prop · G10330 · 1977-12-31 00:00:00 — heterna till lokalt och regionalt inflytande istiftelsernas styrelser som otillräckliga. Förbundet föreslår därför attkommunerna bör bli representerade i de regionala stiftelserna.Landstingsförbundet har inga invändningar mot den föreslagna stiftelseformen,under förutsättning att landstingskommunerna tUlförsäkras ett betydandeinflytande över de regionala stiftelsernas verksamhet. Ungefär hälften avlandstingskommunerna tillstyrker kommitténs förslag. länslandstingskommun menar dock att landstingskommunerna bör vara huvudmän och attlandstingskommunerna och länsarbetsnämnderna gemensamt bör bilda regionalastiftelser, i vilket faU staten får inflytande över verksamheten genomarbetsmarknadsverkets regionala organ. Flera landstingskommuner poängterarvikten av att stiftelsernas stadgar verkligen utformas så att kravet påoffentlig insyn kan tUlgodoses. och läns landstingskommunföreslår med hänsyn till behovet av samordning att endast en organisationsenhetbildas för hela länet. 1 denna enhet skulle sålunda ingå både kommunoch och läns landstingskommun. Även länsarbetsnämnden iGöteborgs och län har invändningar mot kommitténs förslag att Göteborgskommun och och lans landstingskommun skall utgöra skilda regionalastiftelser. Nämnden stöder för övrigt inte stiftelseformen utan skulle föredraatt verkstäderna för skyddat arbete kunde inordnas bland arbetsmarknadsverketsövriga arbetsmarknadspolitiska medel. Ärbetsvårdschefernas föreningtillstyrker förslaget om stiftelser och föreslår att dessa får benämningenindustristiftelser. tar inte ställning till frågan omföretagsform eftersom man anser att det underlag som kommittén presenterarvarken är tillräckligt relevant eller uttömmande. Verket bemöter ochdiskuterar samtliga kommitténs argument och framhåller därvid bl. a. att en fördelmed myndighetsformen och aktiebolagsformen är att det redan finns ett färdigtoch prövat system för insyn, styrning, kontroll m. m., såväl för enskildamyndigheter/ företag som för sektorer/koncerner, vilket inte är fallet när detgäller stiftelseformen. Överväganden angående verksamhetens art och det därmedsammanhängande behovet för statsmakterna att ha ett större eller mindredirektinflytande över verksamheten menar man bör ligga till grund för val avföretagsform. 1 de fall de samhälleliga mälen är av primär betydelse för enverksamhet ökar kraven på insyn, styrning och kontroll från statsmakternassida. Om dessa skuUe finna stiftelseformen vara den mest lämpliga för denskyddade verksamheten vill verket betona nödvändigheten av att stiftelseurkundeninnehåller regler som motsvarar bokföringslagens krav på ordnad redovisningsamt att de samordningsproblem som kan tänkas uppkomma mellan den centralastiftelsen oeh de regionala samt mellan den centrala stiftelsen oeh AMSuppmärksammas. Utredningen om den yrkesinriktade rehabiUteringen förordar ettrenodlat statligt huvudmannaskap. Man anser att skyddat 1977/78: 30 49 arbete i första hand bör betraktas som ett arbetsmarknadspolitisktinstrument i syfte att förverkliga rätten till arbete. Utredningen framhållerockså att den av kommittén föreslagna finansieringsformen med arbetsgivaravgiftersom fördelas av den centrala stiftelsen i vars styrelse staten har majoritet,gör landstingskommunernas roll och medansvar för verksamheten något oklar. Ettrenodlat statligt huvudmannaskap skulle skapa striktare ansvarsgränser ochklarare markera verksamhetens sysselsättningspolitiska syfte. LRF förordar enorganisation i huvudsak enligt reservantens förslag dvs. regionala stiftelsermed landstingskommuner, kommuner och länsarbetsnämnder som stiftelsebildare.Det lokala inflytandet över verksamheten måste enligt LRF:s mening garanterasoch centralstyrning motverkas. Mot denna bakgrund avvisar förbundet ett starktregeringsinflytande över verksamheten. KF ställer sig tveksamt till den avkommittén föreslagna organisationen och tror inte att den kommer att medföra deberäknade fördelarna. De besparingar som kan göras vid en samordning av inköp,material och liknande anser förbundet vara margineUa. De förbättringar som ensamordning av försäljningen förmodligen ger torde kunna uppnås genomutnyttjande av redan befintliga organisationer. KF framhåller också risken fören ökad byråkratisering. Tveksamhet inför bildandet av regionala stiftelserkänner också . Man betonar starkt önskemålet att om deregionala stiftelserna ändå bildas de ideella och friviUiga organisationernafår möjlighet att stå utanför om de så önskar. I annat fall bör de åtminstonebli representerade i den föreslagna organisationsutredningen. Stiftelsenframhåller, i likhet med , , samt Stiftdsen skyddade verkstäder, vikten av att dessaorganisationer även i fortsättningen själva får vara huvudmän för sinverksamhet. Några landstingskommuner är negativa eller tveksamma tillstiftelseformen. Landstingskommunernas motivering för sitt ställningstagandeär främst att stiftelseformen ger små möjligheter för allmänheten och deförtroendevalda att få insyn i och följa verksamheten och att ett politisktansvar inte kan utkrävas. läns landstingskommun menar att ju störrebehovet är av rehabiliteringsinsatser och skyddat arbete desto större skälfinns det att behålla en anknytning till offentlig förvaltning med de poliUskastyrmedel och den insyn i verksamheten som finns där. Landstingskommunenframhåller, liksom läns landstingskommun, att om stiftelsernasstyrelse i sin helhet utsågs av landstingskommunernas politiska organ skullestörre möjligheter ges till insyn och inflytande för de anställda ochförtroendevalda. De i landstingskommunerna representerade politiska partiernaskulle då också beredas möjlighet att kontinuerligt följa verksamheten. Detbehov av samordning med länsarbetsnämnd, näringsliv etc. som stiftelseformenenligt kommittén skall tillgodose kan, menar 4 1977/78. 1977/78: 30 50 läns landstingskommuner, ut genom att olikaföreträdare adjungeras till den av landstingskommunen utsedda styrelsenssammanträden. Personalrepresentation och företagsdemokrati i övrigt skulle dåfölja de regler som gäller för all annan landstingskommunal verksamhet. En samordning med statligt företag skulle, anserman, ge fördelar när det gäller marknadsföring, produktionsinriktning ochplacering av arbetstagare i nya arbetsformer. Kommitténs argument att behovetav tillskott av medel från samhället gör bolagsformen mindre lämplig anser DHRinte vara relevant. Förbundet framhåller att t. ex. samhällsägda trafikföretag,till vilka årliga driftbidrag utgår, drivs i aktiebolagsform. Också Malmöhusläns landstingskommun förordar aktiebolagsformen. Man menar att aktiebolagentillsammans med det föreslagna ägandeförhållandet torde ge en tillfredsställandelösning på de problem kommittén pekar på t. ex. rörande förutsättningarna förförtroendevalda att följa och få insyn i verksamheten. länslandstingskommun tar avstånd från kommitténs förslag om delat huvudmannaskapoch förordar ett rent staUigt företag exempelvis organiserat inomstatsföretagsgruppen. Endast ett fåtal remissinstanser kommenterar utredningensförslag om att tUlämpa den modell för lokalisering av arbetsvårdsföretag somredovisades i betänkandet (SOU 1972: 54) Skyddat arbete. ochSÖ ansluter sig till kommitténs förslag. SÖ gör det tillägget att man i störstamöjliga utsträckning bör begränsa antalet hemarbetare och i stället satsa påinrättandet av filialverkstäder. Detta betonas även av länsarbetsnämnden iUppsala län. Filialverkstäder bör, framhåller länsarbetsnämnden i Älvsborgslän, kunna anordnas på mindre orter i anslutning till större arbetsvårdsföretagoch även inom en tätort för att undvika alltför stora verkstäder.Länsarbetsnämnden i påpekar att de blivande regiongränserna intefår utgöra hinder för att anställda arbetstagare vid skyddad verkstad inomannan region i de fall detta skulle visa sig vara lämpligast. HCK Värmlanduttrycker stor tillfredsställelse med tanken att knyta hemarbetscentralernatill huvudverkstäderna inom regionen. uttalar visstveksamhet inför den beskrivna modellen som man finner något splittrad. Västernorrlandsläns landstingskommun understryker vikten av att vid ett förändrathuvudmannaskap varje län/region måtte betraktas som ett arbetsvårdsföretag medett antal verkstadsenheter, filialverkstäder och hemarbetscentraler. Liknandesynpunkter framförs av läns landstingskommun som också i fråga omhemarbete framhåller att arbetshandikappade inte onödigtvis får "konserveras"i en isolerad hem- 1977/78: 30 51 miljö för att där arbeta med industriella arbetsuppgifterunder från hälso- och skyddssynpunkter otillfredsställande förhållanden. Landstingsförbundetsamt läns landstingskommun anser att regeringen bör tillsättatvå ledamöter i de regionala styrelserna, medan övriga bör utses av resp.landstingskommuner, varav två efter förslag från arbetstagarorganisationernaoch en efter förslag från näringslivet. Ett flertal landstingskommuner hävdaratt stiftelsebildarna själva bör få utse sina representanter. Östergötlandsläns landstingskommun menar att landstingskommunerna bör ha majoritet istyrelserna och ställer sig något avvaktande till förslaget att näringslivetskall finnas representerat. Detta skulle sannolikt innebära att konkurrerandeföretag finge tillgång till samma uppgifter som offenUighetsprincipen ger tillgångtill med nuvarande organisationsform. anser att rätten att utsestyrelseledamöter bör delegeras till stiftelsebildarna medan regeringen börutse ordförande. Styrelsen bör förnyas successivt genom skilda mandatperioder.Övriga remissinstanser, som accepterar stiftelseformen och ett mellan stat ochlandstingskommun delat huvudmannaskap, har inte några principiellainvändningar mot kommitténs förslag men däremot vissa synpunkter påsammansättningen av den regionala styrelsen. , SFO ochSvenska kommunförbundet anser att kommunerna bör vara representerade eller ingåi den regionala stiftelsen. Detta skulle ge bättre anknytning till de lokalaförhållandena. framhåller att kommunerna har en viktig funktionatt fylla både genom sitt ansvar för den sociala rehabiliteringen och genom sinallt större delaktighet i den sysselsättningspolitiska planeringen. pekar också på att kommunen ofta har en nära kontakt med detlokala näringslivet. anser att den nära anknytningenmellan försäkringskassornas rehabiliteringsverksamhet och den skyddadeverksamheten motiverar en representation även av försäkringskassorna i deregionala stiftelsernas styrelser. I vart fall bör, anser verket, samarbetetmellan den regionala stiftelsen och försäkringskassornas centralarehabiliteringsgrupp säkerställas på lämpligt sätt. HCK anser atthandikapporganisationerna bör vara företrädda i styrelsen och ett flertallänsarbetsnämnder menar att länsarbetsnämnden bör finnas representerad. DHRförutsätter att de anställdas representation kommer att omfatta även dearbetshandikappade och inte bara arbetsledare och tjänstemän i förvaltningen.Statens personalnämnd förutsätter för sin del att nämnden får en egenrepresentant i styrelsen. framhåller attstiftelsens verkställande tjänsteman bör ingå i styrelsen. LO är kritisk till att kommittén inte har behandlatorganisationsfrågan på den lokala nivån, inom kommunen och på den enskildaarbetsplatsen, lika ingående som på den regionala och centrala nivån.Ansvarsfrågan måste klarläggas med ambitionen att problem skall lösas så närade be- 1977/78: 30 52 rörda som möjligt och företagsdemokratin utvecklas i taktmed vad som sker i samhället i övrigt. Detta måste, enligt LO, bli en avhuvuduppgifterna för den av kommittén föreslagna organisationsutredningen.Svenska kommunalarbetareförbundet betonar nödvändigheten av att framför alltden berörda kommunens del i verksamheten preciseras. Svenska träindustriarbetareförbundetunderstryker betydelsen i förhandUngssam-manhang av att besluten läggs så näraverkställaren som möjligt. Lokala förhandlingar om tillämpning avkollektivavtalet bör föras med resp. företag, inte med den regionalastiftelsen. menar att tvister angående tolkning avriksavtalet bör lösas på det lokala företaget oeh eventuella olösta frågor hänskjutastill centrala förhandlingar på samma sätt som inom övrig industri på denreguljära arbetsmarknaden. Förbundet anser också att lokala samrådsorgan skallbildas så snart de anställda så begär. Ätt varje lokal enhet skall utrustas meden styrelse där de anställda har säte och stämma, finner Svenska metallindustriarbetareförbundetvara en självklarhet. Ytterligare några remissinstanser har yttrat sigangående formerna för det lokala samarbetet. Ärbetsvårdschefernas föreninganser att något system med lokala verkstadsstyrelser inte är möjligt atttillämpa eftersom det regionala företaget måste fungera som en sammanhållenenhet och tillvarata fördelarna av samordning och samarbete mellan regionenslokala verkstäder. Statskontoret delar kommitténs uppfattning att antaletbeslutsnivåer inom organisationen bör begränsas. Kontoret ifrågasätter därförbehovet av lokala styrelser vid varje arbetsvårdsföretag. Den föreslagnaorganisationsutredningen bör behandla denna fråga. Ett samarbete mellan socialvårdoch arbetsvärd skulle, framhåller socialutredningen, underlättas om det istyrelsen för arbetsvårdsfÖretagen fanns representanter med kunskaper ocherfarenheter av socialvård. i anser detönskvärt att arbetsvårdsfÖretagen bhr likformigt organiserade i hela landet.Det bör därför fastställas centralt om lokal styrelse eller enbart samrådsorganskall finnas. Någon form av lokal representation vid arbetsvårdsfÖretagen medföreträdare för försäkringskassa, socialvård och ortens näringsliv ärenligt läns landstingskommun varken erforderlig eller lämplig. Enrepresentant för arbetsförmedlingen bör, som , medverka vidhandläggningen av anställningsfrågor. 1 övrigt föreslår landstingskommunen attkontakterna med den kommunala socialvården och sjukvården förmedlas via den personaltjänstfunktionsom bör byggas in i arbetsvårdsfÖretagen. Det interna samrådet bör ske medfackliga förtroendemän enligt gällande lagar och avtal och i övrigt följamoderna företagsdemokratiska regler. En motsatt inställning till det lokalasamarbetet har läns landstingskommun som hänvisar till de positivaerfarenheter som erhållits av de lokala samrådsorgan som i länet bildats förvarje verkstad. 1 dessa organ, som följer oeh tar initiativ till utvecklingenav verksam- 1977/78: 30 53 heten vid resp. verkstad, finns företrädare förhuvudmannen, den lokala arbetsförmedlingen, , kommunen, ortensnäringsliv och de anställda. En utveckling av dessa samrådsorgan till att gällaäven hos andra huvudmän bör enligt mening eftersträvas. TCO föreslåratt det vid varje arbetsvårdsföretag skaU finnas en driftledning. I denna böringå platschefen, arbetsledarna, huvudskyddsombudet samt representanter för deanställda. Förslaget att inrätta en central stiftelse för samordningav och service till de regionala stiftelserna tillstyrks eller lämnas utanerinran av så gott som samtliga remissinstanser som också accepterarstiftelseformen. Negativa eller tveksamma är bl. a. några landsting samt LRF. Statskontoret ifrågasätter om inte den centralaverksamheten bör bedrivas i myndighetsform. De uppgifter som avses handläggaspå central nivå är av sådan karaktär att myndighetsformen borde gestatsmakterna bättre möjligheter att påverka verksamhetens inriktning ochomfattning än vad stiftelseformen skulle göra. i anser inte att någotbehov av en central stiftelse föreligger. Den av kommittén föreslagna regionalaorganisationen finner nämnden vara helt tillräcklig. På de punkter en centralsamordning är nödvändig torde en sådan kunna ske genom landstings-ochkommunförbunden eller genom landstingens inköpscenlral. HCK är tveksam till den centrala stiftelsens föreslagnabefogenheter att "förbehålla sig rätten att efter samråd med berördregional stiftelse besluta om åtgärder för att försöka bryta en ofördelaktigresultatutveckling". Den centrala stiftelsens uppgifter bör enligt HCKframför allt vara av servicekaraktär. Vissa beslut om verksamhetens inriktningbör emellertid kunna fattas centralt, eftersom ansvaret för resursanvändningenligger centralt. HCK vänder sig dock starkt emot en organisationsmodell sommedger centrala beslut rörande enskilda anställda. menaratt den centrala stiftelsens roll i olika frågor måste preciseras och att denkommande organisationsutredningen bör pröva vilka av stiftelsens föreslagnafunktioner som kan skötas på annat håll. Förbundet framhåUer också attutredningens förslag till finansiering med arbetsgivaravgifter ger den centralastiftelsen en stark position i förhållande till de regionala stiftelserna.Dessa bör därför inom ramen för tilldelade resurser ges en betydandesjälvständighet. anser att den föreslagna organisationsutredningenbör pröva möjligheten för arbetsvårdsfÖretagen att utnyttja deninköpssamordning som f. n. förekommer dels mellan statliga myndigheter genom des. k. avropsav-talen och dels på det kommunala området. föruniversitet och högskolor betonar att statliga organ med tillämpning av demöjligheter upphandlingskungörelsen (1973: 600) ger och med utnytt- Prop.1977/78: 30 54 jande av inköpssamordning kan uppnå mycket förmånligainköpsvillkor. Nämnden föreslår att möjligheten att utnyttja något redanbefintligt statligt organ för inköpsfunktionerna undersöks. De regionalastiftelserna bör enligt själva få besluta ivilken utsträckning de vill nyttja den centrala stiftelsens service. Hallandsläns landstingskommun framhåller att om en central stiftelse skall bildas bördess uppgifter begränsa sig till att överta vissa rådgivande och samordnandefunktioner av det slag som finns hos AMS och kommunförbunden. I övrigt bören central stiftelse inte ha några dirigerande funktioner utan närmast varaett samarbetsorgan av samma typ som de båda kommunförbunden är i förhållandetill sina medlemmar. Ytterligare några landstingskommuner betonar den centralastiftelsens samordnande och rådgivande funktioner och de regionalastiftelsernas självständiga ställning. Kommitténs förslag att AMS liksom bör ha inflytandeöver dimensionering och lokalisering av nya företag delas av AMS, LO och SFO.Ätt detta enligt kommittén skulle innebära att AMS efter samråd med dencentrala stiftelsen får besluta i dessa frågor kommenteras endast avLandstingsförbundet, som anser att AMS inflytande över och detaljreglering avverksamheten i möjligaste mån bör begränsas. Den regionala fördelningen avnybyggnadsramen bör, enligt förbundet, kunna utföras av den centrala stiftelsenefter samråd med AMS. läns landstingskommun framhåller att kommitténinte tillräckligt behandlat kompetensen meUan den centrala stiftelsen och AMSrörande ovan nämnda frågor. Förslaget att statliga myndigheter och organisationer börha obligatorisk skyldighet att informera arbetsvårdsfÖretagen om statligabeställningar föranleder inte några invändningar från remissinstanserna. för universitet odi högskolor understryker dock att arbetsvårdsfÖretagensjälva måste marknadsföra sina varor och tjänster hos de staUiga myndigheternaoch informera om sin produktionsinriktning och produktionskapacitet. Stockholmsläns landstingskommun föreslår att och Svenska kommunförbundetockså bör rekommendera sina medlemmar att informera om planerade beställningar.Kriminalvårdsstyrelsen påminner om att kriminalvårdens arbetsdrift bedriver enomfattande tillverkning av produkter av olika slag inom branschområden somtill stor del är identiska med dem som återfinns hos arbetsvårdsfÖretagen.Under senare år har man inom kriminalvårdens arbetsdrift märkt en alltmerhårdnande konkurrens från främst arbetsvårdsverkstädernas sida omtillverkningsobjekt som förekommer på den statiiga marknaden. Detta förhållandekan enhgt styrelsens uppfattning komma att äventyra den anstaltsintagneslagliga rätt till ett meningsfullt arbete. Styrelsen anser därför att dencentrala och de regionala stiftelserna å ena sidan och kriminal- 1977/78: 30 55 vårdens arbetsdrift å den andra måste samarbeta i frågorsom rör marknadsföring, prissättning, inköp etc. Formerna för en sådansamverkan bör enligt styrelsens uppfattning bli föremål för senareöverläggningar mellan berörda intressenter. Kommitténs förslag att den centrala stiftelsen bör få iuppdrag att på de regionala stiftelsernas vägnar sluta kollektivavtal medberörda fackliga organisationer kommenteras av , Stockholmsläns landstingskommun samt TCO vilka anser att denna uppgift bör kunna skötasav SFO. läns landstingskommun erinrar om att såväl staten som landstingskommunernaförfogar över centrala arbetsgivarorganisationer som skulle kunna åläggasförhandlingsuppgiften. anser att två av ledamöterna bör utsesefler förslag från förbundets styrelse. Som huvudansvarig för arbetsmarknadspolitikenbör staten, enligt länsarbetsnämnden i , ha majoritet i dencentrala stiftelsen. Samma synpunkt framför läns landstingskommunmed motiveringen att den centrala stiftelsen enligt kommitténs förslag skallbesluta om resursfördelningen mellan de regionala stiftelserna. AMS förutsätter i sitt yttrande att arbetsmarknadensparter får erforderlig representation i styrelsen. anseratt nämnden bör vara representerad i styrelsen. Antalet ledamöter bör enligtBeklädnadsarbetarnas förbund ökas med tanke på att det finns mångapersonalkategorier som bör beredas möjlighet till delaktighet i de beslut somfattas. Förslagetatt ett representantskap, utsett av regeringen, knyts till den centralastiftelsen i syfte att tillgodose den offentliga insynen i verksamheten,kommenteras endast av ett fåtal remissinstanser. i anser att representantskapets roll framstårsom illusorisk. Den information kommittén åsyftar bör i stället kunnatillgodoses genom de samhällsrepresentanter som föreslås ingå i styrelserna försåväl den centrala som de regionala stiftelserna och de lokala samrådsorganen.Även läns landsUngskommun anser att information om verksamhetenbör skötas av den centrala stiftelsens styrelse. Det verkar enligt landstingetsuppfattning konstruerat att inrätta ett särskilt forum för att, som kommitténföreslår, ta del av halv- och helårsbokslut och för att överlägga med dencentrala stiftelsens ledning. läns landstingskommun serinrättandet av ett representantskap som en säker garanti för att få bred insyni arbetsvårds-verksamheten. Landstingskommunen framhåller dock att såväl dencentrala som de regionala stiftelsernas styrelser genom sin föreslagna sammansättningmed representanter för landstingskommunen, staten, de anställda och frånnäringslivet i sig utgör en sådan garanti. påpekar attinrättandet av en central organisation kan medföra att beslut, som med fördelkan fattas på lägre nivå, centraliseras. Prop.1977/78: 30 56 representantskapet kan, menar styrelsen, här utgöra engaranti för att dessa frågor bevakas. AMS förutsätter att arbetsmarknadensparter får erforderlig representation. HCK betonar att de anställdasrepresentanter bör utses bland dem som arbetar på de skyddade arbetsplatsernasamt att handikapporganisationerna bör bli representerade. Den senare synpunktenframförs även av länsarbetsnämnden i län. Önskarha en egen representant. SÄF anser att näringslivet bör vara företrätt och SHIOhemställer att näringslivet får utse tio ledamöter. föreslår att representantskapet bör utökas med verkställandetjänstemän från de regionala stiftelserna till samma antal som övrigaanställda. Förslaget att finansiera verksamheten medarbetsgivaravgifter stöds av en bred majoritet av remissinstanserna. LObiträder utredningsförslaget eftersom man ser skyddad verksamhet som enkostnad som orsakas av brister i produktionslivet och som bör bestridas medmedel ur produktionen. Dock varnas för en fixering av stiftelsens inkomstertill en viss andel av arbetsgivaravgiften, eftersom detta skulle kunna få tillföljd att stiftelsens inkomster begränsas eller eventuellt minskas i ett arbetsmarknadslägedå en expansion kan vara nödvändig. LO menar också att finansieringsformenmåste konstrueras så att den inte hindrar en nödvändig utbyggnad.Svenska kommunförbundet och tillstyrker en finansieringvia arbetsgivaravgifter.