prop · G103175 · 1977-12-31 00:00:00 — Förhandlingsklausul har blivit den gängsebenämningen på sådana bestämmelser i hyresavtal, som innebär att kollektivaöverenskommelser om hyresvillkoren skall tiUämpas i hyresförhållandet. Termenförhandlingsklausul har inte tidigare använts i lagtext. Frän redaktionellasynpunkter är det en betydande vinst att kunna använda ett kort uttryck föratt ange de åsyftade bestämmelserna. Man undviker härigenom att i olikasammanhang behöva upprepa den tyngande omskrivning som f. n. återfinns i 19 a§ andra stycket hyreslagen. Termen förhandlingsklausul täcker väl vad somåsyftas och har redan vunnit hävd hos hyresmarknadens parter. Första stycketinnehåUer en legaldefinition av termen förhandlingsklausul och preciserar vaden sådan klausul skall innehåUa. EnUgt nuvarande 19 a § andra stycket hyreslagen ärdet tiUräckligt att förhandlingsklausul hänvisar tUl skriftlig överenskommelseom hyran som kan komma att träffas mellan hyresvärden eller hans organisationoch hyresgästorganisation. F. n. uppställs aUtså inte något krav på att särskUdförhandlingsordning skall gälla meUan de förhandlande partema. Det förekommerockså på en del håll i landet att de lokala 1977/78:175 I47 partsorganisationernagenom årliga förhandUngsöverenskommelser bestämmer hyroma för åtskUligalägenheter inom verksamhetsområdet utan att ha slutit avtal omförhandlingsordning. Detsamma gäller i mänga fall vid förhandlingar omövergångshyra enUgt awecklingslagen. Närdet gäller frågan hur termen förhandlingsklausul bör definieras ihyresförhandlingslagen, vUl jag erinra om att lagen inte bara syftar till attslå fast förhandlingspartemas inbördes rättigheter och skyldigheter. Som jagflera gånger har framhållit i den allmänna motiveringen innebär lagregleringenockså att det i själva förhandlingssystemet byggs in garantier för den enskildehyresgästens rättstrygghet. Dessa skyddsregler är enligt min mening av sådanvikt för den enskUde, att man i princip inte bör tUlåta att kollektivaöverenskommelser, som har träffats enligt ett annat förhandlingsförfarande änsom föreskrivs i hyresförhandUngslagen, kan få verkan i det enskildahyresavtalet. Detta inverkar på definitionen av termen förhandlingsklausul.Det anges sålunda i definitionen att förhandlingsklausul alltid skall hänvisatill förhandlingsöverenskommelse som träffas på grundval avförhandlingsordning enligt denna lag. Detta innebär att endastförhandlingsöverenskommelse som har träffats på grundval av en mellan deförhandlande parterna gällande förhandlingsordning som följer lagens regler kananses bindande för den enskilde hyresgästen. Enförhandlingsklausul, som uppfyller kraven enligt första stycket, kan varautformad pä exempelvis följande sätt: "Hyresgästen förbinder sig alt utanuppsägning av detta hyresavtal följa de överenskommelser angående hyra m. m.som på grundval av gällande förhandlingsordning kan komma att träffas meUanhyresvärden och hyresgästföreningen X." Exempletöverensstämmer i huvudsak med de klausuler, som f. n. rekommenderas avpartsorganisationerna på hyresmarknaden. Enförhandlingsklausul som överensstämmer med lagens krav har sammarättsverkningar som enligt gällande rätt följer av en klausul av denna typ.Förhandlingsklausulen ger alltså hyresvärden rätt att tUlämpa de medhyresgästorganisationen överenskomna vUlkoren i hyresförhållandet, t. ex. attta ut den hyra som organisationen har medgett. Någon skyldighet förhyresvärden att tiUämpa dessa vUlkor följer däremot inte av självaförhandUngsklausulen. Att hyresvärden dock inte har rätt att ta ut högre hyraän som har angetts i förhandlingsöverenskommelsen framgår av 23 §. Jag är medveten om att det finns åtskilligaförhandUngsklausuler som saknar hänvisning till förhandlingsordning trots attsådan gäller mellan de förhandlande partema. Som flera remissinstanser haranfört skulle en omskrivning av sådana klausuler i hyreskontrakten medförabetydande olägenheter och kostnader (se avsnitt 5.7). Jag kommer därförbeträffande 19 a § andra slycket hyreslagen att föreslå en sådan Prop.1977/78:175 148 övergångsordningatt förhandlingsklausuler i äldre hyreskontrakt som överensstämmer med dettalagram i dess nuvarande lydelse också i fortsättningen skall äga verkan mothyresgästerna (se avsnitt 9.2). En liknande övergångsbestämmelse har tagits ini övergångsbestämmelserna till hyresförhandlingslagen. Jag kommer senare ocksåalt ta upp frågan om den fortsalla giltigheten av sådana förhandlingsöverenskommelsersom f. n. i vissa fall träffas utan att det finns någon förhandUngsordning. Motsätter sig hyresgäst att förhandlingsklausul tasin i hyresavtalet eller anser han att befintUg klausul bör slopas, har hanenligt hyreslagen möjlighet att få frågan om klausulens införande ellerbibehåUande prövad av hyresnämnden i förlängnings- resp. vUlkorstvist. I andrastycket första meningen upptas en erinran om att denna prövningsmöjlighet ståröppen för hyresgästen. Om hyresvärden önskar införa förhandlingsklausultrots att hyresgästen motsätter sig detta, måste hyresvärden säga upphyresgästen till hyrestidens utgång. För att hyresgästen skall bli skyldig attflytta från lägenheten krävs dessutom enligt 49 § hyreslagen att hyresvärdenlämnar hyresgästen ett s. k. avflyttningsmeddelande. ViU hyresgästen bo kvar ilägenheten, måste han från det han fått del av dettaavflyttningsmeddelande hänskjuta tvisten tUl hyresnämnden. Hänskjuts tvistentill nämnden inom den föreskrivna tiden, skall nämnden prövaförlängningsfrågan. Om nämnden bifaUer hyresgästens yrkande om förlängning avhyresavtalet, skall nämnden enligt 51 § hyreslagen fastställa vUlkoren för denfortsatta förhymingen med tillämpning av 48 § samma lag. I förevarande fallskall nämnden aUtså i samband med att avtalet förlängs ta ställning till om avtaleti fortsättningen skall innehåUa förhandlingsklausul eller inte. Om hyresgästen önskar få en i hyreskontraktetintagen förhandlingsklausul slopad, kan han enUgt 54 och 55 §§ hyreslagen medbibehåUet besittningsskydd säga upp hyresavtalet tUl hyrestidens utgång. Hanskall i uppsägningen ange att han begär ändring av hyresvUlkoren. Har hyresgästensagt upp avtalet för ändring av hyresvillkoren, skaU han frånsin uppsägning hänskjuta tvisten tUl hyresnämnden. Vid prövning av tvist som harhänskjutits tUl nämnden med anledning av hyresgästens uppsägning förviUkorsändring skaU viUkoren för den fortsatta förhymingen faststäUas enUgtsamma bestämmelser som när hyresnämnd har bifaUit hyresgästsförlängningyrkande, dvs. enligt 48 § hyreslagen. I hyresrättsutredningens uppdrag ingår att göra enöversyn av proceduren i förlängnings- och villkorstvister. EnUgt utredningensdirektiv bör det ligga nära tiU hands att stäUa upp krav på att det även ihyresvärdens uppsägning skaU anges om den avser avflyttning eller villkorsändring.Det kan i det sammanhanget övervägas att låta det ankomma Prop.1977/78:175 149 påhyresvärden alt hänskjuta tvist om införande av förhandlingsklausul tillhyresnämnden. Jag utgår från att också denna fråga kommer alt prövas under dennu pågående översynen av uppsägningsförfarandet ochbesittningsskyddsproceduren. I andra stycket andra meningen anges efler vilkagrunder hyresnämnden har att pröva frågan huruvida det är skäligt attförhandlingsklausul skall gälla i hyresförhållandet eller inte. Dennabestämmelse ersätter 48 § tredje slycket hyreslagen. Bestämmelsen harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.5 och 7.9). I delta avsnilt av lagen har tagits in bestämmelserom bl. a. förhandlingsordnings omfattning, hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet och förhandUngsramen. I denna paragraf, som motsvarar 3 § första stycketi utredningens förslag, anges förhandlingsordnings omfattning. Jag har i den allmänna motiveringen (se avsnitt7.4) redovisat skälen tUl att det inte är möjligt att begränsaförhandlingsrätten tUl endast de lägenheter som innehas av medlemmar i denavtalsslutande hyresgästorganisationen. I enlighet härmed slås i förevarandeparagraf fast att förhandlingsordning i princip skall omfatta samtUgabostadslägenheter i det eller de hus som enligt partemas avsikt skall ingå iförhandlingsverksamheten. Uttrycket bostadslägenhet används i lagen i sammabetydelse som i 1 § tredje stycket hyreslagen. Eftersom förhandlingsordningenendast omfattar bostadslägenheter, faller uthyrda affärslokaler o. d. utanförförhandlingsordningens bestämmelser. Detta gäller även för det fall att hyresvärdenskulle hyra ut en bostadslägenhet, som har omfattats av förhandlingsordningen,som exempelvis kontor. Huruvida kontorise-ringen i ett sådant fall hargenomförts i enlighet med föreskriftema i 3 § lagen (1973: 189) med särskildahyresbestämmelser för vissa orter saknar i princip betydelse för frågan omförhandlingsordningens omfattning. Även om kontoriseringen är olaglig ochalltså bör föranleda straffpåföljd, kan hyresvärden inte anses ådra sigskadeståndsskyldighet för att ha åsidosatt den primära förhandlingsskyldigheteni samband med upplåtelsen. Om en tidigare som affärslokal uthyrd lägenhet hyrsut för bostadsändamål, blir förhållandet det motsatta.Förhandlingsordningensbestämmelser måste därefter iakttas beträffande lägenheten. Som jag anförde i anslutning tiU 1 § kan avtal omförhandlingsordning slutas också när det är fråga om andrahandsuthyrning, t.ex. när en studentbostadsstiftelse förhyr ett antal lägenheter i ett hus och isin tur hyr ut dessa lägenheter till studerande. När hyresvärden endast för- 1977/78:175 150 fogaröver ett begränsat antal lägenheter i ett hus, kan förhandUngsordningensjälvfaUet inte sträcka sig utöver dessa. Paragrafens innebörd fär i sådanafall anses vara att förhandlingsordningen i princip skall omfatta samtligalägenheter i huset, vilka hyresvärden på grund av egen hyresrätt förfogar över. I anslutning till vad jag nu har sagt beträffandekollektiva förhandlingar vid andrahandsuthyrning vill jag påpeka att förhandlingsrättenenligt en viss förhandlingsordning endast avser hyresviUkoren i de hyreskontraktsom har ingåtts direkt med den hyresvärd som är part i avtalet omförhandlingsordning. Villkoren för andrahandsupplåtelser som har gjorts avhyresgästema omfattas aUtså ej av förhandlingsrätten enligt dennaförhandUngsordning. Ofta torde partema finna det praktiskt att låtaförhandlingsordningen omfatta hela det bostadsbestånd som hyresvärden förfogaröver på en ort. FörhåUandena är emellertid skiftande och någon allmän regel avdenna innebörd kan inte ställas upp. I tvister där konkurrerande hyresgästorganisationeruppträder vid sidan av varandra får frågan vUket lägenhetsbestånd enförhandlingsordning bör omfatta specieU betydelse. Jag hänvisar tiU vad jag haranfört beträffande denna fråga i den allmänna motiveringen (se avsnitt 7.5). Undantag av viss eller vissa lägenheter frånförhandlingsordningens tUlämpning får enligt förevarande paragraf göras ompartema är ense. Detta gäller också när förhandlingsordning beslutas avhyresnämnd. Undanlag av lägenhet kan avse hela den tid förhandlingsordningenskall gäUa eller endast den tid lägenheten bebos av viss hyresgäst. En lägenhet kan vidare imdantas frånförhandlingsordningen genom att hyresnämnd vid faststäUande av vilUcoren förden fortsatta förhyrningen i förlängnings- eUer villkorstvist lämnarhyresvärdens begäran om införande eller bibehåUande av förhandlingsklausul ihyresavtalet utan bifaU. Eftersom det då har slagits fast att hyresvärden intekan föra över innehåUet i träffade förhandlingsöverenskommelser tiU det enskUdahyresförhållandet, fmns det inget skäl för att låta lägenheten i fråga omfattasav de kollektiva förhandlingarna. I enlighet härmed föreskrivs i förevarandeparagraf att förhandlingsordning ej gäller för bostadslägenhet, omhyresavtalet tiU följd av beslut av hyresnänmd inte innehållerförhandlingsklausul. Självfallet avses här också beslut av bostadsdomstolen.Beslutet avseende förhandlingsklausul gäller endast den enskUde hyresgästen ochkan bara meddelas i tvist mellan denne och hyresvärden. Sådant beslut kan aUtsåinte meddelas av hyresnämnden i tvist meUan hyresvärd och hyresgästorganisationom rätt tUl förhandlingsordning eUer rätt tUl förlängning avförhandlingsordning. Det är att märka att hyresvärden inte har möjUghetatt ensidigt disponera över förhandUngsordningens omfattning genom attunderlåta att teckna förhandlingsklausuler med sina hyresgäster. 1977/78:175 151 förti den allmänna motiveringen (se avsnitt 7.4) utgör förekomsten avförhandlingsklausul i det enskilda hyresavtalet i och för sig inte någonförutsättning för att förhandlingsordningens föreskrifter skall iakttasbeträffande viss lägenhet. Även om hyresvärden har underlåtit alt begära attförhandlingsklausul skall tillämpas i hyresförhållandet, är han alltså enligtlagen skyldig att beträffande lägenheten i fråga följa förhandlingsordningensbestämmelser. Detsamma gäller om hyresvärden har begärt förhandlingsklausul meninte har lyckats träffa avtal därom med hyresgästen. Endast om hyresavtalet tiUföljd av beslut av hyresnämnd resp. bostadsdomstolen inte innehållerförhandlingsklausul, upphör förhandlingsordningen att gälla för den berörda lägenheten. I paragrafen, som saknar motsvarighet iutredningens förslag, behandlas det fallet att förhandlingsordning redangäller för visst hus, när fräga om förhandlingsrätt aktualiseras av annanhyresgästorganisation än den som redan är part. Första stycket innehåller en begränsning av denavtalsfrihet som råder när det gäller att införa förhandlingsordning för etthus. Gäller redan förhandlingsordning för visst hus, fär enligt detta styckeavtal om förhandlingsordning, som avser det huset, ej slutas med annan organisationav hyresgäster, förtän den förra förhandlingsordningen har upphört att gälladär. I den situation som åsyftas i första stycket kanden gällande förhandUngsordningen bringas att upphöra på tre olika vägar.Förhandlingsordningens parter kan sålunda i det rådande läget komma överens omatt förhandlingsordningen skall upphöra med eller utan iakttagande avuppsägningstid enligt 12 §. Vidare kan hyresnämnden vid prövning enligt 13 §lämna yrkande om förlängning av förhandlingsordningen utan bifall. i fall som avses i andra stycket av förevarande paragraf möjlighetatt förordna att förhandlingsordningen inte vidare skaU gälla. Avtal om förhandlingsordning som träffats i stridmed första stycket får betraktas som en nuUitet. Första stycket tar sikte på det normalaförhållandet att ett av fastighetsägaren slutet avtal om förhandlingsordningomfattar samtliga lägenheter i huset. I samband med andrahandsuthyming kan detemellertid hända att en hyresvärd, som bara disponerar över ett visst antal avhusets lägenheter, önskar bedriva koUektiva förhandlingar beträffande dessa.Det kan också tänkas att fastighetsägaren i ett sådant fall har intresse av attförhandla kollektivt beträffande de lägenheter som inte omfattas av denpågående andrahandsuthymingen. Första stycket utgör inte något hinder mot atttvå förhandlingsordningar undantagsvis blir tUlämpliga beträffande samma hus,om förhandlingsordningarna 1977/78:175 152 hartecknats av två olika hyresvärdar. Jag viU emellertid understryka viklen av altde avtalsslutande parterna i ett sådant fall noggrant anges i resp.förhandlingsordning vUka lägenheter som inte omfattas av förhandlingsordningen. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (seavsnitt 7.5) bör en förhandlingsordning, som har stöd hos endast en minoritetav hyresgästerna, i princip inte få stå hindrande i vägen för en annan hyresgästorganisationssträvanden att få till stånd ett avtal om förhandlingsordning. I andra stycketupptas därför en regel som ger hyresnämnden befogenhet att i samband medavgörande av tvist om införande eller bibehåUande av förhandlingsklausul ihyresavtal förordna att förhandlingsordning inte vidare skaU gälla. Sådantförordnande får meddelas endast om det föreligger särskUda skäl därtill. I anslutning lill 2 § framhöU jag att hyresgästernakan utnyttja möjligheten att låta hyresnämnden pröva förhandUngsklausulsskälighet som ett medel för att ge till känna en samlad opinion mot en viss förhandlingsordning.I en sådan process kan det stå klart för hyresnämnden att utfallet avprövningen kommer att innebära att eventuella förhandlingsöverenskommelser ifortsättningen endast kan göras gällande mot en minoritet av hyresgästerna idet eller de hus som direkt berörs av tvisten. I samband med alt hyresnämndenmeddelar beslut av innebörd atl de prövade hyresavtalen inte skall innehåUaförhandlingsklausul, får nämnden då också förordna att förhandlingsordningeninte vidare skall gäUa. Eftersom den hyresgästorganisation som har slutitavtalet om förhandlingsordning inte är part i processen, är det befogat attnämnden bereder organisationen tUlfälle att yttra sig i frågan. En bestämmelsehärom har tagits in i 17 § nämndlagen (se avsnitt 9.3). En förutsättning för att förhandlingsordningenskall upphävas bör vara att det är utrett att en annan hyresgästorganisationavser att försöka etablera förhandlingsrätt för det eller de berörda husen. Omanledningen till hyresgästernas negativa inställning till förhandlingsklausulernaär att de viU förhandla individueUt med hyresvärden, föreligger det inte skälatt upphäva förhandlingsordningen. Om det finns en ny hyresgästorganisation som villha förhandlingsrätt, skall hyresnämnden dock inle i detta sammanhang företanågon närmare prövning av den organisationens förhandlingsförmåga eller liknande.Skulle hyresvärden senare vägra att sluta avtal med organisationen, får fråganhuruvida organisationen är berättigad att erhålla förhandlingsordning prövasenligt 9 och 10 §§. Beroende pä omständigheterna i det enskilda falletkan förordnande enligt andra stycket innebära att förhandUngsordningen antingenupphävs helt och hållet eUer att den skall upphöra att omfatta lägenheterna ivisst eller vissa hus. Om förhandlingsordningen omfattar ett större Prop.1977/78:175 153 fastighetsbeståndän det eller de hus där de hyresgäster bor, vilkas hyresavtal är föremål förprövning, kan förhandlingsordningen upphävas enbart i fråga om det eller desistnämnda husen. I förordnandet kan anges att förhandUngsordningenskall upphöra att gälla fr. o. m. viss tidpunkt. I annat fall upphörförhandlingsordningen att gäUa i och med att hyresnämndens beslut vinner lagakraft. Paragrafen, som motsvarar 3 § andra stycket iutredningens förslag, innehåller bestämmelser om hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet och om ämnesområdet för förhandlingar. Den primära förhandUngsskyldigheten har behandlatsi den aUmänna motiveringen (avsnitt 7.7). Den innebär alt hyresvärden ärskyldig att ta initiativ tUl och genomföra förhandling i fråga om hyreshöjninginnan han har rätt att få prövning av hyresvillkoren enligt 24 § denna lageller få hyran prövad i förlängningstvist enligt 49 § hyreslagen. Avtal omhyreshöjning som hyresvärd ingår med enskild hyresgäst trots att det föreliggerprimär förhandlingsskyldighet blir ogUtigt enligt 23 §. Hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet är vidare skadeståndssanktionerad i 26 §. I första stycket anges den minsta ramen förhyresvärdens primära förhandlingsskyldighet. Om parterna är ense därom, kan deutvidga området för denna skyldighet. I så fall blir också den mera omfattandeförhandlingsskyldigheten skadeståndssanktionerad genom bestämmelserna i 26 §.Däremot kan parterna inle genom avtal vidga området för tillämpningen avogUtighetsregeln i 23 §. Regeln om primär förhandlingsskyldighet innebär bl.a. att hyresvärd som är bunden av förhandlingsordning inte utan nyförhandlingsöverenskommelse härom får ta ut högre hyra än som i enlighet medtidigare träffad förhandlmgsöverenskommelse utgår enligt de gällande hyresavtalen.Om annat ej har avtalats, omfattar den primära förhandlingsskyldigheten alltsåej s. k. fÖrstagångshyra, dvs. den hyra som avtalas när lägenheten för förstagången upplåts tiU hyresgästen. Liksom i hyreslagen avses med uttrycket hyra idenna och övriga paragrafer i hyresförhandlingslagen hela det vederlaghyresgästen har alt erlägga för lägenhetens nyttjande, dvs. vad man brakarbenämna totalhyran. Enligt 19 a § hyreslagen skall hyran för bostadslägenhetvara till beloppet bestämd i avtalet. Undantag från denna huvudregel gällerdock i fråga om kostnader som avser lägenhetens uppvärmning, förseende medvarmvatten eller elström eller avgifter för vatten och avlopp. Ersättningar för värme och varmvatten m. m.debiteras enligt åtskilliga hyresavtal enligt viss norm som framgår av en ihyreskontraktet intagen klausul. De klausuler som f. n. tUlämpas har olikautformning 1977/78:175 154 ochtar i skiftande utsträckning hänsyn till faktiska bränslepriser och faktiskförbraknmg. I dessa fall medför enligt första stycket den primäraförhandlingsskyldigheten att hyresvärden måste påkalla förhandling om han avseratt ta ut ersättning efter annan norm än den tidigare. Förhandlingsskyldighetföreligger däremot inte om en förhöjning av uttaget följer av en redantidigare tillämpad norm. Om hyresgästorganisationen önskar ändring av dengällande , får organisationen påkalla förhandlingar i frågan. Ledersådana förhandlingar inte tUl resultat kan hyresgästorganisationen strandaförhandlingarna och biträda hyresgästerna vid uppsägning och tvist om normensskälighet enligt 24 §. I andra stycket anges den vidare förhandUngsramen,dvs. de frågor rörande vilka part har rätt att påkalla förhandUng enligtförhandlingsordningen. Denna fråga har behandlats i den allmänna motiveringen(se avsnitt 7.6). Som jag då anförde innebär lagen att samtliga boendeförhållandeni den mån de rör hyresgästerna gemensamt kan göras till föremål för förhandUng.Om parterna önskar tUlämpa en snävare förhandlingsram, t. ex. begränsaförhandUngsrätten tiU frågor rörande hyresvillkoren, kan de dock utformaförhandlingsordningen i enlighet härmed. Av tredfe stycket framgår att förhandlingsrättockså kan föreligga i tvist som rör tiUämpningen av enskilt hyresavtal. För attdetta skall vara fallel, krävs det tUl skillnad mot vad utredningen harföreslagit att de avtalsslutande parterna är ense om att förhandlingsordningenskall innefatta förhandlingsrätt i fråga om enskild hyresgästsboendeförhållanden. Ytterligare avvikelser från utredningens förslag är attförhandling rörande sådana frågor endast kan påkallas avhyresgästorganisationen samt att det aUlid krävs att organisationen har fåttskriftlig fuUmakt av hyresgästen att företräda honom i tvisten. Detta avsnitt, som omfattar 68 §§, innehållerregler om formen för avtal om förhandlingsordning och vad ett sådant avtalskall innehålla. Här finns också en regel om förhandlingsordnings verkan mot nyhyresvärd. I denna paragraf, som motsvarar 4 § i utredningensförslag, behandlas formkravet för avtal om förhandlingsordning. Kravet på attett sådant avtal skaU vara skriftiigt motiveras av behovet att undanröja meningsskiljaktigheterrörande avtalets tiUkomst och innehåU och vidare av att avtalet får betydelseför en ofta stor personkrets. Formkravet innebär att avtalsinnehåUet skaUfinnas nedtecknat i en särskUt upprättad handling som förses med partemasimderskrifter. 1977/78:175 155 gäUerockså i fräga om ändringar i eUer tillägg till ett redan träffat avtal. I denna paragraf, som motsvarar 5 § i utredningensförslag, uppställs vissa krav på vad ett avtal om förhandlingsordning skallinnehålla. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen (se avsnitt 7.8) börparterna ha stor frihet att själva utforma innehåUet i förhandlingsordningen.Lagregleringen har därför begränsats tUl krav på reglering av sådana frågor somframstår som särskilt väsentliga. De uppställda kraven är sålunda att uppfattasom minimikrav. Att partema skall anges och att avtalet skall varadaterat framstår som självklart. Punktema 1 och 2 torde därför inte fordranågon närmare kommentar. Av punkten 3 följer att avtalet måste ange vUkalägenheter som är objekt för förhandUngsrätten.