prop · G10364 · 1977-12-31 00:00:00 — För arbetsgivare vars anställda inteomfattas av allmän pensionsplan föreslås motsvarande justering i reglerna omavdrag för pensionsförsäkringspremier. Utredningensförslag har remissbehandlats. Remissinstanserna är i princip eniga om att denföreslagna justeringen är motiverad. har många remissinstanser riktaten allmän kritik mot lagstiftning. De anser att reglema har blivitalltför komplicerade och att det är olämpligt Prop.1977/78:64 21 med en lagstiftning som fortlöpande påverkas av deöverenskommelser som partema på arbetsmarknaden träffar. I fleraremissyttranden begärs därför en allmän översyn av lagstiftningen i fråga. I det följande kommer jag att på grundval avdelbetänkandet föreslå att avdragsreglerna för pensionsförsäkringspremierjusteras. kommer jag att ta upp frågan om vilka åtgärder som börvidtas med anledning av remissinstansemas allmänna kriUk rriot 1975 årslagstiftning. Jag avser att ta upp också en annan beskattningsfråga somhar samband med tjänstepensioneringen. Enligt den nya ITP-planen skall visskostnadsutjämning ske mellan de arbetsgivare som är anslutna till planen. Dethar ansetts oklart vilka beskattningskonsekvenser kostnadsutjämningen får ivissa fall. Jag kommer att föreslå nya regler som klargör rättsläget. SluUigen kommer jag i detta sammanhang att föreslå ettförtydligande av övergångsbestämmelsema till de nya regler för beskattning avpersonskadeersättning som infördes i början av detta år. 3.2 Avdrag för pensionsförsäkringspremier m. m. Många anställda har rätt till tjänstepension. I dessa fallstår alltså arbetsgivaren för de kostnader som behövs för att tryggapensionsutfästelserna. Tryggandet kan ske genom avsättning tillpensionsstiftelse eller till särskilt konto eller genom pensionsförsäkring(tjänstepensionsförsäkring). Andra gmpper saknar pensionsskydd i anställning.Hit hör s. k. egenförelagare, dvs. de som driver jordbmk eller rörelse utanförmedling av juridisk person eller i handelsbolagsform. Även vissa anställdasaknar rätt till tjänstepension. De sist nämnda gmpperna kan på egen bekostnadskaffa sig motsvarande pensionsförmån genom pensionsförsäkring (egen pensionsförsäkring). En central fråga är i vilken mån kostnaderna för atttrygga anställdas pensionering och kostnader för egen pensionsförsäkring skallfå bestridas med obeskattade medel. Som jag redan har nämnt infördes år 1975nya regler i detta avseende. fanns i princip inga begränsningar iavdragsrätten. Genom de nya reglerna begränsades avdragsrätten för såvälarbetsgivare som skattskyldiga med egen pensionsförsäkring. Avsikten var atthindra att avdragsrätten utnyttjades för andra syften än pensionering. Efter de ändringar och kompletteringar som gjordes hösten1976 har bestämmelserna i huvudsak följande innehåll. Arbetsgivare får enligt huvudregeln i punkt 2 e förstastycket av anvisningarna till 29 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, avdragför pensionskostnader med högst vad som behövs för att trygga åtagande enligtallmän pensionsplan. Uttrycket allmän pensionsplan har i princip samma innebördsom i den civilrättsliga lagstiftningen. Denna innebär bl. a. att detmateriella innehållet i planen bestäms genom kollektivavtal på arbetsmarknaden.Vid inkomstbeskattningen skall dock vissa andra pensionsbestämmelser likställasmed allmän pensionsplan (punkt 2 e andra stycket av 1977/78:64 22 anvisningarna till 29 § KL). 1 vissa fall kanarbetsgivaren även få avdrag för att trygga förmåner som går utöver allmän pensionsplan.En förutsättning är att de överskjutande förmånerna bara innebär smärreavvikelser från allmän pensionsplan och att de är tryggade genompensionsförsäkring (punkt 2 e sjunde stycket av anvisningarna till 29 § KL). Om de anställda inte omfattas av allmän pensionsplan ellerdärmed likställda pensionsbestämmelser, kan arbetsgivaren få avdrag enligt den s.k. alternativregeln (punkt 2 e åttonde stycket av anvisningarna till 29 § KL).Regeln innebär att avdrag får göras med ett belopp motsvarande av den lönsom har utgivits till arbetstagaren under beskattningsåret eller året närmastdessförinnan. Lön överstigande 20 gånger basbeloppet för januari månadbeskattningsåret grundar dock inle rätt till avdrag. En förutsättning föravdrag enligt alternativregeln är att pensionsåtagandet har tryggats genompensionsförsäkring. Egenförelagare och andra som inte har rätt tilltjänstepension och som vill bygga upp ett pensionsskydd genom egenpensionsförsäkring kan enligt 46 § 2 mom. femte stycket KL få allmänt avdragför pensionsförsäkringspremierna. Avdraget får inte överstiga denskattskyldiges A-inkomst under beskattningsåret eller närmast föregående år ochberäknas med hänsyn till denna inkomst. Avdraget får uppgå till högst avinkomst av jordbruksfastighet eller rörelse eller inkomst av anställning om pensionsrätthelt saknas i anställningen och den anställde inte är anställd i akiiebolageller ekonomisk förening där han har ett bestämmande inflytande. Även den somhar rätt till tjänstepension kan få visst avdrag för egen pensionsförsäkring.Avdraget får i dessa fall uppgå till högst av A-inkomsten. Inte i någotfall får avdrag beräknas på en inkomst som överstiger 20 gånger basbeloppetför januari månad beskattningsåret. Altemativt får avdraget beräknas till . plus av inkomst avjordbruksfasiighei eller rörelse intill ensammanlagd A-inkomst av . Avsikten med den alternativa regeln är allmöjliggöra ett minimiavdrag som vid låga inkomster blir högre än vad som följerav huvudregeln. Med A-inkomsl menas inkomst av ijänst, dock inte periodisktunderstöd eller därmed jämförlig intäkt, samt inkomst avjordbruksfasiighei ochrörelse om den skattskyldige har varit verksam i förvärvskällan i ej blottringa omfattning. Enligt 46§ 2 mom. sjätte stycket KL kan () medge alt skattskyldig som har upphört med driften i en förvärvskällaunder vissa förutsättningar får göra avdrag i vidare omfattning än som harangivits. I dessa fall skall avdraget beräknas med beaktande av den tid undervilken den skaltskyldige har bedrivit verksamheten, dock högst . Avdragetfår för varje sädant år uppgå till högst ett belopp som motsvarar sex gångerbasbeloppet för januari månad det år då driften i förvärvskällan upphörde. Utredningen konstaterar i sitt senaste delbetänkande atten utgångspunkt lagstiftning var att avdragsrätten för pensionsförsäk- Prop.1977/78:64 23 ringspremier borde bestämmas med hänsyn till vad detkostade att med normal intjänandetid försäkra sig för en pension som motsvararhögsta pension enligt ett fullt utbyggt ITP-system. Enligt den ITP-plan somgällde när lagstiftningen genomfördes utgick ålderspension med högst avlönen upp till 12,5 basbelopp och 32,på lönedelar mellan 12,5 och 20basbelopp. Enligt den nya ITP-plan som fastställdes utgåremellertid i fullfunktionsstadiet ålderspension på lönedelar upp till20 basbelopp och med 32,på lönedelar mellan 20 och 30 basbelopp. Till dettakommer - som jag närmare kommer att beröra - även en särskildkompletteringspension, s.k. ITPK-pension. Enligt utredningen innebär dennahöjning av förmånerna att del är möjligt att med avdragsrätt förpensionsförsäkringspremier bygga upp en pension motsvarande den som utgårenligt ITP-planen. Mot denna bakgrund anser utredningen det angeläget attjustera reglerna om avdrag för pensionsförsäkringspremier så att avdrag inormalfallet medges för försäkring av förmåner som i stort överensstämmer medden nya ITP-planen. Innebörden av utredningens förslag är att avdrag medges medbelopp motsvarande av inkomst av jordbmksfastighet och rörelse och inkomstav anställning om pensionsrätt i anställningen saknas och den skattskyldigeinte är anställd i aktiebolag eller ekonomisk förening där han har ettbestämmande inflytande, allt upp till en inkomst av högst 20 basbelopp, samtatt avdrag därutöver medges av inkomstdelar mellan 20 och 30basbelopp. Motsvarande utvidgning föreslås också ifråga om arbetsgivares avdragenligt alternativregeln. Som en följdändring föreslår utredningen att detavdrag för pensionsförsäkringspremier som kan medges efter dispens av RSV höjsfrån sex till tio basbelopp . Utredningsförslagetsyftar alltså till att återställa likställigheten i avdragshänseende mellan åena sidan de arbetsgivare som är anslutna lill allmän pensionsplan och å andrasidan övriga arbetsgivare samt skattskyldiga som i avsaknad av rätt tilltjänstepension ordnar sin pensionering i egen regi. Remissinstanserna har - somjag redan nämnt - ansett att förslaget i sig är välgmndat. har dekritiserat lagstiftning från mer allmänna utgångspunkter. De anser attreglerna är alltför komplicerade och att det är olämpligt all ha ett systemsom innebär att statsmaktema måste justera reglerna i takt med de avtal somträffas av partema på arbetsmarknaden. Vidare har remissinstansema gjort vissatekniska anmärkningar mot utredningens förslag. En remissinstans anser sålundaatt del av praktiska skäl är angeläget att även i fortsättningen ha endast etttak för den inkomst som grundar rätt till avdrag och endast en procentsats föratt fastställa avdragets storlek. En annan remissinstans anser att man -om skattemässigjämställdhet mellan olika företagsformer skall åstadskom-mas - bör bestämmaavdragsutrymmet för jordbmkare och rörelseidkare till av inkomst upp till25 basbelopp och av inkomst mellan 25 och 35 basbelopp. Ett förslag innebäratt det 25-procenUga avdraget bör Prop.1977/78:64 24 medges endast om det aktuella beskattningsårets resultatger underlag för del. För egen del får jag anföra följande. En utgångspunkt för1975 års lagstiftning var att den tidigare i princip fria avdragsrätten skullebegränsas så att endast vad som kunde anses utgöra verkliga pensionsbehovskulle få tryggas med skattemässig verkan. En andra utgångspunkt var att detskulle vara möjligt för alla kategorier av skattskyldiga att med obeskattademedel bygga upp en likvärdig pensionsstandard. Som rimlig standard ansågsförmåner som utgick enligt de allmänna pensionsplaner som genom kollektivavtalhade fastställts av parterna på arbetsmarknaden. Reglema är konstmerade så attavdragsutrymmet för de arbetsgivare som tillämpar allmän pensionsplanautomatiskt anpassas till ändringar i planen. För övriga arbetsgivare och för egenförelagareoch andra som vill skaffa sig pensionsskydd genom egen pensionsförsäkring skerdäremot inte någon automatisk anpassning. Avdragsutrymmet har för deras delbestämts med hänsyn främst till den ITP-plan som gällde . När deallmänna pensionsplanerna byggs ut och de arbetsgivare som tillämpar allmän pensionsplandärigenom automatiskt får ett ökat avdragsutrymme, blir det nödvändigt attjustera avdragsreglerna för övriga grupper om den åsyftade likställighetenskall bevaras. Det är just den situationen som har inträffat i och med att ITP-planenändrades . Den nya,planen innebär somjag redan har nämnt -att även lönedelar mellan 20 och 30 basbelopp är pensionsgrundande och attålderspensionen vid inkomster över 12,5 basbelopp har höjts väsentligt. Isammanhanget bör också noteras att de statliga pensionsförmånerna genom avtalhar förstärkts i samma grad. Avdragsrälten för arbetsgivare som inte tillämparallmän pensionplan och för egenförelagare m. fl. ligger däremot kvar på 1975års nivå. Jag delar utredningens och remissinstansernas uppfattningatt del i detta läge är angeläget att vidta åtgärder för att återställalikställigheten mellan olika grupper. Utredningens förslag innebär attarbetsgivare som inte tillämpar allmän pensionsplan samt egenförelagare ochandra som saknar rätt till tjänstepension skall få avdrag med beloppmotsvarande av lön respektive inkomst upp till 20 basbelopp och av löne-respektive inkomstdelar mellan 20 och 30 basbelopp. Enligt min mening visar deberäkningar som utredningen har utfört att den eftersträvade likställigheten iprincip återställs genom förslaget. Några remissinstanser har invänt attreglerna blir mer komplicerade genom att två inkomsttak och tvåprocentsatser införs. I likhet med flertalet remissinstanser anserjag att dennaolägenhet får tas med hänsyn till önskemålet att nå en nära anpassning till ITP-planen.En remissinstans har föreslagit att ett högre inkomsttak bör tillämpas för jordbmkareoch rörelseidkare. Enligl min mening finns det dock inte tillräckligt behov aven sådan ytteriigare differentiering. Dessutom har det praktiskt värde attbehålla ett system med enheUiga avdragsregler, dvs. att tillämpa samma tak ochsamma procentsatser för 1977/78:64 25 anställda utan pensionsräll och för egenförelagare. Jag Ullstyrkerdärför utredningens förslag angående det underlag och de procentsatser som börtillämpas vid avdragsberäkningen. Vidare tillstyrker jag förslaget att gränsenför det avdrag som RSV kan medge efter dispens höjs från sex till tio basbeloppper år. Vad jag nu har föreslagit föranleder ändring av punkt 2 e åttondestycket av anvisningarna till 29 § och 46 § 2 mom. femte stycket KL. Vidremissbehandlingen har även väckts frågan om en annan justering av de reglersom gäller för allmänt avdrag för pensionsförsäkringspremier. Som jag tidigarehar nämnt finns i 46§ 2 mom. femte stycket KL en alternativ avdragsregel sominnebär att avdrag för för egen pensionsförsäkring medges intill enfast bottengräns, , vartill kommer ett belopp motsvarande avinkomst av jordbruksfastighet eller rörelse intill . Den alternativaregeln infördes på förslag av skatteutskottet (SkU 1975/76:20 s. 49). Syftetvar i första hand att ge jordbmkare och företagare med små och varierandeinkomster bättre avdragsmöjligheter än enligt den här tidigare behandladehuvudregeln, som ju uteslutande ställer avdraget i relation till denskattskyldiges A-inkomst. framhöll att beloppsgränsen bordeomprövas, om penningvärdeförändringen gav anledning till det. Någraremissinstanser har ansett att det nu är tid att justera avdraget. Jag delardenna uppfattning. För att undvika att beloppsgränserna vid fortsatt inflationskall behöva justeras med jämna mellanrum bör de uttryckas i basbelopp. Efteruppräkning med hänsyn till inflationen och efter en av praktiska skäl motiveradavrundning bör gränsema bestämmas till ett resp. tre basbelopp. I likhet medvad som gäller övriga avdragsregler i 46§ 2 mom femte stycket KL börbasbeloppet för januari månad beskattningsåret vara avgörande. Skattskyldig som är anställd och har pensionsrätt ianställningen har enligt nuvarande bestämmelser i det nämnda lagmmmet rätt tillallmänt avdrag för pensionsförsäkringspremier med belopp motsvarande av sinanställningsinkomst upp till en inkomst av 20 basbelopp. I några remissyttrandenhar ifrågasatts om inte också underlaget för detta avdrag bör höjas. Jag ärdock inte beredd att tillstyrka en sådan ändring. Den utvidgning av rättentill avdrag för egna pensionsförsäkringspremier som jag har föreslagithar till syfte att göra det möjligt för skattskyldiga som saknar pensionsrätt ianställning att själva skaffa sig en tillfredsställande pensionsstandard. Detföreligger inte något motsvarande skäl att nu utvidga avdragsrälten förskattskyldiga som har rätt till tjänstepension. I detta sammanhang vill jag ta upp ytterligare en frågasom har väckts vid remissbehandlingen. Svenska försäkringsbolags riksförbundhar framhållit att vissa skattskyldiga, som har tecknat pensionsförsäkringföre ingången av och som därefter har annullerat eller nedsatt försäkringenmed hänsyn till de begränsningar i avdragsrätten som följer av 1975 årslagstiftning, nu åter kan vilja utöka sitt pensionsskydd. 1 de fall då denursprungliga försäkringen inte överensstämmer med nuvarande villkor för Prop.1977/78:64 26 pensionsförsäkring är det enligt förbundet tveksamt omutökningen av skyddet kan ske genom att försäkringen återslälles. För min del anserjagatt bestämmelserna i 2§ ikraftträdandelagen (1975:1348) innebär att enutvidgning eller ett återupplivande av äldre pensionsförsäkring får ske endastom försäkringen uppfyller nuvarande villkor för pensionsförsäkring. Jag anserdet inte påkallat att ändra ikraftträdandelagens bestämmelser i denna del.Enligt min mening ligger det närmast till hands att en utökning avpensionsskyddet i de av förbundet sker genom nyteckning. harjag behandlat den av utredningen föreslagnajusteringen av avdragsreglerna och vissa angränsande frågor om avdrag förpremier för egna pensionsförsäkringar. Remissyttrandena aktualiserar emellertidäven en rad frågor som rör konstruktionen av nuvarande system för arbetsgivaresavdrag för kostnader för att trygga tjänstepensionering samt kopplingen mellandetta system och övriga avdragsregler. Jag övergår nu till att behandla dessafrågor. Vid olikatillfällen har tjänstepensionernas nuvarande ställning i skattesystemet sattsi fråga. Redan när lagstiftning behandlades i höjdes rösterför att tjänstepensionerna skulle hållas utanför det nya avdragssystemet.Enligt skatteutskottets mening borde dock de skäl som låg bakom begränsningarnai avdragsrätten för egna pensionsförsäkringspremier i princip föranledabegränsning även beträffande tjänstepensionerna (SkU 1975/76:20 s. 53). Enbred riksdagsmajoritet delade denna uppfattning. När utredningen om beskattningav tjänstepensioner lade fram sitt första delbetänkande ,förde vissa remissinstanser åter fram kravet på att undantatjänstepensionerna. 1976/77:48 framhöll jag att lagstiftning ihuvudsak skulle bli tillämplig första gången vid taxering och attsåväl principiella som prakliska skäl talade mot att då överväga en totalomläggning av de nya beskattningsreglerna på tjänstepensionsområdet. De kravpå en genomgripande omläggning av systemet som har förts fram i del nuaktuella lagstiftningsärendet synes i flera fall innebära ett förnyat krav påatt tjänstepensionerna undantas. Med anledning av detta vill jag framhålla attjagdelar uppfattningen att lagstiftningen är mycket komplicerad och att detsärskilt i fråga om tjänstepensionerna har uppkommit betydande praktiskaproblem vid övergången till de nya reglerna. Detta är också en av anledningarnatill att utredningen om beskattning av tjänstepensioner har fått i uppdrag bl.a. att göra en fortlöpande teknisk översyn av lagstiftningen. Jag anser attresultatet av denna översyn bör avvaktas och ytterligare erfarenheter inhämtasinnan det är möjligt att bedöma om en mer genomgripande omläggning är motiverad. Jag anser alltså att man åtminstone tillsvidare börbehålla tjänstepensionerna inom det nya regelsystemet. Detta utesluternaturligtvis inte att vissa ändringar kan behövas inom ramen för detta syslem.Som lidigare 1977/78:64 27 har framhållits byggde lagstiftning på principenatt de kollektivavtal som då gällde på arbetsmarknaden kunde anses innebära engodtagbar pensionsstandard och därmed ett mått på de pensioneringsbehov somborde få tryggas med obeskattade medel. Starka skäl talade i och för sig fördenna ståndpunkt. som har gått sedan lagstiftningen genomfördeshar emellertid pensionsförmånerna enligt ITP-planen byggts ut kraftigt, främstgenom höjning av den pensionsgrundade lönen och förstärkning avålderspensionen. Statsmakterna har härigenom ställts inför kravet att iefterhand göra den avsevärda utvidgning av avdragsutrymmet förpensionsförsäkringspremier som jag har föreslagit. Utvidgningeninnebär med nuvarande basbelopp att det maximala avdraget höjs från ca 70000kr. till ca , dvs. Med hänsyn till den nivå sompensionsförmånerna och därmed avdragen numera har nått får det anses rimligtatt lagstiftaren i fortsättningen får möjlighet att från skattepolitiskasynpunkter självständigt pröva i vilken mån ytterligare utvidgning avavdragsutrymmet är önskvärd. För att en eventuell fortsatt utbyggnad av deallmänna pensionsplanerna inte automatiskt skall leda till ökat avdragsutrymmebör avdragsreglerna för arbetsgivare som tillämpar sådana pensionsplaner därförpå något sätt låsas vid nuvarande förmånsnivå. Från teoretisk synpunkt skulle det vara lämpligt attavdragsreglernas anknytning till nuvarande förmånsnivå kunde ske på det sättetatt avdragsrätten för de arbetsgivare som tillämpar allmän penionsplanbegränsades till belopp motsvarande kostnaden för att trygga åtaganden som rymsinom t.ex. den nya ITP-planen. Om en sådan arbetsgivare tillämparen plan som ger större förmåner, borde han enligt den här antydda lösningen fåavdrag bara för vad det skulle ha kostat att trygga åtaganden inom ramen för1977 års ITP-plan. I sin renodlade form medför dock denna lösning alltför storapraktiska svårigheter vid taxeringen. Det är nödvändigt att modifieralösningen så att reglerna blir praktiskt hanterbara. Innan jag anger hur jag anser att frågan tekniskt börlösas, vill jag åter erinra om några grunddrag i nuvarande system. Om en arbetsgivaretillämpar pensionsbestämmelser, som enligt KL skall betraktas som allmän pensionsplan,får han avdrag för vad det kostar att trygga åtaganden enligt planen. Ärpensionsbestämmelserna av sådant slag alt de inte räknas som allmän pensionsplan,får han i stället avdrag enligt den s. k. alternativregeln. Den justering avalternativregeln som jag har föreslagit är avsedd att ge avdragsutrymmeför de kostnader som behövs för att trygga åtaganden av samma omfattning somenligt den nya ITP-planen. Med utgångspunkt i detta system med dess alternativaavdragsmöjligheter föreslår jag alt avdragsreglerna för de arbetsgivare somtillämpar allmän pensionsplan låses vid nuvarande förmånsnivå enligt följandeprinciper. Huvudregeln bör alltjämt vara att en arbetsgivare får avdrag förkostnader för att trygga åtaganden enligt allmän pensionsplan. Prop.1977/78:64 28 ningen bör dock denna huvudregel få tillämpas endast underförutsättning att förmånsnivån inte överstiger den nivå som planen föreskrevvid utgången av . Om planen då inte medgav lika stora förmåner somenligt den gällande ITP-planen, bör det dock vara möjligt att genomsenare ändring höja förmånerna till denna nivå. Samma nivå bör godtas i frågaom nya planer som fastställs efter utgången av . Om en pensionsplandäremot skulle komma att ge förmåner utöver vad som har sagts,bör arbetsgivaren inte längre få tillämpa huvudregeln utan i stället fallatillbaka på alternativregeln som enligl vad jag nämnde - just är avseddatt ge utrymme för avdrag för de kostnader som behövs för all irygga förmånerinom ramen ITP-plan. Det ärdock inte nödvändigt att avdragsreglerna anknyts till samtliga förmåner. Enligtmin mening är det tillräckligt att det sker en låsning i två väsentligahänseenden, nämligen såvitt avser pensionsgrundande lön och ålderspension. Enallmän pensionsplan bör alltså medföra avdragsrätt enligt huvudregeln endast sålänge den i dessa två hänseenden inte medger föimåner utöver vad som gällde enliglplanen eller -om det innebär större förmåner - enligt 1977års ITP-plan. 1 författningstexten bör direkt anges den högsta lön som grundarrätt till pension enligt ITP-planen och den högsta pensionsnivå som kan ansesligga inom ramen för denna plan. Högsta pensionsgrundande lön uppgår till 30basbelopp. När det gäller att ange högsla ålderspension uppkommer vissasvårigheter. Ålderspensionens storiek beror på flera omständigheter, bl.a.intjänande-lidens längd och pensionsåldern. och vid enpensionsålder av 65 är kommer ålderspension i princip att utgå på lönupp till 7,5 basbelopp, pä lönedelar mellan 7,5 och 20 basbelopp och 32.5 %på lönedelar mellan 20 och 30 basbelopp. För löner upp till 7,5 basbelopp är ITPanpassad till beräknade nivåer av ATP och folkpension pä så sätt att de treförmånerna tillsammans i princip skall medföra en pension på av lönen.I mänga fall torde de sammanlagda förmånerna komma att överstiga denna nivå.Som jag har nämnt ger även räll till en särskildkompletteringspension, s.k. ITPK-pension. ITPK, som kan tas ut sotn temporäreller livsvarig ålderspension, är renl tekniskl konstruerad på ett annat sättän övriga pensionsförmåner enligt vilket medför att det inte ärmöjligt att exakt ange storleken av de förmåner som den kommer att medföra. ITPKi form av livsvarig ålderspension kan dock beräknas utgå av pensionsgrundandelön.