prop · G10363 · 1977-12-31 00:00:00 — De kostnadsbesparingar, främst i fråga om personal,som enligt min mening bör genomföras på central och högre regional nivå äromfattande. De är nödvändiga för att skapa ekonomiskt utrymme för att anskaffamateriel och genomföra utbildning. De bör också leda lill all det blir möjligtatt i viss utsträckning tillföra utbildningsfunktionen militär personal fråncentral och högre regional nivå i överensslämmelse med de starkarekommendationer som försvarsutredning har gett. Jag är medveten omatt det härvid kan uppstå praktiska problem, eftersom del organisatoriskaunderlag som utnyttjades i samband med höjningen av pensionsåldern förviss militär personal i viss ulslräckning ändras genom de åtgärder avorganisatorisk art somjag har förordat. De problem som kan uppstå börlösas när de praktiska möjligheterna att föra över militär personal fråncentral och högre regional nivå till utbildningsfunktionen kan överblickas merkonkret än f n. Prop.1977/78:63 87 Jag har angett att de lägre regionala ochlokala myndigheterna mycket snart bör få ett väsentligt större ansvar ochdärmed också större befogenheter än de har kunnat ges . Organisationenvid dessa myndigheter har setts över. När erfarenheter har erhållits avdenna organisation och då konsekvenserna för de lägre regionala och lokalamyndighelerna av uppgifts-och organisationsändringarna vid de centrala ochhögre regionala myndigheterna kan överblickas kan justeringar i den lägreregionala och lokala organisationen behöva vidtas. har studerat försvarsmaktensindelning i försvarsgrenar och därvid funnit att försvarsgrenarna bör finnaskvar som organisalion för att producera krigsförband. Utredningen har särskiltprövat att föra över kustartilleriet till armén och luftvärnet lill fiygvapneimen har inte funnit skäl att förorda en sådan förändring. Jag delarutredningens uppfattning att försvarsmaktens nuvarande indelning iförsvarsgrenar bör bestå. Ledningsuiredningen har studerat tio olika förslagtill organisation av de centrala staberna. Två av alternativen, benämnda A 1och C 1, har behandlats mer ingående än de andra. Alternativ A 1 innebär att nuvarande uppdelning påfyra myndigheter bibehålls. Uppgifts- och ansvarsfördelningen mellanöverbefälhavaren och försvarsgrenscheferna ärenligt detta alternativ i huvudsakdensamma som . Överbefälhavaren leder sålunda under regeringen denoperativa verksamheten och underrätlelsetjänsten och svarar för denövergripande avvägningen samt inriktningen och samordningen avförbandsprodukiionen. Försvarsgrenscheferna svarar var och en inom sitt områdeunder regeringen för ledningen av förbandsproduktionen som helhet och för debåda verkställighetsfunktionerna utbildning och fackmässigamobiliseringsförberedelser. Till fackmässiga mobiliseringsförberedelser hänförutredningen bl. a. underhåll av anläggningar och förrådsställd materiel,fördelning av nytillförd materiel, krigsplacering av personal m. m. Alternativ C 1 innebär att alla ledningsfunktionerutövas av överbefälhavaren. Nuvarande försvarsstab och försvarsgrensstaberförs samman till en myndighet som utredningen kallar högkvarteret.Överbefälhavaren är chef för högkvarteret, som är hans beredningsorgan och sombiträder honom vid ledningen av försvarsmakten. Försvarsgrenscheferna ersättsav s. k. generalinspektörer, som är chefer för var sin stab för ledning avförbandsproduktion och utbildning i del gemensamma högkvarteret. Det som i första hand skiljer de båda alternativenfrån varandra är beslutsprocessens utformning och de förvaliningsrätlsligaförhållandena mellan olika delar av organisationen på central och i någon månpå regional Prop.1977/78:63 88 nivå.Däremot är organisationen inom myndigheterna praktiskt taget densamma i bådaalternativen. De olikheter som finns beror på att det finns större möjligheteratt skapa beredningsenheter som är gemensamma för alla staberna i alternativ C1. Utredningenförordar alternativ A 1 och anser alt alternativet väl tillgodoser de krav somi dag kan ställas på försvarsmaktens centrala ledning. Det tillgodoser i alltväsentligt överbefälhavarens behov av att styra och inrikta försvarsmaktensverksamhet. Utredningen ser vissa nackdelar med den mycket starka ställning somöverbefälhavaren skulle få i alternativ Cl. har därförfunnit att försvarsgrenschefernas fristående ställning i alternativ A 1 gerbättre förutsättningar för en öppen och mångsidig försvarsdebatt. Sommin företrädare anförde i direktiven till ledningsutredningen är målet förutredningen att göra arbetet i fred inom staberna så effektivt ochkostnadsbesparande som möjligt, varvid möjligheterna till personalminskningarskall tas till vara. Alternativ C 1 bör enligt utredningen och fieraremissinstanser kunna ge större besparingar än alternativ A 1. Utredningenframhåller dock att skillnaden mellan alternativen i detta hänseende är anser att de besparingar som är möjliga ialternativ C 1 bör tas till vara också vid val av alternativ A 1. Som jag haranfört lidigare anser jag att det inte går att entydigt bestämma hur storpersonalstyrka som behövs vid ett ledningsorgan. Ambitionsnivån iledningsverksamheten måste regleras av statsmakterna främst genom att ange detotala personalresurser som skall ingå i ledningsorganen. Jag har därvid räknatmed mindre personalstyrka i alternativ A 1 än vad ledningsutredningen hargjort. Alternativet har fördelar i fråga om beslutsprocessens utformning. Jagvill dessutom särskill understryka betydelsen av att olika åsikter omförsvarets utformning bereds möjlighet att komma till uttryck. Mot dennabakgrund förordar jag alternativ A 1. överväganden har utredningen vägt in olika lokaliseringsmöjligheter. Fyraalternativ har belysts. Alternativ 1 innebär att staberna och försvaretsmaterielverk samlas lill en byggnad. Alternativ 2 går ut på attstabsorganisationens huvuddel samlas till Bastionen vid ochförsvarets materielverks huvuddel till Tre Vapen på och frihamnsområdet.Alternativ 3 medför att resp. försvarsgrensstab samgrupperas med motsvarandehuvudavdelning i . Arméslaben och huvudavdelningen förarmémateriel lokaliseras till Bastionen samt marin-och fiygstaberna och störredelen av huvudavdelningarna för marin- och fiygmateriel samlas till Tre Vapen.Försvarsstaben förläggs till militärstabsbyggnaden och återstående delar grupperas i frihamnsomrädet, AlternaUv 4 innebäratttill Tre Vapen samlas huvuddelen av stabsorganisationen, försvaretsmaterielverks centrala ledning och från varje huvudavdelning chef, planering,"vapenbäraravdelning" (fordons-. Prop.1977/78:63 89 fartygs-och fiygplanavdelningarna) samt inköpsavdelning. Återstående delar avstabsorganisationen lokaliseras lill militärstabsbyggnaden medan försvaretsmaterielverk disponerar Bastionen och frihamnsområdet för sina övriga delar. Utredningenföreslår att alternativ 2 genomförs men anser att möjligheten att på längresikt samla både staberna och i en gemensam anläggninggenom utbyggnad av Bastionen i enlighet med alternativ I bör tas till vara. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig i denna fråga anser att alternativ 1 är attföredra på lång sikt. Överbefälhavaren och menardessutom att det bör genomföras . Chefen för armén vill inte motsättasig alternativ 2, om hela arméstaben kan samlas, medan cheferna för marinen ochflygvapnet hävdar att alternativ 3 bör väljas som ett försia steg motalternativ 1. tillstyrker alternativ 2 och anser attalternativ 3 dels konserverar isoleringen av resp. försvarsgren, dels hindrarsamordningen inom materielverket. Utredningenhar vid sin belysning av stabsorganisationen haft lill uppgift att föreslååtgärder som medför kostnadsminskningar för försvaret. För att åsladkommasådana kan olika metoder användas. Så kan t. ex. vissa lägre prioriteradearbetsuppgifter ulgå, produktionsmetoderna ändras och funktioner med likartadearbetsuppgifter föras samman. Utredningens förslag om en samlad lokaliseringutnyttjar den sist nämnda åtgärden. En samlokalisering av staberna ochmaterielverkets Slockholmsdel medför sannolikt de största besparingarna. Enligtmin mening finns emellertid nu knappast praktiska möjligheter att genomföradella alternativ. Mot denna bakgrund förordar jag att staberna lokaliseras tillBastionen och materielverket till Tre Vapen. Medhänsyn till den ekonomiska situationen är det som jag har anförtnödvändigt att minska antalet anställda i den centrala ledningsorganisationenmer än vad utredningen har föreslagit. På grund härav kan del bli nödvändigtatt frångå utredningens förslag till detaljorganisation. Det bör ankomma på regeringenatt besluta om denna. Mina förslag till stabsorganisation redovisas därför påett mindre detaljerat sätt än vad utredningen har gjort. Ledningsuiredningen konstaterar altöverbefälhavaren under i allt större omfattning fåttansvaret för avvägning, planering och ekonomi, varigenom de operativa frågornariskerar att komma i skymundan. Uredningen anser att detta måste förhindras.Jag har tidigare anfört att överbefälhavarens roll som övergripandeprogramsamordnare bör förstärkas. Detta innebär emellertid inte att defredstida, frågorna får tillåtas ta överhanden i försvarsstaben.Överbefälhavaren har två huvuduppgifter, nämligen att leda den operativaverksamheten i krig och fred och att leda Prop.1977/78:63 90 försvarsmaktensulveckling, dvs. att ulöva den övergripande ledningen av förbandsproduktionen. Utredningenföreslåratl överbefälhavarens stab delas i två stabsdelar. Den ena skall svaraför ledning av operativ verksamhet och underrättelsetjänst och den andra förplanering och personal. Direkt under överbefälhavaren leder chefen för denoperativa staben den operativa verksamheten och underrättelsetjänsten samtsvarar för de operativa stabernas krigs- och fredsorganisation, beredskap m. m.Chefen för planerings- och personalstaben svarar direkt under överbefälhavarenför den övergripande avvägningen inom försvarsmakten samt inriktningen,samordningen och uppföljningen av förbandsproduktionen. Chefen för planerings-och personalstaben svarar också för informationstjänsten och den internaadministrationen. Samordningen mellan de två stabsdelarna säkerställs enligtförslaget dels genom att båda stabscheferna bör vara närvarande när principiellafrågor skall föredras för eller diskuteras med överbefälhavaren, dels genom altsamarbetel i vissa väsentliga frågor regleras i arbetsordningen. Utredningenföreslär alt överbefälhavarens stab kallas överkommandot. Remissinstanserna - med undanlag av chefen förmarinen - har inle något att erinra mot den föreslagna sammansättningen avöverbefälhavarens stab. Chefen för marinen hävdar att även andra alternativborde ha belysts. Ett fiertal remissinstanser understryker vikten av samordningmellan de två stabsdelarna och yrkar på att en särskild funktion tillförsstaben för bl. a. denna uppgift. Jagkan i allt väsentligt biträda utredningens förslag, som innebär attöverbefälhavarens möjligheter stärks både när det gäller att leda den operativaverksamheten och att utöva en övergripande planering och samordning iförhållande till försvarsgrenarna. 1 överbefälhavarens stab bör de av utredningenföreslagna stabsdelarna för operativ verksamhet och underrättelsetjänst resp.planering och personal ingå. Beträffande de två stabsdelarna kan jag biträdautredningens förslag att de var för sig skall vara direkt underställdaöverbefälhavaren. Chefen för den operativa stabsdelen bör ha erfarenhet avoperativ ledning i den högre regionala organisationen, medan chefen förstabsdelen för planering och personal bör ha erfarenhet av kvalificeratplaneringsarbete. Jag anser i likhet med utredningen och vissa remissinstanseratt samordningen mellan de båda stabsdelarna måste säkerställas och finner attdetta kan tillgodoses genom lämpligt utformade interna arbetsrutiner. Jaganser dessutom att överbefälhavarens stab alltjämt skall kallas försvarsstaben.Stabsdelarna bör i allt väsentligt innehålla de funktioner som har föreslagitsav ledningsutredningen. föreslår att överbefälhavarenskall medverka i den av regeringen ledda strategiska underrättelsetjänsten,leda den operativa och taktiska underrättelseljänsten och dessutom svara förbearbetning av operativa och taktiska underrättelser. Han skall också inrikiaoch samordna Prop.1977/78:63 91 Överbefälhavaren skall även leda säkerhetstjänsteninom försvarsmakten. Underrättelse- och säkerhetstjänsten samt försvarsattachéernahålls samman i en underrättelseenhet. Chefen för underrättelseenheten föreslåslyda direkt under chefen för den operativa staben. Utredningens förslag innebäratt försvarsgrensstabernas resurser för bearbetning förs över till överbefälhavarensstab. Överbefälhavarenbiträder i huvudsak utredningens uppfattning, medan försvarsgrenschefema ärtveksamma till att resurserna för underrättelsetjänsten minskar vidförsvarsgrensstaberna. Jagdelar utredningens syn på överbefälhavarens uppgifter avseendeunderrättelsetjänsten och utredningens uppfattning att underrättelseresursernakan utnyttjas effektivare om de samlas till överbefälhavarens stab. Dettagäller främst de nuvarande bearbetningsresurserna vid försvarsgrensstaberna.Försvarsgrensstabernas underrällelseresurser bör begränsas till vad som äroundgängligen nödvändigt för att bedöma det egna underrättelsebehovet ochställa härav föranledda krav på överbefälhavarens underrättelseorgan. 1974års underrätlelseutredning föreslog i sitt betänkande (SOU 1976:19) Denmilitära underrättelsetjänsten att de uppgifter i fråga om underrättelsetjänstensledning och samordning, som chefen för sektion 2 i försvarsstaben f n. svararför, skulle föras över till en ny befattning i staben. Den nya befattningen,som underrättelseutredningen kallade underrättelsechef, borde placeras på sammanivå som chefen för försvarsstabens operationsledning. Utredningen föreslogvidare att överbefälhavarens enhet för inhämtning av underrättelser med s. k.särskilda medel ("IB") borde inordnas i försvarsstaben. Bådebearbetningsenheten i försvarsstaben och den särskilda enheten borde, enligtunderrättelseutredningen, underställas underrättelsechefen. På grundval avunderrättelseuiredningens förslag lade regeringen i prop. 1975/ 76:189 framförslag om insyn i och kontroll av den militära underrätlelsetjänsten. a.föreslogs att en underrättelsenämnd skulle inrättas. (FöU 1975/76:40,rskr 1975/76:376) beslutade i enlighet med förslagen. 1 propositionen anförde emellertidmin företrädare att de organisatoriska frågorna borde övervägas avförsvarsmaktens ledningsutredning. Så har också skett utom i ett avseende.Enligt de tilläggsdirektiv som den föregående regeringen gavledningsutredningen skulle det inte ankomma pä utredningen attöverväga den särskilda enhetens ("IB") anknytning tillförsvarsstaben. har därför inte heller tagit slällning tillom denna enhel bör underställas samma chef som leder underrättelseljänsten iöverbefälhavarens stab. Jag delar underrättelseutredningens uppfattning attden särskilda enheten bör knytas närmare till försvarsstaben. Chefen förunderrättelseenheten i försvarsstaben bör leda verksamheten vid den särskildaenheten. Underrättelseenhetens chef blir härigenom den under överbefälhavarennärmast Prop.1977/78:63 92 ansvarigeför den särskilda underrättelseverksamheten. Då denne tjänsteman iförsvarsslaben kommer att stå i öppen personalförteckning tillgodosesriksdagens beslul beträffande öppen redovisning av underrättelsetjänstensledning. Underrällelsechefeni försvarsstaben bör lyda under chefen för stabsdelen för operativ verksamhetoch underrättelsetjänst i fråga om underrättelsetjänstens ledning och inriktningsamt bearbetning av underrättelser. När det gäller verksamheten vid densärskilda enheten bör han vara föredragande direkt för överbefälhavaren. 1detta sammanhang vill jag erinra om uttalande (KU1974:22 s. 11) att det är av vikt att försvarsministern fortlöpande hållsorienterad om den militära underrättelsetjänstens verksamhet. 1 detta sammanhang vill jag ocksä erinra om attförsvarets underrättelsenämnd fortlöpande följer underrättelsetjänsten inomförsvarsmakten pä central och högre regional nivä. Nämndens uppgifter framgårav dess instruktion (SFS 1976:498). Nämnden skall lämna överbefälhavaren desynpunkter och förslag lill åtgärder som föranleds av granskningsverksamheten.Om det behövs skall nämnden också lämna förslag till regeringen. Enligt minmening är underrättelsenämnden ett värdefullt organ för insyn i och kontroll avden militära underrättelsetjänsten. Den bör kunna bidra till ett ökatförtroende för verksamheten. Utredningenföreslär att gemensamma beredningsenheler för mark-, byggnads- ochbefästningsfrågor, vissa personalfrågor saml för frågor som rör utveckling avADB-baserade informationssystem tillförs stabsdelen för planering och personal.Vad gäller informationssystemfrågorna återkommer jag i minframställning. Överbefälhavaren är inte på nuvarandebeslutsunderlag beredd alt tillstyrka en gemensam beredningsenhet förbyggnadsärenden, medan försvarsgrenscheferna avstyrker förslaget. Jag anseratt frågan om en gemensam beredningsenhet bör övervägas ytterligare i sambandmed att stabernas detaljorganisation utformas och är således f n. inte bereddatt ta slutlig ställning till förslaget. Utredningen föreslår att överbefälhavaren skallleda personaltjänsten inom försvarsmakten. 1 samråd med berörda myndigheter ochpersonalorganisa-tionerskall överbefälhavaren enligt förslaget utforma engemensam personalpolitik för försvarsmakten. Försvarsgrenscheferna skallenligt förslaget ansvara för personaladministrationen rörande fast anställdmilitär och civilmilitär personal. Överbefälhavarens infiytande bör förstärkasnär det gäller personalplaneringen för den mest kvalificerade militärapersonalen. Hans resurser för personaltjänst skall hållas samman i enpersonalenhet som är direkt underställd chefen för stabsdelen för planering ochpersonal. Utredningen föreslår att försvarsstabens personalvårdsbyrå inordnasi personalenheten. En stor del av befattningarna i personalenheten, inkl.chefsbefatt- Prop.1977/78:63 93 ningen,bör stå öppna även för civil personal. Personalenheten föreslås varaberedningsenhet även för försvarsgrenscheferna när det gäller rättsvård,arbetsmiljö och medinfiytandefrågor. Chefen för personalenheten skall enligtöverbefälhavarens, försvarsgrenschefernas och SäCO/SR:s uppfaltning vara en militär befattningshavare,medan statens personalnämnd och LO intar motsatt ståndpunkt. LO biträder inteheller förslaget att inordna försvarsstabens personalvårdsbyrå i planerings-och personalstaben. Försvarets civilförvaltning anser att en gemensamberedningsenhet för rättsvård och allmän arbetsrätt bör ingå i civilförvaltningensverksamhetsområde. Jagbiträder i stort utredningens förslag i fräga om personaltjänsten. Med denföreslagna personalenheten och genom alt nuvarande resurser förpersonaladministration m. m. förs samman skapas bättre fömtsättningar bl. a.för att åstadkomma en gemensam personalpolitik för försvarsmakten. Det är ocksåangeläget att försvaret tar till vara andra samhällssektorers kunnande inompersonalområdel. En del av tjänstema i personalenheten, inkl. chefstjänsten,bör därför kunna besättas av alternativt militär och civil personal. Vad gällermedinflytandefrågor och rättsvård inom försvaret anser jag liksom utredningen attansvaret bör ligga hos överbefälhavaren. Innanjag går över att behandla organisationen vid försvarsgrenarna vill jagnågot beröra fördelningen av uppgifter mellan den centrala och den högreregionala nivån. Sålunda har ledningsuiredningen, som bakgmnd till förslaget omden centrala ledningsnivån, granskat militärbefälhavarnas uppgifter vad avseroperativ verksamhet, mobiliseringsverksamhet och utbildningsverksamhet. Jag delar utredningens uppfattning att denoperativa verksamheten är militärbefälhavarnas huvuduppgift och attmobiliseringsverksamhelen dämäst är militärbefälhavamas viktigaste uppgifl.Militärbefälhavarnas befattning med övriga delar av förbandsproduktionen fårinle inkräkta pä handläggningen av dessa uppgifter. 1 fråga om utbildningen hävdar utredningen attmilitärbefälhavarna börges erforderiigt inflytande över de delar som har direktsamband med den operativa verksamheten, krigsplanläggningen ochmobiliseringsverksamheten. Detta innebär bl. a. att militärbefälhavarna skallleda större övningar med förband ur en eller flera försvarsgrenar. Inom marinenoch flygvapnet behöver dock mililärbefälhavarna inte ha ansvarel för ledningenav den grundläggande utbildningen. Utredningen har ännu inte tagit ställningtill militärbefälhavarnas inflytande på gmndutbildningen inom armén. Utredningenssyn på militärbefälhavarnas inflytande över utbildningen biträds i huvudsak avöverbefälhavaren och försvarsgrenscheferna. Jag kan liksom remissinstansernabiträda utredningens förslag om militärbefälhavarnas inflytande överutbildningen inom marinen och flygvapnet. 1 samband med redovisningen avutredningens andra etapp kommer jag att ta Prop.1977/78:63 94 ställninglill militärbefälhavarnas inflytande på utbildningen inom armén. föreslår alt förstaflygeskadern skall vara kvar som sammanhållet förband i fred. Eskadern skallvara underställd överbefälhavaren men lyda under chefen för flygvapnet när detgäller utbildning och fackmässiga mobiliseringsförberedelser. Utredningen haremellertid t. v. räknat med att spaningsdivisionerna får samma lydnadsförhållandensom jaktdivisionerna. Överbefälhavaren och chefen för flygvapnet biträderutredningens förslag i fråga om attackdivisionerna i försia flygeskadem.Ävenjag biträder förslaget. Jag finner det angeläget att peka på divisionernasbetydelse i operativt hänseende och fördelen med att ha en likartadorganisation i fred och krig. Jaganser att spaningsdivisionernas lydnadsställning bör övervägas underledningsutredningens fortsatta arbeie. Chefen för försia fiygeskadern bördärför t. v. behälla sitt ansvar i fräga om förbandsproduktionen för dessadivisioner. Vidare bör spanings- och underrättelseavdelningen vid Södermanlandsflygflottilj t. v. ingå i försia flygeskaderns stab. Ledningsutredningenföreslår att k u s t fl o 11 a n underställs överbefälhavaren. Kustflottan ärf n. underställd chefen för marinen och finns som sammanhållet förband endast ifred. Överbefälhavaren och chefen för marinen avvisar utredningens förslag ochanser att kustfloltans lydnadssläll-ning är ändamålsenlig och rationell.Kustflottan är ett utbildningsförband och upplöses i händelse av krig. 1 likhetmed överbefälhavaren och chefen för marinen finner jag att kustfiotlansnuvarande lydnadsförhållanden i fred bör beslå. Ledningsutredningenanser att försvarsgrensslabernas principiella organisation bör styras avförsvarsgrenschefernas två huvuduppgifter, nämligen ledning av förbandsproduktionensom helhet samt ledning av produktionen vid underlydande enheter, dvs.utbildning, fackmässiga mobiliseringsförberedelser och personaltjänst. Dessatvå uppgifier är enligt utredningen artskilda och mäste hållas samman var försig. I en försvarsgrensstab bör därför finnas en enhet som håller sammanförbandsproduktionen i sin helhet och därmed det underlag som skall lämnastill regeringen, överbefälhavaren och sidoordnade produktionsmyndigheter. Ävenden ledning av ulbildning och fackmässiga mobiliseringsförberedelser som riktarsig nedåt i organisationen börenligt utredningen hållas samman inom en enhet.Vidare bör en försvarsgrensstab innehålla en enhet för organisations- ochmaterielfrågor samt en enhet för personaltjänst. I vissa fall finns behov avatt inom en försvarsgrensstab hålla samman system eller förbandstyper tvärsöver funktionerna materiel, anläggningar, personal och utbildning. Detta kanenligl ledningsutredningen tillgodoses genom att systemansvaret läggs hosenheten för organisations- och materielfrågor eller genom att man har särskildasyslemansvariga som lyder direkt under 1977/78:63 95 stabschefen.Det är enligt utredningen lämpligt att de systemansvariga håller samman införandelav ny organisation, materiel, taktik m. m. på förbanden.