dispenser för länet ochstatens vägverk dispenser som gällde för hela landet. Förbundet framhåller attmånga kommuner mot bakgmnd av ändringen i VTK av sociala och trafikpolitiskaskäl har medverkat till att ge de lokalt utfärdade tillstånden störreomfattning än de "riksdispenser" som tidigare utfärdades avvägverket. Förbundet finner det vara angeläget att denna utveckling fårfortsätta och föreslår att beslutanderätten rörande denna form av dispensertilläggs kommtmerna. Slutligen ifrågasätter förbundet behovet avtillämpningsföreskrifter till VTK i detta hänseende om förbundets förslagbifalls. nuvarande uppgift i detta avseende bör enligt förbundetsuppfattning kunna slopas då behovet av enhetlighet torde kunna tillgodoses inomramen för det fortlöpande samråd som sker mellan förbundet och kommunema. Iframställningen till kommundepartementet har förbundet pekat på att deparkeringstillstånd som utfärdas för handikappade varierar i omfattning mellanolika kommuner. I några fall har tillstånden även getts den utformningen att deinnefattar befrielse från skyldighet att erlägga avgift på allmänparkeringsplats. Förbundetanger att det i olika framställningar till förbundet har hemställts att manskall medverka till att parkeringstillstånden även innefattaravgiftsbefrielse. Till en del har detta motiverats med att vissa personersaknar praktiska möjligheter att använda de nuvarande typerna avparkeringsautomater. Ofta är dessutom uppställningstidema så korta att denhandikappade har svårt att hinna uträtta de ärenden som behövs. Detta har letttill att handikappade i vissa fall har sett sig tvingade att parkera sittfordon på plats där parkeringsförbud råder i stället för på avgiftsbelagdplats. Enligt2 § lagen (1957: 259) om rätt för kommun att uttaga avgift för vissaupplåtelser å allmän plats, m. in. (omtryckt 1972: 102) ankommer det påkommunfullmäktige att besluta om parkeringsavgifter och om grandema förberäkningen av dessa. Enligt förbundets mening följer av allmännakommunalrättsliga grundsatser att fullmäktige är förhindrade att medge en visskategori av personer befrielse från att erlägga sådana avgifter, eftersom ettsådant beslut skulle strida mot den kommunala likställighetsprincipen.Förbundet anser att det krävs författningsstöd för att avgiftsbefrielse skallkunna medges och menar att det är angeläget att kommunema ges möjlighet attmedge sådan för handikappade. Enligt förbundets mening bör detta kunna ske genomett tillägg till 2 § första stycket lagen om rätt för kommun att uttaga avgiftför vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. Nackakommun har i en framställning till angett att detinom kommunen föreligger ett stort behov av ökade resurser för övervakning avefterlevnaden av trafikreglerande Prop.1977/78:81 32 föreskrifter.Enligt kommunens mening bör man kunna lösa dessa problem genom att inrättakommunal trafikövervakning. Fömtsättningen för att kommunen med nuvarandelagstiftning skall kunna få förordnande att bedriva trafikövervakning äremellertid att avgiftsbelagd parkering förekommer inom kommunen. Dennaförutsättning föreligger inte inom kommun. Beroende på bl. a.bebyggelsestrukturen inom kommunen anser man det inte heller lämpligt attinrätta avgiftsbelagd parkering. Mot den angivna bakgrunden hemställer kommunenom sådan ändring i LKT att det går att få dispens från kravet på avgiftsbelagdparkering. Denna fråga har också tagits upp av TSV och Svenska kommunförbundeti yttranden över promemorian Huvudmannaskapet för kommunala trafikövervakare.