prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — För produkter i den andra gruppen, mjölk ochmjölkprodukter samt nötkött, anser utredningen att en viss utbyteshandel ärmotiverad för ost och nötkött för vilka produkter staten delvis skulle kunna taöver exportkostnaderna. I vilken omfattning detta bör ske bör fastställas vidprisöverläggningarna. Bruttoöverskottsbegreppet bör bibehållas för smör-tettoch mjölkpulver'. För den direkt arealbaserade produktionen finns det enligtutredningen skäl som talar för att reservera hela det inhemskaavsättningsutrymmet, dvs. Utbytesexportenför berörda produkter skulle i så fall inte betraktas som överskott och därmedpåverka exportkostnaderna. Förslaget innebär i praktiken inte någon förändring. Utredningen föreslär att utbytesexporten, på sätt som idet föregående redovisats för varje produktgrupp och inom den ram som varje årblir en följd av prisöverläggningarna och statsmakternas beslut, finansierasgenom att inflytande införselavgifter frän motsvarande import tillförsjordbruket. F. n. belastar en sådan utbytesexport i princip jordbruket.Utredningens förslag innebär således att jordbruket avlastas en viss del avdessa exportkostnader. De införselavgifter som staten erhåller vid import avjordbruksprodukter används redan i stor utsträckning till att finansiera olikadelar av jordbruksprisregleringen. En ytterligare användning av dessa medel föratt täcka kostnader för utbytesexport kan därför enligt utredningen innebäraatt andra delar av jordbruksprisregleringen försvåras. Utredningen harföreslagit att detta problem bör lösas vid prisöverläggningarna. Remissinstanserna delar utredningens uppfattning att detär önskvärt med en viss utbyleshandel. I fråga om finansieringen av utbytesexportenframförs något delade meningar. LRF anser att hela utbytesexporten börfinansieras av statliga medel, medan konsumentdelegationen och KF anser att denkostnadsminskning som förslaget innebär för jordbruket bör kunna beaktas vidprisöverläggningarna. SPK och LO anser att avsteg från principen att jordbruketskall bära exportkoslnaderna bör ske ytterst restriktivt. Prop.1977/78:19 192 Jag delar utredningens uppfattning att de svenskajordbruksprodukterna i första hand bör avs'ättas på den svenskamarknaden. En viss utbyteshandel är dock önskvärd. Kostnaderna för därigenomuppkommen utbytesexport bör som utredningen föreslår till viss del avlastasjordbruket. Jag vill påpeka att en viss del av utbytesexporten f. n. är förorsakadav prisstoppet, som hindrar en smidig anpassning av priserna tillmarknadssituationen. Utredningen har inte angett hur stora kostnaderna förstaten kan bli, utan endast pekat på att finansieringen av andra delar avjordbruksprisregleringen kan komma att försvåras. Hithörande problem får, somutredningen föreslår, lösas vid prisöverläggningarna. Exportkostnader som faller utanför utbyteshandelns ram börenligt uiredningen liksom återverka på jordbrukets intäkter och i principbelasta de produktionsgrenar där överskott uppkommer. Flertalet remissinstanserhar anslutit sig till denna uppfattning. Även jag kan ansluta mig tiU dennauppfattning. Frågan om hur kostnaderna för att finansiera avsättningenav spannmålsöverskotten skall täckas intar dock enligt utredningens mening ensärställning. Utredningen konstaterar att staten kan sägas hahaft ett annat ansvar för exportkostnaderna för spannmål än för övrigaprodukter. Fastställandet av inlösenpriser för hela spannmålsskörden gör attstaten är ytterst ansvarig för att dessa kan betalas. På olika sätt har ocksåstaten medverkat till exportkostnadernas finansiering, bl. a. genom uttag av förmalningsavgifter.För spannmålsregleringens finansiering finns vidare bl. a. vissa lånemöjligheter. Utredningen påpekar att dess ställningstaganden avseendeproduktionsmålsättningen innebär att spannmålsproduktionen kan bli större iframtiden och att ett exportöverskott av spannmål överstigande 1 milj. tonkommer att uppstå under normalår. Härigenom understryks enligt utredningen änmer statens ansvar för inlösenpriser och uppkommande exportkostnader. Dessaberor förutom av skördens storlek också av den aktuellavärldsmarknadsprisnivån. Om priset på världsmarknaden är högre än de inhemskapriserna kan exporten i stället ge ett nettotillskott tillspannmålsregleringen. Flertalet remissinstanser instämmer i utredningensuttalande att staten kan sägas ha haft ett annat ansvarför överskotten av spannmål än för överskotten av övriga produkter. Skildasynpunkter framförs dock på hur stort detta ansvar bör vara. LRF understrykerdet ansvar samhället måste ha för finansieringen av de överskott som enoförändrad areal leder till. Enligt LRF kan kostnaderna för att avlastaöverskotten betraktas som en försäkringspremie, som samhället är berett attbetala för den trygghet som en produktion något överstigande det inhemskaavsättningsutrymmet medför för det svenska folket. Konsumentdelegationen anseratt samhället även i fortsättningen bör ta ett 1977178: 19 193 visst ansvar för spannmålsöverskotten, men att jordbruketmåste räkna med att stå för huvudparten av kostnaderna till följd avexportöverskott av spannmål. SPK anser att statens ansvar bör inskränkas tillde överskott som blir följden av den areal som är motiverad från beredskapssynpunkt.Ett produktionsmål som medför betydande permanenta överskott av spannmål undernormala skördeår innebär enligt att staten mäste tapå sig en del av kostnaderna för export av dessa överskott. Däremot börjordbrukarna själva stå för exportkostnaderna för kvantiteter som beror påhögre skörd än normalt. LO anför rent generellt att jorxlbruket liksomhittills bör bära exportkostnaderna. Enligt bordeutredningen ha ägnat finan-sieringstrågan mer uppmärksamhet innan den fattadebeslut om en medveten överproduktion. För egen del anser jag att den produktionsrnålsättning somjordbruksutredningen förordat och som jag i huvudsak anslutit mig tillmotiverar att staten ikläder sig ett övergripande ansvar för prissättningen ochöverskotten på spannmål, 1 törsta hand sker detta genom systemet med inlösenpriserlör hela spannmålsskörden, för vilkas infriande staten ytterst står som garant.Jag vill understryka att ingen förordat att näringens ansvar förspannmålsöverskotten skall övertas av staten. Inte heller jag finner dettalämpligt. Systemet bör vara utformat sä att det blir ett gemensamt intresseför näringen och staten att lösa överskottsproblemen. Det bör tillses atttillräckliga medel står till förfogande för att under normala förhållandentäcka kostnaderna lör prisregleringsverksamheten och avsättningen avöverskottskvantiteter. Mot bakgrund av vad som anförts i fråga omöverskottskostnadernas finansiering, främst vad avser spannmål och andra arealbaseradeprodukter, har utredningen diskuterat olika tekniska finansieringssystem.Härvid har bl. a. diskuterats för- och nackdelar med produktbundna avgifteroch avgifter på produktionsmedel. Av sistnämnda typ har övervägts allmänarealavgift och avgift på handelsgödsel. Den senare anser utredningen vara attföredra eftersom den automatiskt skulle anpassas lill intensiteten i odlingen.Frän remissinstanserna har framkommit skilda uppfattningar i frägan. För egen del anser jag inte att det finns anledning att nuta definitiv ställning till frågan om gödselmedelsavgift som metod attfinansiera de kostnader som uppkommer vid export av direkt arealbaserade jordbruksprodukter.Om det visar sig nödvändigt att anskaffa ytterligare medel fördetta ändamål bör dock denna möjlighet stå öppen. Det finns då anledning attäven pröva vilka olika slag av gödselmedel, som bör omfattas avavgiftsbeläggningen. Utredningen har på ett övertygande sätt visat att systemetmed förmalningsavgifter från regleringsteknisk synpunkt erbjuder många fördelar.Denna bedömning delas av flertalet remissinstanser. 13 1977/78. 1977/78: 19 194 instanser anser trots detta att förmalningsavgilterna päsikt bör avvecklas, eller åtminstone inte tillåtas stiga nämnvärt övernuvarande nivä. För egen del anser jag att det inte rinns anledning attfrångå systemet med förmalningsavgifter. Frågan om avgitiernas höjd och i vadman de skall ersättas med budgetmedel bör bedömas vid varje särskild tidpunkt.Nägra särskilda låsningar anser jag inte bör göras. Utredningenerinrar om att det f. rr. fiiuis ca 255 milj. kr. per är' för finansiering av exporikostnaderför spanninäl i form av förmalningsavgifter och budgetmedel, som tillför'ts spaniiinalsregleringeni stället för sådana avgifter. Därtill kommer inlörsehivgittsmedel som regelmässigttilltors spannmålsregleringen. Eftersom Liiicdningen anser att de medel somdärmed finns tillgängliga sett övei en period av några är i genomsnitt börvara tillfyllest skulle nu knappast föreligga behov av att mera permanenttillföra spannmälsregleringen yiieiligare medel. Om sädant behov skulle uppståbör enligl utiedningens mening en ökail länefinansiering tUlgripas. 1 den utstr-äckningnuvarande medel lör finansiering av spannmålsöverskotten inte räcker till börenligt LRF uudeiskott i regleringsekonomin till följd av lågavärldsmarknadspriser löpande täckas via budgetmedel eller på motsvarande sätt,om inte fotiderade medel finns tillgängliga. Underskott till följd av stora hektaiskördaibör däremot kunna täckas via lån. För anser jag att staten som luttill'-: biii niedverka till att uttag kan skeav förmalningsavgifter, Staien bör ocksä lämna sin rnedverkan därest det bliraktuellt att uppta någon form av gödselrnedels-avgift. Därutöver bör staten bl.a. genom linndelspoliiiska åtgärder aktivt verka för att avsättningen av överskoiientryggas. Spannrrrålsöver-skotten ger oss ocksä möjligheter att läla spannin-ålinga som en del i biståndsverksamheten. Jag delar irppfattningenatt ökade reglei ingskostnader till följd av att spannmålsskörden är störr'e ännormalt liksom bör kunna motverkas genom en sänkning av inlösenprisernaoch motsvarande höjning av förmalningsavgiften. Skäl talar ocksä lör alt slatenssärskilda ansvar för spannmålsöverskotten främst lar sikte pä aii neutraliseraeffekterna av låga världsmarknadspriser. Enligt min rnening bör varken myckethöga eller mycket låga världsmarknadspriser fa slå igenom i de svenskapriserna. F. n. är det dock svårt att ineva exakt avgöra vad som skall ansesvara ett normalt världsmarknadspris. Man har ocksä skäl alt räkna med attutjämning sker över och att man därför inte kan utgä frånsituationen under ett enstaka är. Som jag tidigare anfört är del angeläger att lillräckligamedel slär till förfogande för att irnder normala förhällanderi täckakostnaderna för prisregleringsverksamheten och avsättningen av överskoitskvaniiieter.Enligt utredningens bedömning är nu lillängligi belopp tilllyllesi. 1977/78:19 195 samband med prisöverläggningarna bör frän tid till annanske en prövning av hur stort belopp som bör tillförasspannmålsregleringen för att täcka det normala behovet. Om det till följd avstor skörd inom landet och/eller låga världsmarknadspriser visar sig nödvändigtatt tillföra spannmålsregleringen ytterligare medel bör lånefinansiering tillgripas.För den händelse det kan visas att underskott i regleringsekonomin uppkommitpå grund av låga världsmarknadspriser bör överläggningar kunna få upptas omhur underskottet skall regleras, 6.7.7 Jordbrukets inflationsskydd och system för inkomsljöljsainhel,in. Jordbrukets inflationsskydd har hatt olika utformningunder olika perioder. Nuvarande regler för inflationsskyddet grundar sig på ettpreliminärt förslag från jordbruksutredningen och har tillämpats fr. o. m. regleringsäret1974/75. Inflationsskyddet syftar till att ge jordbruket och visslivsmedelsindustri kompensation för prisstegringar på inköpta produktionsmedelsamt att möjliggöra följsamhet för jordbrukarnas inkomster av eget arbete ocheget kapital till inkomstutvecklingen för andra befolkningsgrupper. Inflationsskyddet omfattar följande kostnads- ochinkomstkomponenter, nämligen jordbrukarnas kostnader för inköptaproduktionsmedel, kostnader för de delar av uppsamling och förädling som liggerinom jordbruksregleringen, jordbrukarnas inkomster från eget arbete och egetkapital samt exportkostnader, dvs. skillnaden mellan exportvärde ochmotsvarande försäljningsvärde i inhemskt pris. Till grund för kostnadskompensationen läggs utvecklingenav priserna för jordbrukets pr-öduktionsmedel mätt enligt lantbruksekonomiska samarbetsnämndensproduktionsmedelsprisindex, PM-index. Beiräffande kostnaderna för uppsamlingoch förädling inom ramen för jordbruksregleringen sker i etterhand enkorrigering med hänsyn till den faktiska kostnadsutvecklingen. Som utgångspunktför överläggningarna används kostnadskalkyler som har granskats inom SPK. Till grund för de justeringar som syftar till attmöjliggöra inkomstföljsamhet skall enligt statsmakternas beslut liggalöneavtalen pä LO SAF-området. Därvid skall beaktas rationaliseringsvinsteninom jordbruket, vilken har uppskattats till . Enligt reglernakompenseras jordbruket vidare för den s. k. egenavgiften vid höjning av arbets-givaravgitteller liknande avgift. I inflationsskyddet ingår även envärldsmarknadsprisklausul innebärande att man vid justeringarna kan ta hänsyntill sådana av särskilda omständigheter föranledda väsentliga förskjutningar iden allmänna utvecklingen av världsmarknadspriserna som påverkar de svenskajordbrukspriserna och som bedöms bestå . Utredningen anser i likhet med jordbruksnämnden, som gjorten ut- Prop.1977/78: 19 196 värdering av intlattonsskyddet, att skyddet tätt en meialogisk och lättförståelig uppbyggnad men att dess tillämpning blivit merakomplicerad än det gällande inflationsskyddet. Mänga av de problemsom har uppstått när det gällt beräkningen av inkomstföljsamhet ocb framförallt kostnadsutvecklingen inom uppsamling och förädling torde emellertid enligtutredningen ha haft karaktär av initialproblem. Enligt utredningens uppfattning har inflationsskyddet pådet hela taget fungerat tillfredsställande tekniskt sett och dess nuvarandeprincipiella grundkonstruktion bör därför bibehållas. Utredningen förutsätteratt man vid det expertarbete som sker i samband med kommande prisöverläggningarägnar vissa frågor särskild uppmärksamhet. Detta gällei t. ex. i fräga omvärderingen av avskrivnings- och ränteundei'laget, synen på avskrivningskoslnadernasamt utformningen av ett system lör beräkning av förädlingsledetsproduktivitetsutveckling. Utredningen anser vidare att frågan om hur inkomstföljsamhetskall uppnås bör kunna lösas i samband med prisöverläggningarna. Hänsynstagandetill eventuellt uppkommande kapitalvinster eller -förluster bör enligtutredningen ske på bedömningsmässiga grunder vid överläggningarna. Kostnadskompensationen bör enligt utredningens mening Uksomhittills utgä och ersättning i syfte att tillförsäkra jordbrukarnainkomstföljsamhet med andra befolkningsgrupper en gäng . Uiredningenframhåller vidare att inflationsskyddet för exportproduktionen i princip böranpassas till utredningens grundsyn på överskottsproduktionen och dessfinansiering. Prisregleringsperiodernas längd har enligt utredningeninte nödvändigtvis någon avgörande betydelse för möjligheterna att bl. a. nåeftersträvade priser. Väsentligare är enligt utredningen prissättningens utformningi övrigt, t. ex. vad gäller inflationsskyddet. 1 likhet med remissinstanserna delar jag utredningensuppfattning att inflationsskyddets nuvarande grundkonstruktion är ändamålsenligoch därför bör bibehållas. Den skapar stabilitet, vilket är till fördel för sävälsamhället, konsumenterna som jordbrukarna. Jag anser i likhet med flera remissinstanser att det ärangeläget att kostnadsutvecklingen registreras så rättvisande som möjligt i deindex som ligger till grund tör prisregleringen och som handhas av lantbruksekonomiskasamarbetsnämnden. arbetar under sädana former att den harmöjlighet att inhämta expertsynpunkter från olika myndigheter ochorganisationer. Bedömningar av hur olika kostnadsposter skall beaktas färdessutom som utredningen angett ske i samband med expertarbetet vidprisöverläggningarna. Beträffande inflationsskyddet för exportproduktion bören anpassning ske till den grundsyn som jag tidigare redovisat i fråga omproduktionsmålet. Jag anser liksom utredningen att inflationsskyddet börkompletteras 1977/78:19 197 med ett system för inkomstföljsamhet. Med anledning av vadsorn av vissa remissinstanser anförts rörande den automatiska anknytningen tifllöneavtalen på LOSAF-området vill jag framhålla att det enligt min mening ärangeläget att systemet för inkomstföljsamhet anpassas med utgång från inkomstmälsättningenför jordbrukarna. Erfarenheterna har visat att det är lämpligt och praktisktatt vid jordbruksprisöverläggningarna anknyta till löneutvecklingen för ettstort kollektiv. Genom den samordning som sker vid löneförhandlingarnafår man genom det tiUämpade system.et en praktiskt hanterlig metodik för attuppnå inkomstföljsamhet. Ett system med obundna överläggningar skulle irealiteten innebära ettåriga prisregleringsperioder, vilket frän ofika synpunkterfår anses mindre önskvärt. Vad jag här sagt betydei inte någon låsning i frågaom detaljerna för utformningen av inflationsskyddet och inkomstföljsamheten.Del bör vid överläggningarna rinnas utrymme för successiva anpassningar medhänsyn till utvecklingen och vunna erfarenheter. 6.7.8 Prisregleringen för olika produkter 1 det föregående har jag behandlat vissa övergripandefrågor som berör prisregleringen för olika produkter. I detta avsnitl tar jagupp förslag av utredningen vilka i huvudsak endast berör vissi produkiomtäde.För några områden kommer jag att något utförligare redovisa rnina överväganden. Jag delar utredningens uppfattning att de pris- och iitarknadsregle-randeåtgärderna pä spaiininålsonirådel i huvudsak är ändamålsenliga och därför börbibehållas i sin nuvarande utformning. Vidare- viti jag anmäla att den översynav det s. k, prisortsystemet, som utrediungen föreslagit, redan har påbörjatsinom regleringsföreningen spannmålshandel pä uppdrag avjordbruksnämnden. Prisregleringen för oljeväxier octi fetiråvaror syftartill att skapa utrymme på den svenska marknaden för produkter från deninhemska oljeväxtodlingen och att ge avsett prisstöd åt denna odling.Regleringsåtgärderna berör samtliga animaliska och vegetabiliska fettvaror rnedundantag för smörfett, vars pris bestäms inom mjölkprisregleringen. Utredningen anser att utgångspunkten för prissättningen påoljevä.Ki-frö liksom bör vara behovet av att stödja en inhemsk odlingav ungefär nuvarande omfattning i syfte att möjliggöra en liflfredssiällandeförsörjning med proteinfoder och matfett under en avspärrning. Fastställandetav odlarpriserna på oljeväxtfrö bestämmer i sin lur råvarukostnaderna förmargarinindustrin och indirekt även margarinpriset. Vid den marknadsmässigtanpassade prisdifferentieringen mellan olika mejeriprodukter, som utgörmjölkregleringens grundprincip, är det enligt utredningen nödvändigt attpriserna pä olika smörbaserade matfetter sätts med beaktande av margarinetsprisnivå. 1977/78:19 198 1 utredningens betänkande behandlas ingående vissa krav påändringar av regleringen vilka framförts av margarinindustrin. Enligt dessaskulle även mjölkfett kunna behöva beläggas med fettvaruavgift föratt uppfylla kravei orn att konkurrensvillkoren mellan producentkooperativaoch övriga matfettsindustrier skall vara så rättvisa som möjligt. Utredningenanser det tveksamt om konkurrenssituationen mellan de båda matfettsbranschernaskulle påverkas av en sådan åtgärd. Råvarukostnaderna för mejerierna kan nämUgenaldrig göras identiska med övriga livsmedelsindustriers råvarukostnader. Utredningenanser att en bedömning av frågan om avgiftsbeläggning på mjölkfett kan anståtills den blir aktuell och i så fall tas upp vid prisöverläggningarna. Beträffande margarinindustrins påpekande att fettvaruregleringentillfört staten mera medel i form av fettvaruavgifter än som sedan behövtanvändas för denna reglering framhäller utredningen att statens intäkter fräninförselavgiftsmedel i regel blir stöire än de belopp som utbetalas lillregleringsföreningen i fräga för varuområden med nettoimport. Eftersom någonnämnvärd nettoimport av oljeråvaror inte längre äger rum, tich någon återgångtill tidigare nettoimportsituation inte väntas ske. är' frågan enligt utredningeninte längre aktuell. .Även från principiella utgångspunkter anser utredningendet vara olämpligt att för fettvaruregleringen göra ell avsteg frän deprinciper som i övrigt gäller i fråga orn dispositionen av influtnainförselavgiftsmedel, med undantag av sockerregleringen. Utredningen föreslår att vederbörande myndighei skallkunna granska och pröva eventuella problem och tvister som t. ex. gällermöjligheterna för margarinindustrin att komma över mjölkbaserade råvaror. Remissinstanserna delar i huvudsak utredningensuppfattning i fråga om fettvaruregleringens utformning och finansiering. Vissaremissinstanser anser det dock otillfredsställande att utredningen hänskjutitflera frågor inom fettvaruregleringen att lösas vid prisöverläggningarna. För egen del vill jag anföra följande. Konkurrensen pämatfettsmarknaden har ökal till följd av att margarin baseratpå vegetabiliska råvaror har fått ökad konkurrens från nya mjölkfettsbaserade inaigarinprodukter.Utredningen har enligt min mening ingående åskäd-ligujoii problematiken Jagdelar utredningens inställning att syftet med prisregleringen för fettråvarorbör vara att ge oljeväxtodlingen ett prisstöd som möjliggör en från beredskapssynpunkttillräcklig inhemsk odling. Detta innebär naturligtvis att priserna pälettråvaror och margarin påverkas. syfiar som utredningen framhåUitprissättningen vad gäller mJÖlk och mjölkprodukter inkl. smörfett till attmöjliggöra att huvuddelen av smörfettei kan avsättas inom landet. Detta innebäratt man måste ta hänsyn tUl margarinets prisnivå. Vid den avvägning mellanpriserna på olika matfetter som sker vid prisöverläggningarna för att de bådaovan angivna syftena i möjligaste utsträckning skall kunna till- 1977/78:19 199 godoses måste enligt min uppfattning konkurrensförhållandena inom matfettsbranschen beaktas. I likhet med utredningen anser jag att konkurrensvillkoreninom margarin- och mejeriindustrierna bör' vara så likartade och rättvisa sommöjligt. Det bör därför vara möjligt för vederbörande myndighet att ta upp tillprövning de eventuella problem och tvister som kan uppstå, t. ex. till följd avatt margarinindustrin inte i alla lägen anser sig kunna få tillgång till mjölkbaseradråvara. Härvidlag kan nämnas alt det förekommer leveransavtal, t.ex. vad gäller smörolja. Jag anser vidare att det inte finns skäl att göra fettvaruregleringentill en sluten ekonomisk sektor. Frågan om ändring av nuvarande system ivilket en justering av rapsmjölpriset indirekt kan påverka priset påvegetabiliskt matfett bör kunna tas upp vid prisöverläggningarna. Prisregleringen för potatis och potaiisprodukter äruppbyggd på så sätt att den inhemska prisnivån skyddas med ett inom vissaprisgränser fast gränsskydd kompletterat med marknadsreglerande åtgärder. Prisregleringenför matpotatis har enligt utredningens uppfattning i stort sett fungerat väloch bör därför i huvudsak bibehållas i sin nuvarande omfattning. Inom fabrikspotatisregleringenhar utredningen särskilt uppmärksammat fabrikspotatisodlingens omfattning ochfinansieringen av nuvarande rabattering av stärkelse för framställning avtekniskt derivat. Fabrikspotatisodlingen bör enligt utredningens uppfattningvara av ungefär nuvarande storlek, dvs. ca 12 000 ha. Utredningen har påpekatatt kostnaderna för rabatteringen av stärkelse har ökat , dågrunderna för finansieringen fastlades. Enligl utredningens mening skulle demerkostnader som därefier uppstått motivera antingen en höjning av det beloppav införselavgiftsmedel som jordbruket tillförs inom fördelningsplanen ellerett tillskott av budgetmedel. Frågan om finansieringen bör enligt utredningentas upp vid den översyn beträffande industrins rävarukostnadsutjämning somutredningen föreslagit.