prop · G10331 · 1977-12-31 00:00:00 — har bedömt att ett totalt förbud motskogsbmk inom de föreslagna områdena skulle innebära ett bortfall avpotentiella sysselsättningsmöjligheter i skogen på 80- 160 årsverken. Därtillkommer sysselsättningsbortfallet i vissa delar av . F.n.bedrivs emellertid skogsbruk i dessa områden i mycket ringa omfattning. statens mark och ovan skogsodlingsgränsen sker ingen avverkning alls. Intresset för och förväntningarna på prospekteringsarbeteni fjällvärlden har ökat vilket bl. a. belyses av att antaletansökningar om gruvrättigheter har Ökat betydligt . Trots denhittills mycket begränsade prospekteringen täcker sökta och beviljadeinmutningar och ut-mål större yta per ytenhet inom de obmtna Ijällområdenaän inom som helhet. Fig, 3. 0(K) I KU I 2(M) I 3(N) I 1(B) I 2(C) I KD) I MB I 5(R I 6(G) 1 7(H) | 8(1) 1 i I i i obrutet fjällområde (förslog enligt statetis naturvärdsverk och statens planverk1975-10-30) 17 < I "-'-' järnväg .---------- [änsgräns gräns för svårföryngrad skog Prop.1977/78:31 15 Inom de obrutna fjällområdena är ca 700 km-belagda med gruvrättigheter eller Unns ansökningar om gruvrättigheterregistrerade. Dessa upptar av den lotala arealen obrutna fjällområden. Därtill kommer stats-gruvefälten vid Remdalen. Ruolevare.Nakerivaara och Ekströmsberg med omfattande arealer. Avde ovanstående 700 km- upptas ca 675 knr avinmutningar och urankoncessioner. Resterande ' är ullagda som ulmål vilka fördelar sig på de obrtitna fjällområdena enligt följandesammanställning. Utmålslagda malmfyndigheter och mineralinom obrutna fjällområden Vusshii, klass A, i drift. utmälen ligger utanför området menvissa inmutningar sträckersig in i detsamma. klass B,förberedes för drift. Nuvarande ulmålligger söder om det obrutna fjällområdet men malmen är ännu ej avgränsad Lilla Rödberget idrift. Handöl i drift. Brytning utanförområdet, men vissa ulmål sträcker sig in i detsamma. Gruvvulen (Ramundberget). För alla tre gäller att utmålenligger strax utanför området men mineraliseringarna sträcker sig in i detsamma. klass A, i drift. utanför men malmförekomsten fortsätter åtsöder och löper in i det obrutna klass A. Lijcirgruvau, klass C, Röljällsgruvun.klass C, Levimulinen. klass .A, Malmens fördelligger inom det obrutna området.Remdalen, klass A. Inom statsgruverältetoch d;irt'ör ej utmålslagd, Beilsetsnjnonje. klass B, Inom statsgruve-fältet och däiför ej utmålslagd.Unna Gaisarijåkko. klass A. Daningen, klass B. Gröskevardo. klass B, Laisvull. klass A. i drift.Gruvanläggningarna ligger f, n. utanför området menKautskymalmen och N och S Nadokmalmerna sträckersig in i det obrutna tjållområdet, Nasafjält. klass C, Suulo. klass C,Ruolevare, klass A, Rakas (Tarrekaise), klass B, De tvä senare förekomsternaär belägna inom statsgruvefållel och därtor ej utmålslagda,Akkuvure-Melkogriivornu. klass B. Pailok (Pattovare), klass A, Harrejaure.klass B, Renhagen, klass B, klass A, Utmålen sträcker sig delvis innanför gränsen till det obrutna Tjcirro, klass B. Klass A: Gruva i drift eller malmförekomst av störrebetydelse. Klass B: Övriga malmförekomster samt marginella fyndigheter. KlassC; Övriga utmålslagda fyndigheter. Gruvrättigheter inom de obmtna fjällområdena innehas avsåväl staten som enskilda. Statens innehav exkl. statsgruvefälten uppgår tilldrygt 400 km- och utgör av statens gruvrättigheter i hela landet. Inom de obrutna fjällområdena finns vilande statligajärnmalmsfyndig-heter vid Pattok. Renhagen, Tjårrojåkka. Fyndigheterna upptaren areal av ca 240 milj. ton och utgör avden totala statliga järnmalmsreserven. De jämmalmsfyndigheter som bedöms kunnakomma i fråga för exploatering är Pattok, Tjårrojåkka ochRuolevare. Livslängden på brytningarna beräknas i samtliga fall till . 3.6 Turism och friluftsliv Anläggningar för turism och friluftsliv är ojämntfördelade mellan de obmtna fjällområdena. Områdena Muddus, Pessinki,, Ransaren och är obetydligt utbyggda med leder,övernattningsstugor, anläggningar för fritidsfiske osv., medan områdena Rogen,Sylarna-Helags, samt vissa delar av och Råsto-Tsåktsoär relativt väl utbyggda. 1 nio av de 14 obmtna fjällområdena planeras utvidgning avbefintliga eller byggande av hell nya anläggningar. Inom Pessinki, Muddus,, Ransaren, och Rogen planeras f. n. inga utbyggnader.Omfattningen av utbyggnaderna uppgår till ca 15 nya vandringsleder och ett40-tal övernattningsstugor med ca 20 bäddar vardera. Därtill kommer sexanläggningar för fritidsfiske, några proviantförsäljningsstugor samt vissautbyggnader av fjällstationema , Blåhammaren och . Beroende påden framtida utvecklingen av i turistiskt avseende, bl. a.vad gäller tillkommande vägar, finns planer på nya turistanläggningar vidRitsemjokk och Vietas. Samtliga obrutna fjällområden utom Muddus och Pessinkiberörs helt eller delvis av förslag till förbudsområden förkörning i Prop.1977/78:31 17 terräng med terrängfordon och motorfordon. Inom 13föreslagna förbudsområden planeras ca I märkta skoterleder. Ca 1 000 kmav dessa ligger inom obrutna fjällområden. 3.7 Rennäring och fiske Renskötsel bedrivs inom samtliga föreslagna obrutnafjällområden. Bebyggelse för detta ändamål såsom samevisten ochrenvaklarstugor finns inom alla områden. Totalt finns ca 100 samevisten fördrygt 450 hushåll inom de aktuella områdena. Två vägarav betydelse för rennäringen är planerade, dels vägen till på norrasidan av Torneträsk, dels en väg till Nälkeåive vid Könkämä älv. Båda vägarnaslutar blint inne i Råsto-Tsåktso obrutna Qällområ-de. Fisketutgör en integrerad del av renskötseln, och inom de obmtna fjällområdena iNorrboitens län bedrivs förvärvsmässigl fiske av ca 250 personer, främst samer.I de övriga länen förekommer inget yrkesmässigt fiske men däremot ett relativtomfattande husbehovsfiske. I har ca I 000 personer tillståndatt bedriva begränsat fiske med nät på kronans vatten. Många av dessa vattenligger inom obrutna fjällområden. 4.1 Allmänt omdöme om rapporten Flertalet remissinstanser är positiva till de principersom verken har lagt till grund för avgränsningen av de obrutna fjällområdenaoch till vad verken anför om regleringen av vissa verksamheter inom områdena.Många av dessa remissinstanser pekar på att förslaget öppnar möjligheter attskydda de värden som en orörd natur utgör från både naturvårdens och turismenssynpunkt i såväl svenskt som internationellt perspektiv. Invändningarnamot verkens förslag riktar sig i allt väsentligt mot enskildheter i förslagetvad gäller gränsdragningar i vissa avsnitt samt förslagets konsekvenser förvissa verksamheter, främst skogsbmket och gruvindustrin. geologiskaundersökning (SGU) har som enda remissinstans ifrågasatt avsättningen av helaområden. SGU anser att del bör prövas om inte . ,Ransarens och obrtitna fjällområden skall utgå ur förslaget. , domänverket och SGU anser att deras yttranden till verken i sambandmed det preliminära förslaget inte har beaktats i tillräcklig ulsträckning.Liknande synpunkter framför bl. a. länsstyrelserna i ochNorrbottens län. framför kritik för bristande samråd mot bakgmndav uttalanden från regering och riksdag. 1977/78:31 18 4.2 Benämningar och urvalskriterier Verkens förslag att benämna de tidigare s. k. väglösavildmarksområdena obrutna fjällområden har allmänt accepterats avremissinstanserna. understryker att benämningenobmtna fjällområden bättre återspeglar områdenas karaktär än den tidigare benämningenvildmarksområden. Verken har avgränsat och definierat områdena fråntillgänglighelssynpunkt så att de snarare präglas av relativsvårtillgänglighet än av orördhei. i anser atthuvudkriteriet för avgränsningarna borde ha varit områdenas orördhet. Kungl.veienskapsakademien pekar på att verkens tillgänglighetsmått kan vara riktigtfrån friluftssynpunkt, men att det inte är väl valt sett från vetenskapligbevarandesynpunkt. Verkens förslag att ett obrutet fjällområde skall ha enareal av minsl 500 km- har godtagits av de flesta remissinstanserna. Svenskanaiiirskydd.sför-eningen (SNF) och fälihiologiska nngdomsjörening.Svenska fiällkliibben. och naturhistoriskariksmuseet anser dock alt också de tio mindre områdena med en areal av endast100 km som verken har redovisat och som har kvaliteter motsvarande de föreslagna14 obrutna fjällområdena bör avsättas som obrutna Ijällområden eller ges ettmotsvarande skydd. Som redan har nämnts anser SGU att det kan ifrågasättas omverkens utökning av de ursprungliga sju s.k. vildmarksområdena till 14 obrutnafjällområden till alla delar är motiverad. Flera andra remissinstanser noterarden kraftiga utökning som verken har gjort och är i vissa fall kritiska tilldenna, utan att närmare ange vilka områden eller delområden som inte borde ingå.1 de fall verken inte har följt de berörda länsstyrelsernas tidigareavgränsningsförslag (se fig. 2) hävdar dessa att deras tidigare förslag skallgälla. De allra flesta remissinstansema har godtagit verkensavgränsning av vägzoner i anslutning till de obmtna områdena. iNorrbiU-leihs län anser emellertid all zonerna är för smala, att de ger enalltför stark begränsning av handlingsutrymmet och att de kan motverka denplanering och helhetssyn som är nödvändig med hänsyn bl.a. till bevarande- ochlennäringsinlressen. I överensstämmelse med vad som angavs somav-gränsningskriierium för s. k. väglösa vildmarksområden i rapporten (SOU1971:75) Hushållning med mark och vatten anser länsslyrelsen all zonerna bör haen bredd av . 4.3 Bestämmelser för vissa verksamheter De remissinsianser som har uttalat sig i fråga om altanlägga vägar är eniga om att som huvudprincip bör gälla all vägdragning skallvara förbju- Prop.1977/78:31 19 den i ett obrutet fjällområde. Det råder däremot delademeningar om hur principerna skall tillämpas. Företrädarna för de ideella ochvetenskapliga naturvårdsintressena vill ha ett generellt förbud medan berördalänsstyrelser och kommuner önskar möjlighet att pröva och bedöma varje områdeoch vägbyggnadsprojekt för sig. riksmuseet.SNF och fältbiologiska ungdomsförening samt Svenska fjällklubbenstöder således helt verkens förslag att vägar inte får anläggas inom de obrutnafjällområdena. och stöderverkens förslag som princip, men kan tänka sig att undantag görs i särskildafall. Remissinstanserna instämmer i verkens bedömning attgenomgående vägar ger större omgivningspåverkan än vägar som slutar blint innei ett område. Slatens vägverk, och länsstyrelserna I Norrbottensoch anser att beslut om vägar som slutar blint bör kunnafattas på länsnivå. framhåller att del, om allmänna vägar skalltillåtas ingå i ett obmtet område, måste klariäggas att inte enbart drift ochunderhåll utan även för vägarnas funktion nödvändiga förbättrings- ochombyggnadsåtgärder skall tillåtas utan särskild prövning av regering ellerriksdag. När det gäller de diskuterade vägbyggnadsprojekten inom deobmtna Ijällområdena tillstyrker de berörda kommunerna och länsstyrelserna iallmänhet resp. vägprojekt. turistråd uttalar sig för att de planeradevägdragningar som bl. a. har förutsatts i samband med en utveckling av de s. k.primära rekreationsområdena inarbetas i förslaget till obmtna fjällområden. Remissinstansemas ställningstaganden till enskildavägprojekt redovisas i det följande (avsnitt 5). Såväl statens industriverk som statens vattenfallsverk.Centrala driftledningen (CDL) och Vattenregleringsföretagens samarbetsorgan() framhåller, att det är angeläget att vattenkraftutbyggnadsfrågorna inomde obrutna fjällområdena behandlas i ett sammanhang och då i anslutning tillbetänkandet (SOU 1976:28) om vattenkraftutbyggnad i norra . SNF ochSveriges fältbiologiska ungdomsförening samt Kungl. vetenskapsakademieninstämmer i verkens uppfattning att vattenkraftutbyggnad inte bör få kommatill stånd i de obrutna fjällområdena. Verkens uppfattning attutbyggnadsföretag som kan tänkas medföra miljöförändringar av mindre omfattningbör bedömas med utgångspunkt i åtgärdernas inverkan på miljön, ger enligtFriluftsfrämjandet en icke önskvärd öppning för exploatering. 1977/78:31 20 ringarna i samband med en vattenkraftutbyggnad inte ärbegränsade till vattnet och stranden utan innebär långtgående effekter även påden högre faunan. CDL och tolkar verkensförslag så, att av samma skäl som man utpekar fjällområden såsom obrutna trotsatt de har inslag av stora vattenkraftprojekt, bör nya utbyggnader medmotsvarande tyngd kunna godtas inom de obrutna fjällområdena. De stora projektsom avses är bl.a. Ritsems kraftstation och Sitasjaures reglering samt Ransarensoch regleringar. I de fall remissinstanserna har tagit ställning tillenskilda utbyggnadsprojekt redovisas detta i det följande (avsnitt 5). Verkens förslag att samtliga obrutna fjällområden skallundantas från skogsbruk stöds av naturvårdens företrädare, medan skogsbruketsföreträdare anser att förslaget går för långt och att det. om det genomförs,innebär betydande konsekvenser för såväl den enskilde som för samhället vad gällerekonomi och sysselsättning. Verkens bedömning att förslaget sannolikt inte kommer attinnebära några väsentliga uppoffringar för skogsbmket kritiseras av skogsbmketsföreträdare. De hänvisar till den preliminära undersökning som skogsstyrelsenhar gjort om konsekvenserna av ett generellt skogsbmksförbud inom de obrutnaIjällområdena (se avsnitt 3.4). , ochSkogsindustriernas samarbetsiitskott anser att uppoffringarna blir väsentligaför skogsbmket, samhällsekonomin och för sysselsättningen inom vissa områden.Man framhåller att långtgående inskränkningar för skogsbruket blir särskiltallvarliga med anledning av den rådande bristen på virkesråvara och allsituationen kan bli särskilt svår för mindre sågverk som ligger i anslutningtill områdena. konstaterar att något intensivt skogsbmk medkalavverkningar inte förekommer ovan skogsodlingsgränsen på grund avföryng-ringssvårigheler och att någon snabb utveckling av intensivt skogsbmk istor skala ovanför nuvarande gräns inte torde komma att ske. Domänverketpåpekar emellertid att intensiv forskning och försök i praktisk skala pågårvad gäller såväl nya skogsvårdsmetoder som nya trädslag. Både och domänverket förordar att gränsernaför obmtna fjällområden i huvudsak dras i barrskogsgränsen. Verken bedömerattalltför stor hänsyn inte skall tas till skogsodlingsgränsen eftersom denna ärberoende av ekonomin i skogsbmket och således ingen för framtiden fixeradgräns. Flera remissinstanser som företräder skogsbmket pekar påsvårigheterna all mer i detalj bedöma konsekvenserna för de enskildamarkägarna på grund av förslagets översiktliga redovisning. 1977/78:31 21 , Sveriges skogsägareföreningars riksförbundoch Skogsindustriernas samarbetsutskott anser därför att de slutgiltigagränsdragningarna bör göras på regional och lokal nivå med deltagande avföreträdare för skogsbruket, naturvården och berörda kommuner. iJämtlands län framför liknande synpunkter. päpekar att del är viktigt att ingarestriktioner för skogsbruket läggs ut i form av skyddszoner närmast områdena. konstaterar att enskilda fastigheter inågra tiotal fall helt är belägna inom gränsen för obmtna Ijällområden och attett skogsbmksförbud för dessa får betydande konsekvenser. föreslår med anledning av detta alt man bör undersöka om inteskogsbruk i viss omfallning ändå skall kunna bedrivas inom ett obrutetfjällområde. Förbundet framhåller också att de skogsägare som drabbas måste fåersättning för den föriust de gör genom ett totalförbud mot skogsdrift ellergenom restriktioner för skogsdritten. När det gäller verkens förslag i fråga om rätt alt avverkaskog för husbehov inom obrutna Ijällområden föreslår länsstyrdsen iVäsierboliens län all skogsbruksförbudet ges en sådan utformning altdomänverket även i fortsättningen inom dessa områden kan upplåta rätt tillavverkning till husbehov av barrvirke till ortsbefolkningen samt avverkning avbjörk till avsalu för beredande av sysselsättning. påpekar attbestämmelser med denna innebörd f. n. gäller för naturreservat.Länsslyrelsen anser emellertid att något beslut om reglering av skogsbmketinte bör fattas i avvaktan på resultatet av pågående ulredning om tillgången påskogsråvara. i anför att länsstyrelsenmed hänsyn till del svåra sysselsättningsläget och konsekvenserna förnäringslivet i länet i viss män har omprövat sill tidigare ställningstagandevad avser skogsdrift inom de obrutna Ijällområdena. För Pessinkiområdetföreslås vissa gränsjusteringar och för övriga skogsområden inom de föreslagnaobrtitna fjällområdena i länet anser att något totalförbud inteskall råda. Svenska skogsarheUireförbiindei pekar också på svårigheterna attskaffa tillräckligt med skogsråvara och på sysselsättningssvårigheterna förglesbygdsbefolkningen i de inre delarna av Norriand och . Flera remissinstanser konstaterar all den del avfjällregionen inom vilken de föreslagna obmtna fjällområdena ligger ärbristfälligt känd från geologisk synpunkt. Man hänvisar till del ogynnsammaläget från transportsynpunkt och det föråldrade geologiska kartmaterialet. Manpekar också på att intresset för prospektering i fjällområdena har ökat påsenare år. Stålens induslriverk konstaterar att sökta och beviljade inmutningaroch Ulmål täcker större yta per enhet inom de föreslagna obrutna fjällom- 1977/78:31 22 rådena än inom som helhet trots den begränsadeprospektering som har bedrivits. SGU och () berör vårt utlandsberoende av vissa metaller och deförsörjningskriser som kan uppstå med anledning av detta. anser att man genom ökade prospekteringsinsatser på sikl kan minskautlandsberoendet. Om insatserna leder till brylvärda malmfyndigheter kan ocksåkraven på beredskapslagring minska som beredskapen på längre siktförbättras. Nämnden konstaterar att det således är av vikt för landetslångsiktiga försörjning och för beredskapen inför eventuellaförsörjningskriser, att landets mineraltillgångar görs tillgängliga. LKABanser att inland håller på att utvecklas till ett av mestintressanta mineralområden. SGU och anser att verkens förslag när det gällerprospektering och gruvbrytning innebär en klar skärpning jämfört meduttalandena i rapporten (SOU 1971:75) Hushållning med mark och vatten ochprop. framför som sin mening att mineralförsörjningen ochgruvindustrins intressen inte har beaktats på ett nöjaktigt sätl. SGU och LKABframför starka farhågor för att intresset för prospektering skall minskakraftigt inom och i anslutning till de obmtna Qällområdena. Flera andraremissinstanser framför liknande synpunkter. uttrycker oroför att prospekteringsverksamheten skall minska på gmnd av ökad osäkerhet hosprospektörerna om fömtsättningarna att få till stånd en brytning av påträffadefyndigheter. konstaterar också att de utredande verkens förslaginte ger besked om hur omfattande prospekteringsinsatser som accepteras ellerhur långt dessa kan tillåtas gä för att ge klarhet om en fyndighetsbrytvärdighet. SGU bedömer att prospektering även i närheten av deobrutna fjällområdena kommer att försvåras på gmnd av att de landskapspartiersom inte innefattas i förslaget är fördelade på skilda områden och smala tungor(se fig. 2). SGU påpekar att modern prospektering ofta sker somfullprospekte-ring, dvs. genom kombination av ett flertal metoder för all spåraoch undersöka och inom ett brett register. Många av de geologiskaproblem som därmed uppstår måste lösas genom att man gör undersökningarutanför de skilda mineraliseringsområdena. En effektiv prospekteringfömtsätter därför att undersökningsarbetena kan bedrivas inom storasammanhängande områden. Med anledning av farhågorna för att prospekteringsverksamheteninom och i anslutning till de obrutna Ijällområdena skall minska anser SGU detnödvändigt att genomföra en regional översiktsprospeklering. SGU m.fl. anserdet vidare nödvändigt att det kommande förslaget vad avser mineralhanteringutformas så. att en önskvärd undersökning och prospektering främjas. Endastdärigenom, framhåller SGU. kan man erhålla den kunskap och kännedom omgmndläggande geologiska förhållanden, och 1977/78:31 23 , som är en förutsättning för all framtida beslutom t. ex. eventuell gruvdrift skall kunna vägas mol övriga intressen. framför liknande synpunkter. SGU pekarockså på riskerna för att forskning och geologisk kartering kan kommaatt stagnera i samband med en minskande prospekteringsverksamhet. På siktkommer därmed vår kunskap och kännedom om geologi och malm/mineraltillgångarnai de obmtna Ijällområdena och därmed hela fjällkedjan att markant reduceras,framhåller SGU vidare. När detgäller utformningen av bestämmelser för prospektering och gmvverksamhetförordar gmvintressenterna en ordning där prospektören på ett relativt tidigtstadium kan få besked om formerna och villkoren för vidare undersökning ellerbrytning. Nämndenför statens gruvegendom tänker sig att områdena kan likställas med t.ex.nationalparker vad gäller hinder mot inmutningsrätt eller koncession. Omförslaget genomförs bordet dock enligt nämndens mening också övervägas om intenågon form av koncessionsförfarande bör införas. Delta kan då ske antingengenom att en koncessionsnämnd inrättas eller genom att gruvlagen sätts urkraft i områdena och reglerna i lagen om vissa mineralfyndigheter tillämpasäven för inmutningsbara mineralfyndigheter liksom för s. k. jordägarmineral. framför liknande förslag i fråga om bedömningen av ansökningar omtillstånd till undersökningsarbeten inom de obmtna fjällområdena. Verketföreslår att minerallagens bestämmelser görs tillämpliga inom de avgränsadeområdena, oavsett om ansökningarna avser inmul-ningsbara ellerkoncessionspliktiga . Utöver fördelen med en likartad bedömning skulleett sådant förfarande även ge möjlighet att med stöd av 10 § minerallagenställa de särskilda villkor för undersökningsarbetet som föranleds av varjedelområdes speciella karaktär. Verket framhåller vidare all även prospektörentorde ha viss fördel av en sådan handläggning, då han redan genomremissförfarandet i undersökningsärendet kan få ett visst begrepp omomfattningen av motstående intressen inför en eventuell senare ansökan ombearbetningskoncession. Flera remissinstanser berör behovet av riktlinjer ellerbedömningsgrunder för avvägningen mellan naturvårdsintresset och gmv- ellerandra motstående intressen. m.fl. anser det också angeläget att detfinns lämpliga former för samråd mellan berörda parter inför de större prospekteringsinsatserinom obmtna fjällområden som torde komma till stånd. De berördalänsstyrelserna anser att prospekteringsverksamheten inom de obmtna fjällområdenainte får hämmas. i anser dock att särskildaaktsamhetsregler bör gälla även för prospekteringen. Länsstyrelserna iVästerbottens och betonar att möjligheter att utnyttjabrylvärda bör finnas med tanke på dess betydelse för sysselsättningen.Länsstyrelsen i motsätter sig 1977/78:31 24 bestämt verkens förslag att gruvbrytning inte skall fåförekomma. anser att det bör finnas möjlighet att få envillkorlig tillåtlighetsprövning av eventuella fyndigheler redan innan störreprospekteringsinsatser påbörjas. Såväl SNF och fiUlbiologiska ungdomsförening somKungl. förordar stor restriktivitet vad gällerprospektering och gruvbrytning inom de obrutna fjällområdena. SNF och vill ha ett totalförbud mot gruvbrytning. Svenska jjällkltibheii bedömer att mineralbrytning iframtiden kan bli den största konfliktorsaken i de obrutna fjällområdena och anserdet därtör vikligl att man redan i ett tidigt skede av fjällplaneringenförsöker hindra att konflikter uppstår. Klubben förordar all de obrutnatjällområdena organiseras i två grupper. En gmpp med omistliga naturvärden ivilka ett absolut förbud mot all prospektering och gruvbrytning skall råda.och en annan grupp med slora naturvärden i vilka ett dispensabelt förbud motall mineralbrytning skall råda. 4.3.5 Turism och jrUiiftsliv Flera remissinsianser däribland Kungl.vctenskapsakadeinien. SNF och fälihiologiska iingdoin.sförcning.Friliiftsfräinjandel.