prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — Anledningen är att somtUlsynsmyndighet i sina anslagsyrkanden under /76 i nära kontaktmed utredningen beaktat de behov som härleds från de nu framlagda förslagen. Deframtida behoven kan lättare överblickas i anslutning till kommande etapper avutredningsarbetet där tiUsynsmyndighetens verksamhet i fråga omarbetsmiljöfrämjande åtgärder mera konkret kommer att behandlas. 1911/lS: 55 106 1.1Utredningsuppdraget och arbetets uppläggning Genombeslut bemyndigade Kungl. Maj:t chefen förkommunikationsdepartementet att tUlkalla en sakkunnig med uppdrag att utredafrågor som hänger samman med de ombordanställdas arbets-och miljöförhåUanden m.m. I samband därmed anförde departementschefen bl. a. följande till ledningför utredningsarbetet, sedan han in-lednmgsvis berört den författningsmässigaregleringen av de ombordanställdas arbets- och miljöförhållanden. Frågorsom gäller arbetsmiljön har fått en alltmer framträdande platsi den allmänna debatten. arbetar arbetsmiljöutredningen (1970:35) på en översyn av arbetarskyddslagen och tUlhörande författningar. avgeu delbetänkandet (SOU 1972: 86) Bättrearbetsmiljö, har Kungl. Maj:t i proposition (1973: 130) lagt fram förslag ombetydelsefulla ändringar i arbetarskyddslagen. Ändringarna berör bl. a. reglernaom samverkan mellan arbetstagare och arbetsgivare, vari innefattas skyddsombudensställning, tillsynsmyndighetens orgnisation och resurser samtsanktionssystemel. Densvenska handelsflottan har genomgått betydande förändringar. Dettagäller fartygens antal och storlek, typer och användningssätt och derasprestanda i fråga om hastighet och när det gäller förmåga alt snabbt lasta ochlossa gods och att föra med sig ökade godsvolymer och antal godsslag. Enbetydande utveckling har ägt rum i fråga om fartygens tekniska utrustning.Förändringar på fartygen av betydelse för den sociala miljön har också skettunder , t. ex. i fråga om bosläder, fritidslokaler och arbetsplatsensutformning. Dessaförändringar har medfört både positiva och negativa effekler för arbetstagarna.Den ökade användningen av arbetsbesparande tekniska anordningar görfartygsarbetet fysiskt mindre ansträngande . A andra sidan harantalet besättningsmedlemmar på de enskilda fartygen sjunkit kraftigt. Här kanockså nämnas de positiva effekterna av de alltmer förekommandeavlösningssystemen. Tjänstgöringsperioderna ombord blir genom dessa kortareoch de anstäUda får möjlighet alt med i förhållande tUl tidigare relativtkorta mellanrum resa lill sin hemort. Bland negativa faktorer i fartygsarbeletkan framhållas besvär på grund av vibrationer, buller, förorenad luft, pressandetemperaturer och luftfuktighet. Eltför flertalet ombordansläUda speciellt problem är att fartyget inte bara ärarbetsplats utan också uppehåUsort under fritid. De negativa faktorer ifartygsmiljön som nämnts här påverkar följaktligen den anställdesbostadsförhållanden och får betydelse även för hans fritidsmiljö i övrigi.Förändringarna i fråga om fartygen har ytteriigare medfört att haranuppehållen med möjlighet tiU avkoppling i land har blivit kortare. I t. ex. tankfartsker ofta lastning och lossning på platser som inte har tUlgång till acceptabelfritidsmiljö och som ligger långt från befolkningscentra. 1977/78: 55 107 Deproblem som den tekniska utvecklingen för med sig i fråga om arbetsmiljön är islor utsträckning desamma på arbetsplatser i land och på fartyg. Genom de nuföreslagna ändringarna i arbetarskyddslagen förbättras förutsättningarna föratt till lands angripa dessa problem. Det fortsatta arbetet inomarbetsmiljöulredningen syftar till att skapa ytterligare möjligheter till etteffektivt arbetarskydd. Enligt min uppfattning måste målsättningen vara att manfår samma möjligheter när det gäller att skapa tillfredsställande arbetsmiljöför de ombordansläUda som för arbetstagare i land. Det får inte bli någoneftersläpning för sjömännen. Detta är särskilt viktigt med hänsyn tUl attyrkesskadestatisliken för denna arbetstagargrupp är otillfredsställande. Bestämmelsernaom arbetarskyddet ombord på fartygen är visserligen relalivt nytillkomna menmed hänsyn till den genomgripande översyn som sker i fråga omarbetarskyddet till lands finner jag det angeläget alt reglerna för fartygockså ses över. För detta ändamål bör tillsättas en särskild utredning.Utredningsarbetet bör bedrivas i nära kontakt med det arbete som sker inomarbetsmiljöutredningen. Denallmänna målsättningen bör i enlighet med de överväganden som gjordes vidsjösäkerhetslagens tillkomst vara att de principer som gäller i fråga omarbetarskyddet för landanställda också kommer lill användning när det gäller deombordanställdas förhållanden. Det är emellertid på grund av fartygsarbetetsspeciella natur väsentligt att uiredningen överväger i vilken utsträckningfartygsmUjön ger anledning till specialregler. Eftersom fartyget också är denanställdes bostadsplals och den plats till vilken han är hänvisad under annanfrilid är det viktigt att perspektivet vidgas och att miljöfrågorna bedöms medutgångspunkt även härifrån. Enrad viktiga frågor som har aktualiserats ombord på fartyg likaväl som påarbetsplatser till lands gäller de yrkesfaror ofta av delvis ny typ somhänger samman med den tekniska och operativa utvecklingen under senare tid.Som exempel på sådana faror kan nämnas för-giflningsrisker på grund av olikaslag av luftföroreningar och risker för hörselskador tUl följd av ökandebullernivå hos maskiner och anläggningar. De yrkeshygieniska och medicinskaproblemen på arbetsplatserna kräver stor uppmärksamhet. I enlighet härmed blirdet i belydande utsträckning en angelägenhet för arbetarskyddet att beaktaarbetstagarnas hela hälsosituation. Den nya produktionstekniken aktualiserarockså i allt högre grad en skärpt övervakning från arbetarskyddels sida av attarbetslokaler, maskiner, arbetsmetoder och andra arbetsmiljöfaktorer anpassastill den mänskliga arbetskraftens fysiska och psykiska förutsättningar. Även omman kan konstalera att beträffande en del av dessa problemvidtagit belydelsefulla åtgärder blir det en viktig uppgift för utredningen attskapa ytterligare möjligheter atl förbättra de ombordanställdas arbetsmiljö.Utredningen bör pröva möjligheterna att genom skärpt eller annars ändradlagstiftning bidra tUl att undanröja eller minska yrkesriskema. En nylagstiftning bör ge ett fast underlag för ålgärder och ingripanden frånarbetarskyddet på ett vidare område än den nuvarande lagen. Ettviktigt led i skyddsarbetet tiU sjöss likaväl som till lands är alt man ägnarslort intresse åt frågor som angår granskning och besiktning av arbetslokaler,maskiner och anläggningar m. m. Kontrollen över arbetsmetodiken är naturligtvis inte mindre betydelsefull. 1911/lS: 55 108 omsärskild förhandsgranskning från arbetsmiljösynpunkt av förslag,konstruktionsritningar och dylikt torde få övervägas. Principernaför tillsynen av arbetarskyddet på fartygen har fastlagts så sent som år 1965vid sjösäkerhetslagens tiUkomst och när centralaorganisation ändrades (prop. 1969: 58 s. 70 och 71). I enlighet härmed ärutgångspunkten för utredningen att tillsynen alltjämt åvilar sjöfartsverketunder samverkan med arbetarskyddsstyrelsen. Reglerna om tillsynens utövande böremellertid ses över med sikte på största möjliga effektivitet itillsynsverksamheten. Ettbemästrande av arbetsplatsens skydds- och hälsofrågor förutsätter liksom pålandarbetsplatser en väl utbyggd lokal skyddsverksamhet, som måste svara för enansenlig del av den fortlöpande bevakningen av den skyddstekniska ocharbetshygieniska situationen. De anställdas möjligheter att öva inflytande påutformningen av arbetsmiljön bör uppmärksammas. Skyddsombudens ställning börsärskUt beaktas och deras handlingsmöjligheter förstärkas. I detta sammanhangmåste emellertid en avvägning ske med hänsyn till det ansvar för deombordvarandes, fartygets och lastens säkerhet som särskilt gäller enligtsjölagen och sjö-säkerhetslagen. Skyddskommittéerskall finnas på större fartyg. Utredningen bör överväga vilka möjligheterdet finns att vid sidan av dessa kommittéer tillsätta skyddskommittéer irederierna som kan verka redan på planeringsstadiet. Här bör en samordning skemellan kommittéemas arbete och den verksamhet som utförs genom myndighetsförsorg. Fartygetär som nämnts i allmänhet inte bara den anställdes arbetsplats. Han har ocksåsin bostad där och tillbringar en stor del av sin fritid i övrigt på fartyget.För rekrytering av lämplig arbetskraft till sjöfartsnäringen är det av slorbetydelse att problem som hänger samman med bostads- och frilidsmiljön blirlösta. I huvudsak gäller samma problem för bostads- och fritidsutrymmena somför övriga delar av fartyget. Det finns dock anledning utgå från att i vissaavseenden bör ställas strängare krav på denna mUjö. Attkomma till rätta med buller och vibrationsstömingar i bostäderna ombord ärväsendigt från miljösynpunkt. Dessa problem är inte minst från teknisksynpunkt svårbemästrade och utredningen bör därför ägna dem storuppmärksamhet. En god bostads- och fritidsmUjö är emellertid inte en frågaendast om att eliminera olika störningar av de slag jag nu nämnt. Vidutformningen av miljön måsle också beaktas andra synpunkter såsom exempelvisatt utrymme ombord ger möjlighet tUl meningsfulla fritidsaktiviteter. Iarbetsmiljöulredningens uppgifier ingår bl. a. att se över gällandebestämmelser om arbetstidens förläggning och om dygnsvila m. m. Vidare skallprövas om särbestämmelser för kvinnlig arbetskraft fortsättningsvis behövs föralt tillgodose arbetarskyddets intressen. ifrågavarande utredning bör varaoförhindrad att i den mån det är påkallat också ta upp dessa och lUcnandefrågor. Här bör man sträva efter att finna samma lösningar som tiU lands. Ulöver vad jag har nämntbör det slå utredningen fritt att ta upp sådana spörsmål somaktualiseras under arbetets gång och som faller inom ramen för en allmänöversyn av arbetarskyddslagstiftningen på I sitt arbete börutredningen beakta de internationella strävandena på 1977/78: 55 109 Detbör stå utredningen fritt att i frågor som uiredningen finner böra behandlassärskilt skyndsamt lägga fram delförslag innan arbetet slutförs. Förövervägande i samband med utredningsarbetet har Kungl. Maj:t överlämnat engemensam framställning från , . , och rörande problem då fartyget är s. k. gemensamtarbetsställe. Organisationerna syftar på arbetsförhåUandena när arbetstagare avolika kategorier och med olika arbetsgivare är ombord och utför arbete tUl sjösseller i hamn och på de samordningsfrågor som därvid kan uppkomma. ArbetsmUjöutredningensförslag Bättre arbetsmiljö (SOU 1972: 86) som omnämnts i utredningsdirektivenhar lett till betydelsefulla ändringar i arbetarskyddslagen, i det följandeomnämnda som ändrmgar till denna lag. Ändringama trädde i kraft den 1januari 1974. Utredningsarbetethar inledningsvis bedrivits med inriktning på att undersöka i vad mån 1973 årsändringar i arbetarskyddslagen bör återspeglas i lagen om säkerheten på fartygeller annan sjösäkerhetslag-sliftning. I samband härmed har även gjorts enallmän genomgång i syfte att samordna irmehållet i dessa lagar. IhittUlsvarande arbete med revidering av arbetarskyddslagen har man brutit utoch prioriterat frågor om framför allt larbetstagarens roll i handläggningen avskyddsfrågor och om arbetarskyddets organisation. anseratt denna prioritering är tillämplig också på de ombordanställdas förhållanden,särskilt med hänsyn till den vikt som bör tillmätas de anställdas möjligheteratt påverka sin egen arbetsmiljö m. m. Utredningenlägger nu som resultat av utredningsarbetet i en första etapp fram ettdelförslag som främst berör skyddsombudens ställning i skyddsorganisationen, ombudensoch skyddskommittéernas arbetsuppgifter samt UtbUdning av skyddsombud m. fl. Återståendedelar av arbetet kommer att bedrivas i etapper och redovisas i delbetänkanden. Deförslag till ändringar i lagen (1965: 719) om säkerheten på fartyg som läggsfram ställer ökade anspråk på den offentliga tillsynens organisation ochresurser. Ettstegrat behov av konsultativ verksamhet och övervakande åtgärder frånsjöfartsinspektionens sida kan emotses som en följd av inten- 1977/78: 55 110 sifieradskyddsverksamhet på fartygen. Krav måsle ställas på goda kontaktmöjlighetermellan sjöfartsinspektionens personal och förelrädare för parterna inomskyddsverksamheten på fartygen. I och för sig kunde skäl föreligga attframlägga förslag till ändring i sjöfartsverkels organisation ägnade att mötade nämnda kraven. har emellertid i nära kontakt med utredningenoch i linje med beviljade anslag redan börjat bygga upp en organisation för attsärskilt möta anspråken på service inom arbetsmiljöområdet. Sålunda finns inomsjöfartsinspektionen en särskild enhet (sektion) förarbelsmiljöfrågor med uppgift att ta sig an de frågor som kan härledas frånskyddsverksamheten. Därutöver har enhelen till uppgift att vidareutveckla sjöfartsverkelsövriga uppgifter på arbetsmiljöns område. Enheten avser också att fördjupa ochvidareutveckla ett samarbete med andra myndigheter vars uppgifter berörarbetarskyddet och hygienen. distriktsorganisation har ocksåkompletterats och kommer att ytterligare kompletleras med tjänstemän försärskilda uppgifter rörande arbetsmiljön ombord. har dessutominlett elt program för alt effektivisera utlandsservicen då det gäller bl. De organisatoriska förändringarna i ligger helt ilinje med utredningens bedömning om erforderliga åtgärder och kan närmast sessom ett led i en successiv utbyggnad och anpassning av organisationen tUl debehov som finns och som framledes kommer att finnas på området. Isenare skede av arbetet avser utredningen att återkomma till frågan om denoffendiga tillsynens organisation, som då får bedömas mot bakgrunden av deförslag av teknisk, hygienisk och liknande art som utredningen framlägger. Underarbetets gång bar utredningen vad avser det i detta betänkande redovisadearbetet haft nära kontakter med och arbetsmiljöutredningen.Utredningen har också haft kontakter med arbetarskyddsstyrelsen och detcentrala partsorganet . Utredningen har ävensamrått med den av tUlsatta arbetsgruppen som har till uppgiftatt överse sjöfartsinspektionens arbetsformer m. m. Frågor rörande samordnmgenav ansvaret för arbetarskyddet när ett fartyg utgör gemensamt arbetsställe, harvarit föremål för särskUda överläggningar med företrädare förarbetarskydds-styrelsen, , samt de iavsnitt 1.1.2 nämnda organisationerna. 1.2Översikt över gällande bestämmelser om fartygsmiljön 1.2.1Huvuddragen i gällande bestämmelser Förde landanställda reglerar huvudsakligen arbetarskyddslagen säkerheten iarbetet. Motsvarande bestämmelser har i fråga om arbetslivet Prop, 1977/78: 55 111 tillsjöss intagits i lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg. Denna lag sjrftartill en övergripande reglering av säkerheten ombord och behandlar därförförutom säkerheten i arbetet på fartyget sådana förhållanden, som fartygetskonstruktion, säkerhet mot brand, stabihlet, lastförhållanden,livräddningsutrustning och bemanning samt bostadsförhållandena på fartyg. Arbelsmiljöfrågorbehandlas särskUt i de tredje och nionde kapitlen vilka avsetls att i alltväsentligt återspegla motsvarande regler för de landanställda. I den följandeframställningen läggs huvudvikten vid de nu nämnda kapitlen. 1.2.1.1Lagen (1965: 719) om säkerheten på fartyg I1 kap. som innehåller allmänna bestämmelser finns bl. a. angivet lagenstillämpningsområde och tillsynsmyndighet. Lagengäller på svenskt fartyg inom och utom Sveriges sjöterritorium och på utländsktfartyg inom Sveriges sjöterritorium. I fråga om utländskt fartyg finnsytlerligare preciseringar av reglernas tillämplighet i de olika sakkapitlen.TUlämpningen på udändska fartyg är dock beroende av innehållet iinternationella överenskommelser på fartygssäkerhetens område och av oskriveninternationell sedvänja i fråga om ingripande mot utländska fariyg. Lagengäller ej örlogsfartyg. I fråga om skyddet mot ohälsa och olycksfall sker tillsyneni samverkan med arbetarskyddsstyrelsen. För vissa slag av fartyg, utrustningeller vissa förhållanden ombord kan regeringen utse särskUdatiUsynsmyndigheter. Som särskUda tUlsyns-myndigheter har utsetts ,arbetarskyddsstyrelsen (för vissa specialfartyg) och . kan nämnas här, men dess befattning med tillsynsfrågornaregleras på annat sätl. I utlandet har svenska utlandsmyndigheter tiUagtstillsynsuppgifter. och svensk konsul får även uppdra åtsakkunniga alt biträda eller utom riket verkställa tUlsynsförrältning.Polismyndighet, tullmyndighet och lotsmyndighet är pliktiga lämnatillsynsmyndighet erforderligt biträde (37§§). Densom verkställer tillsynsförrättning eller biträder vid sådan förrättning skaUlämnas tUhräde till fartyget samt äga göra erforderliga undersökningar och tadel av de handlingar rörande fartyget som finns ombord. Om möjligt skallförrättningen inte fördröja fartyget eller medföra atman olägenhet.Tystnadsplikt för förrättningsman och biträde till förmån för skyddet avyrkeshemlighet är föreskriven. Yrkeshemligheten skyddas även mot obehörigtnyttjande (8 och 9 §§). Slutligenfinns i kapidet föreskrifter om fartområden, (dvs. geografiskt bestämdaområden inom vilka olika säkerhetsföreskrifter tiUämpas) certifikat och omersättning åt sakkunnig. innehåller bestämmelser om fartygs sjövärdighet och fartcerti- 1977/78: 55 112 fikat,dvs. den nationella handling som fartyg skaU ha till bevis om att de blivit godkändavid tillsynsförrättning. Det kan anmärkas, att skyddet mot olycksfaU ochohälsa enligt lagens systemarik inte inordnas under sjövärdighelsbegreppet. har i huvuddrag följande innehåll. TUl en början fastläggs det att fartygskall vara så inrättat och anordnat att de ombordvarande i möjligaste månbereds skydd mot ohälsa och olycksfall (1 §). På fariyg skaU vidare finnassovrum, dagrum, måltidsrum, kök eller motsvarande utrymme för matlagning,toalettrum, tvätlrum, sjukrum och andra särskilt inrättade utrymmen för deombordanställdas personliga behov, be-kvändighet och trevnad, allt avtUlräcklig storlek samt med lämplig inredning och utrustning. Föratt förekomma olycksfaU i arbetet skall motorer och andra maskinellaanordningar samt utrustning som ångpaimor, tryckkärl, lyfiin-rättningar m. m.vara försedda med erforderliga skyddsanordningar och i övrigt anordnade ochutförda så alt de erbjuder betryggande säkerhet. Åtgärder skall också vidtasför att undvika att ombordanställd skadas av väder eller sjö, genom fall,nedstörtande föremål eller ras eller av splitter, stänk, vassa eller hetaföremål eller heta vätskor eller genom klämning eller slag eller genomeldfarliga, explosiva, frätande, gifdga eller andra hälsofarliga ämnen ellergenom elektrisk slröm, kyla eller värme eller genom bländande ljus. Dessutomfiims bestämmelser om användning och tillhandahållande av personligskyddsutrustning. Härefter följer regler om erforderliga åtgärder förbedrivande av sjukvård ombord samt om kosthåll och dricksvatten. Ifråga om arbetstiden ombord hänvisas till den särskilda lagstiftningen ifrågan. Sådan hänvisning förekommer även i fråga om minimiålder förfartygaarbete. Det bör anmärkas att frågan om minderårigs arbetsförhållandenäven regleras i 9 kap. Senarei kapitlet (810 §§) återfinns regler om samverkan mellan redare ochombordanställda i frågor som rör sundhet och säkerhet på fartyget. Här gesockså regler om utseende av skyddsombud och tillsättande av skyddskommitté. Sludigeninnehåller kapitlet en föreskrift som innebär att om inte regeringenföreskriver aimat, gäUer endast de inledande allmänna bestämmelsema påutländskt fartyg. innehåller bestänmielser om lastning, lastmärke och fribordscertifikat.Inledningsvis föreskrivs alt fariyg inte får vara så lastat att bl. a.säkerheten för de ombordvarande sätts i fara. Härmed åsyftas bl. a. de riskersom härrör från giftiga, explosiva och brandfarliga laster. Förutsättningarnaför att fartyg skall tilldelas fribordscertifikat eller eljest anses uppfyllafribordsfordringarna är att fartyget är i betryggande skick i fråga om skyddför öppningar och i fråga om räcken. Prop, 1977/78: 55 113 brädgångar,länsportsöppningar och i fråga om tUlträde tUl besättningens bosläder ochpassagerarutrymmen. (Jfr 5 §.) Dessa bestämmelser bör även jämföras medbestämmelsema i 3 kap. 1 och 3 §§. 5 kap. handlar om passagerarfartyg ochpassagerarfartygscertifikat. Högsta antalet passagerare skall fastställas medutgångspunkt bl. a. från de ålgärder som vidtagits för att förebygga ohälsa ocholycksfall ombord. 6 kap. handlar om bemanning och minimibesättning.Bestämmelserna fastslår att fartyg skall vara bemannat på betryggande sätt. Förfartyg, med en bruttodräktighet av minst 20 registerton, som befordrar godseller passagerare skall minimibesättning fastställas av eflersamråd med organisationer representerade av redare och ombordanställda. Vidfastställande av minimibesättning skall beaktas fartygets storlek,beskaffenhet, utrustning, användning och fart (omfattningen av fartygets resor)samt fartygets säkra framförande och sjösäkerheten i övrigt. Även behovet avpersonal för kosthållet och teletjänsten samt behovet att indela personalen iskift skall beaktas. 7 kap.handlar om tillsynen av lagens efterlevnad m. m. Enligt be slämmelserna skall fartyg, som på närmare angivet sätt följer av dess storlek, innan det tas i bruk efter nybyggnad eller inköp från utlandet, undergå första sjövärdighetsbesiktning och därefter med vissa mellan rum genomgå återkommande bes&tningar i form av mellanbesiktningar, fribordsbesUrtningar, passagerarfartygsbesiktningar och förnyade sjö värdighetsbesiktningar. I vissa fall skall fartyg dessutom genomgå extra besiktning och inspektion (117 §§). Tillsynenav skyddet mot ohälsa och olycksfall sker genom den tillsynsförrättning somkallas inspektion (16 §). Inspektion skall alltid ske i samband med sjövärdighetsbesiktning och mellanbesiktning (2 och 7 §§)samt när tUlsynsmyndighet finner del påkallat (16§). Sjövärdig- hels- och mellanbesiktning som således även innefattar inspektion har vidare syfte än tillsynen av skyddet mot ohälsa och olycksfall. Detsagda innebär att fariyg genomgår tillsyn i fråga om skyddet mot ohälsa ocholycksfall i följande fall. Passagerarfartygoch annat fartyg med en bruttodräktighet av minst 20 regislerlon genomgårsjövärdighetsbesiktning innan det efter byggnad nyttjas till sjöfart. Detsammagäller utländskt fartyg som blivit svenskt. Vid ägarbyte i fråga om svensktfartyg vars bruttodräktighet understiger 100 registerton, kan sjöfartsverketförordna om sjövärdighetsbesiktning. Slorleksgränsen skall ses mot bakgrundenav att bestämmelserna om förnyade (regelbundna) sjövärdighetsbesiktningar ejgäller fartyg med en bmltodräktighet under 100 registerton. Passagerarfartyggenomgår förnyade sjövärdighetsbesiktningar inom tolv eller i vissa fall 24månader. Härvid genomgår fartyget även pas-sagerarfarlygsbesUtlning (4 och 10§§). Andra fartyg genomgår sjö- 8 Riksdagen1977178.1 saml. 1977/78: 55 114 värdighetsbesiktningarmed 24, 48 eller 60 månaders mellanrum beroende på fartygets ålder, allmännatillstånd eller klasstillhörighet hos s. k. erkänd klassificeringsanstalt (5§). Fartygmed en bruttodräktighet som ej understiger 100 registerton genomgårmeUanbesiktning med 24 månaders meUanrum räknat från sist genomgångensjövärdighelsbesiktning eller mellanbesiktning. Fariygsom faller utanför det ovan beskrivna tillsynssystemet undergår tUlsyn genominspektioner. strävar härvid till regularitet så långtresursema medger samt att nå så många hamnliggande fartyg som möjligt. Påsenare tid har man mriktat sig på att göra s. k. rUctade inspektioner, vUketinnebär att tillsynen begränsas till vissa prioriterade områden. Enligtbestämmelserna i 7 kap. skall även ritning till fartyg som byggs, ombyggs ellerinköps från utlandet inges till för granskning. Även regler omförhandsbesked på grundval av ritningar m. m. finns i kapitlet (1819 §§). Kapitletavslutas med en bestämmelse om att passagerarfartyg oavsett dräktighet ochannat fartyg med en bruttodräktighet av minst 20 registerton skall vara försettmed tillsynsbok.