prop · G10330 · 1977-12-31 00:00:00 — har dock arbetsmarknadsutbildningen expanderatkraftigt. Den omfattar nu ett stort antal människor med mycket skiftandebakgrund. Det har därvid visat sig att människor kan ha behov av kartläggandeoch stödjande åtgärder utan att de för den skull kan betecknas somarbetshandikappade i medicinsk mening. En stor del av kursutbudet vid AMU-centrabestår också av yrkesförberedande kurser. Många elever iarbetsmarknadsutbildningen är arbetshandikappade. Arbetsmarknadsutbildningenhar därför kommit att bli den huvudsakliga rehabiliteringsorganisationen ävenför arbetshandikappade. Organisationen för den yrkesinriktade rehabiliteringenskall i första hand betjäna människor som själva önskar komma ut på arbetsmarknaden.Det är olyckligt att de mest kvalificerade och dyrbara rehabiliteringsresursernaofta används som led i en pensionsbedömning. 5.1.5 Utredningens förslag Förstärkning vid arbetsförmedUngarna Utredningen anser det naturligt att arbetsförmedlingarnaintar en nyckelposition i en samordnad organisation för yrkesinriktadrehabilitering. Vissa förstärkningar av arbetsförmedlingarna föreslås därför.Det är viktigt att arbetsförmedlarna ges möjlighet att ge de arbetssökande eni ökad grad individualiserad service. Detta kräver fortlöpande och grundligareutbildningsinsatser. Den arbetsförmedlingsorganisation som trädde i kraft förnågra år sedan innebär ett närmare samarbete mellan olika förmedlingstjänstemän.För att arbetsvärdarnas särskilda funktion inte skall försvinna föreslåsåterkommande utbildningsinsatser. För arbetsvärdarna är det nödvändigt medökade kunskaper om olika handikappgruppers behov och situation, men ocksåutbildning i frågor rörande sociallagstiftning, hur sociala myndigheterfungerar, olika bidragsmöjligheter etc. Kontaktmannaskapet mellan arbetsförmedlingen och olikavårdorgan bör byggas ut och förstärkas. Det bör ges en fastare organisation oehomfatta fler vårdinrättningar än , bl. a. hela den somatiska vården.Utredningen föreslår att behovet av läkarinsatser i förmedlingsarbetet liksomhittills bör tUlgodoses genom köpta tjänster från sjukvårdshuvudmännen. Föratt behovet av läkarmedverkan skall kunna säkerställas 5 1977/78. Prop.1977/78: 30 66 föresläs att AMS inleder överläggningar medLandstingsförbundet ofn lämplig organisatorisk form för sådan medverkan. Erfarenheterna av psykologmedverkan i förmedlingsarbetetär så positiva att den arbetspsykologiska verksamhet som bedrivs påkonsultbasis bör inordnas i arbetsförmedlingarnas verksamhet. Fasta psykologtjänsterbör därför inrättas vid arbetsförmedlingarna. Det ärangeläget att samtliga resurser för den yrkesinriktade rehabiliteringen samlaspå ett ställe. Utredningen föreslår därför att delar av de resurser förkartläggande och förberedande åtgärder som finns vid de arbetspsykologiskainstituten, de kommunala arbetsvårdsinstituten och inomarbetsmarknadsutbildningen sammanförs till särskUda enheter för yrkesprövninginom arbetsmarknadsutbildningen. Förslaget innebär att de nyaprövningsenheterna övertar den funktion som de kommunala arbetsvårdsinstitutenhar och att staten övertar huvudmannaskapet för all yrkesinriktadrehabilitering. Vid deföreslagna enheterna för yrkesprövning skall olika funktioner kunnatillgodoses. skall eleven kunna genomgå ettgenerellt prövningsförfarande, anlagsundersökningar i olika former, ta del avfördjupad yrkesvägledning och arbetsmarknadsinformation m. m. För många eleverär det nödvändigt med en tids ytterligare förberedelse innan de kan gå vidareut i arbete och/eller utbildning. Det kan vara nödvändigt med fysisk träningoch sjukgymnastik, psykisk och social träning, ergonomiska insatser samt utprovningav tekniska hjälpmedel. Också dessa behov ska kunna tillgodoses vidyrkesprövnings-enheterna. Efter yrkesprövningen skall alla åtgärdsformer stå tiUbuds t. ex. utbildning, arbete på den reguljära arbetsmarknaden, skyddatarbete, halvskyddat arbete, beredskapsarbete. Utredningen föreslår också attprövning/träning i reell miljö byggs ut och förstärks. För mångaelever kommer någon form av yrkesutbildning att bli nödvändig. De skall dåkunna gå i reguljära yrkesutbildningskurser vid AMU-centra. För många kan detvara nödvändigt med stöd från personalen vid yrkesprövningsenheten under dennatid. Möjligheter till individuahserad kursuppläggning, tillgång till olika stödoch instruktionsformer kommer också att krävas. Vid de föreslagna enheterna bördet finnas arbetsförmedlingstjänstemän, läkare, sjuksköterskor, sjukgymnaster,psykologer, kuratorer, lärare/instruktörer m. m. Även närnuvarande former för kartläggning och förberedelse samordnas kommer det attfinnas behov av särskilda anpassningskurser för vissa handikappgrupper. Dessaskall dock vara arbetsmarknadspolitiskt motiverade. Utredningen föreslår attnamnet anpassningskurser eller OT-kurser ersätts med benämningen yrkesprövningsverksamhet med sär- 1977/78: 30 67 skilda resurser för vissa handikappgrupper. De nuvarandeanpassningskurserna för äldre synskadade föreslås fortsättningsvis drivas avDe med anslag från . Yrkesprövningsenheterbör inrättas vid större AMU-centra i varje län. De kommunala arbetsvårdsinstitutensverksamhet, elever och personal bör bilda grunden till de nya enheterna.Dimensioneringen av verksamheten bör kännetecknas av samma flexibilitet somgäller för arbetsmarknadsutbildningen i övrigt. Nuvarande ca 2 700 platser förarbetsprövning oeh arbetsträning vid de kommunala arbetsvårdsinstitutenföreslås integreras vid yrkesprövningsenheterna. Detaljplanering av den nya organisationen bör uppdras åten särskild organisationsutredning med representanter från AMS och SÖ. Denövergripande forskningen rörande de arbetshandikappades problem påarbetsmarknaden bör ske inom ramen för redan befintliga institutioner. Ärbetsmarknadsinriktadforskning sker vid bl. a. universiteten, , arbetsmedicinskaavdelningen vid arbetarskyddsstyrelsen oeh laboratoriet för kliniskstressforskning. bör också ges resurser förforskning rörande de arbetshandikappades problem. Beträffandeforskning och metodutveckling inom gällande rehabilitering har utredningen övervägttvå alternativa organisationsformer, nämligen dels ett fristående institut ochdels en decentraliserad organisation i anknytning till de föreslagna yrkesprövningsenheterna.Utredningen har funnit att en organisation med starkt decentraliserade resurseri nära anknytning till den praktiska verksamheten har de bästaförutsättningarna att kunna fånga upp och vidareutveckla den metodutvecklingsom pågår i organisationen. För metodutveckling föreslås därför endecentraliserad organisation med särskilda resurser vid yrkesprövningsenheternai , och . Vidare bör SÖ:s resurser på det här områdetförstärkas. En delegation för metodfrågor med representanter för bl. a. AMS ochSÖ bör inrättas och ett särskilt anslag för metodutveckling ställas tillförfogande. Förslaget innebär bl. a. att statens arbetskliniks resurser förmetodutveckling överförs till en yrkesprövningsenhet i . Utredningen har gjort en kostnadsjämförelse mellannuvarande och föreslagen organisation. 1 nuvarande organisation beräknas arbetsprövningoch arbetsträning kosta 144,1 milj. kr. AMS anslag för psykologmedverkan vidarbetsförmedlingarna uppgår till 24,2 milj. kr. Anslaget för läkarmedverkanutgör 2,9 milj. kr. Totalt kostar verksamheten i nuvarande organisation 171,2milj. 1977/78: 30 68 I den föreslagna organisationen överförs arbetsprövningoch arbetsträning till yrkesprövningsenheter vid AMU-centra. Härvid blir detenligt utredningen möjligt att göra besparingar på ca 13,5 milj. kr. 1 dagsysselsätts t. ex. en rad personer vid arbetsvårdsinstituten och landstingskommunernascentrala förvaltning med administration av utbildningsbidrag till dearbetshandikappade. I den nya organisationen övertas denna funktion avförsäkringskassan. Utredningen föreslår vidare att den arbetspsykologiskakonsultverksamheten skall ersättas med 150 fasta psykologtjänster, motsvarandeden kapacitet som de fristående arbetspsykologiska instituten har i dag.Dessutom behövs 20 biträdestjänster. Kostnaderna för dessa tjänster beräknastill 18,5 milj. kr. För forskning beräknas ett anslag på 1 milj. kr. Jämförtmed nuvarande läge minskar kostnaderna för psykologmedverkan i den nya organisationenmed ca 4,7 milj. kr. Läkarmedverkan förutsätts öka , vilket geren merkostnad på 1,2 milj. kr. För metodutveckling föreslås inrättande av 20tjänster till en kostnad av drygt 2 milj. kr. Statens arbetskUniks budget uppgårf. n. till drygt 3 milj. kr. Här uppkommer alltså en besparing på 1 milj. kr.Den totala kostnadsbesparingen i den nya organisationen skulle således uppgåtill ca 18 milj. kr. 5.2 Reservation och särskilda yttranden Ledamoten har reserverat sig mot utredningensförslag. Reservationen är uppdelad i två avsnitt. Beträffande detaljplaneringav organisationen, som enligt utredningsmajoriteten bör ankomma på en särskilttillsatt arbetsgrupp med representanter för AMS och SÖ, menar reservanten attdet här inte endast gäller detaljfrågor utan grundläggande principiellaproblem. En organisatorisk plattform måste skapas som tilllåter bredakontaktytor med arbetsmarknaden och därigenom förutsättningar för en resultatgivanderehabiliteringsverksamhet. Lika väsentligt är att verksamheten praktisk knytsan exempelvis till sociala åtgärder på olika plan, till fackliga aktiviteter,bl. a. inom ramen för anpassningsgruppernas verksamhet, och till erfarenheteroch verksamhetshnjer som är aktuella inom skilda handikapporganisationer. Denarbetsgrupp, som enligt utredningsmajoritetens förslag skall tillsättas för attöverväga yrkes-prövningsenheternas organisation, bör därför enligt reservantenutrustas med vida mandat och ha en bred sammansättning. Det andra avsnittet i reservationen behandlar frågan omforskning och metodutveckling för den yrkesinriktade rehabiliteringens behov.Reservanten, som inte kan godta den splittring och uttunning på grund avknappa resurser som den föreslagna decentraliseringen av metodutvecklingsarbetetenligt hans mening innebär, föreslår att ett särskilt institut inrättas. Hankan här tänka sig att statens arbetsklinik med vidgade och reformeradeuppgifter och med breddad organisatorisk förankring inom 1977/78: 30 69 grupper av betydelse för yrkesinriktad rehabilitering försin i bilden. Detta alternativ utvecklas närmare i ett särskilt yttrande avexperterna . I ett annatsärskilt yttrande föreslår experterna bl. a. att den yrkesinriktaderehabiliteringen bör organiseras i särskilda institut underställdalänsarbetsnämnderna. Flertalet remissinstanser ställer sig bakom denbeskrivning som utredningen redovisat gällande gränserna mellan olikarehabiliteringsinsatser, där utredningen utgått från en helhetssyn på individenoch betonat behovet av samordning och samarbete mellan de olikarehabiliteringsorganen. , , , DHR m.fl. vill dock understryka att utredningens starka betoning av de medicinska ochsociala rehabiliteringsorganens ansvar inte får medföra en restriktivitet ochatt vissa grupper av arbetshandikappade ställs utanför möjligheten till enyrkesinriktad rehabilitering. pekar på att utredningenborde ägnat större uppmärksamhet åt samordningen med den rehabilitering sommåste fortsätta ute på arbetsplatserna. , .styrelsen för vårdartjänst,HCK, DHR m. fl. framhåller att den yrkesinriktade rehabiliteringen också har enmotivationsskapande uppgift och syfte. Utredningens förslag till förstärkning vidarbetsförmedlingarna med möjligheter till utökad individuell service, utbyggt kontaktmannaskapmed sjuk- och socialvården och utökad psykolog- och läkarmedverkan iförmedlingsarbetet tillstyrks av en stor majoritet av remissinstanserna. Syssdsättningsutredningenframhåller att tyngdpunkten i en ny organisation för yrkesinriktadrehabilitering måste förskjutas från särskilda institut till arbetsplatsernadär den egentliga och slutliga rehabiliteringen skall ske. Liknande synpunkterframförs av , , SAF m. fl. Utredningens förslag om att den arbetspsykologiskaverksamheten som bedrivs på konsultbasis bör inordnas iarbetsförmedlingens verksamhet stöds av , riksförsäkringsverkel,riksrevisionsverkel, SÖ, HCK, LO, TCO, , PTI samtflertalet länsarbetsnämnder. AMS framhåller att nuvarande samarbetsformermellan arbetsförmedlingen och de arbetspsykologiska instituten ytterhgare någontid måste få utvecklas och prövas före ett sluUigt ställningstagande i frå- 1977/78: 30 70 Liknande synpunkter framförs av bl. a.kriminalvårdsstyrelsen och statskontoret. Utredningens förslag om överföring avarbetspsykologisk verksamhet till arbetsförmedlingen avstyrks av SÄF, SÄC07SR, ,, , IPPK och Arbetspsykologiska utvecklingsgruppen.Som främsta skäl åberopas bl. a. att förslaget skulle innebära försämrade möjligheterför psykologerna att hålla kontakt med andra avnämare och arbetslivet i övrigt,försämrade utvecklingsmöjligheter och att grunderna för institutens service åtandra intressenter som personalavdelningar, företagshälsovård, socialvård m.fl. skulle undanryckas. I sina remissyttranden framhåller också instituten attförslaget innebär att viss del av institutens nuvarande personal kommer att friställas. En bredremissopinion ansluter sig i huvudsak till utredningens diskussion om behovetav en samordnad organisation för den yrkesinriktade rehabiliteringen understatligt huvudmannaskap. Remissinstanserna är dock inte fullt lika eniga närdet gäller utredningens förslag att föra samman delar av de resurser för karUäggandeoch förberedande åtgärder som finns vid de arbetspsykologiska instituten,arbetsvårdsinstituten och inom arbetsmarknadsutbildningen till särskildaenheter för yrkesprövning inom arbetsmarknadsutbildningen. Utredningensförslag om att skapa särskilda enheter för yrkesprövning inomarbetsmarknadsutbildningen tillstyrks av , ,, , , styrelsen för vårdartjänst,socialutredningen, kommunalekonomiska utredningen, , HCK, DHR, och så gott som samtligalänsarbetsnämnder. Socialstyrelsenframhåller dock att det vid ett oförändrat huvudmannaskap förarbetsmarknadsutbildningen är viktigt att såväl medicinska och sociala somarbetsmarknadssynpunkter får ett reellt inflytande på verksamhetens utformningoch utveckling. 5Ö föreslår att de av utredningen föreslagna enheterna föryrkesprövning benämns "enheter för yrkesorientering (YOE)", då ordetprövning för många arbetshandikappade har en negativ och avskräckande effekt.Liknande synpunkter framför som därutöverframhåller att yrkesprövningsenheterna bör ha en självständig ställning inomarbetsmarknadsutbildningen och vara friliggande i förhållande till AMU-centra,men placerade i nära anslutning till dessa. DHR anser det angeläget att AMSfår ett odelat ansvar för alla arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ställer sigdärför tveksamma till att SÖ skulle överta ansvaret för denna verksamhet. Kriminalvårdsstyrelsenansluter sig i princip till utredningens förslag men anser att frågan omöverförandet av olika rehabiliteringsinsatser 1977/78: 30 71 till en yrkesprövningsenhet inom en utbildningsorganisationbör bli föremål för ytterligare överväganden. Statskontoret anser inte att utredningen gett underlagtill frågan om hur den yrkesinriktade rehabiliteringen bör organiseras.Statskontoret delar uppfattningen att den yrkesinriktade rehabiliteringen börbetraktas som en arbetsmarknadspolitisk fråga snarare än en medicinsk ochsocial. Detta talar enligt statskontoret för att huvudmannaskapet för verksamhetenbör övergå till arbetsmarknadsmyndigheterna. SÄC07SR för fram liknandesynpunkter och förordar att de nuvarande arbetsvårdsinstituten förs över tilllänsarbetsnämnderna som ett centrum för deras arbete med de konkurrenssvagagrupperna i arbetskraften. AMS anföratt arbetsförmedlingen måste ses som den naturliga basen för samtliga åtgärder somsyftar till att främja de arbetssökandes inträde eller omställning påarbetsmarknaden. Det förefaller därför enligt AMS mindre konsekvent att somutredningen föreslår i första hand förstärka de utredande och arbetsförberedandeåtgärderna utanför arbetsförmedlingen. Praktik-, inskolnings- ochanpassningsverksamhet direkt på arbetsplatserna bör i första hand tillgripasför att nå yrkesmässig rehabilitering. Åtgärderna bör enligt AMS uppfattninginte begränsas till vad som kan göras inom förmedlingens väggar, utan ocksååtgärder inom företagen i form av anpassningsverksamhet behövs för att skapabättre förutsättningar för arbetshandikappade. AMS anser dock inte att utredningenpresenterat ett tillräckligt underlag för ett slutgiltigt ställningstagandetill förslaget om organisationen för yrkesinriktad rehabilitering.Sysselsättningsutredningen anför liknande synpunkter och pekar på möjlighetenatt lokalmässigt och geografiskt samordna den yrkesinriktade rehabiliteringenmed arbetsmarknadsutbildningen utan att man för den skull också har sammahuvudman för verksamheten. LO, TCO, SAF, m. fl. anser att utredningen integer tillräckligt underlag för ett slutgiltigt ställningstagande iorganisationsfrågan utan föreslår att frågan blir föremål för fortsattutredning. Statens arbetsklinik anför liknande synpunkter. Utredningens förslag till regional fördelning ochdimensionering av verksamheten kommenteras endast av ett fätal remissinstanser.SÖ instämmer i utredningens förslag att förlägga de föreslagna enheterna tillstörre AMU-centra i varje län. SÖ finner det dock lämpligast att såväl OT- som ALU-kursernai huvudsak behåller sin nuvarande särprägel och speciella metodik. SÖ anser,liksom utredningen, att de korta anpassningskurserna för äldre synskadade intebör tillhöra arbetsmarknadsutbildningen. Styrelsen för vårdartjänst framhåller att de svårasthandikappade eleverna får det svårt att göra sig gällande i en alltför storeller splittrad organisation. Farhågor för en koncentration till alltför storaenheter framförs också av , , personalen vid 1977/78: 30 72 statens arbetsklinik m. fl. Ärbetsvårdschefernas föreningbetonar att de nuvarande arbetsvårdsinsttiuten bör bilda grunden föruppbyggnaden av yrkesprövningsenheterna. delar utredningens uppfattning att dekorta OT-kurserna för äldre synskadade inte bör ligga kvar inom arbetsmarknadsutbildningen,men är inte nu beredd att ta ställning till förslaget att själv ta överhuvudmannaskapet för dessa kurser. Remissinstansernas synpunkter på den av utredningenföreslagna organisationsutredningen upptar i huvudsak förslag om bredareförankring och vidgade uppgifter för utredningen. En viktig uppgift för den föreslagnaorganisationsutredningen är, enligt , att utreda hur samverkanskall organiseras mellan olika rehabiliteringsled. önskardärför få tillfälle att medverka i denna utredning för att få biträda i socialaoch medicinska frågor, vilket även förordas av SÖ. Styrelsen för vårdartjänstframhåller att såväl som styrelsen för vårdartjänst bör gestillfälle att delta i planeringen. AMS anser det erforderligt att den föreslagnaorganisationsutredningen får i uppdrag att närmare utreda arbetsprövningens ocharbetsträningens roll, inriktning och organisation. Ävenkriminalvårdsstyrelsen, statens personalnämnd, TCO m. fl. framför liknandesynpunkter och menar att organisationsutredningen bör ta upp mer grundläggandeprincipiella problem, målfrågor m. m. LO anser att också representanter för arbetsmarknadensparter ska ingå i organisationsutredningen. Ett flertal remissinstanser betonarockså vikten av att berörda fackliga organisaUoner får delta i arbetet. förutsätter att överförandet avresurserna för arbetsprövning och arbetsträning på sedvanligt sätt blirföremål för förhandlingar mellan staten och nuvarande huvudmän. Utredningens förslag om en decentraliserad organisationför forskning och metodutveckling inom den yrkesinriktade rehabiliteringensområde får ett blandat mottagande av remissinstanserna. Positiva till utredningensförslag ställer sig bl. a. , , , styrelsenför vårdartjänst, DHR, och . DHR m. fl. anser det dockorationellt att föra över uppgiften att leda forskningen och metodutvecklingentUl SÖ. DHR föreslår i stället att statens arbetsklinik överförs sommetodutvecklingsenhet till AMS. ser vissa fördelar medutredningens förslag men hyser ändå viss tveksamhet. Oavsett vilket alternativsom slutUgen väljs är det dock enligt verket angeläget att tillräckligaresurser avsätts för metodutveckling bl. a. när det gäller arbetsanpassning.Landstingsförbundet m. fl. anser att utredningen inte ger underlag för ett sluUigtställningstagande. 1977/78: 30 73 Flera remissinstanser däribland AMS, statens arbetsklinik,HCK, LO, TCO och SAC07SR avstyrker utredningens förslag och förordar attforskning och metodutveckling i stället sker vid ett fristående institut. AMS m.fl. anser att statens arbetsklinik med förstärkta resurser skulle kunna utgöraden fristående institution som avses. Ett flertal remissinstanser delar härden uppfattning som förs fram i en reservation till utredningen och menar attdenna centrala verksamhet bör vara förlagd hos en instans med klar anknytningtill arbetsmarknadsfrågor i vidsträckt mening. Bland de remissinstanser som kommenterar utredningenskostnadsberäkningar framhåller statskontoret, m. fl. attutredningen inte ger någon fullständig bild av kostnaderna och att beräkningarnadärför är alltför optimistiska. Man efterfrågar kostnaderna för denlokalmässiga samordningen till AMU-centra, försäkringskassornas ökadeadministrativa kostnader vid övertagande av utbetalning av utbildningsbidragför elever vid arbetsvårdsinstitut m. m. 6 Föredraganden 6.1 Bakgrund har ökad insikt vunnits om i hur hög gradarbetet och dess villkor formar en människas liv. Vi vet att arbetet intebara är ett medel för att skaffa en tillfredsställande försörjning utan ocksåen väg till social gemenskap och egenvärde. Arbetet svarar därigenom förgrundläggande mänskliga behov genom att utveckla och berika tillvaron. Måletför samhällets sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik har koinmit attförskjutas från att gälla ett förverkligande av full sysselsättning till attavse rätten till arbete för alla. Detta har i sin tur medfört att de gruppersom tidigare i mycket liten utsträckning förväntades ingå i arbetskraften i daggör anspråk på arbete. Detta nya mål har kommit till uttryck bl. a. i deriktlinjer för sysselsättnings- och regionalpolitiken som antog idecember 1976 under stor politisk enighet (prop. 1975/76: 211, Au 1976/77: 7, rskr.1976/77: 79) och som grundades på förslag i sysselsättningsutredningensbetänkande (SOU 1975: 90) Arbete åt alla. Svensk arbetsmarknad har under de senaste årtiondenapräglats av stora förändringar. Näringslivets successiva omställning har restökade krav på byte av anställning, på utbildning och geografisk rörlighet. a. den tekniska utvecklingen verkat i en riktning mot mindreförslitande arbetsmiljöer har specialiseringen och effektiviseringen inomarbetslivet ökat kraven på den som söker ett arbete. Många som i sam- 1977/78: 30 74 band med näringslivets omvandling mister sinaanställningar har fått svårt att komma tillbaka till arbetslivet. Detta gäUer ihög grad människor med olika typer av arbetshinder, för vilka kraven påomställning till nya arbetsuppgifter och ny arbetsmiljö kan skapa speciellasvårigheter. Problemen blir särskilt markerade när de berör människor itillbakagående branscher och regioner med svag arbetsmarknad. Strukturförändringens verkningar för de arbetshandikappademöttes främst med en förhållandevis snabb utbyggnad av denskyddade sektorn på arbetsmarknaden. har de särskildainsatserna för denna grupp i stället i allt högre grad inriktats mot att sökafinna lösningar på den reguljära arbetsmarknaden. Åtgärderna har syftat tillatt även de svaga grupperna skall kunna erhålla och behålla anställning vidarbetsplatser på den reguljära arbetsmarknaden. Den omfattande reformeringenav den arbetsrättsliga lagstiftningen har tillsammans med en kraftig utbyggnadav de arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska åtgärdssystemen här haftstor betydelse. Även inom arbetsmiljölagstiftningen ställs ökade krav påanpassning av arbetet till de anställdas förutsättningar. Liknande krav finnsnumera också i byggnadslagstiftningen.