prop · G103178 · 1977-12-31 00:00:00 — 1 §Av hänsyn till de hälsorisker som är förbundna med bruk av to bak skall näringsidkare iakttaga särskild måttfullhet vid marknadsföring av tobaksvara till konsumenter inom landet. 2 §Förpackning till tobaksvara som är avsedd att saluhållas tUl kon sumenter inom landet skall, i den utsträckning som föreskrives av rege ringen eller myndighet som regeringen bestämmer, förses med 1. text, som lämnar upplysning omhälsorisker förbundna med bruk av tobak (varningstext), 2. deklaration, som lämnar uppgiftom skadliga ämnen som varan innehåller eller ger upphov tUl(innehållsdeklaration). Regeringen ellermyndighet, som regeringen utser, bestämmer hur varningstexten skall varaavfattad och vilka uppgifter som skall lämnas i innehållsdeklarationen. Därvidfår föreskrivas hur texten och deklarationen skall utformas och anbringas påförpackningen. 3 §Tillverkaren har ansvaret för att förpackning tiU tobaksvara som tillverkas inom landet förses med föreskriven vamingstext och inne hållsdeklaration. I fråga om annan tobaksvara åvilar ansvaret den som först saluhåller varan inom landet. Prop, 1977/78:178 68 4 § Tobaksvara får ej saluhållastill konsumenter om den saknar föreskriven varningstext ochinnehållsdeklaration eller om texten eller deklarationen är uppenbart oriktig. 5 § Myndighet, som regeringenbestämmer, utövar tillsynen över efterlevnaden av de föreskrifter omvarningstext och innehållsdeklaration på förpackning till tobaksvara som harmeddelats i denna lag eUer med stöd av lagen. 6 § Den som tillverkar,importerar eller säljer tobaksvara skall efter anfordran lämnatillsynsmyndigheten de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. 7 § fårmeddela föreläggande eller förbud som uppenbart behövs för att de föreskriftersom avses i 5 § skall efterlevas. Ibeslut om föreläggande eller förbud kan tiUsynsmyndigheten utsätta vite. 8 §Tillsynsmyndigheten får besluta att tobaksvara som saluhålles el ler uppenbart är avsedd att saluhållas i strid med 4 § skall tagas om hand. Samma gäller i fråga om vara som avses med föreläggande eller förbud enligt 7 §, om föreläggandet eller förbudet ej efterkommes. Detåligger polismyndighet att vid behov lämna handräckning när vara skall tagas omhand enligt första stycket. Harvaran tagits om hand enligt första stycket får varans ägare undertillsynsmyndighetens kontroll förse den med föreskriven varningstext och innehåUsdeklaration.Varan skall återlämnas om det göres sannoUkt att den ej kommer att saluhållas istrid med bestämmelema i denna lag. I annat fall får varan förstöras genomtillsynsmyndighetens försorg. Beslutatt taga vara om hand skall lända till efterrättelse utan hinder av att talanföres mot beslutet. 9 §Den som har deltagit i tillsynen enligt 5 § eller på annat sätt har tagit befattning med i lagen avsett ärende som rör vamingstext eller in nehållsdeklaration på förpackning till tobaksvara får ej obehörigen yppa eller nyttja vad han därvid erfarit om yrkeshemlighet eller affärsförhål lande. 10 §Näringsidkare som använder annons vid marknadsföring av to baksvara tUl konsumenter inom landet skall i annonsen återge den var ningstext och innehållsdeklaration som skall finnas på varans förpack ning. Avser annonsen tobaksvara för vilken flera varningstexter fast ställs skall i annonsen återges en av dem. Vid fortsatt annonsering för sådan vara skall urval av text ske i tillfredsställande ordning. Varningstextoch innehållsdeklaration skall återges i lämplig form och på framträdande sätt. 11 § Den som uppsåtUgen eller av oaktsamhet 1. underlåter att förse förpackningtiU tobaksvara med föreskriven varningstext eller innehållsdeklaration eUer somdäri lämnar uppgift som är i väsentiigt hänseende oriktig, 2. eljest bryter mot föreskriftsom har meddelats med stöd av 2 §, Prop,1977/78:178 69 3.bryter mot 4 § dömes till böter. Ansvarenligt första stycket inträder ej om gärningen är belagd med straff ibrottsbalken eller omfattas av förbud eller åläggande vid vite enligt 25eller 1415 § marknadsföringslagen (1975: 1418). Densom har åsidosatt vitesföreläggande eller vitesförbud enligt 7 § denna lag dömesej till ansvar enhgt första stycket för gäming som omfattas av föreläggandeteller förbudet. 12 § Om otillbörlig marknadsföring finns bestämmelser i marknadsfö ringslagen (1975: 1418). 13 § Tobaksvara som har varit föremål för brottenligt denna lag eller värdet därav får förklaras förverkad, om ej särskildaskäl talar däremot. 14 § Allmänt åtal för brott som avses i 11 § förstastycket får väckas endast efter anmälan av tillsynsmyndigheten. 15 § Mot beslut som myndighet med stöd avregeringens bemyndigande har meddelat enligt 2 § föres talan hos regeringengenom besvär. Motannat beslut rörande varningstext eller innehållsdeklaration på förpackningtill tobaksvara som myndighet har meddelat enligt denna lag eller enligtföreskrifter som har utfärdats med stöd av lagen föres talan hos kammarrättengenom besvär. Dennalag träder i kraft den Genomlagen upphäves lagen (1975: 1154) om varningstext och innehållsdeklaration påtobaksvaror. Åtgärd som har vidtagits med tiUämpning av nämnda lag gäller somom motsvarande bestämmelse i den nya lagen tillämpats. Prop,1977/78:178 70 Sammanställningav remissyttrandena 1 Allmänna synpunkter Remissinstansernadelar allmänt vad utredningen har anfört från hälso- och socialpolitiska utgångspunkterom att samhäUet med hänsyn tUl de allvarliga hälsorisker som är förbundna medbruket av alkohol och tobak måst söka begränsa konsumtionen av dessa produkter.Svenska läkaresällskapet anger i sitt yttrande att tobak och alkohol hör tillde mest väldokumenterade sjukdomsframkaUande faktorerna i dagens samhälle. Detframhålls vidare i flera remissvar att samhället måste söka motverkauppfattningen att bruket av alkohol och tobak är en självklar del av vårlivsföring. Remissinstanserna betonar att det är av största vikt att allaåtgärder som kan tänkas bidra till en begränsning av bruket av tobak ochalkohol noga prövas. Närdet gäller reklamens effekter på konsumtionen av tobaks- och alkoholvarorredovisar de remissinstanser som har uttalat någon uppfattning i frågan delademeningar. anser att reklamen utnyttjas för att påverkakonsumenternas köpintresse och att det således ligger en konsumtionsuppmaning ivarje form av reklam. vill därför hävda att reklamen bidrartill att vidmakthålla eller öka konsumtionen. NTS, CAN, ,och mot cancer anser också att reklamen ärägnad att öka totalkonsumtionen. NOanför att tobaks- och alkoholreklamutredningen inte redovisat något materialsom stödjer uppfattningen att begränsningen av reklam och annan marknadsföringbeträffande alkohol och tobak skuUe leda till en begränsning av konsumtionen. NDManser att det inte nog starkt kan betonas att reklam och andramarknadsföringsåtgärder bara marginellt kan påverka konsumtion ochkonsumtionsmönster när det gäller produkter som alkoholdrycker ochtobaksvaror. och ärockså tveksamma till reklamens effekter. i Stockholmanser för sin del att effekten av den reklam som förekommer i första hand äratt förskjutningar åstadkommes i efterfrågan meUan skilda märken och inte att konsumtionensom sådan ökar. Flerremissinstanser framhåller att reklamen torde ha liten betydelse när det gällerden totala konsumtionsvolymen för tobak och alkohol och att den därigenom ocksåhar ringa betydelse för problemens utveckling. Man anser det dock viktigt att samtiigaåtgärder som kan tänkas mildra skadeverkningarna prövas. Därvid påpekar fleraremissinstanser att en Prop.1977/78:178 71 begränsningav reklamen som en isolerad åtgärd torde vara verkningslös. Problem av denräckvidd, sammansatta karaktär och med den komplicerade orsaksbakgrund det härär fråga om kan inte lösas med punktvis insatta åtgärder. Det framhålls avremissinstanserna att restriktioner mot tobak ooh alkohol måste kombineras medbl. a. intensifierade informations- och upplysningskampanjer. ,i , CAN och NTS anför sålunda att regleringen av reklamenför alkohol och tobak måste för att få någon betydelse ingå i ettlångsiktigt väl samordnat och allsidigt åtgärdsprogram. Utredningensbehandling av reklambegreppet lovordas av flera remissinstanser. a.framhåller NDM att utredningens framställning om reklambegreppet förtjänar eneloge. Delegationen delar utredningens synsätt att man vid överväganden av derestriktioner som kan bedömas vara påkallade inte bör inskränka sig till reklami någon mera begränsad mening utan bör uppmärksamma alla slags marknadsföringsåtgärder.Delegationen menar att utredningens uppläggning åskådliggör lagstiftarensdilemma nämligen att ett förbud mot varje form av marknadsföring inte ärmöjligt så länge saluförandet tillåts. 2 Lagstiftning om måttfullhet vid all marknadsföring av tobak och alkohol 2.1Problem som följer med ett långtgående förbud Vidbedömningen av lämpliga former för regleringen av reklamen för alkohol ochtobak har flera remissinstanser tagit fasta på utredningens uppfattning om de problemsom kan följa med en långtgående förbudslagstiftning. Dessa problem talar enligtvederbörande remissinstanser för en reglering enligt utredningens modell ellerför ett bibehåUande av nuvarande system med frivilliga åtaganden frånföretagens sida. RPS,i och i framhåller attett generellt långtgående reklamförbud kan medföra avsevärda tillämpningssvårigheteroch gränsdragningsproblem. Ettlångtgående förbud skulle vidare enligt , iStockholms län, i , iStockholms län, , , Föreningen ochspritproducenters ombud i , . och leda till en ökning av andra mer subtilamarknadsföringsåtgärder och olika typer av smygreklam som samhället inte kanstyra eller kontrollera. NOanser att ett förbud mot reklam för vissa varor sannolikt skulle medföra störrenackdelar från konkurrenssynpunkt genom att gynna redan etablerade företag ochprodukttyper. NO befarar att ett långtgående Prop.1977/78:178 72 reklamförbudskulle försvåra produktutvecklingen av mindre skadliga varor. Denna uppfattningstöder också och Svenska annonsörers förening.Sålunda skulle exempelvis marknadsföringen av cigarretter av lågtjäretypförsvåras. Detta skulle i sin tur minska möjligheterna att påverkakonsumenterna att gå över tUl mindre hälsoskadliga produkttyper. NOmenar vidare att ett förbud mot reklam kan drabba svenska producenter i störreomfattning än utländska eftersom de senare kan annonsera i tidningar ellerandra media med spridning i . Svenska tobaksaktiebolaget påtalar ocksåatt spridningen till av utländsk reklam inte kan hejdas. Följden ansesbli att den utländska tobaksindustrin kan komma att gynnas på bekostnad avinhemska intressen. RPSfinner liksom utredningen att möjligheterna tUl en effektiv övervakning av enförbudslagstiftning är ringa. Spritcentralen påpekar att bolaget har erfarenhetav förbud mot alkoholreklam. I anslutning till motbokens borttagande den 1oktober 1955 föreskrev statsmakterna att rusdrycksreklamen skulle upphöra underen tid omfattande före motbokens borttagande till tre månaderdärefter. Spritcentralen som övervakade reklamstoppet vitsordar attsvårigheterna därvid var betydande. 2.2Ställningstagande i stort till utredningsförslaget Enmycket stor majoritet av remissinstanserna anser liksom utredningen att etttotalförbud mot reklam för alkohol och tobak inte är realistiskt. Handeln medalkohol och tobak är tillåten och därav följer att vissa budskap från säljaretill köpare blir nödvändiga. Ett totalförbud i dess mest vidsträckta innebördanses därför inte vara praktiskt genomförbart. Remissinstansernas synpunkter gällerföljaktligen hur regleringen av reklamen för alkohol och tobak bör utformasför att denna reklam inte skall kunna bidra till att vidmakthålla eUer ökatotalkonsumtionen av dessa varor. Ettflertal remissinstanser pekar särskilt på att nuvarande system medöverenskommelser mellan konsumentombudsmannen och branschorganisationer ommarknadsföringen av tobak och alkohol påtagligt har förändrat reklamen ipositiv riktning. Sålunda konstaterar och länsnykterhetsnämndeni att det skett en högst påtaglig sanering avreklamen för alkohol och tobak. SärskUt i fråga om cigarretter men ,även ifråga om övriga varor har reklamen enligt dämpats väsentiigt.Verket påpekar dock att marknadsföringslagen i sin nuvarande lydelse enligtmarknadsdomstolens praxis inte ger möjlighet att minska reklamens volym eUeratt förbjuda vissa former som utomhusreklam och annonsering. Hälftenav remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller har 1977/78:178 73 i sak ingen erinran. Till denna grupp hör, RÄ, hovrättenför övre , kammarrätten i , RPS, RSV, NO, , länsnykterhetsnämndeni , i , i , , , , , Spritcentralen, Tobaks- och servicehandelns riksförbund.Dagligvaruleverantörernas förbund, hotell- och restaurangförbund.Pressens samarbetsnämnd, Svenska annonsörers förening. , , LO och TCO. i , samt Föreningen och spritproducenters ombud iSverige förordar i första hand att nuvarande system med frivilliga åtagandenfrån branschorganisationerna bibehålls men har ingen erinran mot utredningensförslag om en mer långtgående reglering skall införas. Pressens samarbetsnämndoch Svenska annonsörers förening anser att de frivilliga överenskommelsernamellan branschorganisationer och konsumentombudsmannen innebär att man ipraktiken i stort sett har nått den restriktionsnivå för marknadsföring avalkohol och tobak som utredningen åsyftar. Dessa remissinstanser vUl dock inteheller motsätta sig en komplettering av lagstiftningen. Utredningens förslagbedöms ge samhället medel att på ett flexibelt sätt begränsa marknadsföringenav alkohol och tobak i överensstämmelse med önskvärda mål. konstaterar dock att man mte kan bortse från risken att de nya lagamaleder till onödig byråkrati. Föreningen anser också att förslagets konsekvenserför näringsfriheten inte får förbises. Flertaletav de remissinstanser som tUlstyrker utredningens förslag påpekar särskilt attde finner det angeläget att bruket av så klart hälsofarliga ämnen som alkoholoch tobak starkt begränsas. Man anser därvid att utredningens förslag motsvararden enda framkomliga vägen.. Detta gäller även de instanser som i princip ärmot reklam för såväl alkohol som tobak. uppger sålunda attförbundet är negativt till reklam för såväl tobaks- som alkoholvaror. Förbundetser innehållet i utredningens förslag som ett led i strävan att begränsa bruketav alkohol och tobak och att ge barn och ungdom möjlighet att växa uppoch vistas i tobaks- och alkoholfria miljöer. anser attutredningens förslag ligger i linje med en offensiv häl-sopolitik. i anför att avsikten medrestriktioner mot tobaks- och alkoholreklam är att försöka begränsakonsumtionen av dessa varor. anser det ur denna synvinkel viktigtatt man försöker komma åt den reklam som kan antas ha effekt på konsumtionen.Enligt mening måste utredningsförslaget om särskUd måttfullhetvid all marknadsföring av alkohol och tobak anses motsvara vad som är enframkomlig väg. menar att kravet på mått- Prop.1977/78:178 74 fullhetmåste innebära att stark restriktivitet iakttas. Förslaget kommer enligtlänsstyrelsen i realiteten att medföra förbud mot vissa påträngande ochskadliga reklamformer. En liknande slutsats drar NDM. Delegationen framliålleratt utredningens förslag kan leda till utomordentligt långtgående ingripandenmot marknadsföring av varorna i fråga och att det finns möjUghet att tänjamåttfullhetsregeln ända därhän att man når ett totalt förbud mot reklam ochandra former av aktiv marknadsföring. ,i och LO m. fl. anför att en särskild reglering avmarknadsföringen av alkohol och tobak är nödvändig. Genom utredningens förslaganses marknadsföringsmetoder som inte är måttfulla kunna förbjudas utan att manfår negativa konsekvenser i form av svåra gränsdragningsproblem, okontröUerbarsmygreklam och osunda affärsmetoder. NOkonstaterar att utredningen egentligen inte har redovisat något material somdirekt stöder uppfattningen att begränsning av reklam och annan marknadsföringbeträffande alkohol och tobak skulle leda till en begränsning av konsumtionen.NO vUl dock inte motsätta sig att utredningens förslag prövas som ett led isamhällets strävan att motverka häl-sofarUgt bruk av dessa' beroendeframkaUandenjutningsmedel. Enligt NO skulle ett reklamförbud för vissa varor sannoliktmedföra nackdelar från konkurrenssynpunkt genom att redan etablerade företagoch produkttyper gynnas. Detta bedöms också kunna försvåra produktutvecklingen.NO anser dock att utredningens förslag om måttfullhet i marknadsföringen gerutrymme för lansering av klart mindre skadliga produktvarianter än de som f.n.konsumeras. NO menar vidare att utredningens förslag bör ge möjligheter tillbeaktande av behov av en differentiering mellan t. ex. mer eller mindre alkoholhaltigadrycker. KFhänvisar tUl att man i annat sammanhang har uppgivit att i fråga om reklam förrusdrycker och tobak ett totalt förbud kan tänkas. Utifrån dekonsumentsynpunkter KF har att företräda finner förbundet att det, så länge samhäUetgodtar att de varor det här är fråga om får saluföras, är viktigt attkonsumenterna ges saklig information. Förbundet tillstyrker därför i principutredningens förslag. Detsystem som har tillämpats med överenskommelser mellan konsumentverketoch berörda branscher om förbud och begränsningar av reklam och andramarknadsföringsåtgärder för tobak och alkohol bör bibehållas anser KK, MD, länsnykterhetsnämndeni , , , nämndenför granskning av rusdrycksreklam. Föreningen och spritproducentersombud i , och Svenskatobaksaktiebolaget. Huvudskälet för dessa remissinstansers inställning är attreklamen för alkohol och tobak har sanerats påtagligt genom nuvarande systemmed frivilliga åtaganden från företagens sida. Prop.1977/78:178 75 KKkan inte finna att några mer vägande fördelar står att vinna om man inför ensärskild reglering varigenom näringsidkare åläggs att iaktta särskildmåttfullhet vid marknadsföring av alkohol och tobak. Däremot synes en sådanåtgärd innebära. risk för att man går förlustig de positiva värden som ärförknippade med den hittUls tillämpade, väl fungerande ordningen medbranschöverenskommelser. Kollegiet vill med hänsyn härtill förorda att man gårvidare på vägen med branschöverenskommelser. MD framhåller attdomstolen i praxis bUdat vissa normer för marknadsföring av alkoholdrycker ochtobaksvaror. Genom normerna har domstolen skapat gällande rätt förmarknadsföringen. Enligt domstolens mening torde det med hänsyn till vad somsålunda gäller inte f. n. finnas något mer påtagligt behov av ytterligarereglering av marknadsföringen. Den nuvarande regleringen måste, enligtdomstolens syn anses innebära sådan återhållsamhet som förstås ined uttrycketsärskild måttfullhet. Länsnykterhetsnämndeni finner att reklamen kring alkoholen under medverkan av berördabranschintressenter har blivit i hög grad sanerad. Nämnden anser att detta ärett bra exempel på att man kan nå positiva resultat genom samverkan i ställetför att söka komma till rätta med missförhållanden genom rigorösa restriktionereller förbud. kan således inte finna att skäl förförändring av nuvarande former för begränsning av alkoholreklam föreligger. rusdrycksreklam är de regler som är intagna iöverenskommelsen mellan och spritproducentersombud i uttryck för en mycket hög etisk standard. Nämnden har för sindel svårt att se att någon ytterligare skärpning av reglerna omalkoholreklamens inriktning och volym kan vara påkallad. framhåller att man i princip delar utredningensmotiveringar och värderingar vad gäller reMam för tobaksvaror.Branschföreningen hävdar emellertid att den begränsning och återhållsamhet vidmarknadsföring av tobaksvaror som utredningen anser önskvärd rimligen, måsteanses säkerställd . En komplettering av gällande regelsystem medytterligare lagstiftning anses vara obehövlig. Den allmänt håUna lagbestämmelseom särskUd måttfullhet vid marknadsföring av tobaksvaror som utredningenföreslår ger för övrigt enligt föreningen inte någon som helst konkretvägledning vid utformning och bedömning av planerade eller redan genomfördamarknadsföringsåtgärder. Detta är ägnat att skapa osäkerhet. En generalklausulav föreslagen typ måste under alla förhållanden kompletteras med riktlinjer föratt verkligen fungera i praktiken. Föreningen anser att sådana riktlinjer intebör gå längre än vad som f. n. gäller enligt den nämndabranschöverenskommelsen. Föreningen gör bedömningen att Prop,1977/78:178 76 förvarje tillkommande inskränkning av informationsfriheten ökar risken för de olägenhetersom utredningen har ansett kunna uppträda vid ett långtgående förbud. Återstoden,dvs. omkring en tredjedel av remissinstanserna, förordar ett mer långtgåendereklamförbud än det utredningen har föreslagit. Dessa instanser ärsocialstyrelsen, SÖ, , . Föreningenlänsstyrelsernas utskänkningshandläggare, , RFMA, , , , , , . mot cancer, lOGT-NTOoch . ,, , , , m.fl. uttalar sigentydigt för att ett partiellt reklamförbud bör införas. och förodar för sin del ett totalförbudmot reklamen. Dessa remissinstanser vänder sig framför allt mot att visstidningsannonsering enUgt utredningens förslag skulle tillåtas. NTS anför idetta avseende att utredningens tankegångar är väl förenliga med föreningensuppfattning om en hälsopolitisk lösning. Föreningen instämmer i utredningensgrundsyfte, dvs. att säkerställa att marknadsföringen inte medverkar till attvidmakthålla eller öka konsumtionen eller ge en positiv inställning till bruketav alkohol och tobaksvaror. Beträffande innebörden av en kommandeförbudslagstiftning konstaterar förbundet att utredningens förslag ter sigoklart. Föreningen anser det dock uppenbart att utredningens restriktionsnivåifråga om annonsering inte är tillfredsställande. NTS anser att man måste krävaett fullständigt stopp för aUa former av aktiv, selektiv, uppsökandemarknadsföring av tobaksvaror. anser för sin del attutredningens förslag i skärpt form skuUe kunna accepteras. SÖ anför liknandesynpunkter. Någraremissinstanser kommenterar de gränsdragningsproblem och tillämpningssvårigheterutredningen anser kan följa med en straffsanktionerad förbudslagstiftning.Nykterhetsrörelsens landsförbund anser att utredningen har överdrivit dessaproblem. Föreningen länsstyrelsernas utskänkningshandläggare menar för sin delatt man inte får skygga inför svårigheter med dispenser ochgränsdragningsproblem och av denna anledning avstå från att vidta kraftfullaåtgärder. uppger att föreningen är medveten om deproblem som är förbundna med partiellt förbud mot tobaks- och alkoholreklam.Sällskapet bedömer emellertid de långsiktiga fördelarna av ett förbud vara såstora att problemen får accepteras. En resursförstärkning hos de övervakande organenbedöms sannolikt bli nödvändig. Reklamensförhållande till varuinformation behandlas av flera remissinstanser. anser att de kommersiella budskapen för tobak och alkohol börinskränkas till ren varuinformation och i huvudsak endast omfatta fakta av detslag som motsvarar märkningskraven enligt livsmedelslagstiftningen. Prop.1977/78:178 77 CANmenar att det måste upplevas som dubbelmoral att man tUlåter alkoholreklamsamtidigt som man betonar vikten av information och undervisning om alkoholensskadeverkningar. har uppfattningen att alkoholproblemens orsaker inteskall sökas i den enskUdes förhållande till alkoholkonsumtionen utan i miljöförhållandena.Förbundetanser det klart att reklamfrågan har liten eller ringa betydelse för alkoholproblemensutveckling. kritik mot reklamen grundar sig på att den motverkar deninformation och diskussion som på bred. front kan angripa alkoholproblemen. Verdandiförordar ett totalförbud mot alkoholreklamen. De remissinstanser somförordar en mer långtgående reglering av marknadsföringen av alkohol och tobakän utredningen vitsordar dock att ett reklamförbud inte kan införas utan vissaundantag. Varuinformation i detaljistledet och konsumentupplysande informationanses sålunda nödvändigt. Bland andra undantag som anses erforderliga märksvaruinformation i branschtidskrifter, annonser i utiändska tryckta skrifter samtupplysning på försäljnings- och utskänkningsstäUen.