prop · G103157 · 1977-12-31 00:00:00 — Utredningen har i sill arbete utgått från alt den nyaorganisatoriska strukturen skall kunna tillskapas inom ramen för i huvudsakoförändrade resurser. 3 Remissinstanserna 3.1 Allmänt Remissinstanserna delar i huvudsak utredningensgrundläggande utgångspunkter för förslaget till ny organisation av dencentrala statliga arbetsgivarfunktionen. Vikten av att de statliga arbetsgivaruppgifternaså långt som möjligt decentraliseras och delegeras till anslällningsmyndighe-ternabetonas av många remissinstanser. Exempelvis pekar SAV pä att tendensen undersenare lid gått mot ökad decentralisering av lönefrågor. Löneavtalen harinneburit ökat ansvar på lokal nivå genom all myndigheterna haft att efterförhandlingar med de lokala personalorganisationerna fördela lönemedel somställts till förfogande genom centralt avtal. SAV finner det troligt alt dennadecentraliseringstendens kommer alt fortsätta. Till detta kommer enligt SAV denlokala hanteringen av medbestämmandefrågor. ÖB understryker de förändrade krav som kommer all ställaspå arbets-givariunklionen på olika nivåer i samband med alt arbetsgivarbefogenhelerdecentraliseras. Ansvaret ökar för förhandlingar, avtal och tolkning m. m. pålokal nivå. SJ menar alt vikten av all de statliga arbelsgivamppgiftema istörsta möjliga utsträckning decentraliseras genom delegering till de enskildamyndigheterna är uppenbar. De senaste årens arbetsrältsliga utveckling byggerpå en sådan decentralisering som en av de väsentligaste grundprinciperna förökad trygghet och ökal medbestämmande. Liknande uppfattningar redovisas även av bl. a. RPS,, luftfartsverket, generallullstyrelsen, , , ,UHÄ, , LMV, , i , SACOISR.SFochTCO-S. Vissa remissinstanser, bl.a. , ,luftfartsverket, och varnar, med instämmande iutredningens uppfattning, för en utveckling som skulle innebära ökadcentralisering av arbetsgivarfunktionen. anför t. ex. atl även omcentrala enheter behövs för viss styrning inom statsförvaltningen som en enhetbetraktad bör inriktningen vara atl begränsa och inte utvidga den centraladirigeringen. Prop.1977/78:157 12 Enligt bör man i utövandet av decentrala arbetsgivarfunktionerna inte överdriva behovet av samordning, om deenskilda myndigheterna ska kunna bedriva sin verksamhet smidigt och rationellt.Enligt styrelsen visar erfarenheten alt centralt utfärdade anvisningar ofta pågrund av sin detaljeringsnivå och strävan att vara helt läckande kan blisvårförståeliga och svåra atl tillämpa i den praktiska verksamheten. SPN delar principiellt utredningens uppfattning allmyndigheterna måste få betydande frihet atl själva komma fram tilländamålsenliga lösningar. SPN betonar dock att det från båderättssäkerhetssynpunkt och som ett uttryck för koncernpolitik är mer effektivioch i vissa fall nödvändigt atl en central fackmyndighet tar fram generellametoder och hjälpmedel än atl varje myndighet gör det själv. SPN avser härsådana föreskrifter som följer av förordningar från regeringen samt generellutvecklings- och utbildningsverksamhet. Enskilda statsanställda bör få enlikvärdig behandling åtminstone vad beträffar en lägsta godtagbar standard -oberoende av vilken myndighet de tillhör. Även de statsanställdas huvudorganisationer delar uiredningensvärderingar i dessa frågor. SACOISR pekar på all utvecklingen på del statligamedbestämmande-området f. n. går mot en omfattande avtalsreglering av frågorsom i MBLs ganska vidsträckta mening rör förhållandet mellan arbetsgivaren ocharbetstagaren. 1 samband med pågående förhandlingar om statligamedbestämmandeavtal har, enligt /SR, avtalsförslag utväxlats, som visaratt principen om långtgående delegering och decentralisering inte är partsskiljande.Del är givetvis angeläget att den centrala statliga arbetsgivarorganisationeninte minst i det här avseendet ansluter sig lill och tillämpar de principer somkommer atl anges i kommande avtal. SF anser all ell förverkligande av intentionerna bakom arbelsrättsre-formenkräver långtgående delegering och decentralisering av beslutsfunktioner inomstatsförvaltningen. Detta förutsätter i sin lur en anpassning av den centralaarbetsgivarfunktionen. Organisatoriska förutsättningar måste skapas för atterforderligt stöd skall kunna ges myndigheterna, så atl dessa kan svara upp motde nya kraven. Del gäller bland annat del ökade behovet av information ochutbildning. TCO-S anför bl. a. atl medbeslämmandereformens viktigasteinnebörd är utvidgningen av det kollektivavtalsbara området. Av särskildbetydelse i sammanhanget är också medbestämmandelagens inriktning mot en förstärkningav löntagarnas inflytande på lokal nivå. Dessa utgångspunkter har enligt TCO-Sprincipiellt avgörande betydelse för utformningen av den statligaarbetsgivarfunktionen i främst följande två avseenden. Organisationen måstevara sådan atl den inte bara tekniskt och formellt svarar mot de krav som dennya arbetsrätten ställer ulan måste också vara ell verksamt instmment för enutveckling som bygger på kollektivavtalet som form Prop.1977/78:157 13 för parternas inlressereglering. Vidare gäller attarbetsgivarfunktionens utformning måste svara mot kravet på en ökad delegeringav befogenheter från central lill lokal nivå. 3.2 Organisatorisk struktur i stort Många remissinstanser uttrycker principiellt slöd förutredningens förslag lill organisatorisk struktur 1 stort, dvs. inrättandet avell särskilt arbetsgivarverk, en och Irygghetsfrågor samlell och personalutveckling. a. FMV, FOA, postverket, SJ, TSV, luftfartsverket, generallullstyrelsen, SAV,SPV, kommerskollegium, AMS, LMV, , domänverket och FFV. Också personalens huvudorganisationer, /SR, SF och TCO-Stillstyrker i princip utredningsförslaget. SACOISR konstaterar atl utvecklingen går mot omfattandeavtalsreglering. Det är därför enligt /SR naturligt alt utredningen i sittförslag utgått från de krav som den nya situationen ställer och all utredningenfäster stort avseende vid arbetsgivarsidans förberedelser för förhandlingar omoch tillämpning av medbestämmandeavtal. SF delar uiredningens uppfattning altden nuvarande organisationen inle är helt ändamålsenlig. En förändring avorganisationen är därför motiverad av de skäl som utredningen redovisar och avde erfarenheter som SF har av den nuvarande organisationen. SF finner liksomutredningen skäl för alt särskilja den konsulterande och rådgivandeverksamheten på del personaladministraliva området från den individinriktadeomplacerings- och personalsociala verksamheten. TCO-S tinner alt denorganisatoriska strukturen i utredningens förslag väl motsvarar gmndläggandefackliga intressen. TCO-S anser i likhet med utredningen atl de principiellaskillnader som föreligger mellan konsultalionsverksamhel och personalsocialverksamhet bör vara organisationsgrundande. Enligl TCO-S fmns inga principiellaskäl som talar mot den av utredningen föreslagna uppdelningen av SPNs nuvarandeverksamhet. Principen att lill en myndighet samla de centralaarbetsuppgifter som sammanhänger med siatens partsroll får slöd av samtligaremissinstanser som uttalat sig i frågan med undanlag för FHR, som inle anserall utredningen påvisat all förslaget skulle medföra avgörande fördelar.Samordningsproblem mellan nuvarande organ med arbelsgivamppgifter skulleenligt FHR, i avvaktan på ytteriigare överväganden om organisatorisk ordningkunna lösas t. ex. i en samrådsnämnd med företrädare för berörda myndigheter. SPNtillstyrker en organisatoriskt samlad arbetsgivarfunktion men anser att entillräckligt entydig arbetsgivarorganisation skulle kunna uppnås på enklaresätt än vad utredningen har föreslagit. Några remissinstanser förordar en längre gåendeorganisatorisk sam- Prop.1977/78:157 14 ordning än vad utredningen föreslagit bl. a. för atlrisken för kompetens-tvister skall kunna undvikas och ell effektivareutnyttjande av befintliga resurser skall kunna säkerställas. SCB och ifrågasätter om inte vissaorgan för central personaladministration, såsom omplaceringsfrågor(NOM), statsförvaltningens centrala förslagsnämnd och statens grupplivnämnd,borde införlivas med eller knytas lill del föreslagna arbetsgivarverket. , stålens vågverk, UHÄ och i Stockholmslän anser att den föreslagna Irygghetsfrågor samldel föreslagna och personalutvecklingorganisatoriskt bör samordnas med den centrala arbelsgivarmyn-dighelen.Liknande synpunkter har framförts från SCB. Även andra remissinstanser har kommenterat utredningensförslag om inrättandet av en och trygghetsfrågor samt och personalutveckling. SPN ställer sig avvisande till uppdelningen av den personaladministralivaverksamheten på central nivå. Erfarenheterna visar enligl SPN ofta att del inteär möjligt alt nå positiva resultat enbart genom ensidiga insatser antingen iform av rådgivande och konsulterande verksamhet, utvecklingsverksamhet eller individinriktadverksamhet. De större problemen måste i stället angripas från en mer total personaladministrativsynvinkel vilket innebär behov av kombinationer av förutseende, förebyggandeoch avhjälpande insatser riktade til! SPN anser alt verksamhetenbör sammanhållas i en myndighet. Den myndigheten bör dock till skillnad frånarbetsgivarverket inle vara ell renodlat arbetsgivarorgan. Del utvecklings- ochplaneringsarbete som SPN bedriver skall sålunda kunna vara underlag och hjälpäven för arbetstagarorganisationer. Även FHR, SIND och i förordarall nämnden och institutet bör hållas samman organisatoriskt. SACOISRframhåller del angelägna i alt information från den individinriklade verksamhetennår organ som arbetar med annan administrativ verksamhet. all ifrågasätta del ändamålsenliga i alt inrätta denföreslagna nämnden har bl. a. statskontoret, RRV och PUN vissa kritiskasynpunkter på förslaget om institutet. RRV anser atl del även i fortsättningen bör finnas ellcentralt organ för statsförvaltningens personaladministrativa utvecklingsarbeteoch övergripande frågor om personalutbildning. Del personaladministralivautvecklingsorganet bör alltjämt vara SPN. Enligl RRV bör PUN beslå medhuvudinriktning på avgiftsfinansierad kursproduktion och kursdistribution. Statskontoret avstyrker förslaget all inrätta delföreslagna institutet med motiveringen alt del bör vara tillfyllest atl SPNsnuvarande uppgifter fördelas på arbetsgivarverket och den föreslagna nämnden.Krävs ytlerii- 1977/-:157 15 gare centrala personaladministraliva insatser bör dessakunna ulföras av statskontoret, SPV, PUN, RRV och konsultförelag. Också PUN,som ifrågasätter bildandet av institutet, är tveksam lUl vUken personaladministrativkonsultation som faller utanför arbetsgivarverkels, den föreslagna nämndens,statskontorets, RRVs och . Remissinstansernassynpunkter på vissa delfrågor i uiredningens förslag om nämnden och institutetredovisas . Utredningens förslag all samla de rena parlsuppglflernaför staten som arbetsgivare till en myndighet - arbetsgivarverket - får, somredan redovisats, stöd från en bred remissmajoritet. Detta gäller ävenpersonalens huvudorganisationer. En samstämmig remissopinion tillstyrker ävenutredningsförslaget alt arbetsgivarverkels verksamhet skall präglas avdecentralisering. alt ifrågasätta förslaget om arbetsgivarverket i slorthar vissa remissinstanser tagit upp olika delfrågor i utredningsförslaget. Enligl utredningen föreslås arbetsgivarverket svara för samordningenav den statliga arbetsgivarpolitiken i den mån detla inle ankommer på regeringen.Detta kommenteras bl. a. av SIND som finner det värdefullt alt speciellsakkunskap på arbetsgivarpolitikens område samlas hos ett och samma organ påvilket myndigheterna kan repliera. Enligl kan uppgiften all samordna arbetsgivarpolitikenge utrymme för alltför långtgående krav på enhetlighet. Verket anser dock allutredningsförslaget ger tillfredsställande utrymme för myndigheternas inflytandepå arbetsgivarverket. Statskontoret menar alt den statiiga arbetsgivarpolitikenfrämst är avhängig av politiska överväganden och av den samhällsekonomiskautvecklingen. Det är, menar statskontoret, regeringen och intearbetsgivarverket som har all utforma arbetsgivarpolitiken, Enligl RRV och SPN faUer det yttersta ansvaret förarbetsgivarpolitiken på statsmakterna. RRV för ett omfattande resonemang omvissa frågor som enligt RRV är av betydelse för utformningen av den statligaarbetsgivarpolitiken och som inle har behandlats av utredningen. a. all den statiiga verksamheten inte enbart kan ses itraditionella arbetsgivar- och arbetstagarfunktioner. Den statligaarbetsgivaren måste beakta också samhällsintresset. RRV konstaterar vidare all den arbetsrältsligalagstiftningen medfört att den exekutiva tyngdpunkten i arbetsgivarfunktionenkommer all ligga hos resp. verksledning. Inom ramen för centrala avtal m. m.gör verksledningarna ställningstaganden på eget ansvar. Enligt RRV måstebeslut som fattas av regeringen eller centrala arbetsgivarverk vara förankradei förväg hos bl. a. det statiiga arbetsgivarkollektivet. Prop.1977/78:157 16 kunna underbyggas med båda parternas synpunkter, även den"lokala" arbetsgivarsidans. Uiredningens förslag om arbetsgivarverkets uppgifter isamband med samordning och genomförande av förhandlingar tillstyrks i huvudsakav remissinstanserna. Exempelvis anser generallullstyrelsen atl det är önskvärtalt så slor del som möjligt av det centrala förhandlingsarbetet sker hos en ochsamma myndighet. Vikten av atl förhandlingsverksamhelen delegeras betonasav flera remissinstanser. SF anser exempelvis att det måste vara enmålsättning att kollektivavtalsförhandlingarna i större utsträckning kan förasav de enskilda myndigheterna. SACOISR och TCO-S framför liknande synpunk-ter.AMSfinner hittillsvarande erfarenheter av avtalsdelegering goda och understrykerdärför utredningens uppfattning att genomförande av avtalsförhandlingar i ökadutsträckning bör överlämnas till annan myndighet. a. SACOISR anser i likhet med utredningen att det ärprincipiellt rikligt att ansvaret för förhandlingar om saml anvisningar tilloch tolkningar av avtal förs till samma myndighet. a. FHR anser altden centrala avtalsslulande myndigheten bör meddela föreskrifter och anvisningartill hur träffade avtal skall tolkas och tihämpas.Byggnadssiyrelsen anser altverket själv bör få rätt all träffa erforderliga avtal inom sittverksamhetsområde. bör dock i vissa fall av samordningsskälinträda som avtalspart. RRV ansluter sig till utredningens förslag att centralasamverkansförhandlingar i ämnen som bara indirekt rör förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare - exempelvis frågor om redovisning, revision,arkivvård - bör föras av fackansvarig myndighet. RRV delar också utredningensförslag all avtalsförhandlingar i sådana frågor bör delegeras lill denmyndighet som har fackansvaret. Utredningens förslag om arbetsgivarverkets uppgifter attsvara för viss samordning mellan avtalsverksamheten och annan normerande verksamheti frågor av betydelse för förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagarekommenteras av vissa remissinstanser. Exempelvis FHR delar uiredningensuppfattning att del är angelägel alt normerande föreskrifter inle får stå 1strid med träffade avtal eller försvåra kommande avtalslösningar. 1 avvaktan påytterligare överväganden om hithörande frågor bör tillämpas den ordningen attsamråd mellan berörda myndigheter sker exempelvis i en samrådsnämnd. PUNfinner del befogal att arbetsgivarverket ges möjlighet alt samordna anvisningsverksamheli anslutning till avtal och författningsgrundad nor-meringsverksamhet. a. RPShar fört fram liknande synpunkter. SPV anser det angeläget att finna smidiga och effektivaformer för den samrådsskyldighet med arbetsgivarverket som enligl utredningenskall åligga myndigheter som inom sina verksamhetsområden får utfärda föreskrifteri frågor som är av betydelse för förhållandel mellan arbetsgivare ocharbetstagare även utanför den egna myndigheten. Prop.1977/78:157 17 I frågor som inte omfattas av kollektivavtal och som berörförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare bör enligt SAVs mening dencentrala arbetsgivarfunktionen endast avse frågor av principiell ellerövergripande karaktär medan den egentliga hanteringen bör åvila myndigheterna. SJ anser del angeläget alt arbetsgivarverkels normerandeverksamhet begränsas lill vad som är nödvändigt för all ge myndigheternaförutsättningar och ramar för deras verksamhet. Efiersom centrala direktiv kanfå ekonomiska konsekvenser som kan försvåra affärsverkens konkurrenssituation,bör enligt postverkel arbetsgivarverket främst ha rollen som konsult irelation till affärsverksgruppen. LMV anser det riktigt all föra den normerande verksamhetsom nu åvilar SPN till arbetsgivarverket såsom utredningen föreslagit.Televerket anser det logiskt och riktigt all SPNs normgivningsmakl överförs lillarbetsgivarverket. Rätten atl föra förhandlingar och sluta avtal bör enligtteleverkets mening gå hand i hand med den normgivande befogenheten. SPN anser att en samordning bör säkerställas av normerandeverksamhet till följd av MBLs ikraftträdande. Nämnden föreslår allerforderliga arbetsgivartolkningar m. m. i anslutning till avtal bör ankomma påarbetsgivarverket i samverkan och samråd med berörda administrativa fackmyndigheter.Utformandet av tillämpnlngsföreskrifler bör dock åligga respektiveadministrativa stabsorgan i samverkan med arbetsgivarverket. SPN motsätter sigall nämndens normerande verksamhet i dess helhet förs till arbetsgivarverket. anser det angelägel all verketsmyndighetsroll beträffande normer för planering, byggande ochfastighetsförvaltning bibehålls entydig och klar. För all de enskilda myndigheterna i deras roll somarbetsgivare skall kunna uppfylla de krav som ställs på dem i samband medförhandlingar och avtal måste de, enligt utredningen, kunna påräkna slöd i formav rådgivning och utbildning. Flera remissinstanser delar denna uppfattning.Det gäller bl. a. ÖB, , luftfartsverket, statskontoret, generaltuUslyrdsen,SAV, SPN, PUN, UHÄ, SIND och SACOISR. PUN anser att den ökade avlalsregleringen ställer ökadekrav på arbels-rättsligt och administrativt kunnande. PUN finner det därförnaturligt att en satsning på utveckling av arbetsgivarförelrädarna imyndigheterna till en del sker genom atl arbetsgivarverket ger utinformationsskrifter, anordnar informationskonferenser och ger råd. UHÄ ser del som en av det nya arbetsgivarverketsviktigaste uppgifter att svara för sådan rådgivning och utbildning och ulgårfrån alt tillräckliga resurser ställs lill verkels förfogande för ändamålet. Vad gäller formerna för dessa insatser anser siatskonioreiatl utbildning i vederlagen mening bör åvila PUN. Enligl PUN börhuvudprincipen vara all mer omfattande utbildning i anslutning lill avtaltillgodoses genom samverkan mellan arbetsgivarverket och PUN. Liknande synpunkterhar framförts av RRV, SPN och SACOISR. Prop.1977/78:157 18 TCO-S anser atl avsevärd uppmärksamhet bör ägnas åt avgränsningenmellan arbetsgivarverkels parlsinriklade rådgivning och utbildning å ena sidanoch sådan konsultation som enligt förslaget avses åligga del och personalutveckling å den andra. Behovet av väl fungerande kontakter mellan arbetsgivarverketoch myndigheterna betonas av både utredningen och många remissinstanser.Utredningen föreslår flera former för informationsutbytet mellan myndigheternaoch arbetsgivarverket. anser all uiredningens förslag tUlkontaktformer mellan arbetsgivarverket och myndigheterna ärtillfredsställande. RPS framhåller särskilt vikten av atl myndigheterna genomperiodiska arbetsgivarkonferenser får möjligheter att diskutera och lämnasynpunkter på den övergripande arbetsgivarpolitiken. Betydelsen av deföreslagna periodiska arbetsgivar-konferenserna berörs även av bl. a.luftfartsverket, generaltuUstyrelsen och RRV. Också uiredningens förslag om all lill arbetsgivarverketknyta rådgivande arbelsgivardelegationer för bestämda sakområden inomarbetsgivarpolitiken har vunnit slöd hos remissinstanserna. Delta gäller bl. a.ÖB, postverket, , luftfartsverket, statskontoret och SPV.Byggnadsstyrelsen anser att man i avvaktan på vissa klarlägganden bör varaåterhållsam med att knyta en särskild delegation för byggnads- och lokalfrågortill arbetsgivarverket. anser all förslaget alt vissaavtalsförhandlingar bör kunna genomföras av särskilda arbelsgivardelegationerär ett bra exempel på sätt att involvera myndigheterna. Utredningen har föreslagit all arbetsgivarverket skallsvara för visst utrednings- och utvecklingsarbete. a. av detta skäl anserutredningen att viss sakkunskap permanent bör tillföras arbetsgivarverket frånde administrativa fackmyndigheterna. 1 övrigt bör verket tillfälligt kunna lånain experter från dessa och andra myndigheter. I likhet med utredningen anser bl. a. luftfartsverket atlarbetsgivarverkets egen expertkompetens bör begränsas till vad som krävs förall ha allmän överblick medan mer omfattande kunskap inom ett sakområde inormalfallet bör kunna hämtas hos administrativa fackmyndigheter och andramyndigheter. PUN anser atl arbetsgivarverket bör tillföras permanentkompetens inom de administrativa områdena. Till en del bör detta ske genompermanent överföring från de administrativa fackmyndigheterna. SPN anser atlett permanent överförande av tjänstemän från stabsmyndigheter till arbetsgivarverketpå sikt inle ger någon kompetensökning, efiersom dessa efler en lid inteInhämtar kunskaper och erfarenheter i sin gamla miljö. En kombination avinlåning och permanent överförande av tjänstemän torde vara del alternativ sombäst tillgodoser arbetsgivarverkets behov av ex- Prop.1977/78:157 19 anser all man bör vara återhållsammed att knyta särskild expertis i byggnads- och lokalfrågor lillarbetsgivarverket. ÖB anser att förslaget atl låna in personal börsäkerställa behovet av kontakt och aktuell miljökunskap. Också exempelvis FMV,SJ och PUN framhåller del angelägna i alt arbetsgivarverket bemannas medpersonal med erfarenhet från del praktiska arbelel vid myndigheterna.Generaltullstyrelsen anser dock att mindre och medelstora myndigheter kan hasvårt all avslå från personal. måste därför enligl styrelsenbli självförsörjande i fråga om basarbelskrafl. Enligt statskontoret bör arbetsgivarverkels resursbehovbedömas utifrån de krav som under överskådlig framlid kan komma all ställas påorganisationen. Verket menar all möjligheterna att träffa kollektivavtal på nyaområden i och för sig skapar behov av nya resurser på central nivå.RRV anserinte atl arbetsgivarverket annat än undanlagsvis bör skaffa sig permanentexpertis från olika fackområden eftersom sakkunskap i regel förutsätter kontinuerligkontakt med verksamheten i fråga. I stället bör behov av sakkunskap tillgodosesgenom tillfälliga tjänster. Både statskontoret och RRV avstyrker förslaget attarbetsgivarverket tillförs permanenta resurser genom överföring från deadministrativa fackmyndigheterna. Utredningens förslag till ledningsorganisation för arbetsgivarverkethar kommenterats av några remissinstanser. SA V ansluter sig lill förslaget atl arbetsgivarverketsledningsfunktion breddas i förhållande till . anser att förslaget att myndigheterna börvara representerade i styrelsen visserligen är välmotiverat men all del varkenär praktiskt möjligt eller i övrigt lämpligt atl myndighetsförelrädarnabetraktas som företrädare för alla myndigheter. Myndigheternas inflytande måstedärför tillförsäkras på annat sätt. Liknande synpunkter framförs frånstatskontoret och generallullstyrelsen. ÖB anser del viktigt att försvarsmakten är representerad iarbetsgivarverkets styrelse. SJ anser att det vore lämpligt atl del istyrelsen ingår ledamöter med kännedom om arbetsmarknaden utanför denoffentliga sektorn. anser all myndigheten bör vara företräddi arbetsgivarverkets styrelse. Siatskoniorei anser att om arbetsgivarverket ges denkraftfulla ställning som utredningen föreslagit måste ordförandeposten iprincip Innehas av en företrädare för regeringen i form av en av budgelminislernsnärmaste medarbetare. 3.4 uppgifter och ställning Utredningen har föreslagit atl FHRs uppgifi alt bistå destatliga myndigheterna med rekommendatio- 1977/78:157 20