prop · G103166 · 1977-12-31 00:00:00 — 1977/78: 166 Regeringen föreslår att antaga de förslagsom har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen behandlas i korthetsjöfartsutvecklingen under det senasie året. beslutade om vissa temporäraåtgärder beträffande den svenska handelsflottan (prop, 1976/77:146, TU1976/77:26, rskr 1976/ 77:344), Det gällde bl. a. likviditelsstöd i form avstatliga kreditgarantier på 500 milj. kr., som kunde beviljas till den 30 juni1978, och en till samma tidpunkt tidsbegränsad lag om tillstånd tillöveriåtelse av fartyg. I förevarande proposition föreslås alt - i avvaktanpå resultatet av den i prop. 1976/77:146 aviserade sjöfartspolitiskautredningen - dels det belopp för statliga kreditgarantier som beräknas varaoförbmkat Hr användas även under nästa budgetår, dels lagen omtillstånd till överlåtelse av fartyg skall fortsätta att gälla till utgången avjuni 1979. I 1977/78. 1977/78:166 2 Lag om fortsattgiltighet av lagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av Härigenom föreskrivs att lagen (1977:494) omtillstånd lill överiåtelse av fartyg som gäller lill utgången av juni 1978skall äga fortsatt giliighei lill utgången av . Prop.1977/78:166 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , Åsling, Söder, , ,, , , , I prop, 1976/77:146 om vissa sjöfarlsfrågorbehandlades den allmänna sjöfartsutvecklingen och den svenska sjöfartsnäringensaktuella läge och konkurrensförmåga, I propositionen konstaterade jaginledningsvis atl investeringsbenägenheten inom den internalionella sjöfartenökade från slutet av 1960-talel, Beställningarna av stora tankfartyg ökadekraftigt. Den internationella utvecklingen omfattade också de svenskarederierna. Medan den svenska handelsflottan mätt ibruttoregisterton ökade med perårunder , var den åriigaökningstakten 11 96 . Mest ökade denoljelransporterande delen av handelsflottan med tyngdpunkt pä sloraråoljetankers. Investeringsnivån steg emellertid ocksä i fråga om olika typerav specialiserade och dyrbara enheter. Deninternationella lågkonjunkturen i mitten av 1970-talel medförde emellertid ettbetydande överskott av tonnage. Frakterna pressades hårt. och ibörjan av var inemot hälften av det svenska oljelransporterandetonnaget upplagt. Starka skäl talade för atl det ekonomiska utbytet avtankfarien skulle förbli dåligt det närmaste året. Samma förhållande ansågsgälla för betydande delar av torrlaslfarlen. Redan den löpande driften gav underskott ochpåverkade negativt likviditeten hos svenska rederier. Den analys som gjordes ibörjan av visade att ocksä för vissa stora rederierlikviditetspåfreslningarna kunde bli myckel besvärande under det kommande året.Detta kunde tvinga fram åtgärder som negativt påverkade den svenskarederinäringens framlidsmöjligheter. Sålunda skulle det kunna komma att skeomfattande försäljningar även av modernt tonnage till utlandet trots lågapriser på fartygsmarknaden. 1977/78:166 4 Följdenav sådana försäljningar skulle - sett i ett längre perspektiv - kunna blikapitalförluster inte enbart för vederbörande rederi utan också för samhället. Efter en redogörelse för del särskilda statligastödet till fartygsbeställare som föreslagits i prop. 1976/77:139 om vissavarvsfrågor fann jag mot bakgrund av rederiernas likviditetssitualion detbefogat även med ett kredilstöd för andra ändamål. Syftet härmed skulle iförsta hand vara alt ge rederierna möjlighet att undvika av likviditeisskälframtvingade omfattande försäljningar av modernt tonnage till underpris. Ipropositionen betonades att ett sådant stöd måste vara selektivt och grunda sigpå en ingående individuell bedömning. Både rederi och fartyg skulle bedömasvara livsdugliga inom svensk sjöfartsnäring. Jag påpekade dock alt åtskilligaförändringar måste accepteras för att den svenska handelsflottan framgångsriktskulle kunna anpassas till nya förhållanden. Försäljning till utlandet av ocksåförhållandevis nybyggda fartyg kunde därför H godtas. Mot den angivna bakgrunden föreslogs etttidsbegränsat likviditetsstöd i form av statliga kreditgarantier. Stödet skulleutgå under /78 inom en ram av 500 milj. kr., varav ca 50 milj.kr. beräknades för den mindre skeppsfartens behov. För atl bl. a, hålla nere driftkostnaderna ochdärmed förbättra de svenska rederiernas konkurrensläge föreslog jag vidare ipropositionen att statsbidrag skulle ulgå för sjöfolkels fria hemresor under entvåårsperiod. Bidraget föreslogs i princip lill 30 96 av rederiernas totalaresekostnader. Bidraget skulle utgå inom en total kostnadsram om 18 milj. kr.för vardera av budgeHren 1977/78 och 1978/79. I propositionen behandlades vidare frågan omöveriåtelse av fartyg till utlandet med bevarat svenskt driftinflylande. 1propositionen skildes mellan sådan överiåtelse till land som tillhandahållerbekvämlighelsflagg - dvs. land som medger registrering av fartyg oberoende avsamhörighet mellan fartyget och landet - och överlåtelse till land som räknaslill de konventionella sjöfartsnationerna. Utgångspunkten i det förslag som lämnades i deltaavseende var att svensk sjöfart så långt möjligt skall drivas under svenskflagg. De gällande lagreglerna vid överiåtelse av fartyg lill utlandet togfrämst sikte på handelspolitiska och valutapolitiska bedömningar. Mot bakgrund härav föreslog jag i propositionen ensärskild lag av innebörd att sjöfartspolitiska synpunkter skulle beaktas vidprövning av ansökan om tillstånd atl lill utlandet H överiåta svenskt fartyg.Lagen föreslogs tidsbegränsad till utgången av juni månad 1978. Vid prövningav fråga om tillstånd lill överiåtelse skulle enligt lagförslaget särskillbeaktas hur denna påverkar effektivitet och sysselsättning inomsjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden. Tillstånd skulle enligtförslaget inte lämnas om det strider mot väsentligt allmänt intresse atlfartyget upphör att vara svenskt. Ipropositionen aviserades en sjöfartspolilisk utredning med uppgifi att a. näringens samhällsekonomiska betydelse samt framlida verksamhetoch konkurrensförmåga. Utredningen (K 1977:05) är tillsatt och den har påbörjatsill arbele. Förslagen i propositionen godtogs av (TU1976/77:26, rskr 1976/ 77:344). kom inte att medföra någon förbättring försjöfarten. Tvärtom låg frakterna inom flera marknadsavsnilt lägre än under år1976. Bl.a, gällde detla oljelransporterna. Trots en ökning av detoljelransporterande tonnagel med enbart några procent under årel varöverskottet på fartyg snarare större än vid dess början.Rederiernas benägenhetatt vid redan en liten höjning av frakterna sättaupplagda fartyg i trafik gjorde atl fraktuppgången blev kortvarigoch föga markerad. inleddes med mycket låga frakter och på nytt ökandeuppläggningar, 1 fråga om torrlastgodsel medförde den fortsattlåga slältillverkningen i industriländerna minskade sjötransporter av järnmalmoch kol, Ocksä förden tredje slora varugruppen, spannmål, gick skeppningarnaned något. Trots smärre ökningar av annat gods försämrades balansen mellantillgång och efterfrågan på torrbulkfartyg. Tonnagel ökade som följd av desenaste årens slora beställningar med över 10 96 vartill kom del kombineradetank- och lorriasltonnaget, som i starkt ökad omfattning sysselsatts medtorriaslskepp-ningar. Frakterna var i genomsnitt lägre än ,Uppläggningarna ökade framför allt vad gäller stora fartyg. ökadedock transportbehoven, främst i fråga om spannmål. Detta förde med sig en vissuppgång av frakterna, en uppgång som höll sig över men som numeraupphört. För den svenska långväga linjesjöfarien var detekonomiska utfallet växlande men i genomsnitt långt ifrån gott. De kort vägalinjerna hade fortsalt stark känning av den svaga konjunkturen i Västeuropa.Samma gällde förde i annan närirafik insatta lorriast- och tankfartygen. Ävenför färierederierna blev bekymmersamt. Från den allmänna marknadsbilden skilde sig vissaspecialfarter, som hade god lastlillgång och gav ett gottekonomiskt utbyte. Det gällde transporterna av fabriksnya bilar och kylgods,båda med väsentlig betydelse för den svenska sjöfartsnäringen. Förro/ro-fartygen, som hade hävdat sig väl , försämrades däremotmarknaden. Som följd av förkortade hamnliggetider i och starktökade leveranser av nybyggen finns risk för ett betydande tonnageöverskott. En lång tids låga frakter med alltmer försämradefinansieringsmöjligheter från både säljares och köpares sida innebar en starkpress nedåt av fartygsvärdena . Detla gällde inte minst deslorbäriga masslasi-fartygen. Från redan låga värden sjönk priserna påandrahandsfartyg också 1977/78:166 6 förmoderna enheter med i vissa fall . För huvuddelen av de svenska rederierna försämradesdet ekonomiska resultatet ytteriigare . Härtill bidrog atthuvuddelen av de stora tankfartygen låg upplagda större delen av året. Deberäkningar som har gått att göra tyder på atl också förhandelsflottan totalt fraktinkomslerna inte gav utrymme föratt täcka ens en delav kapitalkostnaderna. Redan löner och andra driftkostnader medfördeunderskott. Därtill kom de låga priserna på andrahandsmarknaden. De vinster somnormall görs vid försäljning av befintliga fartyg utbyttes i många fall motförluster. Avgången av tonnage från den svenska handelsflottanår blev av samma storleksordning som , dvs. ca 1,3 milj. ton bmtto.Tillförseln av fartyg blev däremot betydligt större än året innan, vilket fördemed sig att handelsflottans tonnage minskade med enbart ett par procent. Avnytillskotten vägde lonnagemässigt stora tank- och kombinerade fartyg tungt.Det var fartyg som hade beställts redan före vändningen av lankfrakterna år1973 och kom ut i en mycket svag marknad. Samma gällde senare beställdabulkfartyg i 60 000 tons klassen (s. k. panamaxfartyg). Bland de levereradefartygen ingick också - fömtom ett betydande antal ro/ro-fartyg - specialfartygav olika typer som skogsprodukt- och biltransportfartyg liksom fartyg anpassadeför svåra isförhållanden. Utsikterna för ter sig inle goda. När detgäller tanksidan kan som en positiv faktor betecknas de starkt minskadeleveranserna av oljelransporterande fartyg. Med den skrotning av äldre enhetersom är alt vänta kan tanktonnaget hålla sig på i stort oförändrad nivå underåret. Ökningen av oljetransporterna beräknas bli förhållandevis liten under år1978. Tonnage-överskottet skulle därigenom förbli ungefär oförändrat och fömtsättningarföreligger knappast för en uppgång av frakterna. Om en åtstramning skulle gåatl åstadkomma genom den från skandinaviskt håll initierade samverkan mellantankredarna återstår att se. I fråga om lorrbulkfarlygen kan man räkna med ettbetydande tonnage-tillskoll också . Med en fortsatl svagstålkonjunklur lär tonnageefterfrågan öka obetydligt. Risk finns för en ökadobalans med ökat antal uppläggningar som följd. De konjunkturbedömningar som föreligger lalar knappastför en förbättring inom andra marknader. Tvärtom kan tonnageöverskolten spridasig med åtföljande fraktsänkningar. Liksom torde ett gottförtjänstiäge gå att upprätthålla inom enbart ett Htal specialområden. Att nu försöka ge en bedömning av utvecklingen pålängre sikt ter sig alltför vanskligt. Åtskilliga faktorer måste samverka föratl H en på nytt positiv utveckling inom världssjöfarlen och då också för densvenska sjöfartsnäringen. De mera långsiktiga bedömningarna Hr anstå i avvaktanpå bl. a. de analyser som faller inom uppdraget för den sjöfartspoliliskautredningen. 1977/78:166 7 3Statliga kreditgarantier till svenska rederiföretag Det tidigare nämnda systemet för statliga kreditgarantiertill svenskt rederiföretag böriade tillämpas den , Systemet ärtidsbegränsat och fullmäktigei riksgäldskonlorel har bemyndigats atl undertiden Ijuli 1977-30 juni 1978 medge de aktuella garantierna. Ansökan om garantieller utfästelse om garanti skulle vara inlämnad ,Närmare föreskrifter för utfärdande av statliga kreditgarantier har meddelats iförordningen (1977:497) om statiig kreditgaranti till svenskt rederiföretag. Den svenska rederinäringens goda ekonomiskautgångsläge, när den intemationella sjöfarlskrisen började, innebar en god egenöverievnadsför-måga för flertalet rederier även vid en jämförelsevis långperiod med låga frakter. Det tidsbegränsade likviditetsstödet i form avstatliga kreditgarantier kunde därför begränsas. Om så skulle visa signödvändigt, kunde regeringen återkomma till när bättre fömtsättningarförelåg atl mera långsiktigt bedöma utvecklingen. De överväganden som gjordes inomkommunikationsdepartementet på gmndval av utredningar om rederiernaslikviditetsläge visade på ett behov av sådana garantier om 500 milj, kr,, varavca 50 milj, kr, behövdes för den mindreskeppsfarten. Hänsyn hade därvid tagitstill de förslag som lagts fram i prop. 1976/77:139 om vissa varvsfrågor, sominnebar att svenska rederier gavs möjlighet att lägga ut nybeställningar utanatt därvid belasta sin likviditet. Den i prop, 1976/77:146 aviseradesjöfartspoliliska utredningen skall lägga fram ett sjöfartspoliliskt programbaserat på ett klariäggande av näringens samhällsekonomiska betydelse samtframtida verksamhet och konkurrensförmåga. Som ell naturiigt led i dennautrednings arbete ingår att vidareföra tidigare gjorda undersökningar avrederiernas likviditet m. m. Vid de överiäggningar med företrädare för rederieroch ombordanställda som föregick utarbetandet av prop. 1976/77:146 fömtsatleSveriges redareförening alt ytteriigare statliga kreditgarantier utöver denram som skulle komma all föreslås i propositionen inom en viss lid kundeberäknas bli nödvändiga. aktualiserade redareföreningenhos regeringen frågan om en ökning av ramen för kreditgarantierna från 500milj. till I 250 milj. kr. Bakgrunden till redareföreningens framställningvar en aktuell enkät genomförd av föreningen. Prognosperioden avsåg tiden t, o,m, utgången av , Ett betydande anlal ansökningar omgarantiulfästelser hade för redareföreningensframställning kommit in till som har altavge yttrande över ansökningarna till fullmäktige i riksgäldskonlorel innandessa slutligen prövas. Den samlade bedömning av den sannolikamarknadsutvecklingen och de svenska rederiernas ekonomiska läge ochlikviditelsförhållanden som behövdes för nämndens handläggning av ansökningarnaväxte fram , Denna bedömning utgjorde också underlag för delyttrande som nämnden avgav över föreningens framställning. 1977/78:166 8 Nämnden återgav inledningsvis i sitt yttrande vissauttalanden i prop. 1976/77:146 beträffande syftet med likvidiletsstödet.Nämnden uttalade i anslutning härtill att detta syfte alltjämt var en lämpligutgångspunkt. Nämnden konstaterade att om staten kraftigt skulle utöka sittstöd måste delta - med hänsyn till att marknaden förväntas vara fortsatt dåligoch att tidpunkten för balans förskjutits framåt - innebära att statens totalarisk skulle öka väsentligt. En fortsatl ökad skuldsättning skulle i ett sådantmarknadsperspektiv enligt nämndens uppfattning medföra att rederiernassoliditet allvariigt försämrades och atl likviditeten successivt skulleurholkas. Mot bakgrund av rådande förhållanden och förväntad utveckling lordeenligt nämnden en utökad utförsäljning, utöver vad som tidigare ansettsnormalt, för vissa rederier vara nödvändig och motiverad från såväl samhälls-som företagsekonomisk synpunkt. En sådan utförsäljning bör dock ske underkontrollerade former. Nämnden fann del rimligt atl rederierna vid likvidiletssvårigheteri första hand borde söka utverka amorteringsanstånd från sina kreditgivare. Enbearbetning av till nämnden inkomna ansökningar och det av överlämnade bakgrundsmaterialet lill föreningens framställninggav vid handen alt rederiernas amorteringar uppgick till stora belopp och attanstånd med dessa avsevärt reducerade det av redareföreningen angivna behovetav en höjd ram för de statiiga kreditgarantierna. Amorteringarnas storiek under1979 uppgår exempelvis lill nära 900 milj. kr. Nämnden angav också alt man iärenden om likviditelsstöd som redan behandlats fömtsatt all amorteringsanståndi första hand borde utverkas. Sammanfattningsvis ansåg nämnden atl stalsmaklemaf. n. inle behövde la ställning till frågan om ytteriigare stöd. För egen del vill jag anföra följande. Flertaletsvenska rederier har ansökt om garantiulfästelser och huvuddelen avansökningarna har numera behandlats av i har därefter i ett anlal fall lämnat sådanautfästelser, i vissa fall sedan frågan underställts regeringens prövning. Vid behandlingen av ansökningama har normaltställts krav på amorteringsanstånd från rederiernas ordinarie kreditgivare.Sådana amorteringsanstånd har även medgetts svenska rederier för lån i fartygsom byggts vid svenska varv med statlig kreditgaranti. Efter förslag i prop.1977/78:101 bil. 11 har medgett att ochSkeppsfartens sekundäriånekassa Hr disponera en röriig kredit av 139 milj. kr.i (NU 1977/78:38, rskr 1977/78:160). Därigenom har skapatsförutsättningar även för kassorna att medge amorteringsanstånd. Som en följd av bl. a. dessa åigänJer har behovetav likviditelsstöd i form av statliga kreditgarantier kraftigt kunnatbegränsas. har syftet med dessa kunnat uppnås genom atl kreditgivarnapå såväl den statliga som den privata sidan varit med och tagit sin del avansvaret - och även risken - när del gällt att medverka till att svenskarederier skall klara de likvidilelspåfrest- Prop.1977/78:166 9 ningar,som följt av sjöfartskonjunkturen. Avden av beslutade ramen för statliga kreditgarantier om 500 milj, kr,,varav 50 milj, kr, förden mindre skeppsfartens behov, kan efter del attsamtliga ansökningar som kommit in till beräknas återstå ett belopp av storieksordningen 200 milj, kr.Sjöfartspolitiska utredningen har i skrivelse den 22 febmari 1978 anfört att deåtgärder som har vidtagits torde i betydande omfattning säkerställa rederiernaslikviditet i vart fall lill såvitt utredningen kanöverblicka. Förhållandena inom den internationella sjöfarten under de närmasteåren kan emellertid enligt utredningen beräknas bli sådana att även med deåtgärder som vidtagits vissa rederier kan hamna i likvidiletssvårigheter. Detär därför enligt sjöfartspolitiska utredningen angeläget att den del av denursprungliga ramen om 500 milj, kr, som kan komma alt återstå sedan samtligaansökningar avgjorts kan föras i ny räkning och stå till förfogande under åren1978 och 1979 på i ston sett samma villkor som f. n, gäller. Utredningen anförvidare att utredningens fortsatta arbete kan ge anledning till förslag om enutökning av stödet och eventuellt ocksä en förändrad inriktning och utformningav detla. Påföredragning av industriministern föreslås i proposition 1977/78:174 en ökningav ramen för bestallarslöd med 775 milj, kr Därigenom ges möjlighet för svenskarederier alt fortsätta att lägga ut beställningar vid svenska varv utan attbelasta sin likviditet i samma utsträckning som om beställarsiöd inte lämnats. Jaganser atl med hänsyn lill osäkerheten i bedömningen av utvecklingen inom sjöfartendet är angeläget att resterande del av de kreditgarantier som ställts lillförfogande av kan föras i ny räkning och stå till förfogande ävenefter , förslagsvis till , Jag förordarattriksdagens bemyndigande inhämtas i detla avseende. Kreditgarantierna bör ges ienlighet med förslagen i prop, 1976/77:146 och uttalandena i /77:26, Enligt lagen (1977:494) om tillstånd tillöveriåtelse av fartyg, som trädde i krafl , gäller att svensktregistreringspliktigi skepp eller andel däri inle Hr överiåtas utan tillståndav regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om skeppet genomöveriåtelsen upphör att vara svenskt. Vid prövning av fråga om tillstånd lillöveriåtelse skall särskilt beaktas hur denna påverkar effektivitet ochsysselsättning inom sjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden.Tillstånd skall inte lämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse atlskeppet upphör all vara svenskt. Enligt förordningen (1977:495) om tillstånd tillöveriåtelse av fartyg skall fråga som avses i nämnda lag prövas avkommerskollegium i samråd med Prop.1977/78:166 10 riksbanken.Bedöms ärende ha större principiell betydelse eller allmän räckvidd bör enliglförordningen kommerskollegium höra och med eget yttrandeunderställa ärendet regeringens prövning. Underställning förutsätts också böraske om de ombordanställdas organisationer har motsatt sig bifall tillansökningen, Lagen resp, förordningen om tillstånd lillöveriåtelse av fartyg gäller till utgången av . Bakgmnden till lagstiftningen finns redovisad iprop. 1976/77:146 om vissa sjöfarlsfrågor, Säsom jag anförde där hadeflaggutredningen (K 1973:01) i betänkandet (SOU 1976:44) Sjöfart och flaggföreslagit lagstiftning om offentlig kontroll av fartygsöveriåtelser tillutiandet med bevarat svenskt driftsinflylande. Sedan överläggningar i början avår 1977 ägt mm mellan företrädare för ,rederinäringen och de ombordanställdas organisationer, inkom lill departementetskrivelser dels från , dels gemensamt från Svenskamaskinbefalsför-bundet. och som berörde bl, a. utflaggningsfrågan. Det förslag som jag lade fram i nämnda propositionoch som sedermera efter godkännande tog sig uttryck i denlagstiftning som gäller hade sin utgångspunkt dels iflaggutredningens förslag, dels i resultatet av de överiäggningar som fördesmed företrädare för redarna och de ombordanställda. Jag fann del vid dettillfället inte lämpligt att, innan resultatet av sjöfartspolitiskautredningens överväganden förelåg, lägga flaggutredningens förslag till grundför en långsiktig lösning av problemet med överiåtelse lill utlandet medbevarat svenskt driftsinflylande. Däremot fann jag det angeläget att redan dågenom en särskild lag klargöra alt sjöfartspoliliska synpunkter skall beaktasvid prövningen av ansökan om tillstånd att till utlandet få överiåta svensktfartyg. Jag vill i detta sammanhang någol beröra huvuddragen i de motiv somjag anförde för lagstiftningen. Såsom framgår av prop, 1976/77:146 måsteutgångspunkten vara att svensk sjöfart så långt möjligt skall drivas undersvensk flagg. måste det emellertid finnas möjligheter för rederiernaalt etablera sig utomlands. Vid bedömningen av tillslåndsärendena bör manskilja mellan s, k, rena försäljningar till utlandet och försäljningar medbevarat svenskt driftsinflylande. försäljningar är ett normall inslag irederi verksamheten och tillstånd bör alliså regelmässigt ges lill sådana.Även överiåtelser med bevarat svenskt driftsinflytande kan vara till gagn försvensk sjöfart, t. ex, om överiåtelse till dotterbolag i utlandet är endamöjligheten att erhålla eller behålla betydande laslkontrakt lill följd av denökande sjöfartsprotek-tionismen, Ytteriigare ett skäl till bifall kan vara attfartyget avses ingå i internationellt samarbete. Vid prövningen bör särskiltbeaktas hur överlåtelsen påverkar effektiviteten och sysselsättningen inomsjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden. Om rederiet i sinansökan anger att man Prop.1977/78:166 11 avseratt tillföra verksamheten under svensk flagg ett annat fartyg, som frånsysselsättningssynpunkt i princip motsvarar del som avses registreras iutlandet, bör detta förhållande utgöra skäl för bifall till framställningen.När del gäller överiåtelse lill dotterbolag i land som tillhandahållerbekvämlighelsflagg kan delta normalt antas strida mot väsenligl allmäntintresse. Även i sådant fall måste dock möjlighet finnas till olika lösningar idel konkreta fallet, under fömtsättning atl det är klariagt all den fortsattadriften sker under förhållanden som är godtagbara utifrån svenska värderingaroch internationella åtaganden. Såsom förutsattes i prop. 1976/77:146 harsjöfartspoliliska utredningen fått i uppdrag bl. a. att - mot bakgmnd avsamhällsekonomiska, sjöfartspoliliska och förelagsekonomiska värderingar -undersöka behovet hos svenska rederier all driva fartyg under främmande flagg.Vidare har flaggutredningens betänkande Sjöfart och flagg överiämnats lillsjöfartspolitiska utredningen för atl las i beaktande vid utarbetandet av denlagstiftning som avses utgöra en grund för en mera permanent lösning av fråganom överiåtelse av fartyg till utiandet.