prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag rörande prisregleringen för potatisoch potatisprodukter tillstyrks i stort av de remissinstanser som berörtfrågan. Även jag kan ansluta mig till utredningens förslag i dessa frågor.Detta innebär bl. a. att fabrikspolatisodlingen bör bibehållas vid ungefärnuvarande omfattning och att riksdagsbeslut om användning av potatisför tillverkning av sprit skall äga fortsatt giltighet. Prisregleringen för socker och sockerbetor omfattar helaförädlingskedjan från råvaran till det färdiga sockret. Även arealensockerbetor bestäms inom regleringen. Enligt riksdagsbeslut är 1974 (prop,1974: 122, JoU 1974: 29, rskr 1974: 275) skall den svenska sockerbetsarealenunder perioden 19741978 fastställas "så att sockerbolagets nuvarandebrukskapacitet kommer all utnyttjas fullt på ett rationellt sätt". Enligtbeslut av (prop. 1976/77: 94, JoU 1976,/77: 28, rskr1976/77: 257) fastställdes arealen för i enlighet med dessa 1977/78:19 200 uppgår den odlade arealen till ca53 500 ha, vUken vid en normalskörd beräknas ge omkring färdigtsocker, motsvarande ej fullt av konsumtionen i landet. Sockerbetsarealensstorlek för är 1978 skall enligt sistnämnda riksdagsbeslut fastställas isamband med utformningen av en ny sockerreglering för kommanderegleringsperiod. Prissättningenför svensk betodling och sockerindustri har fr. o. m. regleringsäret 1967/68anpassats till de förändringar som äger rum inom sockemäringen i EG.Gränsskyddet utgörs av rörliga införselavgifter som uttas pä såväl råsocker somfärdigt socker. Då världsmarknadspriset på färdigt socker är högre än avräkningsprisetfår jordbmksnämnden ta ut en försäljningsavgift på aUt socker som säljs inomlandet. Medlen används för att i detta läge subventionera sockerimporten genomimportbidrag. Samtliga avgiftsmedel från sockerområdet tUlförs sockerregleringen. måste en bedömning av den framtida sockerbetsodlingens omfattningbaseras främst på den inhemska sockerkonsumtionens utveckling, den svenskasockernäringens internationella konkurrenskraft, handelspolitiska h"änsynstaganden särskilt u-l"ändernas exportbehov samt odlingens betydelse frånberedskapssynpunkt. Utredningen konstaterar därvid att tillgängliga prognoseröver den framtida utvecklingen pekar på en oförändrad totalkonsumtion ellermöjligen en ökning i takt med befolkningstillväxten. Vad gäller sockernäringensinternationella konkurrenskraft framhåller utredningen att prognoser övervärldsmarknadsprisutvecklingen torde ge visst stöd för slutsatsen att importav socker skulle ställa sig billigare än inhemsk tillverkning. Handelspolitiskaskäl talar även för att sockerbetsodlingens omfattning anpassas så att visstutrymme lämnas för import. Utredningen framhåller vidare att sockerbetsodlingenär särskilt betydelsefull från beredskapssynpunkt liksom att den har engynnsam effekt från växtföljds- och sysselsättningssynpunkt. Det sistnämndagäller särskilt odlingen på och . Utredningens samlade bedömningvad gäller odlingens omfattning är att den bör anpassas så att ett visstutrymme lämnas för import. Utredningensförslag rörande sockerbetsarealens storlek tUlstyrks av huvuddelen av deremissinstanser som yttrat sig i frågan. Svenska sockerfabriksaktiebolaget ochSveriges industriförbund anser att arealen fortsättningsvis bör vara av ungefärnuvarande storlek med möjligheter att öka den inom ramen för tillgängligproduktionskapacitet. Sockerbolaget anser även att beslut om den framtidaarealens omfattning liksom om upprätthållandet av betodlingen på ochGotland bör fattas för . hänvisar tillde synpunkter som verket framfört i sin utredning (SIND 1976: 4) Sockerindustrii vilken bedöms att svensk sockerproduklion kommer att vara konkurrens- 1977/78:19 201 föreslår att arealenutökas successivt i takt med produktivitetshöjningen inom sockerindustrin. För egendel anser jag att den inhemska sockerbetsarealen, f. n. ca 53 500 ha, fr. o. m.nästa säsong skall avpassas så att den vid normalskörd ger ett importutrymmeav nuvarande omfattning, dvs. av vår totala sockerkonsumtion. Om dettapå grund av ökningar i avkastningen eller vikande konsumtion skulle leda minskning av arealen får denna minskning enligt min mening inte drabba sockerbets-odUngenpå och där odlingen har störst betydelse ur sysselsättningssynpunkt. Vad gäller prisregleringens utformning har utredningenövervägt att föra samman de överläggningar som sker rörande prissättningen påsockerbetor och sockerbolagets ersättning med de allmänna överläggningarnaför övriga jordbruksprodukter. På grund av de speciella förutsättningar sområder på sockerområdet anser utredningen emellertid att nuvarande system medseparata sockeröverläggningar bör bibehållas. Däremot anser utredningen attden direkta anknytningen av prissättningen tiU EG bör upphöra. Dock börförhållandena i EG även i fortsättningen analyseras vid bestämningen av desvenska priserna. Utredningens förslag i denna fråga tiUstyrks av flertaletremissinstanser. och sockerbolaget anser att systemetmed anknytningen till EG bör bibehållas. Jag har samma uppfattning som utredningen i denna frågaoch anser att den direkta anpassningen av bet- och sockerpriset till de förändringarsom äger rum inom EG bör upphöra. Som utredningen föreslår bör dockförhållandena i EG analyseras vid bestämningen av de svenska priserna. Dettainnebär enligt min mening att avvägningen av betprisets nivå i högre grad äntidigare bör ske med beaktande av kostnadsutveck-Ungen inom den inhemskaodlingen och priserna för övriga vegetabilier. När det gäller sockerindustrinsersättning för sockerframstäUningen bör jordbruksnämnden vid överläggningarnabiträdas av särskild expertis. Vid dessa överläggningar bör även behandlas bl.a. frågor om prissättningen på specialsocker, biprodukternas värde m. m. Prisregleringenför mjölk och mjölkprodukter är mer komplicerad än övriga regleringar genom från en råvara, helmjölk, får flera olika konsumtionsprodukter. Desshuvudkonstruktion överensstämmer dock med motsvarande regleringar för övrigajordbruksprodukter. Det som skiljer mjölkregleringen från övriga regleringar ärdet s. k. utjämningssystemet. Eftersom mejerierna har olikaproduktionsinriktning har det varit nödvändigt att utjämna de skillnader ilönsamhet som föreligger mellan olika produkter och därmed också meUan olikamejerier. Detta sker genom ett system med utjämningsavgifter och pristillägg.Genom att ett betydande belopp av livsmedelssubventioner tillförts reg- Prop.1977/78:19 202 leringenhar det för viktigare mjölkprodukter skett en övergång från producent- tUl mellanprisUnje. Utredningenframhåller att mjölkproduktionens storlek så långt möjUgt bör anpassas tilldet inhemska försörjningsbehovet av mjölk och mjölkprodukter i fredstid.Eftersom förbrukningen av konsumtionsmjölk och ost väntas stiga måsteproduktionen av mjölk öka till 3 300 3 400 milj. kg fram tiU år 1985.Utredningen anser det sannolikt att en real höjning av avräkningspriset måsteske för att en sådan produktionsökning skall uppnås. Enligt utredningenuppkommer emeUertid även i fortsättningen vissa överskott av mjölkfett ochmjölkpulver och underskott av ost. Enligt utredningens uppfattning börmjölkproduktionens utveckling fortlöpande noggrant följas så att prissättning,marknadsreglering och investeringar kan anpassas i syfte att uppnå en långsiktigtbalanserad mjölkproduktion. Mjölkprisregleringensutformning är enligt utredningen i huvudsak ändamålsenlig och bör därför tillsin grundkonstruktion bibehåUas. Frågan om när nya mejeriprodukter skaU ansesha uppnått en så stor marknadsandel att de bör infogas i utjämningssystemetbör kunna avgöras i samband med prisöverläggningarna. Prissättningen på smöroch smörfettsbaserade matfetter bör anpassas så att huvuddelen av smörfettetkan avsättas inom landet, vilket innebär att hänsyn mäste tas till margarinetsprisnivå. Utredningen har vidare förutsatt att frågor angående prissättningenpå smörfettsbaserat margarin och rabatteringen av allmänna inrättningars inköpav smörfett kan tas upp och lösas i samband med prisöverläggningarna. Flertaletremissinstanser delar i stort utredningens uppfattning vad gällermjölkproduktionens storlek och mjölkprisregleringens grundkonstruktion. Ilikhet med utredningen anser jag att mjölkproduktionens utveckling fortlöpandebör följas så att prissättning m. m. kan anpassas i syfte att uppnå en lämpligtbalanserad mjölkproduktion. Jag delar även utredningens uppfattning vad g'ällermjölkprisregleringens utformning och handläggning rent allmänt samt syftet medprissättningen på smörfett. Utredningensöverväganden och förslag av mer generell karaktär som jag i det föregåenderedovisat och i huvudsak biträtt innebär för kött och fläsk ett bibehållande avnuvarande system med prisgränser och fasta införselavgifter samt vissamodifieringar av gränsskyddets utformning och av de marknadsreglerandeåtgärderna. Gränsskyddetför styckningsdetaljer av kött och fläsk är f. n. konstruerat så att skyddetför billigare köttvaror är så högt att import i praktiken omöjliggörs medanskyddet för dyrare köttvaror relativt sett är lågt. Detta kan inneb'ära vissanackdelar, varför utredningen har ansett en översyn motiverad. finns det fortfarande behov av ett stöd till utjäm- 1977/78: 19 203 ningslagring av kött och fläsk. Utredningen anser vidareatt det kan övervägas att vidga lagringsstödet till att även omfatta lager avstyckade detaljer. Remissinstanserna tillstyrker i stort utredningens förslagi dessa hänseenden. Även jagkan biträda utredningens här nämnda förslag. En vidgning av lagringsstödet börkunna ske men viss restriktivitet bör' iakttas för att inte stimulera tillonödig lagring. Hänsyn bör givetvis även tas till prisrörelser mellaninlagring och uttag. Prisregleringen för ägg, äggprodukter och fjädertäköttomfattar ett gränsskydd, som är fast inom vissa prisgränser, sarnt olika marknadsreglerandeåtgärder. Utredningen anser det värdefullt att del även inom ägg-och fjäderfäregleringen har tillskapats regleringsinstrument för olika marknadsreglerandeingripanden, däribland uttagande av kfäckningsavgifter. Enligt utredningen bören översyn av prisgränssystemets spännvidd m. ni. även innefatta ägg och fjäderfäköti.Lämpligheten av att hålla isär regleringsekonomin för å ena sidan ägg och äggprodukieroch å andra sidan fjäderfäkött bör enligt utredningen övervägas. Remissinsiansernadelar utredningens uppfattning i dessa avseenden. Även jag kan ansluta mig tiUutredningens överväganden och förslag. Nuvarande reglering av priserna pä joderniedd omfattar iförsta hand de olika foderspannmålsslagen och produkter därav samt oljekraftfoderm. För vissa fodermedel saknas helt regleringsåtgärder. Den inhemskaprisnivån för fodermedel stöds normalt med hjälp av rörliga införselavgifter.De införselavgiftsmedel som härrör från import av fodermedel återförs tilljordbruket inom den s. k. fördelningsplanen. Utredningen har ansett att nuvarande reglering av fodermedelspriser-naär ändamålsenligt utformad och därför i huvudsak bör bibehållas. Jag kanansluta mig till denna uppfattning. Genom regleringen kan priserna på olika köptodermedelstabiliseras som animalieproduktionens lönsamhet, storlek ochinriktning kan påverkas. Inomlivsmedelsindustrin och i hushållen används i vissa sammanhang produkter somutgör ersättningar för eller imitalioner av traditionella jordbruksbaseradelivsmedel. De ur prisregleringssynpunkt viktigaste produkterna är sojaproteinsamt mjölk- och gräddersättningar. Användningen av sådana produkter har i stortsett stabiliserats, vilket enligt utredningen har ett visst samband med livsmedelssubventioneringen.Utredningen anser att nuvarande reglering för dessa produkter bör kunna gällaäven i fortsättningen så länge ingenting inträffar som ändrar förutsättningarnaför regleringen, t. ex. om helt nya produkter skulle lanseras. Jag delarutredningens uppfattning härvidlag. Jag tordei detta sammanhang få anmäla att statens jordbruksnämnd med eget yttrande överiämnatett av vallfrönämnden utarbetat förslag 1977/78:19 204 Jag avser att föreslå regeringenatt för framlägga förslag i denna fråga. Denindustri, främst livsmedelsindustrin, som använder jordbruksråvaror i sintillverkning måste köpa såväl importerade som inhemska råvaror till ett prissom i regel är högre än världsmarknadspriset. Om inga särskilda åtgärder vidtaskan följaktligen denna industri komma i ett sämre läge än konkurrenter i andraländer med lägre prisnivå på jordbruksråvarorna. TraditioneUt har den inhemskaindustrins konkurrensnackdel gentemot import utjämnats genom att de tullar somutgår på industrins färdigprodukter förutom ett manufaktureringsskydd även innehållerkompensation för avgiftsbelastningen på råvarorna. Därutöver har åtgärdervidtagits vid export. Eftertillkomsten av frihandelsavtal med EFTA och EG har olika system tUlskapats isyfte att skapa en konkurrensneutralitet för den industri, främstlivsmedelsindustrin, vars produkter omfattas av frihandelsavtalen och somanvänder jordbruksråvaror. I tiUämpas olika system, framför allt internoch extern prisutjämning. mening fungerar de nu tUlämpade utjämningssystementillfredsställande från jordbruksprisregleringens utgångspunkter. Från andrautgångspunkter har dock påpekats att den nuvarande administrativa uppbyggnadenmed flera olika utjämnings- och finansieringssystem är svåröverskådlig ochkomplicerad. Utredningen har därför förordat att en översyn utförs medrepresentanter för de berörda näringarna och de olika statliga organ som f. n.handhar olika delar av regleringen. Remissinstansernadelar utredningens uppfattning. Även jag anser att en översyn är motiverad ochavser att senare föreslå regeringen att en sådan särskUd översyn företas. Destatliga insatserna för jordbmkets rationalisering har ihuvudsak omfattat finansieringsstöd, omställningsstöd, markpolitiska åtgärderoch rådgivning. Det statiiga finansieringsstödet utgår för att underlättaförvärv och drift av jordbmksföretag samt till rationaliseringsåtgärder.Stödet lämnas i huvudsak i form av kreditgarantier men även i form av bidrag,främst till företag i norra . Omställningsstöd i form avavgångsvederlag utgår för att underlätta övergång tUl annan verksamhet. Demarkpolitiska insatserna omfattar främst lantbmksnämndernas köp ochförsäljning av mark samt prövning av förvärv 1977/78: 19 205 av jordbruksfastighet enligt jordförvärvslag. Denslalliga rådgivningen till jordbruket sker i huvudsak genomlantbruksnämnderna. Nuvarande riktlinjer för rationaliseringspolitiken kanhärledas från den jordbrukspolitik som utformades av riksdag. Dåsamordnades pris- och rationaliseringspolitiken som en inkomstmålsättninginfördes. Riktlinjerna för verksamheten har därefter ändrats vid fleratillfällen bl. beslut underströksytterligare betydelsen av rationaliseiingsverksamheten. Den skulle liksomtidigare grunda sig på jordbrukarnas egna initiativ och insatser. Syftet medstatens medverkan skulle vara att göra de enskilda företagen så effektiva sommöjligt. Ar 1971 utökades det statliga rationaliseringsstödet till att ävenavse begränsat utvecklingsbara företag i norra . Är infördes iövriga delar av landet ett stöd till begränsat utvecklingsbara företag medmjölkproduktion. Enligt utredningen bör rationaliseringspolitiken aUtjämtutformas så att den främjar en rationaliseringsverksamhet som medför attlivsmedel kan produceras till lägsta möjliga kostnad, effektivitetsmälet,som i jordbruket yrkesverksamma får del av den allmännastandard-stegringen. Med lägsta möjliga kostnad har utredningen avsett en acceptabeltlåg produktionskostnad. För att inkomstmålet och effektivitetsmålet samtidigtskall kunna nås fordras enligt utredningen liksom en samordning avprispolitik och rationaliseringspolitik. Finansieringsstödet bör liksomhittills främst utgå som kreditgarantier. I norra bör dessutom bidragkunna utgå som komplement till kreditstödet. Utredningen anser attöverföringen av resurser från jordbruket till andra näringar och omfördelningenav resurser inom jordbruket bör ske i en balanserad takt. De statligainsatserna kan därför behöva varieras med hänsyn till skilda förutsättningar iolika delar av landet, vid olika företag etc, varvid även icke ekonomiska målsåsom regional balans, produktionsmål och miljövårdsaspekter beaktas. Remissinstanserna ansluter sig i stort till utredningenssyn på rationaliseringspolitikens framtida syfte och inriktning. Liksom utredningen och remissinstanserna anser jag att enfortsatt rationalisering av jordbruksnäringen är nödvändig och att de statligainsatserna för att underlätta en på jordbrukarnas egna inUiativ grundadrationalisering är av stor betydelse. Dessa insatser bör främst inriktas på attfrämja jordbrukets utveckling i de bygder och vid de företag där de kan väntasfå störst effekt. Med den inriktning av jordbrukspolitiken som jag tidigarehar förordat bör rationaliseringspolitiken enligt min mening i första handfrämja uppbyggandet och vidmakthållandet av effektiva familjeföretag. Härigenomskapas förutsättningar för att framställa jordbruksprodukter till, somutredningen anger, en acceptabelt låg produktionskostnad och uppnåinkomstmålet för de i jordbruket yrkesverksamma. Prop.1977/78:19 206 ta bör som utredningen föreslagit vararationaliseringspolitikens huvudsyfte. Därutöver bör rationaliseringspolitiskamedel liksom kunna användas för att nå andra från samhälleUg synpunktangelägna mål. a. bör rationaliseringspolitiken kunna fungera som ett regionalpolitisktinstrument. Utredningen har indelat rationaliseringsstödet i ettallmänt rationaliseringsstöd, som kan utgå i hela landet, ett regionaltrationaliseringsstöd, som är ett komplement i områden med sämre förutsättningarför jordbruksproduktion samt ett särskilt regionalpolitiskt jordbruksstöd, somär avsett för områden med allmänt svaga förutsättningar för näringsliv. 1likhet med remissinstanserna finner jag en sådan indelning lämplig. Utredningensförslag till särskilt regionalpolitiskt jordbruksstöd har främst ett sysselsättningspolitisktsyfte. Det föreslås utgä till investeringar för jordbruksändamäl i sådanaområden som det är angeläget att hålla befolkade och där annan sysselsättningsaknas inom rimligt pendlingsavstånd. Dessa områden föreslås bli fastställdaav lantbruksstyrelsen efter förslag från resp. länsstyrelse och övriga berördalänsmyndigheter. Lantbruksnämnderna föreslås administrera stödet. Remissinstansernaanser stödet värdefullt som medel att i sysselsättningssvaga områden främjanäringslivet. Många synpunkter framförs dock på stödets utformning. a.föreslås att stödet bör omfatta även andra verksamheter än jordbruk. Vidareanses att länsstyrelserna bör kunna fastställa de områden där stödet skallutgå. I likhetmed många remissinstanser ser jag positivt på utredningens förslag tUl särskiltregionalpolitiskt jordbruksstöd. Vid remissbehandlingen har många nyasynpunkter förts fram i syfte att öka stödets effektivitet från regionalpolitisksynpunkt. Förslagen innebär så väsentliga ändringar av utredningens förslag attdetta behöver överarbetas. Detta arbete pågår f. n. Jag har för avsikt attsenare under innevarande föreslå regeringen att förelägga riksdagenen särskild proposition i frågan. För att underlätta bedömningen av vilka jordbruksföretagsom har förutsättningar att uppfylla effektivitetsmålet på lång eller kort siktoch som därmed kan komma i fråga för statligt stöd har utredningen delat införetagen i tre grupper, utvecklade och utvecklingsbara företag, begränsatutvecklingsbara företag och företag som inte är utvecklingsbara. RemissinstansernatUlstyrker i stort förslaget men påpekar svårigheterrfa att entydigt indelaföretagen på det sätt utredningen gjort. Jag delarremissinstansernas uppfattning att det inte kan dras klara gränser mellan detre företagsgrupperna. Förutsättningarna varierar mellan olika områden ochförändras även från tid till annan. Uppdelningen av företagen i tre grupperbör dock enligt min mening underlätta bedömningen av vilka företag som harförutsättningar att uppfylla målet för rationaliseringspolitiken på kort resp.lång sikt. 1977/78:19 207 Utredningen anser det angeläget att statligt stöd förrationaliseringsåtgärder utgår till utvecklingsbara företag. Även utveckladeföretag föreslås kunna erhålla stöd om åtgärden i fråga innebär en rationaliseringinom ramen för befintiiga resurser eUer medför en jämnare och stabilaresysselsättning för företagets arbetskraft. Stöd föreslås vidare utgå för attunderlätta för yngre och i jordbruk väl utbildade personer att övertautvecklade och utvecklingsbara företag. Begränsat utvecklingsbara företagföreslås erhålla stöd för åtgärder som medför ett effektivare resursutnyttjandeoch är av begränsad omfattning. Det skall dessutom vara mindre angeläget att tai anspråk företaget för strukturrationalisering. Företag som inte är utveckUngsbaraföreslås inte komma i fråga för stöd. Dock föreslås stöd liksom kunnautgå till investeringar i vissa markanläggningar på bestående åker oavsettföretagstyp. Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslagen utanerinran. Jag kan i huvudsak ansluta mig till utredningens ochremissinstansernas syn på vilka företag som bör komma i fråga för statligtstöd. Denna innebär att finansieringsstödet i huvudsak bör utgä till utvecklingsbarafamUjeföretag. Begränsat utvecklingsbara företag bör kunna erhålla stöd om brukningsenhetenunder den närmaste framtiden inte har en avgörande betydelse för utvecklingenav angränsande företag. Till begränsat utvecklingsbara företag bör räknassädana företag som har förutsättningar att bli bestående , mensom har så begränsade utvecklingsmöjligheter att de inte ens efter lämpliginvestering kan anses vara utvecklingsBara. Rationaliseringsstöd till begränsatutveckUngsbara företag bör i allmänhet avse begränsade åtgärder. Dessa bör somregel vara anpassade till brukarens återstående yrkesverksamma tid och underdenna tid underlätta jordbruksdriften och göra den mer effektiv. Stöd tillnyetablering på ett begränsat utvecklingsbart företag bör i princip inte utgå.Om särskilda skäl föreligger bör dock, som lantbruksstyrelsen har föreslagit,befintliga garantilån kunna få Övertas av en ny brukare. Vissa remissinstanser har framfört synpunkter påjordbrukets kapitalförsörjning, rådgivningsverksamheten och omställningsstödettill jordbrukarna. Dessa frågor har inte närmare behandlats av utredningen. Utredningen har ansett att frågor om jordbruketskapitalförsörjning och hur en tillräcklig mängd långfristigt kapital skallkunna kanaliseras tUl jordbrukssektorn ligger utanför dess uppdrag. Utredningenframhåller dock att om rationaliseringsverksamhelen i jordbruket skall kunnafortsätta som är det angeläget att jordbruket tillförs tUlr'äckligtmed långfristigt kapital. Detta har understrukits av vissa remissinstanser.Även jag vill betona att tillgången på långfristigt kapital är av avgörandebetydelse för jordbrukets möjligheter att hålla en hög rationaliseringstaktoch för att nyrekryteringen skall kunna ske smidigt. Investeringsviljan kan inteupprätthållas om det råder brist på kapital. Prop.1977/78:19 208 Uppenbart är att den statliga lånegarantigivningenfungerar som ett stöd bara om kreditinstituten kan bevilja länen. Frägan om hurjordbruket skall få tillräckligt med långfristigt kapital måste dock prövas iannat sammanhang. Jag delar även remissinstansernas uppfattning attrådgivningsverksamheten har stor betydelse för rationaliseringen avjordbruket. Lantbruksstyrelsen avser alt innevarande år tillsätta enarbetsgrupp som mot bakgrund av utredningens förslag och beslutskall se över rådgivningen inom lantbruksverket. Jag bedömer det f. n. intenödvändigt med ytterligare åtgärder pä detta område. Lantbruksstyrelsen och RRV har framfört att omställningsstödettili jordbruket har liten ekonomisk betydelse för jordbrukarna men kräver enomfattande administration. Jag delar denna uppfattning. Jag föreslär därföratt avgångsvederlag inte skall utgå efter .