prop · G10324 · 1977-12-31 00:00:00 — Även inom försvarsgrenarna kan det därför blinödvändigt att godta olika utbildningsmål. Beträffandesystembunden personal är med hänsyn till redovisat behov av slamofficerarepå iroppchefsnivå berett att godta att målet för yrkesofficersskola 1 begränsastill denna nivå. Befattningarna på troppchefsnivån bör främst varapassagebefattningar. Förbundetanser vidare att man vid en obligatorisk yrkesofficersskola 2 så snart sommöjligt efter yrkesofficersskola 1 (högst ) bör ge det systembundnastambefälet en bredare ledarskaps- och lärarutbildning, som ger teoretiskkompetens för nivå 6/IV. Därmed skapas större möjligheter för den enskilde attfortsätta utbildningen mot mer kvalificerade befattningar. ökar ocksåmöjligheterna att mer flexibelt utnyttia de stamofficerare som intevidareutbildas. Närdet gäller den i eke systembundna personalen ,dvs. främst all arméns personal,som har en utbildarroll är det enligt förbundets uppfattning oundgängligennödvändigt med en markerad höjning av mini-mikvaliteten. Då behovet avstamofficerare på troppchefsnivå vid armén inte i så hög grad är beroende avuppgiftens svårighet som av det allmänna önskemålet att ha stamofficerare vidvarje kompani, synes det inte vara motiverat att begränsa utbildningsmålet vidyrkesofficersskola 1 till nivå 7. anser att starka skäl talar för att allaicke systembundna stamofficerare inom ramen för yrkesofficersskola 1 fSrteoretisk kompetens för nivå 6. En uppdelning av de stamofficerare som verkarinom utbildningsplutonens ram i tre nivåer är enligt förbundet redan i dagolämplig. Redan efter yrkesofficersskola 1 bör alla icke systembundnastamofficerare ha utbildats till kvalificerade utbildare (IV-V). Ensenare utbildning vid yrkesofficersskola 3 eller vid specialkurs, som ger motsvarandeutbildning för befattning på plulonchefsnivån i fred, bör vara obligatorisk om ulbildningsledarnaskall få den kvalitet som behövs. Alla stamofficerare bör med sådan ulbildningkunna fö kvalificerade och omväxlande uppgifter i fred. Detta är enligtförbundets uppfattning en förutsättning för att det militära utbildaryrketskall få tillräcklig rekryteringskraft. Förbundetanser att man trots dessa skillnader mellan systembunden och icke systembundenpersonal får ett i stort sett enhetligt system för försvaret. Prop.1977/78:24 29 Deltasker främst genom att utbildningen till stamofficer är gemensam inom tmppslagoch utbildningslinje samt att möjlighelen för fortsatt utveckling inom systemetfinns inom alla försvarsgrenar. Rörandeantagning av aspiranter erinrar om att överbefälhavaren har angett attbehörighetskraven för stamofficersutbildningen i vissa fall inle behöver varauppfyllda förrän efter yrkesofficersskola 1. Förbundet anser att en väsentlig,positiv rekryteringsfaktor är att behörighetskraven för tillträde lill stamofficersuibildningenär likvärdiga med de krav som ställs för annan utbildning mot uppgifter inomdet civila samhället av samma kvalitet som slamofficerens. Allmän behörighetoch vissa särskilda förkunskaper måsle därför i princip vara grunden förslutlig aspirantantagning. Förbundetkan inte godta att myndigheterna antar stamofficersaspiranier med en medvetenavsikt att få en differentierad kvalitet. Vid antagningen bör en uttaladsträvan vara att få så dugliga sökande som möjligt. En lämplig kvalitetsmässigspridning kommer ändå att erhållas. Vidareutbildningenkan enligt genomföras med ett första steg som stamofficer omutbildningsmålen för yrkesofficersskola I beskrivs som befälsförbundengemensamt har angett. Behörighetskravenför tillträde till yrkesofficersskolorna 3-5 bör enligt förbundet vara minst desamma som . Utbildningen vid yrkesofficersskolorna 4 och 5 bör genomförassenast som i dagens system. Eftersom befälsstrukturenomfattar successiv utbildning till närmast högre nivå, är detta enligtförbundets uppfattning nödvändigt för att inte personer som är dugliga och serfram emot mer ansvarsfulla arbetsuppgifter skall lämna yrket. SOFframhåller avslutningsvis att man inte har haft möjlighel alt i detalj granskade behovsberäkningar som ligger till grund rör myndigheternas förslag.Förbundet uppfattar det dock som om dessa förslag innebär dels en starkdifferentiering av kvalitetskraven mellan olika grupper av stamofficerare,dels ett bibehållande av dagens kvalitetsnivåer i slott. Dessaingångsvärden strider mot förbundets gmndsyn och är enligt förbundets meningomöjliga alt förena med en långigående enhetlighet inom befälsordningen. Kraveipå hög kvalitet och ökad homogenitet inom stambefälskåren är enligt förbundeten grundförutsättning för en hell enhetlig befölsordning. Kan detta krav inteupprätthållas, måste antagning och utbildning av befälet måldifferentieras. Ommyndigheternas förslag godlas av statsmakterna, måsle detta enligt förbundetsbestämda uppfattning innebära, alt antagningskrav och utbildningsgångardifferentieras och tidigt inriktas mot i första hand två linjer. anför i sitt yttrande bl. a. att vissa av befattningarna påbataljonschefsnivå och högre nivåer i krigsorganisationen inte är sådana att demåste besättas med stambefäl, vilket överbefälhavaren anger i sinpersonalutredning. anför vidare att det av överbefälhavarensulredning synes framgå att man inle har pröval reservoffi- Prop.1977/78:24 30 cerarnasförmåga att - i kraft av sin totala kompetens som till stor del förvärvatsgenom civil utbildning och verksamhet - besätta mer kvalificerade befattningari krigsorganisationen. anser att man bör kartlägga de civilautbildningar och verksamheter som med mer eller mindre omfattandekompletterande militärutbildning kan utnyttjas i krigsorganisationen. 1anslutning till överbefölhavarens uttalanden om att en eventuell markering avstambefälets särskilda kompetens för varje aktuell nivå kan behöva övervägasframhåller centralorganisationen att uppgifterna i krigsorganisationen enligtdess uppfattning skall vara styrande för tjänsteställningen. Befäl på sammanivå med likartade uppgifter skall ha samma tiänstegrad och inbördestjänsteställning. Organisationen motsätter sig i och för sig inte att manöverväger om personal med särskild kompetens som utbildare eller fackman avbetydelse för den militära uppgiften bör få detta markerat på uniformen.Centralorganisationen ifrågasätter dock starkt behovet och nyttan av sådanamarkeringar. Om dessa införs förutsätter organisationen att all personal skallomfattas härav och att markeringarna skall avse såväl civil som militärutbildning och kompelens av betydelse för tiänsten. Svensksäkerhetspolitik syftar till alt genom alliansfrihet i fred kunna upprätthållaneutralitet i krig. Denna politik stöds av ett väl uppbyggt och förberetttotalförsvar. Vårtförsvar måste vara så starkt all vi gör trovärdigt för omvärlden att vi kan, villoch skall försvara oss. Om vårt land utsätts för angrepp, skall försvarsmaktenmöta detta och i det längsta förhindra att angriparen får fast fot på svenskmark. I varje del av landet skall bjudas segl motstånd, om så erfordras även iform av det fria kriget. Liksom bör det militära försvaret gmndas påallmän värnplikt. Endast därigenom kan krigsorganisationen ges en bredd somsvarar mot vårt försvars uppgifter. Genomvärnpliktssystemet blir försvaret en hela folkets angelägenhet och en naturiigdel av samhället. Vämpliktssystemet innebär också att de värdefulla personligaresurser av skilda slag, bl. a. i fråga om civil utbildning samt yrkes- ochlivserfarenhet, som finns hos de värnpliktiga, tas till vara och kommerkrigsorganisationen till godo. Värnpliktssystemetär således en naturlig rekryteringsbas för befälet i vår försvarsmakt. Detbestämmer därigenom också i hög grad hur befälet skall utbildas och huruppgifterna mellan värnpliktsbefal, reservbefäl och yrkesbefäl skall fördelas.Jag finner det därför vara självklart att den militäre yrkesmannen skall ha godkännedom om de värnpliktigas villkor. Prop.1977/78:24 31 vararekryterad ur de värnpliktigas led och ha fullgjort sin grundläggande militärautbildning som värnpliktig. Krigsorganisationensbehov av befäl måste med hänsyn till organisationens omfattning och avekonomiska skäl till övervägande del tillgodoses med värnpliktigt beföl ochreservbefäl. Inslaget av yrkesbefäl blir därför procentuellt litet. Yrkesbefälelmåste i krigsorganisationen i första hand avses för befattningar som kräverlängre utbildning samt större erfarenhet och rutin än vad reserv- och värnpliktsbefäletkan få. är i princip en konsekvens av krigsorganisationen.Verksamheten omfattar utbildning av värnpliktiga och anställda, mobiliserings-och krigsplanläggning, anskaffning av materiel samt vård och underhåll avdenna, administration, studieverksamhet, forskning och vidareutveckling m. m.För dessa uppgifter inom fredsorganisationen måste finnas ett tillräckligtantal ständigt tiänstgörande yrkesbefäl. Antaletyrkesbefäl bestäms således dels av del krigsorganisatoriska behovet, dels avfredsverksamhetens behov av kvalificerade yrkesmän. Om det antal somoundgängligen behövs för krigsorganisationen är större än vad som krävs förfredsorganisationen utnyttjas reservstatsinstitutionen. Somjag redan har anfört måste rekryteringen av yrkesanställt befäl grundas på deförutsättningar som värnpliktssystemet ger. Tillgången inom varje åldersklasspå värnpliktiga som är lämpliga att fungera som befäl, deras skolunderbyggnad elc.är härvid ofrånkomliga grundvärden. Vid urvalet för yrkesbefälsutbildning frånen åldersklass måste hänsyn las lill dessa förhållanden men också lill de kravsom de olika befälsuppgifterna släller. Utbildningenav all personal måste inriktas på alt skapa stridsdugliga förband. För alt nådetta mål krävs att yrkesbefälet tas i anspråk för sådana uppgifter ikrigsorganisationen där dess fackkunnande, yrkeserfarenhet och möjligheter tillomedelbara insalser vid mobilisering ger största möjliga effekt. Avyrkesbefälet krävs också förmåga att genomföra en realistisk utbildning avvärnpliktiga och anställda under grundutbildning och repetitionsutbildning.Inom ramen för sin utbildning och praktiska tiänst skall yrkesbefälet också tiänstgöravid krigsorganiserade förband i egen krigsbefattning i minst samma omfattningsom övrig personal. Krav på fysisk uthållighet och prestationsförmåga måstedärför ställas på alll yrkesbefäl. Åldersgränserna för tiänstbarhet måsteanpassas till befattningarnas krav på fysisk och psykisk förmåga. Statsmakternabeslutade (prop. 1960:109, SU 1960:113, rskr 1960:290) om principer fören ny befälsordning inom armén. Besluten grundades på förslag av befälsutredningoch innebar bl. a. en allmän höjning av yrkesbefälels kompetens. Genom utökadobligatorisk ulbildning skulle personalen kunna användas i mer kvalificeradebefattningar i organisationen. Genom beslulel preciserades också uppgifternaför arméns nuvarande tre befälskårer. För att söka nå överensstämmelse mellanförsvarsgrenarna tillsattes sedermera särskilda utredningar med uppgift att seöver Prop.1977/78:24 32 befälssystemenvid marinen och flygvapnet. infördes, bl. a. som en konsekvens avarméns nya befälsordning, ett nytt tjänsteslällningssyslem för försvarsmakten. Efter hand visade det sig nödvändiglalt förnya och vidareutveckla befälsordningsprinciper. Fördetta arbetefick en särskild arbetsgrupp inom försvarsdepartementet i uppgift altla fram principunderlag för beslut om en ny befälsordning för försvarsmakten. Gmppenöverlämnade till departementschefen en promemoria om principiellautgångsvärden för befälsstrukturen inom försvaret m. m. Yttranden överpromemorian avgavs sedermera av överbefälhavaren, personalorganisationer m. fl.Promemorian lades härefter till grund för proposition till (prop.1973:128). Genom beslut år1973 (prop. 1973:128, FöU 1973:23, rskr 1973:309) togs ett viktigt steg mot enny, gemensam befälsordning för hela del militära försvaret. har ettomfattande arbete bedrivits för att omsätta principbeslut till enpraktiskt fungerande befälsordning. Detta arbete har bl. a. visat att den ibeslutet skisserade idealslmkiuren i princip kan grundas på en gemensam gmndläggandeyrkesbefälsutbildning till chef, fackman och utbildare efter fullgjordgrundutbildning som värnpliktig. Urval till vidareutbildning i yrkeskarriärenkan ske så att alla har i princip samma möjligheter att efter sina förulsättningarefter hand kunna fö alltmer kvalificerade uppgifter i krigs- och fredsorganisationen.En höjning av yrkesbefälets standard på den grundläggande nivån har visat signödvändig. Detta gäller även personal i teknisk tiänst. Det har också bestyrktsatt huvuddelen av den f n. civilmilitära yrkespersonalen i framliden bör vara militäryrkespersonal och utbildas för sina uppgifier på i princip samma sätt som övrigmilitär yrkespersonal. Dessutomhar arbetet visal all värnplikts- och reservbefälets förhållanden i principmåste behandlas med yrkesbefälets inom ramen för en ny befälsordning. Ännuåterstår åtskilligt planläggnings- och detaljarbete innan rekrytering och ulbildningenligt den nya befälsordningen kan påbörjas. Jag finner det därför angelägelatt här beskriva det nya systemet så utföriigt all redovisningen kan ligga tillgrund för det fortsatta arbete som behövs för att den nya ordningen skall kunnabörja genomföras / 79-1982/83. Jagkommer här att till slörsia delen behandla frågor om yrkesbefälels framtidaförhållanden. Jag delar emellertid, som jag har framhållit, den uppfattningsom har uttalats av bl. a. att frågor rörande en ny ordningför yrkesbefälet måste ses som en del av ett system, där värnpliklsförsvarelsbehov av värnpliktigt befäl, reservbefäl och yrkesbefäl får en samlad, samtidigoch logiskt sammanhängande lösning. Befälsordningen i vad avser yrkesbefäletmåste därvid bygga på och fortlöpande anpassas till värnpliktssysiemets fömtsättningaroch utformning. Förvärnplikts- och reservbefäl finns del enligl min mening inte anledning Prop.1977/78:24 33 attnu förutsätta några principiella förändringar. Som tidigare framgått har nämligenuppgifter och ulbildning för värnplikts- och reservbefäl varil föremålför översyner och reformer. Utbildningen av yrkesbefälet måsle självfallet tidefter annan anpassas till de förändringar av värnpliktsutbildningen som kanbli aktuella. Sådana anpassningar påverkar dock inte principerna för en nybefälsordning för yrkesbefälet. Möjligheternaatt samordna reservbefälets och yrkesbefälets utbildning efter den gemensammagrundutbildningen bör självfallet tas till vara. Jag återkommer till delta idel följande. Värnplikts-och reservbefäl utbildas för uppgifter i krigsorganisationen. Yrkesbefälelsutbildning avser uppgifter i både krigs- och fredsorganisationen. Det ärenligtmin mening väsentligt att yrkesbefälet utbildas för sina uppgifieri fredsorganisationen. Jaghar utgått från att det i krigsorganisationen behövs yrkesbefäl på alla nivåerfr. o. m. troppchefsnivån. Det finns vidare ett starkt samband mellan befäletsuppgifter i krigs- resp. fredsorganisationen som motiverar alt utbildningen iolika steg konsekvent drivs parallellt för såväl krigs- som fredsuppgifter. Alllyrkesbefäl måste i den nya befälsordningen kunna lösa huvuduppgifterna attvara chef, fackman och utbildare. Chefsutbildningen har central betydelse.Chefer på alla nivåer skall förberedas dels för att föra befäl över krigsförbandeller delar av dessa, dels för att vara ledare i fredsorganisationen. Chefsutbildningenskall ge förmåga att välja och utöva rätt ledarskap gmndat på gott föredöme,förtroende och god personalbehandling. Gedigetfackkunnande behövs som grund både för chefsutövningen i krig och förutbildningsverksamheten. Särskill bör befälets personliga färdigheter uppmärksammasoch tidigt befästas. Utbildaruppgiftenär för allt yrkesbefäl den primära uppgiften i fredsarbetet och för merpartenav befälet huvuduppgiften. Omfattningenav yrkesbefälels ulbildning för de tre uppgifterna måsle självfallel avvägas molinnebörden av krigs- och fredsuppgifterna på varje nivå. Olika avvägningarmåste också göras med hänsyn till de skilda behoven inom försvarsgrenarnas organisalion. Dencivilmilitära personalen har viktiga uppgifter i krigsorganisationen och skallföra befäl över värnpliktiga i såväl krigs- som fredsorganisationen. Stort behovfinns av dess medverkan i utbildningsverksamheten. Jag anser därför att huvuddelenav de uppgifter som de civilmiliiära grupperna f n. har i det nya systemet börlösas av militär personal som har utbildats för dessa fackuppgifter ochdessutom för chefs- och uibildaruppgifterna på samma sätt som övrigtyrkesbefäl. Eflerförslag av min företrädare beslöt regeringen i febmari 1975 all tillkalla ensärskild beredning (Fö 1975:01) för att föra det påbörjade arbetet med att skapamöjligheter för kvinnor att fö befälsanställning inom del militära försvaretvidare. Även jaganser att det ärangeläget att kvinnor får möjlighet 3Riksdagen 1977/78. Prop.1977/78:24 34 Denna beredning har därför av mig fått vissatilläggsdirektiv. Beredningen lämnade betänkandet (SOU 1977:26)Kvinnan och försvarels yrken. Beredningens belänkande är f n. efterremissbehandling under handläggning i försvarsdepartementet. I avvaktan på attdetta arbete blir slutfört ärjag inte beredd att nu ta ställning till beredningensförslag. En framtida rekrytering och utbildning av kvinnor för anställning somyrkesbefäl bör dock i allt väsentligt följa de principer som anges för den nya hiefälsordningen. 7.2Befälspersonalens uppgifter i krigs- och fredsorganisationen Som underiagför överväganden om befälsstrukturen i stort och om rekrytering och ulbildningav de olika personalkategorierna har ell omfattande material efter handställts samman av överbefälhavaren och försvarsgren scheferna. Underlaget harredovisats senast genom Överbefälhavarens personalutredning . Redovisningenanger det totala behovet av befäl på troppchefsnivån och högre nivåer ikrigsorganisationen till närmare 100 000 man, nämligen ca53 000 på iroppchefsnivå, ca22 000 på plutonchefsnivå, ca15 000 på kompanichefsnivå samt ca 4 000 på bataljonschefsnivå och högre nivåer. Drygt4 000 av befattningarna på troppchefsnivån kräver enligt redovisningen sådantyrkeskunnande att endast yrkesbefäl bör komma i fråga. På plutonchefsnivånbehövs ca 7 500 yrkesbefäl, medan huvuddelen av uppgifterna på denna nivåskall lösas av värnpliktsbeföl. Påkompanichefsnivån krävs drygt 6 000 yrkesofficerare i krigsorganisationen. Förövriga befattningar på denna nivå används reservofficerare. Värnpliktigaofficerare kan endast i undantagsfall utnyttjas för uppgifter på denna nivå. Påbataljonschefsnivån och högre nivåer är kraven på yrkeskunnande sådana att ihuvudsak endast yrkesofficerare kommer i fråga. Ett visst antal reservofficerareoch officerare ur väg- och vattenbyggnadskåren utnyttjas dock f n. föruppgifter på denna nivå. Jagfinner att överbefälhavarens redovisning i personalutredningen av krigsorganisationensbefälsbehov och den principiella fördelningen av uppgifter på olikakompetensnivåer för värnpliktigt befäl, reservbefäl och yrkesbefäl i alltväsentligt kan ligga lill grund förden nya befälsordningen. Jag delar ocksåöverbefälhavarens uppfattning att tillgången på yrkesbefäl i åldersskiktet 23-45år har stor betydelse för krigsorganisationens effekt. Enligt min mening börsärskilt lämpade reservofficerare kunna utnytyas på bataljonschefsnivån istörre omfattning än som sker f n. Jag kommer i del följande att föreslååtgärder i detta syfte. Som har framgått har Prop.1977/78:24 35 överbefälhavarenförutsatt att ett stort antal uppgifter för yrkesbefal i krigsorganisationenomvärderas. Enligt hittillsvarande ordning sätts av yrkesbefälet in påuppgifter på gruppchefs- och troppchefsnivåerna. 1 överbefälhavarens underlagutgår i krigsorganisationen alla uppgifter för yrkesbefäl på gruppchefsnivånmedan huvuddelen av uppgifterna för yrkesbefäl på troppchefsnivån höjs lill plulonchefsnivån.Jag anseratt dessa förändringar är betydelsefulla och nödvändiga. Somjag i andra sammanhang har framhållil har reservbefäl och värnpliktigt kompanibefölstor betydelse i krigsorganisationen. Tillgången på sådan personal äremellertid f n. otillräcklig, främst inom armén. Som jag också lidigare harframhållit anser jag det nödvändigl att rekryteringen härvidlag förbättras.Genom beslut (prop. 1975/76:199, FöU 1975/76:38, rskr1975/76:374) har inom armén öppnats möjlighet att ta ut vämpliktiga förobligatorisk utbildning till militär befattning för kompanibefäl. Åtgärdensyftar till att snabbt förbättra tillgången på värnpliktiga plutonchefer förarméns krigsorganisation. Härigenom torde också bättre möjligheter tillrekrytering för utbildning till reservofficer vid armén komma att skapas. Tillfrågan om alt ytteriigare förbättra denna rekrytering kommer jag tillbaka i detföljande. Ävenöverbefölhavarens redovisning av befälsbehovet i fredsorganisationen finnerjag vara väl ägnad att ligga lill grund för utformningen av den nyabefälsordningen beträffande befälsstrukluren i stort samt rekrytering av ochutbildningsgångar för yrkesbefäl. Somjagtidigare framhållil har huvuddelen av den civilmilitära personalen så viktigabefäls- och utbildningsuppgifter i såväl krigs- som fredsorganisationen attden i fortsättningen bör vara militär personal och utbildas för sammafackuppgifter som tidigare men dessutom för chefs- och utbildarupp-gifter påsamma sätt som övrigt yrkesbefäl. Delta gäller arméingenjörer samt arménsmästare och tekniker, mariningenjörer linje G (gymnasieingenjörer) samtmästare, tekniker och floltiljpoliser vid flygvapnet. Denna personal bör i alltväsentligt följa samma villkor beträffande rekrytering och utbildning som yrkesbefäleli övrigt. En vidareutbildning till uppgifier som f n. fullgörs av arméingenjöreroch mariningenjörer linje G bör införas för militär personal i teknisk tiänst. Flygvapnetsingenjörer, en del av marinens och vissa av arméns ingenjörer är f n.högskoleutbildade. Dessa högskoleingenjörers framtida villkor beträffanderekrytering och utbildning bör närmare utredas. Härvid bör särskilt studerasmöjligheterna till rekrytering genom vidareulbildning av militär personal iteknisk ijänst och eventuell samordning av sådan utbildning med den somtekniskt utbildade stabsofficerare genomgår. Övriga civilmilitära grupper, dvs.läkare, veterinärer, tandläkare och meteorologer, berörs i princip inte av befälsordningsreformen.Särskilt beslut har redan fattats beträflande trafikledare (prop. 1975:81, TU1975:16, rskr 1975:197). Fråganom den allmänmilitära utbildningen för flygvapnets markpersonal Prop.1977/78:24 36 harbehandlats av militära tiänslgöringsåldersutredningen (SOU 1973:34).Utredningen har föreslagit att uppgifterna att leda denna utbildning fördelas påallt yrkesbefäl i marktiänst vid flygvapnet samt all kategorin tmpputbildareefter hand avvecklas. Jagfinner det vara angelägel att markpersonalen inom flygvapnet i större utsträckningän f n. deltar i och har ansvar för den allmänmilitära utbildningen avvärnpliktiga. Detta anserjag vara en självklar uppgift för allt yrkesbefäl inomflygvapnet utom flygförarpersonalen liksom för allt övrigt yrkesbefäl inom detmilitära försvaret. Överbefälhavarenhar beräknat att det på sikl behövs ungefär 21 500 yrkesbefäl. Antalet yrkesbefaluppgårår 1977 till drygl 20 000. Med hänsyn till nödvändigheten att begränsapersonalkostnaderna ärjag inte beredd alt förorda en sådan utökning av antaletyrkesbefäl som förutsätts i överbefälhavarens beräkningar. Del är därför nödvändiglall utnyttja reservbefäl och värnpliktigt befäl i krigsorganisationen i slörreomfattning än vad överbefälhavaren har utgåit från. Antalet anställda i fredsorganisationenlorde få bestämmas i samband med organisationsutredningar etc. Självfalletmåste del antalsmässiga behovei av yrkesbefäl fortlöpande prövas med hänsyn tillutvecklingen på skilda områden, exempelvis förändringar av krigs- eller fredsorganisationen,arbetstiden för anställda och värnpliktsulbildningen. Antalet yrkesbefäl iorganisationen får alltså inte ses som ett statiskt behov utan måsle för varje lillfällebedömas med hänsyn till den rådande situationen.