prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Den lösning somman slutligen stannade för innebar för fartyg med ett bruttotonnage av 500 loneller mindre ell begränsningsbelopp på ca för egendomsskada och ca för personskada. Bl a från svensk sida gjordes gällande all störrehöjningar var påkallade för del mindre tonnaget. För att möjliggöra en framtidajustering av begränsningsbeloppen ulan allt för DelIIJu:23 Skr 1977/78:103 112 stortidsutdräkt innehåller konventionen regler som gör det möjligt att hållasärskilda revisionskonferenser for behandling enban av frågan om justering avdessa belopp. Konferensen intog emellertid en avvisande hållning till ettförslag om alt i konventionen ta in bestämmelser om förhållandet mellan statersom tillträtt ett ändringsprotokoll som antagits vid en sådan revisionskonferensoch stater som står kvar på den ursprungliga konventionstexten. Konferensensställningstagande torde innebära atl i stal som har tillträtt ettändringsprotokoll om höjning av beloppen, de nya beloppen inle kan tillämpas påfartyg som är hemmahörande i stat vilken är bunden endast av den ursprungligakonventionstexten. Som en följd härav kan kontraktsslu-lande stater som hartillträtt ett ändringsprotokoll tvingas leva med ett"dubbelt" system i fråga om begränsningsbeloppen. Enförsta uppgift för kommittén blir därför att överväga om bör tillträdaden nya konventionen. atl bör tillträda konventionen, blir dess uppgift attutarbeta förslag till de lagändringar som behövs för ett tillträde. Även iannat fall bör emellertid kommittén la konventionens bestämmelser tillutgångspunkt för sitt arbete. Kommittén bör då undersöka om den svenskalagstiftningen skall helt anpassas till konventionen eller om avsteg bör görasfrån konventionens bestämmelsier i något avseende. Jag anser det emellertidväsenlligl att den nuvarande nordiska enhetligheten på detta områdeupprätthålls. Kommitténbör också överväga om skäll säga upp konvention, I6 kap sjölagen finns bestämmelser bl a om bortfrakiarens ansvar vid befordranav passagerare och resgods. Bestämmelserna infördes i sjölagen genomenlagändringar 1973 (SFS 1973:1202) och byggeri huvudsak på ett av CMI år 1969antaget utkast till konvention om sjötransport av passagerare och resgods. Detav CMI utarbetade utkastet behandlades inom IMCO, vars juridiska kommitté imars 1974 lade fram ett förslag till konvention om transport av passagerare ochresgods lill sjöss (passagerarkonvenlionen). Kommitténs förslag antogs medvissa ändringar vid en diplomatisk konferens i ,Bestämmelserna i 6 kap sjölagen överensstämmer i allt väsentligt medpassagerarkonvenlionen men vissa justeringar måste göras innan kantillträda den, Passagerarkonvenlionenhar ännu inte trall i kraft. Det huvudsakliga skälet härtill är sannolikt enbristande samordning mellan konventionens regler om begränsning avbortfrakiarens ansvarighet vid skada på passagerare och reglerna omglobalbegränsning av ersättning till passagerare begränsningskonvention.Även länder som hyser intresse för att tillträda passagerarkonvenlionen hardärför valt att avvakta resultatet av arbetet på en ny begränsningskonventioninnan de tar ställning i tillträdesfrågan. Fråganom globalbegränsning av passagerarkrav har fått en mera tillfredsställandelösning i den nya begränsningskonventionen än konvention. Det finnsdärför anledning anta att passagerarkonvenlionen nu kommer att tilldra sig ökatintresse från andra länders sida. Med hänsyn härtill bör kommittén överväga omSverige skall tillträda passagerarkonvenlionen samt utarbeta de förslag tilländringar i 6 kap sjölagen som behövs för ett sådant tillträde. Vid detovannämnda mötet med nordiska ämbetsmannakommittén för lagstiftningsfrågor överenskomsatt sjölagskommittéerna i övriga nordiska länder skulle få motsvarande uppdragoch att utredningsarbetet skulle ske i nordiskt samarbete. Även i dennadel bör sålunda 113 Kommittéer: Del II Ju:23 kommitténbedriva sitt arbete i samverkan med kommittéerna i de andra nordiska länderna. Ytteriigarefrågor om översyn av sjölagen kan komma att aktualiseras under de närmasteåren. Sålunda kommer ell inom kommission för internationellhandelsrätt (UNCITRAL) utarbetat förslag lill konvention om sjötransport avgods att behandlas på en diplomatisk konferens . Inom CMI pågårdessutom arbete på ett utkast lill nya internationella regler om tillämplig lagi tvister med anledning av sammanstötning mellan fartyg. 1 den mån resultatetav det nu nämnda arbetet föranleder därtill, bör frågan om införlivande av nyainternationella regler på dessa områden överiämnas till kommittén genomtilläggsdirektiv. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för justitiedepartemenlet atttillkalla en kommiué med högst sex ledamöter med uppdrag att se över sjölagen, allutse en av ledamötema aU vara ordförande, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 8 1977/78. DelII UD:1 Skr 1977/78:103 114 1.Det svenska kultur- och informationsutbytet med utlandet Departementschefen,statsrådet , anför efter särskilt samråd med chefen förutbildningsdepartementet, statsrådet . 1Tendenser i de internationella relationerna Förbindelsernamellan länderna ökar kraftigt på alla områden. Del ömsesidiga beroendet blirallt starkare. Informationsfiödel och resandetrafiken fär en allt störreomfattning. Denna utveckling har på olika sätt aktualiserat hur vi skallförhålla oss till utländskt kulturellt inflytande i vidaste mening, hur viskall dra nyUa av dessa kontakter samt hur vi själva skall kunna ge impulser avvärde till omväriden. Detökade beroendet mellan länderna är tydligast på del ekonomiska området. Vårutrikeshandel svarar för cirka en tredjedel av vår nationalinkomst. Hälften avvår industriproduktion exporteras. Vi har intresse av en så fri världshandelsom möjligt. Vi strävar efter atl utveckla och fördjupa handelsförbindelsernamed länder i alla delar av världen. Detidigare koloniernas frigörelse och deras strävan alt befästa sin politiska ochekonomiska självständighet har skapat förutsättningar för ökade kontakter ochsamarbete. Vi söker i vårt internationella agerande hävda de fatliga ländernasintressen och verkar för ändrade ekonomiska relationer mellan u- och i-länderpå grundval av FN:s handlingsprogram för en ny ekonomisk världsordning. Pådet politiska området gör sig olika tendenser gällande. En stegrad nationalismkommer lill uttryck på många håll. Ösl-västmotsättningarna kvarstår menmöjligheterna ökar till ett meningsutbyte över de ideologiska och politiskagränserna. utrikespolitik syftar bl.a. till alt främja de mindrenationernas intressen, stödja nedruslningsansträngningarna och i deninternationella solidaritetens namn motarbeta förtryck och orättvisor. När del gällermöjligheterna till framtida insatser på dessa olika områden spelarslutdokumentet från den europeiska säkerhets- och samarbelskonfe-rensen (ESK)enbetydelsefull roll. De undertecknande staterna har däri gett uttryck för envilja att leva tillsammans i fred och atl respektera varandras samhällssystem.Del understryks atl strävandena att utveckla samarbetet bidrar till att stärkafred och säkerhet i och i väriden som helhet. Även på kulturområdet ökarkontakterna och beroendet inte minst till följd av massmediernas utveckling.Formerna för kontakterna påverkas ofta av kommersiella intressen. Många småstater fär starka kulturella impulser från ett fätal stora nationer.Självfallet har dessa stora kulturnationer mycket av värde all erbjuda men riskfinns alt de små länderna utsätts fören masskultur utan förankring i den egnakulturtraditionen. Målmedvetna insatser krävs därför för att hävda de mindreländernas kulturella identitet. 115 Kommittéer: Del II UD: 1 2Inriktningen av insatserna för kultur- och informationsutbytet med andra länder Vårainternationella kontakter på kultur- och informationsområdet ökar inte endasttill följd av atl förbindelserna mellan och andra länder intensifieras.Även utvecklingen på kulturens områden inom med nya grupper och nyaformer av aktiviteter verkar i samma riktning. Det är önskvärt alt andra länderfåren allsidig bild av svenskt kulluriiv,som i sin lur kan fä värdefullaimpulser från andra kulturmönster. Insatser i fråga om kultur- ochinformationsutbytet kan alltså inle ensidigt inriktas på alt öka kunskaperna omSverige i andra länder. Utbytet måste präglas av ömsesidighet och av ensträvan till större öppenhet för information och idéer från andra länder. Delmåste också bedrivas med hänsynstagande till önskemål och prioriteringar frånde i verksamheten deltagande staternas sida. Viktigt ä r vidare alt så mångamänniskor som möjligt blir delaktiga i utbytet så alt detta mer direkt kanmedverka till ökad internationell förståelse. Inriktningenav samhälleliga insatser på kulturområdet måste givetvis ses mot bakgrund avvilka möjligheter som redan slår till buds för människor i olika länder att ladel av kulturutbudel utanför det egna landets gränser. Det ökade välståndet ochden tekniska utvecklingen har otvivelaktigt fört med sig ett alll meromfattande och rikhaltigt utbud. Även radion och televisionen har ökatkontakterna mellan länderna. 3Särskilda motiv för en utredning 3.1 Undertecknandetav slutdokumentet från den europeiska säkerhets konferensen Genomundertecknandet av slutdokumentet från den europeiska säkerhetskonferensen ijuli 1975 har åtagit sig att verka för ett vidgat kultur- ochinformationsutbyte. De undertecknande parterna, vilka utgjordes av samtligaEuropas stater - utom -jämte och , har föresattsig att söka förbättra kännedomen om varandras kulluriiv och främja allastillgång lill varandras kulturella arbete. Ideklarationen anvisas tre vägar för atl åstadkomma ett utökat kulturutbyteöver gränserna: bilaterala och multilaterala överenskommelser mellan statligainstitutioner eller enskilda organisationer, direkt kommunicering och samarbetemellan statliga och enskilda organ samt direkta kontakter mellan personer somutövar kulturell verksamhet. Deundertecknande staterna har vidare uppställt som mål alt bl.a. underlättafriare och vidare spridning av information samt att uppmuntra samarbete påinformationsområdet. 1syfte att undersöka hur överenskommelserna i deklarationen har efterieviskommer en särskild regeringskonferens all anordnas i . led i förberedelser för konferensen prövar f n. olika myndighetervilka ytteriigare insatser som kan påkallas för att vi skall anses uppfyllavåra åtaganden. 3.2 Behovav geografisk breddning Detsvenska informations- och kulturutbytet har traditionellt sin tyngdpunkt i denvästliga kulturkretsen. I ESK-dokumenlet har vi lovat att verka Skr 1977/78:103 116 förökade kontakter på kulturområdet med samtliga stater. Delta innebär attstörre uppmärksamhet måste ägnas . Enfråga av särskilt intresse i detta sammanhang är hur vi från svensk sida skallställa oss till de från många siater framförda önskemålen om statligakulluravtal. har inle på regeringsnivå ingått några bilateralakulturavtal med andra länder. Motivet har varit all kontakterna på kulturområdetinte lämparsig för statlig reglering saml all en speciell administrationmöjligen skulle behöva byggas upp. 1 de fall överenskommelser har ingåtts harStiftelsen som svensk part tecknat ett tidsbegränsat s.k.kulturprogram med motsvarande institution i ett annat land. nio sådana kulturprogram. Önskemålen om avtal påregeringsnivå rörande kultumtbytet har främst framförts av men påsenare tid även av en rad . Euökat samarbete mellan och tredje väridens länder, inle minst mottagareav svenskt bistånd, har vuxit fram . Det omfattar inte endastekonomiska förbindelser utan även allt fier kontakter inom forskning och kultursaml samarbete mellan enskilda organisationer. Intresse för en ytteriigareutvidgning av samarbetet finns i många . Sådana kontakter bör baseraspå utbyte på jämbördig basis och på ömsesidighet, vilket aren förutsättning föralt förståelsen mellan folken skall öka. Fördetia krävs bl.a. all kultur- ocherfarenhetsutbytet utformas så att del ger en levande bild av människorslevnadsförhållanden. Inte minsl som ett led i arbetet med att skapa en opinioni de rika länderna för en rättvisare fördelning av världens resurser är sådanainsatser nödvändiga. Entredje grupp länder som bör ägnas uppmärksamhet i kultur- ochinformationsutbytet är våra invandrares hemländer. En omfattande invandringtill har ägt rum . Ett mera utvecklat samarbete mellanin- och utvandringsländerna i främjar den ömsesidiga förståelsen. Detär angeläget att i det kultur- och erfarenhetsutbyte som sker med andra länderta särskild hänsyn lill de informationsbehov som skapas i fiera länder tillföljd av utvandringen till . En bärande princip för vår invandrarpolitikär all de olika invandrargrupperna skall ges möjlighet att bibehålla sin egenidentitet. Alt bevara och utveckla det egna kulturarvet är ett betydelsefulltinslag i detta arbete. Ett starkt behov föreligger hos invandrargrupperna attupprätthålla kontakten med hemlandet, dess språk och kulturliv. Dettaunderstryks också i ESK-rekomméndationerna. All kulturyttringar av skiftandeursprung utvecklas inom vårt land ligger inte endast i minoritetsgruppernasintresse. Dessa nya kulturmönster ulgör även stimulerande lillskotl lill vårteget kulluriiv och ger oss fördjupade kunskaper om förhållandena i invandrarnashemländer. Vårtgeografiska läge, våra allmänna och kulturella förbindelser samt orienteringenav vår utrikeshandel understryker den centrala betydelsen av att man iVästeuropa och är välinformerad om dagens . En spridning avkultur- och informationsutbytet i den riktning som här tidigare angetts färgivetvis inte medföra att vi ägnar dessa länder minskad uppmärksamhet. En stordel av kultur- och informationsutbytet sker genom enskilda insatser. Till följdav den hårda konkurrensen om uppmärksamheten i väst krävs även statligainsatser för atl skall kunna göra sig gällande. Vad gäller multilateraltkultursamarbete inom kretsen av europeiska siater förekommer redan enomfattande verksamhet inom . Viktenav ett fortsall intensivt nordiskt kultur- och informationsutbyte är 117 Kommittéer: Del II UD: 1 Olika möjligheter börheaktas atl stärka detta utbyte. Dettagäller även åtgärder för ökad språkförståelse i , inte minst mellan detsvenska och finska språkområdet. 3.3 Innehållsmässigförnyelse av informationsverksamheten Dennu förekommande informationsverksamheten bör förnyas inte bara geografiskt utanäven innehållsmässigt. Ett ökat intresse för svenska lösningar a v olikasamhällsfrågor märks från såväl i-länder som . Det är därför viktigtalt vi kan ge en väl avvägd information om nya inslag l.ex. på arbetslivets,medbestämmandets och utbildningens områden. Vidare bör vår Sverige-informationåterspegla debatter i viktiga samhällspolitiska frågor rörande l.ex.resurshushållning, miljöproblem och energiförsörjning. Sverige-informationenmåste givetvis anpassas lill de olika mottagarna. På motsvarande sätt har viintresse av att se vilka förebilder andra länder har att erbjuda för lösning avvåra egna samhällsproblem. 3.4 Avriksdagen begärd översyn av kultur- och informationsverksamheten utomlands Riksdagenhar vid sin behandling av anslaget till Svenska insfitutet för budgetåret1976/77 hos regeringen begärt en översyn av den samlade svenska kultur- ochinformationsverksamheten utomlands i enlighet med vad utrikesutskottet haranfört (UU 1975/76:8, rskr 1975/76:164). Motiven anges av utskottet varabehovet av en översyn av Svenska institutels verksamhet och prioriteringar medanledning av den belysning dessa frågor fält i granskningav institutets arbete ("Analys av Svenska insfitutet",revisionsrapport 1975:691). Utskottetpekar på att det rent allmänt behövs en mera funktionell arbetsfördelningmellan de myndigheter och organ som svarar för informations- ochkulturutbytesverksamheten. Därvid bör en avgränsning göras av institutetsuppgifter gentemot dem som åvilar övriga organ. Utskottet framhåller vidarebehovet av att pröva möjligheterna till ell bredare samarbete mellan Sverigeoch på bl.a. det kulturella området saml behovet av ett ökatinformations- och erfarenhetsutbyte med övriga europeiska stater lill följd avSveriges anslutning till ESK:s slutdokument. Riksdagenfattade beslut om nya riktlinjer för den statliga kulturpoliuken (prop.1974:28, KrU 1974:15, rskr 1974:248). Eu av målen för kulturpolitiken är attfrämja ett utbyte av erfarenheter och idéer inom kulturområdet över språk- ochnationsgränserna. 1 de närmare motiveringarna framhålls att ett levandekulluriiv förutsätter öppenhet för impulser från andra kulturmönster än vårteget. Ett ökat erfarenhetsutbyte är också ägnat att skapa förståelse mellanländer och folk. Dennuvarande kontakt- och utbytesverksamheten på kulturområdet omfattar i huvudsakde stora kulturinstitutionerna och den traditionella och etableradekonstnärliga verksamheten. Under senare lid har intresset för kontakter medandra länder blivit allt starkare även inom l.ex. folkrörelserna, bland friagmpper som arbetar med teater, musik och film samt bland ännu ej etableradekonstnärer. De statliga insatserna för atl stimulera och underlätta DelIIUD:l Skr 1977/78:103 118 dessaolika gruppers kontakter har formen av kontaktförmedling och visst ekonomisktslöd. Dessa uppgifter fullgörs av flera olika organ. Tiden är nu mogen förattgranska i vilka former olika statliga insatser i fortsättningen bör göras föratt underiäUa och stimulera kulturiivets kontakter med utlandet. Delsvenska kulturutbytet med utlandet berördes i propositionen om den statligakulturpolitiken 3 (prop. 1975/76:135), varvid behovet av en översynunderströks. Dåvarande chefen för konstaterade därvidatl del har funnits en utbyggd kontakt- och utbytesverksamhet påkulturområdet och all denna har utvidgats till att omfatla betydligtfler aktiviteter. Det är angeläget, framhöll han, atl fortsätta arbetet med attbredda kontaktytorna. 1den utveckling av kulturverksamheten som sker måste ingå också ökade kontaktermed andra länder. De nya former av kulturell verksamhet som utvecklas inteminst på amalörområdet och inom folkrörelserna bör fä den slimulanssom detinnebäratt komma i kontakt med kulturaktiviteter utanför våra gränser. Vidareframhölls fördelen av att ansvaret för det internationella kultursamarbetetfördelas på flera instanser och att insatserna har olika inriktning. Kontaktverksamhetenmåste bedrivas från olika aspekter och rollfördelningen mellan olika deltagarei kulturutbytet kan bli oklar. Del är därför nödvändigt atlklargöra ansvarsfördelningen och därmed underiätta ett effektivt arbete. Därvidmåste beaktas huruvida utbytet i första hand aren del av det allmännainformationsutbytet eller av den verksamhet som genomförs inom ramen för dekullurpolitiska insatserna. För en klarare ansvarsfördelning krävs fömtom eninventering och analys av dagsläget en granskning av syftet med olika typer avinternationellt kultursamarbete. Ett utredningsarbete av detta slag kundeenligt dåvarande departementschefen samordnas med den översyn som harförordat i enlighet med utrikesutskottets förslag. hade inget atterinra mot delta uttalande (KrU 1975/76:35, rskr 1975/76:335). Jaghar inhämtat atl den nuvarande chefen för delar denuppfattning som kom till uttryck i nämnda proposition. 4Tillkallande av särskild utredare Somframgått av denna redovisning bör en översyn göras av kultur- ochinformationsutbytet med utlandet. En särskild utredare bör tillkallas förändamålet. Jagövergår nu lill att ange några riktlinjer för utredarens arbete, 1. Utredarenbör inledningsvis göra en kartläggning av de olika insatser som förekommernär del gäller kultur- och informationsutbytet. Fleraorgan arbetar inom dessa verksamhetsområden. Bland dessa kan nämnasutrikesdepartementets press-och informationsenhet. Svenska institutet.Svensk-internationella pressbyrån, utlandsprogram samt vadavser speciella uppgifter exportråd och turistråd. Våraambassader och konsulat svarar i första hand för informationen om Sverigeutomlands. På kulturområdet svarar vid sidan av statenskulturråd, av svensk konst i utlandet, 119 Kommittéer: Del II UD: 1 Rikskonserter,de större kulturinstitutionerna samt akademierna för varierande typer avinsatser. Avslor betydelse är också den informationsverksamhet som övriga departement,olika statliga myndigheter och organ bedriver samt det internationella utbytepå forskningsområdet som sker genom bl.a. vetenskapsakademierna,forskningsråden och högskolorna. 1 kartläggningen bör även uppmärksammas dedelar av SlDA:s och verksamhet som är att betrakta sominformations- och kulturutbyte. Vidare bör beaktas de mer speciellainformationsinsatser som görs i samband med svenskt dellagande i större,internationella konferenser. Kartläggningenbör syfta lill atl ge en så fullständig bild som möjligt av vilka statligaorgan och institutioner som genom egen verksamhet eller genom bidrag till andraorganisationer främjar informationsverksamhet och kulturutbyte med utlandet. 1kartläggningen bör ingå en översikt över vilka ekonomiska resurser som förnärvarande används. Vad gäller kulturutbytet bör kartläggas vilken grupp av institutioner,organisationer och enskilda personer som med nuvarande omfattning och form förinsatserna har möjlighet att medverka. I kartläggningen bör även ingå enöversiktlig beskrivning av den informationsverksamhet och del kulturutbyte medutlandet som förekommer ulan statligt stöd. Utredarenbör vidare orientera sig om hur informations- och kulturverksamheten harutformats i andra länder som kan erbjuda intresse för jämförelse. Mot bakgrund av dessa kartläggningar bör utredaren formulerariktlinjer för framlida svenska insatser för kultur- och informationsutbyte medutlandet. Utgångspunkten bör därvid vara de allmänna tendenserna i kontakternamellan länder som jag tidigare antytt, riktlinjerna för den svenska utrikes-,bistånds- och handelspolitiken samt, när det gäller kultumtbytet, principernaför den statliga kulturpolitiken jämte de mer speciella motiv för en utvecklingav informations- och kulturutbytet som har redovisats. Utredaren bör koncentrera sitt arbete lill de statliga insatserna ikultur-och informationsutbytet i syfte alt främja ett rikt kulluriiv och ettfritt informationsflöde. Den nuvarande ansvarsfördelningen mellan olika organhar vuxit fram under lång lid och ur skilda behov och behöver således ses över.Utredaren bör pröva vad som kan vinnas genom en förenkling och rationaliseringav existerande organisation och ansvarsfördelning. En princip för det förekommande utbytet på kulturområdet harvarit att institutionernas kontakter och utbyte med utlandet i allt väsenlliglbör skötas av institutionerna själva och inom ramen för deras allmänna budget.Som har framhållits har emellertid intresset för kontakter blivit alltstarkare även utanför de stora kulturinstitutionerna. Utredaren bör särskiltundersöka i vilka former dessa önskemål skulle kunna tillgodoses. Enutgångspunkt måste därvid vara atl såväl enskilda kulturarbetare som olikagrupper och organisationer har möjlighet att självständigt delta i utbytesverksamhetenunder eget ansvar. Deorganisationer som medverkar i utbytesverksamheten måste i enlighet medriktlinjerna för kulturpolitiken ges möjligheter alt arbeta utifrån sinidémässiga särart. Av vikt är också alt kontaktarbetel kan utformas så att detblir en naturiig del av organisationernas verksamhet. Somjag har framhållit bör målet vara att skapa förutsättningar förömsesidiga kontakter. Utredaren bör således även pröva hur svenska DelIIUD:l Skr 1977/78:103 120 institutioneroch organisationer skall fä bättre möjligheter alt låta utländskakulturyttringar komma till uttryck i t,ex, i form av gästspel.