prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — för högskoleregiontillstyrker OMUS' förslag medan inte kan se varför denna skola sombevisligen åstadkommit ett bra resultat inle skulle kunna fortsätta på sammasätt som . , miisikfiögskolan i ,m.fl. förordar högskoleanknutna konservatoriereller förskolor och pekar bl. a. på internationella förebilder. och delar OMUS' uppfattning i denna fråga. Också TCO delarOMUS' tveksamhet men framhåller att möjligheter bör finnas att individuelltkomplettera för utbildning inom högskoleutbildningens ram. , ,SFS m. fl. tillstyrker förslaget om studiesocialt stöd tiU elever inom denförberedande musikutbildningen. RRV anser att förslaget bör prövas avstudiestödsutredningen. i påpekar att övningsskolan förpedagogstuderande vid högskolan är ett värdefullt komplement till denförberedande utbildningen och därför bör finnas kvar. framhåller att de frivilliga organisationerna meden relativt begränsad medelsökning kan medverka till att den förberedandeutbildningen förstärks. Detsamma gäller Musik för Ungdom. Institutet förrikskonserter ansluter sig också till förslaget angående Musik för Ungdomsuppgifter inom den förberedande utbildningen. SÖ och bekräftar behovet av en översyn av statsbidragsvill- 7 1977/78. 1977/78:14 98 framhåller att utredningen kommeratt fästa stor vikt vid att studiecirklarna kan användas för en bred amatörkulturellverksamhet. ABF betonar att studiecirkelverksamhet inte får utvecklas tillnågon slags formaliserad preparand-utbildning. Övriga studieförbund anser ilikhet med OMUS att studiecirklarna är en viktig resurs i den förberedande musikutbUdningen. Regioninusikendelar uppfattningen att möjligheterna att kombinera värnpliktstjänstgöring och musikstudierbör prövas. OMUS'synpunkter på den kompletterande utbUdningen och b e h o-V et av att utöka denna, både lokalt och på speciella områden, tillstyrks av sågott som samtliga remissinstanser. Attbehovet av kompletterande utbildning på musiklärarområdet är särskilt stort ärockså de flesta eniga om. SÖ,liksom TCO och KÖRSAM, anser att kompletterande utbildning i första hand börges åt lärare som saknar formell kompetens i musik. framhåller också att kompletterande utbildning för redanverksamma musiklärare är en ytterst viktig del av reformen. Redantjänstgörande musiklärare bör få delta i kompletteringskurser med innehåll sommotsvarar det som ges i den kommande musiklärarlinjen. SFSoch SÄMUS i delar OMUS' uppfattning i stort. De framhåller emellertidatt kompletterande utbildning är mycket viktig för följande tre kategorier,nämligen de som redan varit yrkesverksamma och saknar eller harbristfällig utbildning, de som genomgått ettämnesutbildning och inte uppfyllerde krav som yrkeslivet ställer och de som genomgått tvåämnesutbUdning ochupplevt den som alltför kort. /, som stöder förslagen om en utökadkompletterande utbildning på hela lärarområdet, anser att snabbutbildning böranvändas synnerligen restriktivt. Enligt SÄMUS i får OMUS' förslag omsnabbutbildning av vissa kategorier inte innebära att förkunskapskraven sänks. FöreningenSveriges Jazzmusiker finner att kompletterande utbildning för redan behörigalärare är väl så viktig som för dem som är nästan behöriga. Ettstort antal remissinstanser intresserar sig speciellt för frågan om kompletterandeutbildning för förskolans arbetsfält. Kompletteringsutbildning med sådaninriktning för redan verksamma musiklärare och för de lärare som är underutbildning vid musikhögskolorna måste enligt förskoleseminariet i ochlärarhögskolan i prioriteras. I annat fall finns det risk för attden ambitiösa målsättningen för musiken i förskolläramtbUdningen ibarnstugeutredningens betänkande (SOU 1975: 67) UtbUdning i samspel gårförlorad. Prop.1977/78:14 99 ringsutbildningär också angelägen med tanke på musiklärarnas behov av kännedom om förskolansmål och metodik. betonar också vikten av att allamusiklärare i sin kompletteringsutbildning får ta del av förskolans mål ochmetodik i musik. Enligt förrikskonserter bör den musikaliska delen av förskollärarutbildningen ägnassärskild uppmärksamhet. Detta kan motivera särskilda insatser inomlärarfortbildningen. anser det också angeläget attde inom verksamma musiklärarna är orienterade omförskoleverksamheten och dess vUlkor. Svenska Dalcroze-seminarietanser att den praktik som rytmiklärarna genomför inom förskolan haraktualiserat ett behov av metodisk fördjupning inom området. För att kunna tUlmötesgådessa utbildningsbehov måste den högre musikutbildningens kontakt med förskolansom arbetsfält förbättras. i ansluter sig till utredningens förslag attkompletterande utbUdning måste anordnas för lärare i musik på låg-och mellanstadium. SÖ, som menar att kompletteringsutbildning i första hand gesåt lärare som saknar formell kompetens i musik, anser att denna utbUdning bör samordnasmed åtgärder för redan verksamma kompetenta lärare och anordnas genom samverkanmellan musikhögskolorna och länsskolnämnderna. påpekar det olyckliga i att musik delvis är alternativ tillgymnastik inom lärarhögskolorna. Därmed utesluts mer generella möjligheter tillpraktisk samverkan mellan musik och rörelse. borde studieförbunden ges ökade möjligheteratt stödja musikutvecklingen även bland barn . SÖ anser att åtgärder föratt minska bristen på behöriga lärare i musik på högstadium resp.i gymnasieskolan är ytterst angelägna. Man bör enligt SÖ sträva efter attmusiklärare normalt blir behöriga att tjänstgöra både på grundskolanshögstadium och i gymnasieskolan. Med tanke på den kommandereguljära lärarlinjens fördjupningsmöjligheter anser Svenska Dalcroze-seminarietatt kompletteringsutbildning av redan yrkesverksamma rytmiklärare borde prövassnarast möjligt. SÄMUS i framhåller att de lärare som skall arbeta påmusiklinjer i gymnasieskolan måste ha en mycket bättre utbildning än vad OMUSföreslår. Det måste finnas många fler kompletteringsalternativ för dennakategori. AMS finner det särskiltangeläget att tillgodose behovet av kompletterande utbildning för lärare i denkommunala . Detta betonas också av ,, Föreningen , , Svenskatonkonst- 1977/78:14 lOO framhäller attinstitutet kan erbjuda den utbildning som efterfrågas. att större delen av de nu yrkesverksamma lärarna i den kommunalamusikskolan följer den musikpedagogiska utvecklingen och skaffar sig dekunskaper och erfarenheter som de behöver för att kunna bedriva en progressivundervisning. Devillkor som råder vid musikskolorna och för musiklärarna har ett direkt sambandmed resp. kommuns ekonomiska bidrag till skolans verksamhet. Som princip menarriksförbundet att all icke tjänstbunden kompletterande utbildning skall varafrivillig. Förbundet anser att kompletterande utbildning bör ges lågmeritpoäng vid tjänstetillsättningar. AMSansluter sig till OMUS' förslag att utbildning inom området m u-s i k t e r a pi i form av kompletterande kurser för bl. a. lärare och sjukvårdspersonalutreds. Inom Svenska Dalcroze-seminariethar med stöd av OMUS bedrivits försöksverksamhet medundervisning i rytmik för handikappade. Seminariet föreslår att en sådan kursskall ingå i basutbildningen på seminariet och som specielltfördjupningsalternativ. anser att det börskapas fömtsättningar för att från t. ex. en fritidsledar-, förskollärar- och arbetsterapeututbildnmgkunna vidareutbilda sig till musikterapeut om vederbörande besitter vissagrundkunskaper inom musik. För redan aktiva lärare och fritidspedagoger,fritidsledare m. fl., som f. n. är verksamma bland handikappade barn ochvuxna, bör en kompletterande utbUdning i musikterapi kunna anordnas som kan geden studerande kompetens att söka och inneha musiklärartjänst i t. ex.särskolor. SÖoch anser att det behövs åtgärder som underlättarför ledare av m u s i k c i r k 1 a r att få fortbildning. Framför allt börmöjligheterna för studieförbunden att ge ersättning till deltagare i fortbUdningskurserför mistad arbetsförtjänst förbättras. Folkbildningsutredningenframhåller att den interna utbildningen av cirkelledare inom musikområdet börombesörjas av studieförbunden själva. Statsbidrag bör kunna utgå för såvälstudiecirklar som i form av bidrag till pedagogisk verksamhet. Någraremissinstanser har särskilt behandlat kompletterande utbildning för musiker. TR,Operan, i Stockliolin och Malmö konserthusstiftelseframhåller att det inte funnits resurser till särskildafortbildningsåtgärder och till vidareutbildning i större omfattning. Enligt TRbör orkestrar och teatrar tilldelas särskilda anslag för denna verksamhet.Konserthusstiftelsen i anser att del krävs en långsiktig planering avorkestermusikernas fortbildning om våra symfoniorkestrar skall utvecklas ochkunna bredda sin repertoar. Regioninusikenframhåller att behovet av kompletterande musiker är mycket stort blandyrkesverksamma musiker inom organisationen. 1977/78:14 101 anser det egendomligt att en grupp musiker, nämligenregionmusiker, har så stora anslag för kompletteringsutbildning medan andra gmpperhar små chanser. KÖRSAM efterlyser kompletterande utbildning föryrkesmässigt verksamma korister. SÖ tillstyrker förslaget att pedagogisk kompletteringanordnas för musiker som arbetar som pedagoger utan att ha pedagogisk ochmetodisk utbildning. , ,och framhåller behovet av kompletterande UtbUdningav kyrkomusiker, om vilket ingenting finns nämnt i betänkandet. Formerna och ansvaret för den kompletterande utbildningendiskuteras av många remissinstanser. UHÄ anser att OMUS' överväganden och förslag i de frågorsom gäller vem som skall ta initiativ och vem som skall ha ansvar för den kompletterandeutbildningen behöver diskuteras ytterligare. Organisationskommittéerna för ocli högskoleregio-nersamt för östra högskoleregionen anser det nödvändigt med en expansion av denkompletterande utbildningen inom högskolans ram. anser det nödvändigt att en stor del av den kompletterandeutbildningen för redan verksamma musiklärare organisatoriskt samordnas med dengrundläggande utbildningen inom högskolan. Staten bör ta det fulla ansvaret fördenna kursverksamhet. När det gäller fortbildning i form av lokala ochregionala studiedagar faller ansvaret i huvudsak på kommunerna. Särskildainsatser för fortbildningen görs också genom förbundets försorg. Beträffandeintern kursverksamhet för kompletterande utbildning ansluter sig SÖ till OMUS'uppfattning om hur ansvar och resurser bör fördelas. Statens kulturrådtillstyrker principen att förstärka de befintiiga kanalerna för kompletterandeutbildning. KÖRSAM instämmer i OMUS' förslag om ökade anslag tillamatörorganisationerna och studieförbunden. konstaterar med tillfredsställelse att OMUS har uppmärksammatamatörorganisationernas viktiga roll inom den kompletterande utbildningen. Regioninusikenansluter sig till OMUS' förslag att regionmusikens interna fortbildning börbyggas ut. De musikinstitutioner som anser att problemet medinstitutionernas bristande resurser för kompletterande utbildning av anställdamusiker inte uppmärksammats tillräckligt har redan nämnts. Föreningen instämmer i förslaget omnågon form av "studiestipendier" åt frilansmusiker för deltagande ikompletterings-kurser. påpekar att den heltdominerande individuella vidare- och fortbildningen av fast anställda musikersker på Prop.1977/78:14 102 individenseget initiativ och förutsätter tjänstledighet utan lön. Därför har dessamusiker behov av samma stöd som frilansmusikerna. Folkhögskoleutredningenoch folkbildningsutredningen anser att det är naturligt att folkhögskolansresurser tas i anspråk för en del av den kompletterande utbildningen påmusikområdet. Detsamma anser bl. a. Lunnevads folkhögskola. att folkhögskolornas möjligheter att anordna kurser i musikterapibör tillvaratas. Ättdet inom högskolan bör finnas ett visst samordningsansvar för denkompletterande utbildningen oeh att detta bör läggas på den särskilda UMU-gruppeninom UHÄ tillstyrks i allmänhet. RRV menar att gruppen behövs under enövergångstid. SÖ har inget att invända mot att ansvaret för de musikpedagogiskakurser för i första hand studieförbundens musikcirkelledare och lärare ikommunal musikskola och för information om kurser för kompletterandeutbildning förs över till högskolans ansvarsområde. RiksförbundetSveriges amatörorkestrar anser det mycket viktigt att amatörorganisationernafår inflytande på den kompletterande utbUdningen såväl inom den centrala UMU-gruppensom i de regionala musikutbildningsråden. Deföreslagna regionala musikutbildningsråd knutna till resp. högskoleregionsstyrelse diskuteras också i detta sammanhang i vissa yttranden. RRV ställer sigtveksamt till att inrätta de regionala organen. Regioninusiken, och tillstyrker. ABF förutsätter att resp. huvudmän fårett avgörande inflytande över vilken utbildning som skall anordnas av högskolanoch vilket innehåll dessa kurser skall ha. SOR anser alt förbundet bör harepresentation i de regionala musikutbildningsråden. Denallmänna meningen bland remissinstanserna är att den föreslagna reformen ärmycket angelägen. De stora förväntningar som ställts på OMUS anses i allmänhetinfriade genom förslagen. i uttrycker det så attprincipbetänkandet kan visa sig vara det viktiga etappmål då ett drygt 30-årigtutredningsarbete inom musikutbildningen övergår i en period av konkreta ochpraktiska handlingar. anser att det är mycket angeläget att enreform genomförs i enlighet med de angivna riktlinjerna. iStockholm och Operan liksom TR konstaterar att OMUS haft goda ambitioner ochlagt ett bra förslag på det musikpedagogiska området. Däremot har betänkandetstora brister när det gäller utbildningen av orkester- och ensemblemusi- 1977/78:14 103 TR anser att förslagen på denna punkt är såofullständiga att de inte bör läggas till grund för en reform. Någrainvändningar mot de av OMUS föreslagna kostnadsberäkningarna görs inte. Ettflertal remissinstanser uttalar en förhoppning om att förslagen skall varaekonomiskt genomförbara. betonar att de ekonomiska konsekvensernaav förslagen måste tas fullt ut. Ett stortantal remissinstanser framhåller att reformen kan få begränsade effekter ominte idéerna följs upp med stora insatser för de redan yrkesverksamma. Behovetav sådana insatser är särskilt stort på lärarområdet. Efter samråd med statsrådet kommer jag i det följandeatt framlägga förslag om utbildning på musikområdet. beslutade (prop. 1970: 25, SU 1970: 108,rskr 1970: 274) att en reform av den högre musikutbildningen skulle genomförassuccessivt med början /72. Beslutet omfattade vissa förhållandevisutförliga riktlinjer för utbildningens struktur och innehåll, uppdelning påutbildningslinjer och studietid för ohka utbildningar. Som en följd avriksdagsbeslutet tillsattes organisationskommittén (U 1970: 60) för högremusikutbildning, förkortad OMUS. I riksdagsbeslutet angavs att OMUS skulle utgåfrån att högre musikutbildning skulle anordnas, förutom vid de statligamusikhögskolorna, också vid Folkliga , folkhögskolaoch musikpedagogiska institut under förutsättning att godtagbaraöverenskommelser kunde träffas med huvudmännen för dessa skolor. OMUS skulleockså avge förslag beträffande utbildningen vid Svenska . Regeringenutfärdade nya riktlinjer för arbetet med musikutbildningen. OMUSskulle enligt tUläggsdirektiv utarbeta ett principförslag som sammanfattadereformkraven för hela utbildningsområdet. OMUS harpresenterat ett sådant principförslag i betänkandet (SOU 1976: 33) Musiken människan samhället. Jag anser att beslut nu bör fattas om reformeringen avden högre musikutbildnmgen i huvudsak enligt förslaget. Jag vill dock redan nunämna att ytterligare utredningsarbete och planering behövs för att reformenskall kunna genomföras. Detta arbete bör bedrivas inom ramen för de reguljäraorgan för hög-skoleutbUdningens planering som finns. Det ankommer på regeringenatt bestämma hur det arbetet skall bedrivas. OMUS ger i betänkandet i avsnittet Musiken i samhället enhelhetsbild 1977/78:14 104 Översiktiigt redogör kommittén för våra musikaliska traditioneroch deras olika uttrycks- och funktionssätt. Människors behov av musikdiskuteras liksom deras praktiska möjligheter att i olika livssituationer ochmiljöer utöva och skapa eller lyssna till musik. Mot denna bakgrund förs endiskussion om utbildningens problem. Avsnittet bygger på material frånexpertgrupper med företrädare för olika riktnmgar i musiklivet och på olikamusiksociologiska och statistiska undersökningar. Iett annat avsnitt av betänkandet behandlar OMUS den yrkesmässiga delen avmusiklivet och söker genom en analys av olika yrkesroller på musikområdetdiskutera musikutbUdningen i förhållande till yrkeslivets reella behov. Analysenoch diskussionen i betänkandet grundas på de faststäUda målen för den statiigakulturpolitiken (prop. 1974: 28, KrU 1974: 15, rskr 1974: 278). OMUS utgår fråndem när kommittén definierar ansvarsområdet för musikutbildningen och ocksånär kommittén anger vad som bör vara musikutbildningens mål och inriktning. Ävenom remissinstanserna inte alltid delar kommitténs värderingar eller instämmer idess slutsatser är remissopinionen positiv tiU det sätt på vilket OMUS har gåtttill väga. Genom sin gmndliga analys av musiklivets totala situation har OMUS,menar man, lyckats med att förankra sina förslag i en helhetssyn påmusikutbildningen som tar hänsyn till musiken både som yrkesutövning och somett väsentligt inslag i människors dagliga liv. Denya riktlinjer för en reform av musikutbildnmgen som OMUS nu föreslär gäller istor utsträckning utbildningens innehåll och uppläggning. Förändringarnaställer emellertid även nya krav på organisationen av verksamheten och arbetetinom de berörda enheterna eller skoloma, på tjänsteorganisationen och påsamarbetet inom utbildningsområdet på alla nivåer. Den av beslutadereformeringen av högskolan (prop. 1975:9, UbU 1975:17, rskr 1975:179 och prop.1976/77:59, UbU 1976/77: 20, rskr 1976/77: 246) ger ur såväl studieorganisatorisksom institutionell synvinkel vida ramar för de ansvariga på lokal nivå att utvecklautbildningens innehåll. Detta utesluter enligt min mening inte behovet av attpå några punkter, som jag återkommer till särskilt, överväga musikutbUdningensspeciella förhållanden. Enligtmin mening bör nu fastställa riktlinjer för den fortsatta reformeringenav musikutbildningen. Jag har granskat OMUS' förslag och inkomna yttranden överdetta och anser att förslaget i allt väsentligt bör kunna ligga till gmnd fördet fortsatta arbetet. De invändnmgar som jag har anledning att rikta mot vissadetaljer av förslaget kommer att framgå av det följande. En fördel med detarbetssätt som OMUS har tUl-lämpat är att arbetet med att detaljutformaförslagen har pågått jämsides med att principbetänkandet har prövats avremissinstanserna och ärendet har beretts inom regeringens kansli. Det hardärigenom varit möjligt för Prop.1977/78:14 105 OMUSatt successivt komplettera och konkretisera sina förslag och att pröva derashållfasthet. Det har också varit möjligt att jämka förslagen med hänsyn tillden opinion som de har mött. Närdet gäller musikutbildningen i högskolan, som huvuddelen av OMUS' förslaghandlar om, innebär förslaget att den sista etappen av reformen skall börjagenomföras fr. o. m. /79. Jag delar denna uppfattnmg. Innanjag går över till att närmare behandla den framtida inriktningen avmusikutbildningen vill jag erinra om mina uttalanden om högskoleutbildningenpå kulturområdet i propositionen (1976/77: 59) om utbildning och forskninginom högskolan m. m. Jag framhöll där att insatser för att förstärka och förnyadenna utbildning är ett nödvändigt inslag i det kulturpolitiskautvecklingsarbetet. framhåller i sitt yttrande över OMUS'betänkande att insatserna för att förändra och förstärka musikutbildningen ärlika starkt motiverade av kulturpolitiska som av utbildningspolitiska skäl.Reformen är enligt av grundläggande betydelse för att dekulturpolitiska strävandena skall kunna ge resultat. Jagdelar uppfattningen att en reform av musikutbildnmgen inte bara är en utbildningspolitiskutan också en kulturpolitisk fråga. Det är angeläget att högskolemyndigheternaoch de övriga myndigheter, kommittéer eller andra organ, som kommer att delta iden fortsatta planeringen av reformen, tar fasta på detta synsätt. OMUShar på flera ställen i principbetänkandet berört förhållandet mellanfolkhögskolan och högskolan. har vid förra fattat beslutmed anledning av regeringens proposition 1976/77 om folkhögskolan (prop.1976/77: 55, UbU 1976/77: 30, rskr 1976/77: 318) och därmed tagit stäUning tillde förslag från folkhögskoleutredningen (U 1972: 08) som gäller folkhögskolansuppgifter, organisation och statsbidragssystem. harunder avslutat sitt arbete och avlämnat sitt slutbetänkande (SOU1977: 8) Folkhögskolan 2. Lärarutbildning, högskoleutbildnmg. a. frågan om högskoleutbildning inom folkhögskolan. Eftersomfolkhögskolan spelar en viktig roll i musikutbildningen liksom i utbildning påkulturområdet överhuvudtaget får den inte lämnas utanför när musikutbildningeni sin helhet behandlas. Genomhögskolereformen kommer folkhögskolan i ett nytt läge. Högskolan svarar förett mer differentierat utbud av utbildning än universitets- ochhögskoleväsendet har gjort. Även i fortsättningen bör dockfolkhögskolan anordna utbildning inom områden som folkhögskolan av ohka skäl ärbättre lämpad att sköta och där dess speciella karaktär kan komma tUl sin rätt.Detta gäller bl. a. i fråga om nya utbildningar på kulturområdet av det slagsom finns nämnda i folkhögskolepropositionen, dvs. utbildning för kullurförmedlandeoch kulturpedagogiska uppgifter i 1977/78:14 106 organisationernas och kommunemas verksamhet. Jag tänker påfolkhögskolornas möjligheter att erbjuda kurser inom vad OMUS kaUar denkompletterande utbildningen. Det finns behov av sådana kurser också inom denövriga delen av kultursektorn. Jag vill slutligen framhålla att jag för översiktens ochsammanhangets skull även kommer att redovisa vissa frågor som det ankommer påregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att besluta om. Jag harinte för avsikt att här förorda att mål och riktiinjer för utbildningen av detslag som OMUS föreslår skall fastställas av regering och riksdag. Däremot bör OMUS'förslag, tillsammans med de synpunkter som jag själv har anledning att lägga påfrågorna kunna användas som en grund för det fortsatta arbetet med utbUdningensinnehåll samt studiernas organisation och pedagogiska uppläggning. 6.2 Högskoleutbildning på musikområdet 6.2.1 Ansvarsområde och mål för utbildningen OMUS utgår i sin analys av musiklivets situation och dessåterverkan på högskoleutbUdningen dels års kulturpolitiska beslut,dels från de mål och riktlinjer för högskolan som kom till uttryck i 1975 årsriksdagsbeslut om reformering av högskoleutbUdningen och i det fortsattautredningsarbete som hade skett då OMUS arbetade med sitt principbetänkande. för målen för andra verksamheter inom skola, folkbildning,rikskonsertverksamhet m. m. som påverkar UtbUdningens inriktning. OMUS har meddessa utgångspunkter formulerat ett övergripande mål för utbildningsområdetsom helhet och till detta fogat riktlinjer i 22 punkter (s. 17). OMUS diskuterar också utförligt de konsekvenser och kravpå förändringar som en precisering av mål och ansvarsområde för utbildningenleder till. OMUS anser bl. a. att kraven på pedagogisk förnyelse och påförändringar av inriktning och innehåll i utbildningen är mycket stora. 1 dettasammanhang redogör OMUS också för en rad avvägnings- och planeringsproblem inommusikutbildningens område. Kommittén tar vidare upp avvägningen mellan bredd ochspecialisering i musikaliska kunskaper och färdigheter och mellan olikamusikformer som var och en har sin konstnärliga och pedagogiska egenart. Vidareberörs spänningen mellan å ena sidan kraven på en fast organisation av studiernaoch å andra sidan utbildningens fria, individuella och konstnärliga karaktär. En av huvudtankarna bakom OMUS' förslag tUl mål och riktiinjerär att musikutbildningens ansvarsområde bör vidgas till att omfatta alla väsentligarepertoarområden som finns företrädda i vårt musikliv. ärmusikutbildningen koncentrerad tUl vissa etablerade musikformer. Prop.1977/78:14 107