prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Är 1975 var siffrorna 20 resp. 21 (KU1975/76:50 s. 217 fl".). Samtliga de förslag som har remitterats efterövergången lill fakultativ granskning ligger inom det tidigare obligatoriskagranskningsområdet. Av stort intresse vidbedömningen av lagrådels roll i lagstiftningsarbetet efter övergången tillfakultativ granskning är vidare uppgifter om dess tjänstgöring under denaktuella tidsperioden. En undersökning visar att lagrådet arbetade på tvåavdelningar och . En extraavdelning var också i tjänst , under sammanlagt år 1974samt . var en extra lagrådsavdelning förordnad frånårets början t.o.m. samt fr.o.m. . Regeringen har idecember 1976 förordnal att det skall finnas en extra lagrådsavdelning också underförsta . Den rätt att inhämtayttrande från lagrådet som riksdagsutskotten erhöll genom 1973-74 årsgrundlagsreform har utnyttjats i myckel begränsad 11 Kommittéer: Del II Ju:2 omfattning(se bl.a. JuU 1975/76:46): Fråganom ett återinförande av den obligatoriska lagrådsgranskningen har varit aktuelli . Den aktualiserades senast i samband medbeslutet om nya regler i RF om de grundläggande fri- och rättigheterna. Minföreträdare uttalade i propositionen (1975/76:209 s. 96)atl han inte ansåg detvare sig lämpligt eller möjligt att i det sammanhanget föreslå atlrältighetsbegränsande lagar obligatoriskt skulle granskas av lagrådet. Hanförklarade sig däremot inte ha något att invända mot att lagrådets ställningblev föremål för en förutsättningslös utredning som inte begränsades till attavse endast frågan om granskning av rältighetsbegränsande lagstiftning utansom gällde lagrådets uppgifter inom hela lagsliftningsområdet. Underriksdagsbehandlingen framfördes emellertid yrkanden dels om obligatorisklagrådsgranskning av rältighetsbegränsande lagar (mot. 1975/76:2551, 2553 och2554), dels om ett granskningsobligatorium inom större delen av lagområdet.Dessa yrkanden avslogs av (KU 1975/ 76:56 s. 15, rskr 414 och1976/77:2) del senast nämnda dock först efter lottning. anslöt sig istället till den mening som hade kommit till uttryck i propositionen. Dettorde råda allmän enighet om att lagrådets verksamhet är av stort värde som ettled i arbetet på alt fä fram fullgoda lagstiflningsprodukter. Den erfarenhetoch det kunnande som finns i lagrådet gör detla särskilt väl ägnat att bevakaall rättssäkerhetsintresset och kravet på enhetlighet, konsekvens och klarhet irättssystemet tillgodoses i lagstiftningsarbetet. Man kan i detla sammanhangbl.a. peka på lagrådets kontroll av att grundlagens regler efterlevs ilagsliftningsarbelet. Denna uppgift kan förväntas få ännu större betydelsesedan till skydd för de medborgeriiga fri- och rättigheternahar trätt i kraft . Tilllagrådsgranskningens stora värde som ett inslag i lagstiflningsförfa-randetbidrar lagrådets fristående ställning i förhållande lill regering och riksdagsamt det förhållandet atl lagrådets yttranden blir offentliga. Statsmakternasbeslut om övergång till ett fakultativt syslem bottnade heller inte i någonbristande tilltro till lagrådsgranskningens värde. Som jag har nämntframhölls tvärtom att reformen skulle göra det möjligt alt bättre utnyttjagranskningens fördelar. De förhoppningar som ställdes på det nya systemet haremellertid inte infriats. Lagrådets arbetsbörda har visserligen nedbringats,men detta har delvis skett till priset av att också betydelsefull lagstiftninginom det tidigare obligatoriska granskningsområdel har tillkommit utanmedverkan av lagrådet. Denna omständighet bör sammanställas med detförhållandet att lagrådets granskning, när sådan har ägt rum, i ett stort antalfall har lett lill ändringar i det ursprungliga förslaget. Någon granskning avförslag utanför det tidigare obligatoriska området har över huvud taget inleägt rum. Jaganser mot bakgrund av dessa erfarenheter av det fakultativa systemet att tidennu är mogen atl undersöka möjligheterna alt ersätta detla med en reglering som,utan menliga följder för de två högsta domstolarnas dömande verksamhet, ställerupp garantier för atl juridiskt kunnande av det slag som finns representerat ilagrådet verkligen kommer atl tas till vara i önskvärd utsträckning ilagstiftningsarbetet. Detkan emellertid knappast bestridas att de praktiska skäl som anfördes för1970-71 års reform fortfarande har betydande tyngd. Uppfattningen attlagrådsgranskningen i princip inte fär ta i anspråk fler domare från de två DelIlJu:2 Skr 1977/78:103 12 högstadomstolarna än som motsvarar två lagrådsavdelningar i nuvarande sammansättninghar inte ifrågasatts från något håll och den är också enligt min mening enrimlig utgångspunkt för de överväganden som avser införandet av ett nyttgranskningsobligatorium. Det är vidare angeläget att ett system medobligatorisk lagrådsgranskning inle medför mera betydande förseningar avviktiga reformer. Detter sig mot bakgrund av vad jag nu har sagl naturligt att först ställa fråganom det är möjligt atl öka lagrådets granskningskapaciiel genom att ändra desssammansättning. En radikal lösning skulle i och för sig vara atl helt övergesynen på lagrådet som en representation för de två högsta domstolarna och istället inrätta fasta heltidstjänster för lagrådets samtliga ledamöter. Godaskäl synes emellertid tala föratt behålla lagrådets nuvarande karaktär. 1 såfall ligger det närmast till hands all reducera antalet ledamöter i enavdelning från fyra till tre. En tänkbar medelväg är att t.ex. hämta hälften avlagrådels ledamöter från de två högsta domstolarna och besätta resten avplatserna med företrädare för andra juristkalegorier. Mankan i detta sammanhang också överväga om lagrådets sammansättning bör varieramed arten av den granskade lagstiftningen. Om man t.ex. finner attskattelagstiftningen lill någon del bör omfattas av ett granskningsobligatoriumkan det finnas skäl att ha ett särskih "skattelagråd". Detfinns vidare anledning atl undersöka om det slår något atl vinna genom åtgärdersom hänför sig till inriktningen av lagrådets granskningsverksamhel och lilldess arbetsformer. Man kan t.ex. tänka sig att lagrådet ges en betydande frihetalt av eget initiativ begränsa sin granskning till all avse endast vissa frånjuridisk synpunkt särskilt intressanta aspekter hos ell lagförslag. Hurman skall avgränsa området för den obligatoriska granskningen blir självfalleti hög grad beroende av vilken granskningskapaciiel lagrådet kommer alt fä. Omman över huvud tagel inte gör några förändringar i fråga om lagrådetssammansättning och sätt alt arbeta, kan granskningsverksamheten knappast fåavsevärt större omfattning än den har haft under de senasie åren då lagrådet ibetydande utsträckning har arbetat på två avdelningar. Detta innebär altområdet för den obligatoriska granskningen inle kan göras lika vidsträckt sommotsvarande område var före 1970-71 års reform. Med hänsyn till att lagbeslut fn. förekommer långt utanför det tidigare obligatoriska granskningsområdet tordesåledes, under den förutsättning som jag har nämnt, endasten begränsad delav all lagstiftning kunna omfattas av en regel om obligatorisk granskning. Även om man genom olikaåtgärder kan åstadkomma att lagrådets granskningskapaciiel väsentligen ökas,bör det knappast komma i fråga alt låta lagrådet yttra sig över allalagförslag. Det förefaller till en början lämpligt atl begränsa ettobligatorium lill atl avse endast regeringens lagförslag. Det är dock i och försig länkbart alt inkludera också de förslag som förs fram av riksdagsutskotten.Det förefaller vidare vara dålig hushållning med tillgängliga resurser attlåta lagrådet granska t.ex. mindre ändringar i juridiskt sett ganskaokomplicerade lagar. Man måste också överväga att åtminstone delvis undantaskattelagstiftningen. Denna är visseriigen ofta både komplicerad ochsvåröverskådlig och en granskning av det slag som lagrådet kan erbjuda skulledärför kunna vara av stort värde på detta område. Det föreligger emellertid härett särskilt stort behov av att snabbt - t.ex. av konjunktur-politiska skäleller föratt hindra skatteflykt - få fram beslut om lagändringar eller om nylagstiftning. Man torde av denna anledning ofta inte kunna 13 Kommittéer: Del II Ju:2 Detfinns å andra sidan vissa ämnesområden som är av så central betydelse isamhället atl de bör ligga inom del obligatoriska granskningsområdel oavsettvilken utsträckning detta totalt sett kommer att fä. Hit hör först och främstden lagstiftning som på något sätt berör de i RF fastslagna grundläggande fri-och rättigheterna. Starka skäl talar också för alt den civilrättsligalagstiftningen omfattas av obligatoriet. Man kan emellertid kanske inte ens ifråga om de nu nämnda kategorierna utesluta ett behov av undantag i vissa fall.Det kan sålunda förefalla överflödigt atl inhämta lagrådets yttrande över ettlagförslag som bara innebär att slraffmaximum för ett visst brott sänks l.ex.från fängelse ell år till fängelse . Jagförordar mot bakgrund av det anförda att frågorna om lagrådets sammansättning,om inriktningen av dess granskningsverksamhet och om dess arbetsformer samt omett införande av obligatorisk lagrådsgranskning på vissa lagstiftningsområdennu blir föremål för utredning. Arbetet kan enligt min mening lämpligen bedrivasi två etapper. Det bör nu tillkallas en särskild utredare med uppdrag att görade förberedande undersökningar som behövs för att man skall fä tillräckligtunderiag för ett ställningstagande. Denna utredare bör till en början undersökavilka möjligheter som finns att genom ändringar i lagrådets sammansättning ökadess granskningskapaciiel utan alt nämnvärt öka belastningen på detvå högsta domstolarna. Den självklara utgångspunkten skall härvid vara attlagstiftningsverksamheten inte får berövas tillgång till det slags kunskaps-och erfarenhelskapilal som f.n. gör lagrådsgranskningen så värdefull. Utredarenbör vidare överväga olika alternativ i fråga om granskningens inriktning i desärskilda lagstiftningsärendena och tänkbara ändringar av lagrådetsarbetsformer, allt i syfte atl bereda lagstiftningsverksamheten största möjligautbyte av lagrådets arbetsinsatser. Den särskilda utredarens viktigaste uppgiftblir sedan alt ställa upp olika alternativ för avgränsningen av ettobligatoriskt granskningsområde. Varje sådant alternativ bör åtföljas av enberäkning av den arbetsbörda det kan tänkas medföra och av vilka dimensionerlagrådet bör ha för atl kunna lösa de angivna uppgifterna. Denna första etapp iutredningsarbetet bör vara avslutad innevarande år. Jaghar tidigare denna dag hemställt om bemyndigande att tillkalla en kommitté somskall fä i uppdrag all lägga fram förslag till förstärkning av RF:srättighetsskydd. Som jag har nämnt i det sammanhanget bör del ankomma på denkommittén att mot bakgrund av det material som hargjorts tillgängligt av densärskilde utredaren ta ställning till hur man skall avgränsa området för denobligatoriska granskningen, hur lagrådet skall vara sammansatt och hur dessgranskning av rältighetsbegränsande lagar skall föras in som en särskild del avrättighetsskyddet. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atltillkalla en särskild utredare för alt utreda frågan om lagrådets ställning ochuppgifter, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat arbetsbiträde åtutredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till utredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. DelIIJu:3 Skr 1977/78:103 14 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 3.Vissa straffbestämmelser till skydd för rikets säkerhet Departementschefen,statsrådet , anför. Pågrundval av betänkandet (Ds Ju 1975:16) Spioneribrottet m.m. lades under1975/fram förslag lill ändringar i (BrB:s)bestämmelser om spioneri, vissa andra brott mot rikets säkerhet samlsamhällsfariig ryktesspridning och beljugande av myndighet (prop. 1975/76:174). Ändringarna föreslogs träda i kraft . 1 korthetinnebar förslaget följande. Straffansvaretför spioneri (19 kap. 5 §) begränsas till fall där gärningsmannen har syfte,dvs. direkt uppsåt att gå främmande makt tillhanda. Som en följd härav ändrasgärningsbeskrivningen för brottet obehörig befattning med hemlig uppgift (19kap. 7 §) atl omfatta gärningar som f n. är alt bedöma som spioneri och somavser hemlig uppgift men som förövas med indirekt eller eventuellt uppsåt. Förgrova fall av brottet införs en särskild straffskala. Brottet olovligunderrättelseverksamhet (19 kap. 9 §) delas upp på två paragrafer.Straffansvaret för den del av brottet som avser anskaffande av uppgifterrörande annan främmande makts militära eller andra förhållanden begränsas påsamma sätt som beträffande spioneri, nämligen till fall där gärningsmannenhandlat med direkt uppsåt att gå främmande makt tillhanda. Gämingsbeskrivningenför den del av brottet som avser anskaffande av uppgifter om annans personligaförhållanden behålls oförändrad. För alt vidga förutsättningarna för en frisamhällsdebatt upphävs bestämmelsen om ryktesspridning lill fara för riketssäkerhet (19 kap. 8 §) i fredstid men bibehålls för lid då landet är i krigeller då beredskapstillstånd råder. Vidare mönstras bestämmelserna omsamhällsfariig ryktesspridning (16 kap. 6 §), beljugande av myndighet (17 kap.6 §) och tagande av utländskt understöd (19 kap. 13 §) ut ur lagstiftningen. Motsvarandeändringar i tr)'ckfrihetsförordningen föreslogs vid samma (prop.1975/76:204). Medanledning av propositionen väcktes tre moiioner(1975/76:2445,2476 och 2477).Justitieutskottet inhämtade lagrådets yttrande över propositionen ochmotionerna. Underutskottsbehandlingen framkom olika meningar i flera frågor, vilket framgår avutskottets betänkande (JuU 1975/76:46). Med anledning av yrkanden i de väcktamotionerna förordade utskottet bl.a. att viss ytteriigare utredning bordeföretas. Utskottetshemställan om ytteriigare utredning avsåg bl.a. spioneribrotiet. 1 denna deluttalade utskottet följande. Underremissbehandlingen har pekat på atl del inte finns någrabestämmelser om spioneri mot politiska och ekonomiska förhållanden av betydelseför rikets säkerhet och därvid hänvisat bl.a. lill fallet i 15 Kommittéer: Del II Ju:3 Styrelsen finner del synnerligen angelägel alt spioneribrotten blirföremål för en djupgående översyn och modernisering med hänsyn till den ändringav målinriktningen mot sådana intressen som kan skönjas i nuvarandeundertältelseverksamhel. Del är enligt styrelsens uppfattning uppenbart attbl.a. den politiska sektorn i svenskt samhällsliv är föremål för livliguppmärksamhet och återkommande närmanden från främmande underrättelsetjänsterssida. 1samtliga de med anledning av propositionen väckta motionerna framställsönskemål om en sådan översyn som förordat. Ipropositionen uttalar departementschefen i anslutning till sin redovisning avrikspolisstyrelsens uttalande att gällande spioneribestämmelser enligt hansmening ger skydd för sådana ekonomiska och politiska förhållanden vilkasuppenbarande för främmande makt kan medföra men för rikets säkerhet, Utskottet anser för sindel i likhet med och motionärerna att det beträffande sådanaspionageformer, som har politisk eller ekonomisk (inkl. industriell) inriktningmen faller utanför den nuvarande brottsbeskrivningen för spioneribrottet,erfordras sådana närmare överväganden som aktualiserats ilagstiftningsärendet. Det torde ankomma på regeringen att förordna om denärmare formerna för översynens bedrivande. Med hänsyn lill den vikt som färtillmätas de aktuella frågorna bör dock tillses all översynen sker underparlamentarisk medverkan. Förslagetom en avkriminalisering av de s.k. lyktesspridningsbroiten i 16 kap. 6 §, 17kap. 6 § och 19 kap. 8 § BrB hade också kritiserats motionsvägen. Med anledninghärav gjorde utskottet följande uttalande. Sådana förfaranden som fn.kriminaliseras i 16 kap. 6 §, 17 kap. 6 § och 19 kap. 8 § innefattar moment,som kan innebära betydande risker för rikets säkerhet, och otvivelaktigt kan,som departementschefen uttalar, spridande av lögnaktiga påståenden blandallmänheten eller till främmande makt under vissa omständigheter utgöra ensamhällsfara. De gärningar som här avses har av naturiiga skäl mindreaktualitet under politiskt lugna förhållanden. Bestämmelserom straff för sådanagärningar kan ändå vara av värde, särskilt i tider som kännetecknas av politiskoro ulan alt därför krig eller beredskapstillstånd behöver råda. Med hänsyntill all i lagstiftningsärendet yppats starka meningsmotsättningar i frågan omi vilken utsträckning nu aktuella förfaranden bör vara kriminaliserade är detenligt utskottets mening motiverat alt detla spörsrnål blir föremål förförnyade överväganden. Dessa bör framför allt syfta till att skapa klarhet omhuruvida hänsynen lill rikets säkerhet motiverar en kriminalisering och hurbestämmelser i nu aktuella hänseenden till skydd för rikets säkerhet börutformas. Övervägandena bör enligl utskottets rriening lämpligen kunna äga rumi samband med den i det föregående förordade utredningen. Slutligen hade i samtligamotioner riktats kritik mot förslaget atl upphäva bestämmelsen om lagande avutländskt understöd. I denna del uttalade utskottet atl inan inte blivitövertygad om bärkraften av de i propositionen redovisade motiven för enavkriminalisering. Utskottet hade i delta sammarihang särskilt fäst sig vid altden föreslagna avkriminaliseringen av ryktesspridning och beljugande avmyndighet tillsammans med upphävandet av bestämmelsen om lagande av utländsktunderstöd skulle straffrättsligt sett lämna fältet fritt för en främmande maktatl finansiera en kampanj för spridning av falska uppgifter i syfte allundergräva förtroendet förde högsta statsorganen. I fråga om brottet tagande avutländskt understöd DeinJu.3 Skr 1977/78:103 16 menadeutskottet under hänvisning lill vad lagrådet hade anfört på denna punkt att detvar uppenbart att främmande makt i regel har klart för sig betydelsen frånopinionsbildningssynpunkt av att understödet och dess ursprung inte kommer tillden svenska allmänhetens kännedom. Lika uppenbart var det all möjligheterna altförvärva medarbetare inom för ändamål som här avses skulle ökasväsentligt, om sådant medarbetarskap blev strafTrilt. Del skulle också blibetydligt lättare alt hemlighålla utländskt understöd, om det inte längre bleven uppgift för polis- och åklagarmyndigheterna att söka beivra ifrågavarandegärningar. Utskottet framhöll i sammanhanget särskilt den preventiva funktionenav strafibudet. Vidarekonstaterade uiskov.tet att del inte var särskilt tilltalande att regeringar ellerpartier i andra länder skulle kunna förse svenska partier elleropinionsrörelser med pengar t sådant syfte som avses i 19 kap. 13 §. Enbestämmelse till skydd mot bl.a. sådana förfaranden borde därför enligtutskottets mening även framgent upptas i BrB. Emellertid har det gällandestadgandet en alltför vidsträckt avfattning. I syfte alt ge paragrafen enstriktare avgränsning borde stadgandet bli föremål för förnyade överväganden.Dessa borde enligt utskottets mening lämpligen kunna äga rum i samband med denutredning rörande spioneribrotiet, som utskottet förordat. 1 avvaktan påresultatet av översynen borde bestämmelsen enligt utskottets mening kvarstå isin nuvarande lydelse. 1 enlighet med vad lagrådet förordat borde härvid deinle önskvärda effekterna av stadgandets nuvarande avfattning förebyggas genomatt åtal för lagande av utländskt understöd skulle förutsätta förordnande avregeringen. Justitieulskottetsnu angivna uttalanden om behovet av ytterligare översyn av spioneribrotiet ochfrågan om lagstiftning mot falsk ryktesspridning godtogs av (rskr1975/76:393). 1 fråga om tagande av utländskt understöd biföll efterlottning i stället en reservation som innebär att bestämmelsen i enlighet medpropositionsförslaget skall upphöra att gälla . Riksdagenantog vidare de föreslagna ändringarna i tryckfrihetsförordningen (KU1975/76:54, rskr 394, KU 1976/77:1, rskr 2). Medanledning av beslut bör en kommitté nu tillkallas för atl företa denutredning som riksd.agen har hemställt om. Utredningsarbetet bör omfatta defrågor som har angetts i justitieulskottets av i dessa delar godtagnabelänkande. Med hänsyn lill de meningsskiljaktigheter som rådde vidriksdagsbehandlingen i fråga om slopandet av bestämmelsen om tagande avutländskt understöd och till det samband som föreligger mellan den verksamhetsom bestämmelsen avseratt förhindra och ryktesspridningsbrotten finner jag detnaturligt att kommittén i sitt arbete även tar upp till behandling frågan ombehovet av lagstiftning mot propaganda som finansieras från utlandet och somkan medföra fara för den fria meningsbildningen i landet. Utskottets synpunkterpå bestämmelsen om tagande av utländskt understöd bör härvid tjäna sornledning. Jagvill slutligen erinra om att de lagstiftningsåtgärder som kommittén kan kommaatt föreslå inte enbart avser utan också berör tryckfrihetsförordningen.Jag avser att i annat sammanhang hemställa om regeringens bemyndigande atttillkalla en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att utreda fråganom en ny yttrandefrihelsgrundlag. Samråd med en sådan kommitté bör komma tillstånd. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommitté med högst sex ledamöter med uppdrag att utreda 17 Kommittéer: Del II Ju:4 fråganom vissa straffbestämmelser till skydd för rikets säkerhet, attutse en av ledamöterna atl vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394) om annat ej föreskrives, attkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 4.Tilläggsdirektiv till utredningen (Ju 1976:04) för översyn av lagstiftningen omförmögenhetsbrott Departementschefen,statsrådet , anför. Regeringenbemyndigade dåvarande chefen för , statsrådetGeijer, att tillkalla tre sakkunniga för att se över lagstiftningen omförmögenhelsbroll. Idirektiven lill kommittén anförs bl.a. att nuvarande regler om dessa brott tillstora delar är ett resultat av straffrätlskommilléns arbete på 1930-lalet. Detkonstateras vidare att den efterföljande sociala och ekonomiska utvecklingenhar medfört ändrade levnadsbetingelser för de flesta människor. Dennautveckling i förening med en ökad medvetenhet om de kriminalpolitiska problemenmåste enligt direktiven antas ha medfört vissa förändringar i den allmännasynen på förmögenhelsbrotlen. har samhällslivels omdaning på olikaområden lett till förändringar också beträffande arten och omfattningen avskilda förmögenhelsbroll. 1direktiven erinras vidare om all brottsförebyggande rådets styrelse anslutitsig till den uppfattning som redovisas i en rapport (BRÄ 1974:3)Kriminalpolitiskt utvecklingsarbete, som har lagts fram av en av rådet tillsattarbetsgrupp för kriminalpolitiska frågor och enligt vilken del på kriminalpolitikensområde bör vara en primär uppgift att se över lagstiftningen omförmögenhelsbroll. Efter hänvisning tillbl.a. vissa genomförda begränsade ändringar i brottsbalkensbestämmelser om grov stöld och rån (prop. 1975/76:42) anges det som enbetydelsefull uppgift att vid en samlad översyn av lagstiftningen omförmögenhetsbrott sälta in de straffrättsliga åtgärderna mot dessa brott i ettvidare kriminalpolitiskt sammanhang. Med utgångspunkt i en jämförelse mellanstraffvärdet hos förmögenhetsbrotten med det som gäller andra brottskategorier, särskilt de s.k. moderna brotten - bl.a. skatte- och valulabroll,trafikbrott och illegal narkotikahantering - men också brott av traditionellnatur - l.ex. misshandel och andra brott mot person - står del enligtföredragandens mening klart att förmögenhetsbrotten i nuvarande 2 1977/78. DelIIJu:4 Skr 1977/78:103 18