prop · G10391 · 1977-12-31 00:00:00 — 1 den nuvarande koncernen utsessammanlagt 27 ledamöter och suppleanter av regeringen och 16 ledamöter ochsuppleanter av de tre bolagsstämmorna. I den av mig föreslagna koncernen kommersju ledamöter i moderbolagels styrelse alt utses av regeringen medan fem väljsav bolagsstämman och vidare kommer 44 ledamöter i dotterbolagens styrelser attutses av moderbolaget. Det ökade antalet styrelseposter gör det möjligt atl gestörre spridning ål styrelseuppdragen bland moderföretagets ägare. Jag villemellertid understryka vikten av alt styrelserna i programbolagenåterspeglar de olika intressen som kommer att finnas företrädda i moderbolagetsstyrelse. För atl åstadkomma den önskvärda spridningen avstyrelseuppdragen bör moderbolaget inle utse någon person all sitta iflera av programbolagens styrelser och vidare bör högst en av ledamöterna istyrelsen för ett programbolag utses bland ledamöterna i moderbolagets styrelse. I likhet med radioutredningen anser jag, att denprincipiella ansvarsfördelning mellan bolagsstämma, styrelse och företagsledningsom finns i och som har sin gmnd i aktiebolagslagen börprägla även programföretagen i den nya koncernen. Innebörden av den kompetensfördelningen är att aktieägarnainte kan ingripa direkt i radio- och TV-verksamhetens ledning och löpandeförvaltning. Beslut i sådana frågor skall alltså inte fattas påbolagsstämmorna, som däremot skall ha det allmänna överinseendet öververksamheten. Del ankommer på styrelserna i de olika företagen atl ledaverksamheten, medan de verkställande direktörerna skall svara för den löpandeförvaltningen. 1977/78:91 170 påpekar är gränserna mellan å ena sidan ledning och å andrasidan löpande förvaltning ganska flytande, och aktiebolagslagen ger här storafriheter åt det enskilda bolaget att självt avgöra var denna gräns skall gå.Jag instämmer i utredningens uppfattning att del finns anledning att ipublicistiska företag göra gränsdragningen särskilt strikt. Styrelsernai de fyra programbolagen bör, såsom också framhålls i de gällanderiktlinjerna, ha ell odelat ansvar för verksamheten i resp. bolag. Dettainnefattar också det slutliga ansvaret för att programverksamheten slår iöverensstämmelse med del avtal bolaget tecknat med staten. Reglerna beträffandeansvarsfördelningen mellan styrelse och verkställande ledning i SverigesRadios nuvarande arbetsordning finner jag i princip ändamålsenliga. Enligtdessa regler ankommer det på styrelsen atl fastställa programregler samt måloch långsiktiga planer för företaget och dess enheter. Årliga verksamhetsplaneroch programuibudsplaner anmäls endast i styrelsen. Styrelsen bör sålunda inleblanda sig i det löpande programarbetet. Styrelsernasuppgifter bör främst ligga på det administrativa och ekonomiska området. Detbör sålunda vara styrelserna som beslutar om programföretagensanslagsframställningar, budget för det egna företaget inom tilldelademedelsramar, planeringsverksamheten inom företagel, samverkan med övrigaförelag inom koncernen saml om personalpolitiken inom det egna företaget. Styrelsernabör också på samma sätt som utse de viktigaste tjänstemännen inom del egnaförelaget, däribland givetvis den verkställande direktören. En särskilt viktiguppgift för styrelserna i riksradioföretagei och TV-förelagel är atl angeinriktning och ramar för verksamheten i redaktionerna utanför resp.för TV-distrikten. Jaghar här bara angivit vissa principer för hur ansvarsfördelningen mellanstyrelse och företagsledning enligt min mening bör vara inom programföretagen.Det blir en viktig uppgift för styrelserna all i arbetsordningar närmareprecisera dessa frågor. Jag vill understryka vikten av att gränserna blirklara för styrelsernas uppgifter och ansvar och att företagsledning ochanställda inom programföretagen får stor frihet atl inom allmänna riktlinjernärmare utforma programverksamheten. 4.2.4Distriktsverksamheten m. m. 1966års riksdagsbeslut var i flera avseenden betydelsefullt för verksamheten iSveriges Radios distrikt. Dels fastslogs att verksamheten i distrikten skulleöka kraftigt. Dels underströks att distrikten skulle få betydandesjälvständighet inom . De skulle själva fatta beslut om vilkaprogram de skulle producera inom ramen för årliga budgetar. Besluten om vad somskulle sändas i riksprogrammen skulle däremot fallas av de tre centralaprogramenheterna. Motivetför en utveckling av distrikten var att som ett positivt värde ta vara på densärprägel och den egenart som finns i olika delar av landet, att Prop.1977/78:91 171 på ett bättre sätt nyttja det programstoff och den talangsom finns i distriktens arbetsmiljö. En väl utbyggd regional organisationangavs också vara en förutsättning för att programmen skulle kunna speglautveckling och händelser i landets olika delar. Under det dryga decennium som har gått sedan del nugällande avtalet mellan staten och träffades har diskussionen omdistriktsverksamheten varit livlig. a. har utföriigtbehandlat frågan i en intern utredning, (Utredning Rörande Decentraliseringav verksamhet) . Distriklsverksamheten har byggts ut kraftigt under densenaste avtalsperioden, och distrikten svarar nu tillsammans för omkring 30%av programproduktionen i rikssändningarna i både radio och TV. Verksamheten äremellertid mycket ojämnt fördelad på distrikten. De ivå största. Södra ()och Västra () svarar tillsammans för mer än hälften av den samladedistriktsproduktionen i radio och TV. De fyra nordligaste distrikten, somläcker hela Norriand samt , svarar inte för mer än omkring ensjättedel av distriktens programproduktion, motsvarande av SverigesRadios samlade programproduklion, i radio och TV. Riktlinjerna i riksdagsbeslutet markerar starkt distriktensuppgift att på olika sätt spegla den egna regionen, dess egenart ochförhållanden i riksprogrammen. En viktig uppgift för distrikten är alltså atlvisa landet i övrigt vad som är typiskt och representativt för den egnaregionen, liksom att förmedla nyheter från regionen. Med hänsyn till riktlinjerna skulle man alltså kunnaförvänta sig att verksamheten i distrikten skulle vara ganska likartad då delgäller fördelningen i stora drag av programmen på olika områden och attvariationer mellan distrikten skulle spegla olikheter i programunderlag. En granskning av sändningsstatistik visaremellertid på avsevärda skillnader mellan distrikten då det gällerprograminnehållet. Detta framgår tydligt av den redovisning som har lämnatstidigare (tabellerna 2.4-7). Skillnaderna kan inte endast bero på olikheter iprogramunderlag mellan distrikten. Jag skall här bara peka på några exempel,som avser /77. Tre avdistrikten producerade nästan inga samhällsprogram i radio och lika många hadeinga eller nästan inga motsvarande program i TV. Av sportprogram me ni radio kom inte från ett enda distrikt, medan tvådistrikt sände nästan inga sportprogram i radio. Två distrikt sände nästan ingasportprogram i TV. Fyra distriktproducerade inga eller nästan inga program med seriös musik i radio. TV-teaterförekom över huvud taget inte i sju av de tio distrikten; fyra av dessaproducerade inte heller någon radiotealer. Underhållnings-och ungdomsprogram är i radio kategorier Prop, 1977/78:91 172 sominnehåller flera programformer som drar små kostnader. De flesta distrikt procucerademånga timmar program av detta slag. Ett distrikt använde av sin lid försådana program. Ett annat distrikt däremot producerade nästan ingaunderhållnings- eller ungdomsprogram i radio. Nöjesprogram i TV förekom nästaninte alls i fyra distrikt, och magasinsunderhållning producerades inte alls ifem distrikt. Tre distrikt sände inga eller nästan ingabarnprogram i TV medan ett distrikt använde tre fjärdedelar av sin tid försådana program. Anmärkningsvärt är också att distrikten svarade fören relativt liten andel av inslagen i nyhetsprogrammen i radio och TV. Av inslageni var distriktens andel och av nyhetsprogrammen i %.Det innebär nyheter i genomsnitt per distrikt och vecka ivartdera mediet. Delvis sköts alltså nyhetsbevakningen utanför Stockholmdirekt av de centrala nyhetsredaktionerna. Dettakan inte leda till någon annan slutsats än att distriktsverksamheten mera styrsav andra förhållanden än av de av regering och riksdag fastställdariktlinjerna. Den viktigaste orsaken torde vara att de mindre distriktsenheternasaknar resurser atl åstadkomma personal- och leknikkrä-vande program. Varjeprogramområde kräver särskilda specialkunskaper, och distrikten har med sinbegränsade personal svårt att tillgodose dessa krav inom samtligaprogramområden. Distriktens möjligheter att utnyttja programunderlaget inom detegna området är alltså starkt begränsade. Detta leder till slutsatsen att detär lika viktigt för distriktens självständighet att de får ökade resurser som atlstärka deras formella ställning i förhållande till programenheterna iStockholm. Samtidigtsom det kan konstateras att distriktsverksamheten inle följer de riktlinjer somstaten har angett, kan det konstateras alt företaget också har decentraliseratsin verksamhet på ell sätt som går utöver en strikt tolkning av riktlinjerna.Även häri ligger en föklaring lill de stora skillnaderna mellan distrikten ifråga om resurser och programutbud. Teatersatsningen inom TV i är ettexempel på en koncentration av resurser som inte har förutsatts i riktlinjernaför decentraliseringen. Del är enligt min mening bra att det har varit möjligtatt från till ett eller flera distrikt flytta ul större andelar av programproduklionenpå skilda områden än vad som i och för sig kan anses påfordral av distriktenssärart. Min förhoppning är att sådan utveckling skall fortsätta. Jagfinner det nämligen nödvändigt att distriktsverksamheten ges vidare ramar än desom följer av en strikt tolkning av de gällande riktlinjerna. Det ärvisserligen självklart all en av distriktens viktigaste uppgifter förblir att iriksprogrammen ge en representativ bild av händelser, företeelser ochutveckling i det egna området. Det är emellertid lika viktigt aU distrikten påett mera allmänt sätt bidrar till mångfalden i programmen i radio och TV och därvid särskilt utgör en motvikt till den Prop.1977/78:91 173 Stockholmsdominans som annars ständigt hotar. Det ärdärför enligt min mening viktigt att distrikten även i fortsättningen ibetydande omfattning får tillfälle att göra program som inle direkt anknyter tilldet egna området. Del är inte minst av detta senare skäl som del är angelägelatt distrikten har en stark ställning med möjligheter att göra självständigabedömningar i program frågor. Distrikten skall därför givetvis behålla sin rättatt besluta om vilka program de skall producera för rikssändning. De bördärutöver också få reella möjligheter atl påverka utsändningarna av programmen,dvs. att påverka sammansättningen av programutbudet i rikssändningarna.Samtidigt visar de förhållanden jag har pekat på att stor vikt måsteläggas vid planeringen av programverksamheten i distrikten. De förslag som jag har lagt fram i det föregående innebäratt riksradion och TV skall skötas av två skilda programbolag. De nya företagenbör vara helt självständiga i förhållande till varandra i programverksamheten.Därav följer naturligen att de bör ha varsin regionala organisation. De nuvarandedistrikten bör därför delas upp så att radio och TV blir självständiga iförhållande till varandra också utanför . Delta utesluter givetvisinte att den riksradio- och TV-verksamhet som bedrivs utanför kan draömsesidiga praktiska fördelar av ett samarbete. Riksradio och TV bör t. ex.kunna dela på lokaler och administration på orter där det medför praktiska ochekonomiska fördelar. Detla blir med säkerhet fallet under en relativt långövergångstid i samband med införandet av den nya organisationen ochutbyggnaden av verksamheten inom både radio och TV utanför . Särskiltunder delta övergångsskede kommer moderbolaget alt ha en viktig samordnanderoll. För uppbyggnaden av riks rad lons organisation utanförStockholm är det väsentligt att ta till vara de erfarenheter som vunnits av dennuvarande distriktsverksamheten. Som jag förut har framhållit är en avorsakerna till de stora skillnaderna mellan distriktens programverksamhet attfinna i de begränsade personella resurserna inom de mindre distrikten. Det äregentligen bara distriktskontoren i och som f. n. hartillräckliga personella och andra resurser att åstadkomma ett brett utbud inomflertalet programområden för riksradion. Det är angeläget alt riksradion fårmöjlighet atl också på andra orter bygga upp egna redaktioner som blir merajämbördiga med och då det gäller att bidra till rikssändningarnamed en bred och varierad programproduktion. Det blir riksradioföretagets egen sak att avgöra vilkaorter som bör väljas för lokaliseringen av de förstärktariksradioredaktionerna. Jag utgår emellertid självklart från att de redan välutbyggda redaktionerna i och behålls. Vid planeringen bör iövrigt en utgångspunkt vara att minst en av redaktionerna förläggs till en orti Norriand. En väsentlig utgångspunkt för utvecklingen av riksradionutanför måste vara existensen av lokalradion. Den senare bör i fleraavseenden kunna lämna direkta bidrag till riksradion i form av färdiga programoch annan medverkan. Flera olika former för detta kan tänkas. Prop.1977/78:91 174 Jag lämnar i avsnitt 8.1 förslag om ökade medel tilllokalradion. Dessa syftar bl. a. till att förbättra lokalradions möjligheteratt utveckla och fördjupa sin programverksamhet och att pröva nyaprogramformer. Jag räknar med att många av de program som i framtidenförekommer inom lokalradion blir av sådant intresse att de förtjänar spridningutanför det enskilda lokalradioområdet. Från Lokalradio har framförtsförslag om att en s. k. programbank för sådana program skulle upprättas. Urdenna bank skulle såväl riksradion som andra lokalradiostationer kunna väljaprogram eller programinslag för egen åtemtsändning. Jag finner detta förslagmycket intressant och anser att tanken i en eller annan form bör förverkligas.Jag räknar under alla förhållanden med alt en del av den ökning avriksradioprogrammen som jag föreslår skall bestå av de lämpligastelokalradioprogrammen. Självfallet bör urvalet av dessa program göras avriksradion. Vidare kan naturligtvis lokalradion genom sin uppbyggnaddelvis tjäna som riksradions distriktsorganisation. För att detta skall varamöjligt krävs emellertid att överenskommelse kan nås mellan de tvåprogramföretagen om omfattningen och formerna för ett sådant samarbete, som börbygga på att riksradion betalar för erhållna tjänster. För riksradions del kommer frågan väsentligen att gälla omdet vid en avvägning av kostnadsskäl mot programmässiga bedömningar visar sigmera fördelaktigt att köpa tjänster från lokalradion än att med egna redaktionerbedriva motsvarande verksamhet. Troligen visar det sig därvid atl delämpligaste lösningarna skiftar för olika regioner och för olika programområden.Det finns enligt min mening ingen anledning att driva fram snabba beslut idessa frågor. 1 ett inledningsskede kommer riksradion naturiigen att repliera påden distriktsorganisation som finns , och som är gemensam för riksradion ochTV. Del gäller i första hand att inom de nuvarande distrikten fördelapersonalen på de båda medierna. Om det på den enskilda orten visar sig attriksradion även i fortsättningen har störst fördelar av samarbete med TV börgivetvis den möjligheten stå öppen. Med reservation för att de båda företagen själva bör fattaslutligt beslut i frågan efter egna överväganden räknar jag dock med attriksradion allvarligt kommer att pröva möjligheterna att samarbeta medlokalradion genom köp av tjänster. Detta samarbete räknar jag med skall avsesåväl allmänna program som nyhets- och sportprogram. Beträffande möjligheterna att lokalradion svarar förnyhetsbevakning för riksradions del vill jag särskilt anföra följande. Som jag har visat, producerar de nuvarande distriktenutanför i genomsnitt fem minuters nyhetsinslag i rikspro-grammeni radio. Det kan i och för sig vara rimligt att denna genomsnittssiffra ökarså atl distrikten svarar för en större del av bevakningen av nyheterna utanförStockholm; det skulle i så fall i huvudsak innebära en minskning av de insatsersom nu görs av Ekoredaktionen. Prop.1977/78:91 175 anledning att räkna med vare sig några väsentliga ökningarav sändningstiderna för nyhetsprogram eller med några stora förändringar dådet gäller fördelningen mellan utrikes-, huvudstads- och övriga inrikesnyheter.Nyhetsinslagen från distrikten kommer alltså även att möta svärkonkurrens och den genomsnittliga sändningstiden per distrikt kommer därför altkunna öka endast i begränsad omfattning. Det är alltså på grund av det knappautrymmet endast ett litet urval ur ett stort nyhetsflöde som kan få plats iriksprogrammen, men för att kontinuerligt följa flödet och göra urvalet krävsen ganska stor personal. Om riksradion skulle bygga upp en egen fullständigdistriktsorganisation för nyhetsbevakningen skulle alltså dess kostnader blimyckel stora i förhållande lill den korta sändningstiden. Med hänsyn till alldet inom koncernen kommer atl finnas två andra bevakningsnät - å ena sidanlokalradion och å andra sidan den samordnade riks- och regional-TV:n -finns detstarka ekonomiska och rationella motiv för att riksradion i många delar avlandet söker samarbete med de andra programbolagen på nyhetsområdet. Av fleraskäl förefaller det därvid troligt att lokalradion normalt blir den lämpligastesamarbetsparlen. Ett skäl är att de båda företagen arbetar med samma medium,ett annat att nyhetsjournalisterna på TV-sidan redan har att tillgodose kravfrån tre håll: regional-TV och två programenheters nyhetsredaktioner. Valet av samarbetsformer bör naturiiglvis programföretagengöra själva. De kan sålunda bestå i att riksradion köper tjänster som heltutförs av den andra parten. De kan också bestå i att riksradion får placeraegen personal hos det andra programföretaget. I båda fallen tillförs detsäljande företaget resurser som motsvarar värdet av åtagandet. Vad jag här har sagt om möjligheterna för riksradion attsöka samarbete beträffande nyhetsförmedlingen gäller i huvudsak också försportbevakningen runtom i landet och i viss utsträckning också för andraprogramområden. Jag har uppehållit mig mycket vid frågan om riksradionsmöjligheter att begränsa sina kostnader för en fyllig bevakning och spegling avhela landet genom atl söka samarbete med något av de övriga programföretagensom har en rikstäckande organisation. Jag är väl medveten om att ettsådant samarbete kan innebära problem. Jag räknar därför med att den störredelen av de riksradiopiogram som produceras utanför skall komma frånredaktioner som ingår i det egna företaget. Exakt hur många och hur stora dessaredaktioner skall vara bör avgöras av riksradioföretaget självt inom de ramarsom gäller för dess verksamhet. Dock bör dessa redaktioner åstadkomma ett såstort antal program att de tillsammans med vad som erhålls från lokalradionoch eventuellt TV-företagets distrikt motsvarar av sändningstiden iriksradion. En viktig fråga är vilken ställning inom riksradionsorganisation som redaktionerna utanför skall ha. 1977/78:91 176 Ioch med den kraftiga ökningen av programverksamheten vid redaktionerna växerderas betydelse för del samlade utbudet av program i riksradion. Det är medhänsyn till kravet på mångfald viktigt atl redaklionema får samma frihet somde nuvarande distrikten all besluta om vilka program de själva skall producera.Samtidigt är det nödvändigt att redaklionema utanför får bära sindel av ansvaret för riksradions samlade programutbud. Dessafrågor innehåller svåra avvägningsproblem. Jag har stannat för all ansluta mig lilldel förslag som lämnat i sitt remissyttrande överradioutredningen. Det innebär att redaktionerna får besluta om såväl vilkaprogram de skall producera som om sändningen av programmen. Den nödvändigasamordningen får åstadkommas genom att företrädare för redaktionerna utanförStockholm deltar i riksradions programplanering på samma sätt somstockholmsredaktionerna. Efter detta planeringsarbete beslutarförelagsledningen om ramar för programproduklion och sändning. Redaklionemainom och utom har därvid åtagit sig att svara för ett visst antalprogram inom skilda programsektorer. Inom dessa ramar beslutar redaktionernasjälva om sändningen av de egna programmen. Denna ordning innebär att tvåangelägna önskemål tillgodoses, nämligen att redaktionerna utanför Stockholmfår full sändningsrält och ökat inflytande över beslut om programutbudetssammansättning. I motsvarande mån får de dela ansvaret för att intentionerna ibesluten om programstrukturen förverkligas. Formernaför hur medverkan i programplanering från redaktionerna utanför Stockholmkonkret skall gå till bör beslutas av riksradioföretaget självt. Radiopresenterar i sitt remissvar alternativa modeller härför, som bör kunna tjänasom förebilder. Redaktionernautanför bör givetvis även i andra avseenden än programverksamheten haen självständig ställning. De bör sålunda ha egna budgetar, egen personal och,i den mån inte samarbete härvidlag sker med resp. ellerlokalradioenhet, även egen teknik, egen administration och egna lokaler. Engrundläggande utgångspunkt för hur televisionens distriktsorganisation börvara uppbyggd blir utvecklingen av regional-TV. som finns i består av regelbundna och kortanyhetsprogram. kan det dessutom förekomma att även andra typer avprogram sänds regionalt, alltså över endast en del av TV:s sändarnät. Minaförslag om utbyggnad av regional-TV tar sikte på behovet av särskilda regionalanyhetsprogram. Denna verksamhet förekommer i fyra av sjuregioner. Jag föreslår att denna verksamhet skall byggas ut så att den omfattarhela landet. bör regional-TV-områdena ges en lämpligare storiek, ochdärför föreslår jag att antalet områden skall ökas till elva, i huvudsakmotsvarande nuvarande tio distrikt med vissa modifieringar. Prop.1977/78:91 177 området bör bestå av en . Med hänsyn till regional-TV:sinriktning och syfte bör ett regional-TV-område i princip bestå av ett ellerflera hela län. Gränserna mellan regional-TV-områdena bör således endastundantagsvis bryta någon länsgräns. ställer krav på betydande resurser. Dessaresurser kan utgöra en bas också för annan programverksamhet i TV - såväl förnyhetsinslag i riksprogrammen som för andra typer av program. Jag föreslårdärför att regional-TV-redaktionerna även i fortsättningen skall ingå idistriktskontoren för riks-TV och att regional-TV-områdena och TV-distriktenskall ha gemensamma gränser. Det bör ankomma på TV-företaget att bestämma omredaktionen för regional-TV i skall få en fristående ställning elleringå i någon av de centrala programenheterna. Mitt förslag innebär sålunda atlprogramföretaget för TV får tio distrikt utanför . Jag föreslår i princip följande distriktsindelning för TV: Södra distriktet: , och Västra distriktet: , och , Mellansvenska distriktet: , ,och Gä v le-Dala-d i st rik tet: och Gävle- Nedre : och Jämt- lands län Västerbottensdistriktet: 1 jämförelse med den nuvarande distriktsindelningen förSveriges Radio innebär milt förslag lill regional-TV-områden följandeändringar: län förs från Östra distriktet till Smålandsdistriktet.Södra delen av förs från Östra till Mellansvenska distriktet.Hälsingland förs från Nedre Norriandsdistriktet till Gävle-Dala-distriktet.Skälen för dessa ändringar är att distriktsgränserna inle bör bryta enlänsgräns. Vidare förs län från till Mellansvenskadistriktet i enlighet med önskemål som framförts från länet. Därigenom un-12 1977178. Prop.1977/78:91 178 derstryks länets samhörighet med . Däremotförs till från Östra distriktet; skälet är allGotland har bättre kommunikationer med än med Östergötlandoch därför har en naturligare anknytning till . Även om huvudprincipen - i likhet med vad som gäller förde nuvarande distrikten - bör vara atl en distriktsgräns sammanfaller med enlänsgräns kan det i vissa fall finnas tekniska och ekonomiska skäl förmodifieringar. TV:s sändarnät är inte helt anpassat för vare sig den nuvarandeeller den av mig föreslagna distriklsindelningen.