prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — Detta organ skall hatill uppgift att samla, sammanställa och sprida information och dokumentationom musikpedagogiska erfarenheter på ett sätt som kan komma hela musiklivettillgodo. 3.6Dimensionering och lokalisering av hcigskoleutbildningen OMUSkonstaterar att det är förenat med stora svårigheter att beräkna dimensioneringenav högre musikutbildning. Ärbetsmarknadsprognoser är mycket vanskliga att göra,särskilt i ett kulturpolitiskt utvecklingsskede. Det finns enligt OMUS mycketsom tyder på ett kraftigt stigande utbildningsbehov, (expanderande uppsökandeverksamhet, ökat antal studiecirklar, ökat konsertintresse m. ).Sammanfattningsvis konstaterar OMUS att det vid en arbetsmarknadsprognos ocksåalltid måste ingå en bedömning av den kulturpolitiska viljan att stödjamusiklivets expansion. Våren1975 hade den utbildning som ligger inom ramen för direktiven till OMUS (sekap. 2) 1 200 närvarande studerande. Detförslag tiU totaldimensionering som görs i principbetänkandet ser OMUS som etträkneexempel. Beräkningen avser totaldimensioneringen . Närvaroplatsdefinieras som en plats som kräver lokaler inom 1977/78:14 40 utbildningsinstitutionen.Detta innebär att OMUS generellt räknar bort den del av studietiden (ca 1/8)som utgörs av praktik. Iberäkningen av utbildningsbehovet på musiklärarlinjen utgår OMUS ifrån att lärarbristeni skolan måste täckas genom andra utbildningsinsatser än via den reguljärautbildningen. Återrekryteringsbe-hovet är beräknat i heltidstjänster. OMUSbedömer behovet till 240 lärare . Av dessa bör enligt OMUS 180 varaettämneslärare. Detta gör sammanlagt 870 närvaroplatser. Utbildningsbehovetpå kyrkomusikerlinjen beräknar OMUS till 16 platser . Påmusikerlinjen räknar OMUS med att behovet uppgår till 175 musiker ochspecialiserade pedagoger , inkl. utbildning av musiker i eftersattagenrer. Detta gör sammanlagt 500 närvaroplatser vid linjen. Behovetav påbyggnads utbildning bör enligt OMUS kunna motsvara 90 utbildningsplatserper år. Kapacitetenpå den föreslagna linjen för kulturkommunikation beräknar OMUS till 50utbildningsplatser . 1beräkningen ingår inte utbUdning på lokala eller individuella utbildningslinjeroch inte heller bristutbildning, fortbildning m. m. inom ramen för vad OMUS kaUarkompletterande utbildning på musikområdet. OMUSframhåller att man med direktivens formulering "för att det återståendeutrednings- och reformarbetet skall kunna bedrivas på ett realistiskt sätt ochmed hänsyn till de berörda skolornas egna intressen" fått dimensioneringstakfastlagda för de tre statliga musikhög skolorna till 425 närvarande studerandevid i och 275 närvarande studerande vardera vidmusikhögskolorna i och . OMUSdiskuterar vissa av de fördelningsproblem som finns inom de olika linjerna. På musikerUnjengäller det främst fördelningen mellan orkestermusikerutbildning och utbildningav musiker på andra instrument och i andra genrer. Diskussionen rör främstbehovet av att bygga upp dimensioneringen av musikerlinjen så att det finnsunderlag för att de studerande skall kunna övas inom utbildningen i storsymfoniorkester. Möjligheter till regelbundna stororkesterövningar finns f. n.endast vid i . OMUS erinrar om att den kommande yrkessituationenför de flesta musiker kommer att innebära spel i små ensembler. Mänga menarockså, framhåller OMUS vidare, att spel i mindre ensembler oeh kammarmusikaliskövning är viktigare och pedagogiskt sett lämpligare än övning i stororkester. OMUSanser det orealistiskt att i fortsätta med att byggamusikerutbildningen på en stororkester i funktion hela läsåret särskilt omdimensioneringen 425 närvaroplatser Prop.1977/78:14 41 skalluppehållas som platser reserveras för eftersatta genrer. OMUSföreslår i stället att intensivveckor för orkesterträning anordnas. På så sättkan även studerande från och få stororkester-erfarenheter. På musiklärarlinjendiskuterar OMUS fördelningen mellan ettämnes-lärare och tvåämneslärare oehföreslår en ökad satsning på utbildning av tvåämneslärare. Den nuvarandeantagningen till denna utbildning bör öka från 96 studerande till 120studerande . OMUSkonstaterar alt proportionen specialiserad pedagogmusiklärare är svår attfastställa förrän man vet hur den nya utbUdningen på musiklärarlinjen kommeratt utnyttjas. Någon beräkning av fördelningen mellan lärare som specialiserarsig på arbetsfält i allmänna skolväsendet och lärare som koncentrerar sig påinstrumentalstudier och rytmik kan svårligen göras i detta skede. Med tanke påarbetsmarknaden kan man förvänta sig att många kommer att välja fördjupningåtminstone på något arbetsfält i allmänna skolväsendet. Möjlighet att specialiserasig på rytmik bör finnas inom linjen. 3.6.3Utbildning vid icke-statliga skolor OMUShar låtit särskilda arbetsgrupper utvärdera musik-, pedagog- ochmusikinstmktörsutbildningarna vid Folkliga och Framnäsfolkhögskola, musikpedagogutbildningen vid musikpedagogiska institut ochrytmikpedagogutbildningen vid Svenska . OMUS har dragit denslutsatsen att samtiiga fyra läroanstalter är lämpliga för den nya planeradeallmänna utbildningslinjen för musiklärare. OMUS föreslår att 24studerande skall antas till 4-årig utbildning på musiklärarlinje i Ingesundoch 24 på 4-årig utbildning på musiklärarlinje i . I tiUkommerde 24 platser i tvåämnesutbildning som redan finns där. En antagningmotsvarande 14 platser bör vidare göras tUl utbildning av specialiseradepedagoger vid vardera skolan. Förslaget medför enligt OMUS att styrelserna förresp. läroanstalt måste ta ställning till om en mu.siklärarlinje bör inrättasvid skolan. bör pröva om utbildningen även i fortsättningenbör ligga kvar inom folkhögskolans ram. Därefter kan staten förhandla med resp.huvudman om ekonomiska och andra villkor. föreslår OMUS att kapaciteten bör omfatta minst 24 studerandeplatseri varje årskurs. OMUS föreslår att även utbildning av specialiserade pedagoger (14platser) bör förläggas till . Om huvudmännen för institutet accepterarförslaget bör staten inleda förhandUngar om institutets framtida status ochanknytning till högskolan. OMUSanser det viktigt att den av Svenska Dalcroze-semi- Prop.1977/78:14 42 na r i e t drivna utbildningen till rytmiklärare får fortsätta och utvecklas medbidrag från staten. OMUS föreslår en antagning av 24 studerande . En delav dessa bör eventuellt kunna förläggas till annan studieort iin . Omhuvudmannen för seminariet accepterar förslaget bör staten inleda förhandlingarom seminariets anknytning till högskolan. 3.6.4 Utbildningutanför direktivens ram OMUSbehandlar även utbildningar utanför direktivens ram. Det gäller utbildningenvid SMI, vid ÄBF:s Folkliga musikskola i , föreslagen musikhandledarutbildningi samt den musikutbildning som bedrivs vid musikskolai . SMIhar anknytning till . Utbildningen bedrivs istudiecirkelform. OMUS finner det tveksamt om denna form av yrkesinriktadutbildning med examination verkligen bör få statsbidrag genom ettstudieförbund. Enligt OMUS är utbildningen en direkt parallell till denlärarutbildning som den statiiga högskolan bör ansvara för. OMUS anser att SMLsomfattande verksamhet kan ses som ett åskådningsmaterial för hur enkompletteringsutbildning i framtidens statiiga högskola i princip bör bedrivas,kontinuerligt anpassad till de redan yrkesverksammas behov. SMLs metoder attnå studerande samt dess ledning och lärare borde på nägot sätt tas till varainom högskolan i . Lokalförhållanden för utbildningen äremellertid otillfredsställande, administrationen är OtiUräcklig och deekonomiska förhållandena ansträngda både för institutet oeh eleverna, somsaknar studiesocialt stöd och måste betala avgifter för undervisningen. Iförsta hand bör frågan om SMLs ställning hänskjutas till folkbildningsutredningen. ÄBF:sFolkliga musikskola i är enligt OMUS ett annat exempel på hur friheteninom studieförbunden främjar intressanta initiativ och experiment. Även fråganom denna utbildning är en principfråga som bör prövas avfolkbildningsutredningen. Samarbetskommitténför /har i en speciell skrivelse till OMUSföreslagit att en särskild treårig "musi k-handledarutbildning" inrättasvid . OMUS anser att folkhögskoleutredningens bedömningav folkhögskolans generella möjligheter att fungera som högskola först måsteavvaktas innan ställning tas till detta förslag. BeträffandeSveriges Radios musikskola framhåller OMUS att man inte inom kommitténdiskuterat skolans relationer till det nya högskolesystemet. Radioutredningenkan väntas beröra skolans framtida ställning i sitt betänkande. 3.6.5 Lokaliseringav allmänna utbUdningslinjer Isitt förslag till lokalisering av allmänna utbildningslinjer utgår OMUS ifrånden i direktiven gjorda begränsningen av antalet närvarande stude- Prop.1977/78:14 43 randei , och samt i övrigt från den beräkning avtotaldimensioneringen som OMUS gjort för . OMUS föreslår attmusikerlinjer inrättas i , och . Även kyrkomusikerlinjerbör endast finnas på dessa orter. Musiklärarlinjer bör inrättas förutom iStockholm, och vid , Folkliga musikpedagogiska institut. Rytmikutbildningen vid Svenska Dalcroze-seminarietföreslås bh en variant inom musiklärarhnjen. Rytmiklärarutbildning kaninkluderas i alla lärarlinjer. Specialiserad rytmikutbildning av det slag som bedrivsvid bör finnas även utanför . Vid OMUS' summering avantalet antagna uppkommer en brist på 48 musiklärare. Att täcka dettabehov vid de icke-stadiga skolorna skulle enligt OMUS komma att belastaskolornas lokalramar alltför mycket. OMUS vill därför ifrågasätta om intemusiklärarlinje bör inrättas på ytterligare en ort. F. n. saknarLinköpingsregionen helt grundläggande högre musikutbildning. En lokaliseringdit är starkt motiverad både av regionalpolitiska och kulturpolitiska skäl. OMUStar upp några av grundproblemen för musikutbildningen. OMUS hänvisar till betänkandetMusikundervisningen (Ds U 1973: 19) som gjordes av OMUS i dess tidigare skede.Där framgick betydelsen av det första mötet med musik i förskola ochgrundskola, vikten av att den allmänna nybörjarundervisningen blir stimulerandeoch kreativ, liksom riskerna med en felaktig instrumentalundervisning i deförsta stadierna. Musikutbildningen befinnersig just nu genom situationen för musikundervisningen i skolan och förskolanenligt OMUS i en ond cirkel som måste brytas med målmedvetna åtgärder och ökaderesurser. Otillräcklig utbildning av förskollärare och klasslärare i musik ochav och gymnasieskolans musiklärare liksom av lärare för frivilligmusikundervisning och cirkelledare i musik hindrar barn och ungdom att få utvecklasina musikaliska anlag. Detta medför i sin tur sämre underlag och minskadrekrytering för nästa generations lärare osv. En undersökning somgjordes visar att musiklärarbrisfen i grundskola och gymnasieskola ärkatastrofal. av lärarna på högstadium och 40 %av lärarna i gymnasieskolan saknar behörighet. Undersökningen visar också att tUlfällenatiU god musikundervisning i grundskola och gymnasieskola är mycket ojämntfördelade över landet. Lägger man därtill den ojämna fördelningen avtillgången på musikundervisning, liksom på musikundervisning ifolkhögskola och i studiecirkelform blir spännvidden mellan olika delar avlandet ännu större. Prop.1977/78:14 44 EnligtOMUS är förskolan och lågstadium de svagaste länkarna imusikundervisningssystemet. Den allvarligaste bristen finns i förskollärar- ochklasslärarutbildningen. OMUS föreslår att frågan om särskilda behörighetsvUlkori form av vissa tidigare musikstudier för tiUträde till linjerna förfritidspedagog- och förskollärarutbildning prövas. OMUS föreslår oekså attgymnasieutredningen vid sin översyn av gymnasieskolan prövar frågan omutrymmet för ämnet musik i de gymnasielinjer som förutsätts ge behörighet för förskollärar-och fritidspedagogutbildning samt klasslärarutbildning. Ämnetinstrumentalmusik bör kvarstå i förskollärarutbildningen. Vid den kommandereformeringen av klasslärarutbildningen bör lärarutbildningsutredning(LUT 74) beakta behov av lärare med god formell och reellkompetens på musikområdet. Möjligheter till envalfri, mer omfattande kurs i musik inom gymnasieskolan av det slag som nufinns i form av estetisk variant på tvåårig linje i och börenligt OMUS kunna spridas till fler orter i landet. OMUS anser även att SÖ börta upp frågan om den obligatoriska musikundervisningens ställning igrundskolans högstadium till förnyad prövning i samband med läroplansöversynen. 3.7.2Den egentliga förberedande musikutbildningen behovet av förstärkning octisamordning OMUSkonstaterar att det beträffande den förberedande utbildningen råder enförvirrande mångfald och brist på sammanhang. Differentiering kan ibland, så t.ex. vid kompletterande utbildning, ha vissa fördelar, men när det gäller denförberedande utbildningen är behovet av samordning starkt. Den nuvarandeordningen, som är mycket otillfredsställande för eleverna, medför bl. a.bristande jämlikhet i studiesociala förmåner, ojämn geografisk spridning ochdåliga möjligheter till information. OMUS anser att staten harett övergripande ansvar för den direkta förberedelsen för den statligahögskoleutbildningen i musik. Statens insatser har hittUls varit otUlräckliga.Alla som har intresse och fallenhet för högre musikstudier bör oberoende avhemort och personlig ekonomi få tillgång till en förberedande utbUdning. Statenbör ta initiativet till en allmän förbättring och utökning av den förberedandeutbildningen. Detta bör ske i form av en ytterligare satsning pågymnasieskolans musiklinje. Stommen i den förberedande utbildningen bör varagymnasieskolans tvååriga musiklinje, till vilken en ettårig högre specialkursfår anordnas. Utbyggnaden av musiklinjen bör ske snabbt så att vi får en linjei varje län. Specialkurser bör enligt OMUS få anordnas på fler orter än dentvååriga linjen. Målet bör vara att specialkurser skall finnas på allastörre orter. OMUSanser att de problem som ligger i att de sökande till högskoleutbUdningen imusik måste genomgå ett slags dubbelförberedelse, dvs. Prop.1977/78:14 45 fyllakraven både på allmän gymnasial behörighet och på musikaliska förkunskaper,måste uppmärksammas mer än . Alla möjligheter bör utnyttjas för attunderlätta den pressande arbetssituationen för många musikintresserade, ocksåav det skälet att de inte skall förlora intresset för att gå vidare. OMUSföreslår vidare att staten i avvaktan på utbyggnaden av musiklinjen på bredfront stödjer alla de fria oeh frivUliga satsningar på förberedande utbildningsom nu sker i kommuner, folkhögskolor, studieförbund, amatörorganisationerosv. Detta kan bl. a. ske genom direkta statsbidrag till verksamheten ochgenom utbildning och fortbUdning av lärare. OMUSrekommenderar liksom folkhögskoleutredningen i betänkandet (SOU 1976:16)Folkhögskolan att folkhögskolornas musiklinje även i fortsättningen har som enav sina uppgifter att förbereda för högre musikutbildning. Även omfolkhögskolans verksamhet inte kan styras bör de allmänna kraven påförberedande utbildning beaktas även vid musiklinjerna. UtbUdningen vidlinjerna bör inte uteslutande koncentreras till det musikaliska området. De s.k. allmänna musiklinjerna vid och bör ha särskilt godamöjligheter att fungera som förberedande utbildning för helahögskoleutbildningen i musik. Den nuvarande specialiseringen på musik bör dockminska, särskilt i . Beträffandeförberedande utbildning inom den kommunala framhåller OMUS att denförberedande utbildningen primärt är att anse som ett statligt ansvar.Musikskolans insatser för den förberedande utbildningen är enligt OMUS enspeciell motivering vid sidan av de allmänt kulturpolitiska skälen för statlig bidragsgivning.OMUS anser att staten även bör understödja de kommunala musikskolornas pedagogiskaförnyelse och anpassning tUl den reformerade musikutbildningens krav påförberedelser genom en omfattande satsning på kompletteringsutbildning avmusikskolornas lärare. Behovetav samordning och information på området är stort. OMUS framhåller att statensansvar för den förberedande utbildningen måste leda till en statlig satsningpå att kartlägga området och att ge fortlöpande information tUl alla berörda.Den expertgrupp inom UHÄ, den s.k. UMU-gruppen, som enligt förslaget skallöverta OMUS' uppgifter, bör få i uppdrag att kartlägga den :förberedandeutbildningens brister och resurser. Det är angeläget att UMU-gruppen på dettaområde samarbetar nära med Musik för ungdom och med kursarrangörerna för att fåen överblick över kurs- och lägerverksamheten inom och utom landet. Deregionala musikutbildningsråd, som OMUS föreslår (se 7.1.4), bör ha som en avsina uppgifter att medverka i kartläggningen av utbud och efterfrågan påförberedande utbildning inom regionen. OMUSföreslår att studiesocialt stöd skall utgå tiU elever som deltar i regelbundenförberedande utbildning i musik- Prop.1977/78:14 46 OMUS föreslår också att elever som deltar i musikkurser avregional eller riksrekryterande karaktär skall få statliga stipendier i form avbidrag till resa och uppehälle. Bidragen bör enligt förslaget fördelas av SÖ. Fråganom kombination av värnpliktstjänstgöring och musikstudier bör enligt OMUSprövas i särskild ordning. Enkort beskrivning av de nuvarande möjligheterna till vad OMUS kallarkompletterande utbildning finns i kap. 2. OMUSkonstaterar att musikutbildningens eftersläpning i förhållande till musiklivetsutveckling har skapat ett mycket stort uppdämt behov av kompletterandeutbildning. I betänkandet görs en översikt över de mest aktuella behoven.Analysen bygger i första hand på musiklivets och musikpedagogikens behov avförnyelse oeh utveckling. 1 fråga om musiklärarnasarbetsfält pekar OMUS på en rad områden. Kursverksamhet måste påbörjasför att komplettera utbildningen av redan verksamma musiklärare för uppgifter iden kommande förskollärarutbildningen. Sådana kurser måste också erbjudas delärare som är under utbildning vid musikhögskolorna. Det är också angelägetatt ge alla musiklärare tillfälle till studier i den nya förskolans mål oehmetodik i musik. De lärare som utbildassom klasslärare på låg- oeh mellanstadiet blir enligt OMUS' meningofullständigt utbildade i musik för att fullgöra sina uppgifter enligt gmndskolansläroplan. Kompletterande utbildning ges nu under insyn av SÖ. Denna verksamhet mästeytterligare intensifieras. Kompletteringsutbildningav musiklärare för högstadium kommer att behövas under lång tidframöver om den mycket svåra lärarbristen skall kunna hävas. Utbildningen börfrämst erbjudas dem som ligger relativt nära en fullständig behörighet. Också i gymnasieskolan är lärarbristenstor. Det bör prövas om inte särskild kompletteringsutbildning skulle anordnasför sådana som önskar arbeta som musiklärare men som endast har teoretiskstudiebakgrund, t. ex. musikvetenskap eller konstvetenskap. Detfinns även stora fortbUdningsbehov för lärare i musikskola och förstudiecirkelledare i musik. En stor del av dem som är verksamma inom dessaområden har sannolikt inte fått tillfälle till en allmän utbildning ombeteendevetenskapliga problem. Ett allmänt problem är även att lärarna ofta ärså instrumentalt begränsade att skolorna har svårt att möta elevernas växandeoch alltmer varierande behov. Vadgäller musikterapiområdet anser OMUS att en särskild arbetsgrupp bör utredahur detta område utvecklas och hur den praktisk-musikaliska utbildningendärvid skulle kunna medverka. Prop.1977/78:14 47 Påmusikersidan behövs särskilda insatser för de eftersatta genrerna. Dessutombehövs pedagogisk utbildning av musiker för nya kulturpoH-tiska uppgifter. Förnärvarande finns en mångfald av interna kurser. OMUS framhåller att kompletteringsbehovfinns inom alla s. k. repertoarområden. Behovetav kompletterande utbildning i anslutning till den föreslagna reformen avhögskoleutbildningen i musik är enligt OMUS mycket stort. Ätt lärare och annan personali högskoleutbildningen får bortbildning för sina nya uppgifter är en fömtsättningför att reformen skall kunna förverkligas. Närdet gäller den principiella frågan om var initiativ och ansvar skall ligga iden nya högskolan för den kompletterande utbildningen anser OMUS att detgäller att åstadkomma en balans mellan å ena sidan en central instans somöverblickar hela kursverksamheten, å andra sidan olika instanser på riksplanet(frivilliga organisationer, myndigheter etc.) som har intresse av verksamhetenmen även kursanordnare regionalt och lokalt runt om i landet. Sammanfattningsvisframhåller OMUS att den kompletterande utbildningen har en nyckelroll iförnyelse- och reformarbetet. En stor och viktig del av detta arbete ärfortbildningen av lärare och annan personal inom högskoleutbildningen. Underreformperioden krävs snabba insatser för sådan fortbildning. Det är därförnaturligt att de centrala initiativen dominerar . 1 övrigtanser OMUS att principen bör vara att utbudet av kompletterande utbildning istor utsträckning skall styras av lokala och regionala initiativ. OMUSföreslår att den interna kursverksamheten får ökade resurser genom att den förvarje område anslagsbeviljande myndigheten avsätter ett högre belopp förkurser. Detta innebär att SÖ bör öka lärarfortbildningen och att kommunernabör satsa mera på fortbildning av kommunala musiklärare. Regionmusikensinterna fortbUdning bör byggas ut. för , m. fl. bör få ökat anslag för kurser genom statens kulturråd.Studieförbundens särskilda bidrag till pedagogisk verksamhet bör ökas.Principen för bidragsgivningen till intern kursverksamhet bör vara att statensvarar för kostnader för att producera kurserna medan resp. arbetsgivare börsvara för deltagarnas kostnader. Medtanke på de fria yrkesutövarnas situation föreslår OMUS att någon form av"studiestipendier" (= ersättning för mistad arbetsförtjänst) inrättasför frilansmusiker, komponister etc. som deltar i kompletteringskurser. Medlenbör fördelas av konstnärsnämnden. OMUSanser att kurser vid folkhögskolor även fortsättningsvis bör spela en stor rolli den kompletterande utbildningen. OMUS avvaktade folkhögskoleutredningensförslag huruvida kanaliseringen av resurser för Prop.1977/78:14 48 sådanutbildning via folkhögskoleresursen skall efter högskolereformen kunna ske påsamma fria sätt som . Dencentrala samordningen inom liögskolan bör läggas på UHÄ och den särskildaexpertgrupp, UMU-gruppen, som bör inrättas där för att fullfölja OMUS-arbetet. a. leda och planera fortbildning och vidareutbildning av lärare inomhögskoleutbildningen i musik, kartlägga behovet av kompletterande utbildninginom landet, initiera och stimulera projekt och pilotkurser på särskildabristområden och handha den resurs som SÖ nu har för musikpedagogiska kurser.Själva genomförandet av kurser och projekt bör i regel delegeras till lokalnivå. Vid varje statlig musikhögskola bör inrättas en särskildutvecklingsgrupp, som skall svara för kursverksamhet oeh annat förnyelsearbetei samband med reformen. Somredan nämnts föreslår OMUS att regionala musikutbildningsråd inrättas inomvarje högskoleregion. En av de viktigaste uppgifterna för ett sådant råd är attkartlägga behov och utbud av kompletterande utbildning inom regionen. 3.9 Genomförande och kostnadsberäkningar OMUS räknade då med att den föreslagna reformen skullegenomföras i tre etapper. Under den första etappen, dvs. /77kommer OMUS att fortsätta arbetet med kursplaner (innehåll och metodik) för deföreslagna utbildningslinjerna i högskolan, med att komplettera materialet ifråga om dimensioneringen av utbildningen i olika delar av utbildningsgångenoch arbeta vidare med tjänsteorganisationen. OMUS räknar med att regering ochriksdag under detta år skall ta ställning till principbetänkandet. Underden andra etappen, /78, skall enligt förslaget en särskild gruppinom UHÄ, den s. k. UMU-gruppen, överta och fullfölja OMUS' förberedelse- ochplaneringsarbete. OMUS räknar också med att vissa provisoriska studieorganisatoriskaförändringar skall kunna genomföras inom högskoleutbildningen under detta år.Den professur i tillämpad musikpedagogik som OMUS föreslår bör inrättas den 1juli 1977 och uppbyggnaden av ett dokumentationscentrum bör påbörjas.