prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — I förarbelena borde vidarediskuteras hur besvär skall handläggas när det överklagade beslutet inneburitatt återtagning beviljats, verkställighet skett och varan återiämnats tillsäljaren. Vissa överexekutorer anser sig -eftersom lagstöd härför saknas i nuvarande avbetalningsköplag - förhindrade altdå längre pröva frågan i sak och än mindre kunna förordna om att varan skattåterställas till köparen. Del har emellertid förekommit att överexekutor,ibland under åberopande av gmnderna till 50 § utsökningslagen, förordnat attverkställighet skall gå åter i den mån detta kan ske. Genom alt återiösningsrätlenutgått ur lagförslaget kan säljaren genast efter återställandet förfoga övergodset. Har man tänkt sig att överprövande myndighet ändå skulle kunna meddelaett inhibitionsbeslut i den tänkta situationen (med verkan mot säljaren)? Ellerkan det på annat sätt, t. ex. genom alt anknyta säljarens fulla förfoganderätttitt att kronofogdemyndighetens beslut vinner laga kraft, säkerställas attköpare genom ett överklagande i handräckningsväg kan komma till sin rält ävensedan återtagningsbeslutei verkställts? I betänkandet (s. 122 m) nämns densituationen, att köpare menar att handräckning över huvud taget inte bortmeddelas, som exempel på fall när rättelse kan sökas genom att talan fullföljstill överexekutor. Naluriigen bör även ett sådant beslut kunna överprövas ochändras efter överklagande. Det är inte tillräckligt att part genom skadeståndsprocesskan komma till sin rätt. Isammanhanget bör också i förarbetena sägas något om överinstansens befogenhetatt ingripa i förfarandet redan innan kronofogdemyndigheten verkställthandräckningen (särskilt beslut meddelas som regel inte). Det kan inträffa attköparen inför kronofogdemyndigheten framställer invändningar mot ansökningensom myndigheten emellertid inte finner utgöra skäl för att vägra handräckning.Viss tveksamhet lycks råda huruvida köparen då -innan verkställighet sker - kanerhålla interimistiskt beslut av överexekutor. Överexekutorernas praxis varierarockså beträffande frågan, om besvärspröv- 1977/78:142 146 ningenförutsätter att kronofogdemyndigheien meddelat ett fonnligt beslut medanledning av köparens invändningar. Det kan av rättssäkerhetsskäl ifrågasättasom inte köparen bör ha möjlighet all få verkställigheten stoppad i avvaktan påöverinstansens slutliga beslut. 1.7.18 Kronofogdemyndigheieni disiriki: Enligt 18 S första stycket får klagan över överexekutors beslut, liksom nu är fallet, inte föras. 1 special moliveringen till denna beslämmelse sägs (sid. 122) att del, med hänsyn lill handräckningsmålens typiskt sett enkla b)eskaffenhet och till den oinskränkta möjligheten alt väcka talan vid domstot, inle är tillåtet att klaga i högre instans. Kronofogdemyndighetenvilt till en början bestämt påstå att dessa handräckningsmål inte alttid ärenkla,I åtskilliga mål har utmätningsmannen att ta slällning till myckel besväriigaoch svårlösta spörsmål, vilka kan vara minsl lika intrikata somde, som förekommer i utsöknings-målen. Delta utgör skäl nog för att klagorättöver överexekutors beslut bör tillskapas. Därtill kommer alt den prövning somsker hos överexekutor inte är mer kvalificerad än den som utmätningsmannen kan åsladkomma.Utmätningsmännens formella och reella kompetens är i dagens läge inte mindreän överexekutors. Denne hardärför inte större möjlighet än utmätningsmännen attulföra en kvalificerad bedömning. Överexekutor utgör därför numera inte enreell överinstans utan är i praktiken mera av formell natur. För parterna i återlagningsmålenmåste det därför vara angeläget att klagan i högre instans kan föras. Förutmätningsmännen är det också av intresse att hovrätt skall kunna prövahandräckningsmål. Hovrättens avgöranden kan på ett hell annat sätt blinormgivande för utmätningsmannens praxis än vad överexekutors beslul kan bli. 1.7.19 Kronofogdemyndigheien i Väsierås disiriki:Utredningen föreslår i 18 S första styckei att - i likhet med vad som f n.gäller - överexekutor skatt vara högsta instans vad beträffar klagan överutmätningsmannens beslut i fråga om handräckning. att på något sällöverdriva betydelsen av den inskränkning av besvärsmöjligheten, som berördastadgande innebär, vitt dock kronofogdemyndigheten för sin del ifrågasätta, omdet ändock inte skulle fö anses vara befogat att tillåta besvär åtminstone ihovrätt. Detta skulle nämligen enligt myndighetens förmenande slarka berördaparters tilltro lilt förfarandet och säkeriigen även bättre uppfylla krav pålikformig rättstillämpning än vad förfarandet med en till överexekutorbegränsad klagorätt kan tillgodose. Dessutom förhåller det sig ju så, att vidklagomål mot återtagande genom domsverkställighet besvärsräiien inle ärinskränkt till överexekutor. Det föreligger alltså beroende på gru nden föråtertagandet en klar diskrepans i besvärsordningen, som vät knappasl kan påståsvara sakligt motiverad. 1.7.20 Föreningen : En särskild frågaär om överexekutor även fortsättningsvis bör vara sisla instans för prövning avmål om besvär över kronofogdemyndighets förfärande i handräckningsmål. I dessabesvärsmål förekommer komplicerade frågor av både utsök-ningsrätlstigoch civilrättslig karaktär. Det är t. ex. inte realistiskt att åberopa, attparterna har möjlighet att alltid väcka talan vid atlmän domstol i fråga omgodsets värde. 1 praktiken vill inte säljare eller köpare anlita domstotsvägen.Erfarenhetsmässigt kan påstås att man regelmässigt föredrar att få sin sak prövadgenom den exekutiva besvärsprocessen. Det bör också framhållas att Prop.1977/78:142 147 erfarenhetenvisar att de olika överexekutorerna kommit fram titt skiljaktiga lösningar irättsfrågor. I själva verkei lorde det föreligga ett behov attkunna föra vissa av dessa besvärsmål under hovrätts prövning. Föreningen finnerför sin del besvärsbestämmelsen föråldrad och att det är svårförståeligt attbesvär över handräckningsförfarande inte kan prövas av högre instans under detatt den stora massan av okomplicerade utmätnings-besvär utan inskränkning kanöverklagas lilt hovrätterna. 1.8.1RSV: TUI skillnad från vad som föreslagits i konsumentkreditlagen skallavbetalningsgods enligt avbetalningsköplagen få utmätas för fordran på gmnd av köpelsedan kreditfordringen slulbelalats. Detta torde vara principiellt riktigt ochöverensstämmer också med gällande rätt enligt rättsfallet NJA 1976 s. 128. Defordringar för vilka utmätning i här tänkta situationer skall kunna ske enligt avbetalningsköplagenmen inte enligt konsumentkreditlagen (dvs. fordringar på grund av köpel somåterstår sedan kredilfordringen slulbelalats) avser närmast dröjsmålsränta och rättegångs/tagsökningskostnader,som är hänföriiga till kreditfordringen. Det är vidare att beakta att om köparei förtid, gör slutbetalning enligt förslagets 8 S han också skall betalaeventuell dröjsmålsränia. Debelopp del här är fråga om uppgår uppenbarligen ytterst sällan -jämförda medkontraktsbeloppet - till annat än helt små summor och om utmätning för dessabelopp sker kommer föremålet för förtättningen naluriigen alt väljas med hänsynhärlill. Medhänsyn till den ringa betydelsen bestämmelsen i andra punkten således skulle fåanser RSV att den bör utgå. Som sagts bör skillnad mellan avbetalningsköplagenoch konsumentkreditlagen inte göras om inte sakliga skäl talar härför, 2.1.1RSV: S. k. finansiell leasing medför för köparen praktiskt tagel samma faktiskakonsekvenser som ett ordinärt avbetalningsköp, dock med den skillnaden att hanefter hyrestidens utgång inte blir ägare till varan och normalt inte heller förrätt att köpa varan. Hyrestiden vid denna typ av leasing är ouppsägbar och bestämsmed hänsyn till bl, a, varans ekonomiska livslängd. Hyresavgifterna täcker - fömtomeventuell vinst - varans anskaffningskostnad (minus påräknat restvärde).Hyresmannen kan efler hyrestidens utgång i allmänhet fortsätta förhyra varanmot avsevärt lägre pris. Att han inte ges rätt att köpa varan anges i t)elänkandet(s, 57) bero på att "hyresavtalet normalt utformas med sikte på att klartutesluta det från avbetalningsköplagens tillämpningsområde," Detförefaller som om det i ett avtalsförhållande av nämnda slag kan föreligga likastarka behov av skyddsregler för den svagare parten -hyresmannen - som i frågaom avbetalningsköp. 1 belänkandel redogörs inte närmare för vad kontraktennormalt stadgar t. ex. om betalningsdröjsmål ellerändra kontraktsbrott. Även omdenna typ av leasing i vart fall ännu inte vunnit större utbredningifrågasätter RSV om det inte i detta sammanhang 1977/78:142 148 bordenärmare undersökas om tehov föreligger att göra vissa av avbetalningsköplagensregler - eller liknande - lillämpliga på sådana avtal. Generalklausulen i 36 §avtalslagen ger visseriigen skydd mot de mest uppenbara orättvisorna. Det tordeemellertid inte vara åsyftat att generalklausulen skall behöva tillämpas iofta förekommande, fömtsägbara situationer. Sådana fatt bör regleras direkt ispeciallagarna. 2.2 Köparensställning vid factoring 2.2.1Konsumeniverkel I KO: Utredningen har i korthet beröri frågan om köparensställning vid factoring (s. 93 O- Bakgrunden är den risk som kan finnas att enköpare betalar sin skuld på gmnd av köpet till säljaren utan att fåtillgodoräkna sig betalningen eftersom säljaren överlåtit eller pantsatt sinfordran lill ett factoringförelag och köparen anses vara i ond tro beträffandeöverlåtelsen. Även om den factoring som förekommer såsom utredningen påstår(s,93) i princip inte omfattar konsumentfordringar kan det dock tänkas inträffaatt en näringsidkaie som har träffat avtal om fakturabetåning (ellerfakturaköp) felaktigt bedömer att en viss fordran inte avser konsumeniköp ochatt han därför pantsätter (eller säljer) den. En konsument kan därför komma attgöra en sådan rättsföriust som anges ovan. Som framgår av riksdagsbehandlingenav motion 1974:653 borde visserligen risken för detta vara liten (selagutskottels utlåtande 1974:28), Med tanke på den omfattning och ekonomiskabetydelse som faktoring har och till att riksdagsutskottet avstyrkteinitiativ i frågan från sida bl.a. med hänvisning till det inomkreditköpkommittén pågående arbetet hade det varit önskvärt att utredningen meringående utrett hithörande problem och övervägt i vad mån särskilda regler - iform av en ändring av 29 § skuldebrevslagen eller av annat slag - kan anseserforderliga. 2.3 Konsumentkreditlagenstilliimplighet på konsumenters förvärv av tjänster m. m. 2.3.1 A'o«i(/wenn'e;A:e?/A'0.-Bestämmelsernaomkreditköp i konsumentkre ditlagen avser varor men däremot inte Gänster och andra nyttigheier. Utredningen berör denna begränsning. Till vad uiredningen i delta samman hang anför om fristående lån (s. 96) vill anmärka att villkoren för sådana lån i vissa fall kan komma att bedömas med stöd av lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor (avtalsvill korstagen). Det kan således bli fallet med sådana lån som lämnas av långivare som inte står under tillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen. Verket kommer att ta ställning till frågan vilka åtgärder som kan vara motiverade på detta område. Utredningenavvisar tanken att utvidga tillämpningsområdet för bestämmelsema om kreditköpi konsiimentkreditlagen till Gänster och andra nyltigheter. Även om flera av deomständigheter utredningen anför som stöd för sin uppfattning inte kan frånkännasbetydelse, anser att ett slutligt ställningstagande till fråganinte bör tas nu utan först sedan konsumenlGänstutredningen avslutat sittarbete. 2.3.2 delar kre ditköputredningens uppfattning att konsumentkreditiagens bestämmelser 1977/78:142 149 omkontantinsats och trepartsförhållanden inte bör tjäna såsom förebild för enreglering på Gänsternas område. kan också i huvudsakansluta sig titt de i betänkandet anförda skälen för denna ståndpunkt. Någraomständigheter förtjänar dock att framhållas särskUt. Vidavtal om Gänster skall som regel betalning ske i efterskott, dvs. först när Gänstenär utförd. Enligt utredningens mening är det av största betydelse förkonsumenten att inte behöva betala förrän näringsidkaren utfört sin prestation.Om konsumenten redan har betalt, torde han i allmänhet ha svårt att framtvingafullgörande vid dröjsmål eller avhjälpande vid fel. Rätten titt hävning ochprisavdrag lorde också vara svår alt genomdriva om näringsidkaren skall betalatillbaka allt etter något av vad han erhållit. Utredningen kommer därför attförestå att principen om betalning i efterskott skatt lagfästas. Bestämmelsenföreslås visserligen inte bli tvingande men missbruk fömtsätts kunna stävjasmed stöd av avlalsvillkorslagen och den nya generalklausulen (36 §avtalstagen). Bestämmelsen kompletteras vidare genom regler som ger konsumentenrält att innehålla betalningen (deten-tionsrätt) för att förmå näringsidkarentill prestation etter avhjälpande och för att framtvinga specificerad räkning,när konsumenten ifrågasätter prisets skälighet. Ibetänkandet (s. 97) ställs frågan om konsumenten skatt anses få kredit, om betalninginte krävs innan den avtalade Gänsten börjar utföras. Eftersom priset som regelinte förfaller titt betalning förrän efter Gänstens utförande, måste svaret blinekande. Den omständigheten att det vid enstaka slag av Gänster är vanligt altden som tillhandahåller Gänsten betingar sig betalning i förskott saknar härvidbetydelse för den principiella frågeställningen. Detta kan lämpligen belysasmed en jämförelse från köprättens område. Huvudregeln är där att säljarens ochköparens prestationer skatt utväxlas , dvs. köparen skatt betala närhan får varan (14 § köplagen). Härigenom tillgodoses ett säkerhetsintresse hosvardera parten Gfr Heltner, Köprätt s. 59). Det kan dock förekomma att säljarenbetingar sig betalning . Vid bestältningsavtal t. ex. kan det vara naturiigtatt säljaren vitt ha betalt - helt etter delvis - redan vid avtalets ingående.Att betalning ibland sker i förskott (i förhållande titt avlämnandet) medförinte att köparen skall anses få kredit när han i andra falt inte behöver betalaförrän vid mottagandet av varan. Att betalning skall ske i efterskott (iförhållande lill avtalets ingående) innebär med andra ord inte någon kredit sålänge avtalet inte ger avkall på principen om att betalning skatt äga rum isamband med prestationens avlämnande. Principiellt sett föreligger det alltsåhär inte någon skillnad mellan köp och tiänst. Konsumentkreditlagens kontantinsalsregleringtar främst sikte på köp där säljarens prestation - avlämnandet av varan - äger rumi omedelbar anslutning till avtalet. Om köparen utan motprestation genasi kanfå en åtråvärd vara i sin hand kan han frestas att göra förhastade elleronödiga köp. På Gänsternas område torde det endast vara vid avtal av ringaekonomisk betydelse som konsumenten kan få näringsidkarens prestation iomedelbart samband med avtalet. Det vantiga är i stället att den beställdaprestationen tar . När den väl är utförd kan konsumenten inte göramycket åt sin betalningsskyldighet. Vare sig han då skall betala kontant ellerfår anstånd med betalningen, har han ådragit sig en skuld till näringsidkaren.En reglering moisvarande den om kontantinsats vid varuköp skulle - som ocksåsägs i betänkandet (s, 97) - beträffande Gänster därför få ske i form av kravpå förskottsbetalning. 1977/78:142 150 redan anfön har förskottsbetalning sådana betydande nackdelar förkonsumenten alt varje krav på annat än en partiell förskottsbetalning bör varauteslutet. Enligt utredningens mening skulle det emellertid vara i hög gradobefogat alt uppställa ett generellt krav på partiell förskottsbetalning vidavtal om Gänster, Detta beror bl, a, på att marknadsföringen av Gänstertypiskt sett skiljer sig markant från marknadsföringen av de konsumentkapilalvarorvilka kontantinsatsregleringen främst tar sikte på. Detta gäller med undantagför researtangemang. är också inne på tanken attresearrangemang skulle kunna särbehandlas (s. 98). KonsumenlGänstutredningenvänder sig emellertid mot uttalandet i betänkandet alt en förutsättning för kravpå partiell förskottsbetalning skulle vara att det vid ifrågavarande Gänst ärbrukligt att konsumenten avkrävs förskottsbetalning. Om det är brukligt attkonsumenten avkrävs förskottsbetalning - vilket hillilis varit fallet påreseområdet - finns det inte någon rimtig anledning att genom lagstiftninguppställa krav på förskottsbetalning. Om utvecklingen går mot att konsumenternatillåts betala hela priset efter hemkomsten och detta visar sig medföraolägenheter av något slag, skulle man däremoi kunna överväga ett lagstadgatkrav på partiell förskottsbetalning. mening kan man diskutera om det frånkonsumentsynpunkt är godtagbart att konsumenten, som i storutsträckning, skall behöva betala heta priset före avresan. Detta är dock enfråga som inte faller in under kreditproblematiken. Däremot kommer den attuppmärksammas under konsumenlGänstutredningens fortsatta arbete. Uiredningenhar enligt sina direktiv att överväga införandet av konsumentskyddandelagstiftning om sältskapsresor. Vadkreditköpulredningen anfört om trepartsförhåltanden på Gänsteom-rådel (s.98-101) föranleder inte någon ytteriigare anmärkning från konsumenttjänstutredningenssida. 2.3.3Svenska bankjöreningen och : I ett särskill kapitel diskuierarutredningen bl. a. lämpligheten av att - utöver vad som skutte ske genom denföreslagna lagen om avbelalningsköp - överföra konsumentkreditlagens regler ochprinciper även till vissa närmare berörda områden utanför sistnämnda lag.Utredningen finner inte tillräckliga skäl för en sådan utvidgning.Bankföreningen och delar denna uppfattning. Prop.1977/78:142 151 Bilaga3 De remitterade förslagen Lagom avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. 1 §Denna tag gäller avbelalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsumentkredit lagen (1977:981). Medavbetalningsköp avses avtal om köp av vara, om 1. betalningen skall eriäggas i särskilda poster,varav minst en sedan varan har lämnats ut litl köparen, och 2. avtalet innehåller viltkor som ger säljarenmöjlighet att återtaga varan om köparen ej fullgör sin det av avtalet(förbehåll om återtaganderätt). Har avtalet betecknats somuthyrning eller betalningen som vederiag för varans nyttjande föreUgger ändåavbetalningsköp, om del är avsett att den till vilken varan utlämnas skall bliägare av denna. 2 §I lagen avses med kontantpris: det pris tillvilket varan vanligen hålls titt hända mot kontant betalning, kreditbelopp:den del av kontantpriset varmed betalningsanstånd lämnas, kreditkostnad:det sammanlagda beloppet av alla räntor, tillägg och andra kostnader somköparen har att eriägga med anledning av krediten, kreditfordran:summan av krediibeloppet och kreditkostnaden. 3 §Avtalsvillkor som inskränker köparens befogenheier etter förmåner enligt denna lag är ogiltigt. 4 §Köparen har alltid rätt att betala sin skuld lill säljaren . Säljaren får kräva betalning endast om han hargjort förbehåll härom 1. köparen sedan mer än Qortondagar är i dröjsmål med att eriägga förfallen del av kreditfordringen somuppgår lill mer än en tiondel av hela kreditfordringen eller, om dröjsmåletavser två eller flera Prop.1977/78:142 152 förfallnaposter, titt mer än en tiugondel av denna, etter 2.köparen genom att åsidosätta i förbehållet angiven förpliktelse på gmnd avavbetalningsköpet har äventyrat säljarens säkerhel i varan. 5 §Vid förtidsbelalning enligt 4 § skatt vid beräkning av säljarens fordran den obetalda delen av kredilfordringen minskas med den det av kreditkost naden som enligt beräkningsgmnder, som står i överensstämmelse med god sed på marknaden, är att hänföra lill den ej utnytGade kredittiden. Vidavräkning enligt första stycket får säljaren tillgodoräkna sig hela kostnadenför uppläggning av kiediten, om denna kostnad särskilt anges i avtalet och ejär oskälig. 6 §Belopp som köparen erlägger för avräkning på säljarens fordran på grund av avbetalningsköpet får säljaren inte först avräkna på annan fordran, Försiastycket utgör ej hinder för säljare alt göra gällande förbehåll om avräkning påfordran som avser ersättning för reparation eller annan åtgärd beträffandevaran. 7 §Förbehåll om återtaganderätt får göras gällande endast om 1, köparen är i dröjsmålmed all erlägga förfallen och ej preskriberad del av kredilfordringen somuppgår till mer än en tiondel av heta kreditfordringen etter, om dröjsmåletavser två etter flera förfallna poster, ull merän en tiugondelav denna, eller som utgör återstoden av kreditfordringen, eller 2, köparen genom att åsidosätta i förbehållet angivenförpliktelse på grund av avbetatningsköpet har äventyrat säljarens säkerhet ivaran, 8 §Om köparen i falt som avses i 7 S 1 efter utgången av den där angivna tiden men innan varan återtages eriägger belopp som inte har betalats i rätttid jämte dröjsmålsränia och ersättning för säljarens kostnader i anledning av dröjsmålet, i förekommande fatt beräknade enligt de gmnder som anges i 9 § Ijärde och femte siyckena, för säljaren ej återtaga varan på grund av dröjsmålet. Ej heller får säljaren i sådant falt göra gällande avtalsvillkorsom avses i 4 § andra stycket. Uppgörelsevid åleriagande av vara 9 §Vill säljaren utnyttja rätt att återtaga vara, skatt avräkning göras mellan honom och köparen. Köparentillgodoräknas härvid varans värde vid återtagandet. Värdet beräknas efter vadsäljaren kan antagas fö ul genom att på lämpligt sätt Prop.1977/78:142 153 Säljaren för tillgodoräknasig den obetalda delen av kreditfordringen efter avräkning enligt 5 §, fordransom avser ersättning för reparation eller annan åtgärd beträffande varan ochsom omfattas av förbehåll som avses 16 § andra stycket samt i förekommande falldröjsmålsränta. Säljaren får därjämtetillgodoräkna sig ersättning för följande kostnader för återtagande avvaran,nämligen exekutionsavgift, skälig kostnad för transport av varan samt utgiftför inställelse vid förrättning för återtagande, om inställelsen har varitpåkallad för tillvaratagande av säljarens rätt. Vid beslämmande av ersättningför utgift för inställelse tillämpas bestämmelserna om beräknande aversättning av allmänna medel till vittne. Imål om handräckning för återtagande får säljaren, enligt vad regeringen närmareföreskriver, tillgodoräkna sig även skälig ersättning för eget arbete medanledning av målet samt arvode titt ombud etter biträde. 10 §Om köparen vid avräkningen tillgodoräknas ett störte belopp än säljaren, för varan återtagas endast om säljaren betalar mellanskillnaden titt köparen eller, när varan har värderats av utmätningsman, nedsätter mellan skillnaden hos denne. Har säljaren för att kunnaåtertaga varan eller för att denna efter återtagande skall kunna brukas påavsett sätt måst betala skuld som åvilar köparen, för säljaren vid tillämpningav första stycket avräkna sådan betalning mot mellanskillnad köparen till godo. Tillgodoräknassäljaren ett större belopp än köparen, för säljaren inte kräva ut mer änmellanskillnaden (restskulden). 11 § Säljaren för hos utmätningsman söka handräckning för varans återtagandeunder fömtsättning att rörande avbetalningsköpet har upprättats en av parternaunderskriven handling, som innehåller förbehåll om återtaganderätt samt uppgiftom kontantpriset, krediibeloppet, kreditkostnaden, kredittiden,kreditfordringen och de tidpunkter när betalning skall eriäggas. 12 § Ansökan om handräckning skall göras skriftligen. Den skatt innehållauppgift om hur stor del av kreditfordringen som uiestår obetald. Om säljarengör anspråk på dröjsmålsränta eller, i fall då avtalet innehåller förbehåll somavses i 6 § andra stycket, ersättning för reparation etter annan åtgärdbeträffande varan, skatt i ansökningen också uppges vad säljaren fordrar i dendelen. Vid ansökningen skall fogas styrkt avskrift av den handling som anges i11 S. Exekutionsavgiftskall förskotteras av sökanden, om utmätningsmannen begär det. Betalas inteförskott inom förelagd tid, för handräckningen inställas. Ifråga om handräckning enligt denna lag tillämpas bestämmelserna om Prop.1977/78:142 154 utmätningi 56, 59, 60 och 60 a SS utsökningslagen (1877:31 s, 1).