prop · G103111 · 1977-12-31 00:00:00 — Forsknings- och utvecklingsinsatserna inom dessa program sker medhjälp av befintliga resurser vid högskolor, institut och företag. föreslår att stödet lill den kollektivaforskningen skall bilda ett särskilt delprogram under programmet Tekniskforskning. Kommittén föreslår vidare att STU mer aktivt utvärderar ochomprövar sitt engagemang i enskilda kollektiva forskningsprogram samt alt STUstimulerar främst de mindre företagen alt utnyttja institutens resurser.Slutligen anser kommittén alt inslaget av projektstöd vid sidan av ramavtalenbör nedbringas. Kommitténs förslag har i denna del mötts med tveksamhetfrån flertalet av de remissinstanser som kommenterat dem. Några remissinstanserframhåller att institutens verksamhet inrymmer inslag av både teknisk forskningoch innovationsverksamhet. De avstyrker därför atl stödet till den kollektivaforskningen hänförs enbart till forskningsprogrammet. STU, framhåller all bedömningen av den kollekliva forskningens värde intefår baseras enbart på företagens finansieringsvilja. Vidare ställer sigremissinstanserna tveksamma till atl inslaget av projekt-Stöd vid sidan avramavtalet generellt sett skall nedbringas. 1977/78:111 113 missinstanserna positiva till att de mindre företagenuppmuntras att i ökad utsträckning utnyttja institutens resurser. Jag vill för egen del framhålla följande. De kollektivaforskningsinstituten utgör en värdefull forsknings- och utvecklingsresurs.Instituten arbetar med problem som är gemensamma för branscher eller grupper avföretag, och som förelagen inte själva har resurser alt lösa. Genom sinspecialiserade kompetens inom olika teknikområden kan instituten också bidratill att lösa företagsspecifika problem och utöva en allmän rådgivnings- ochserviceverksamhet inom sitt specialområde. Genom sin nära anknytning till de aktuellaproblemen inom industrin ulgör instituten en värdefull komplettering tillforsknings- och utvecklingsresurserna vid universitet och högskolor. Det kanemellertid enligt min mening inte vara något mål i sig all stödja instituten.Målet måste vara att stödja en verksamhet som inriktas mot för samhället ochindustrin angelägna behov. Denna verksamhet måste avvägas mot annalforsknings- och utvecklingsarbete med samma målinriktning, inte mot verksamhetvid andra kollektiva institut med inriktning mot andra behov. Jag kan därförinle biträda förslaget om ett särskilt delprogram för stöd till kollektivforskning. Jag delarkommitténs uppfattning att kollektiv forskningsverksamhet liksom skallregleras genom fleråriga avtal mellan staten och en grupp av företag. Vissaändringar av dessa ramavtal torde emellertid bli nödvändiga. Som någraremissinstanser har framhållit, innehåller verksamheten under de flesta avtalom kollekliv forskning inslag av både innovationsverksamhet ochkunskapsutveckling. Eftersom jag har föreslagit skilda program förSTU:s stöd lill dessa båda verksamheter, bör även ramavtalen delas upp pämots.varande sätt. Det är inle möjligt att, som kommittén har föreslagit, helthänföra stödet lill den kollekliva forskningen tillkunskapsutvecklingsprogrammel. Fördelningenav verksamheten inom nuvarande ramavtal mellan innovationsprogrammet ochkunskapsutvecklingsprogrammel bör ske i enlighet med STU:s och definansierande förelagens gemensamma bedömning av verksamhetens inriktning. STUbör i ramavtalen försöka inrymma del stöd lill enskilda kunskaps- ochinnovalionsprojekl som har lämnats lill instituten utanförramavtalen. Detta skulle ge instituten ökade möjligheter atl långsiktigtplanera sin verksamhet. Liksom bör industrin finansiera större delenav verksamheten. Jag finnerdet naturligt att STU, som kommittén har föreslagit, inför varje förhandlingom en fortsättning av existerande avtal om kollekliv forskning utvärderar denhittillsvarande verksamheten och omprövar sitt engagemang. Det är viktigt attstödet till de forsknings- och utvecklingsresurser som ligger närmast denindustriella tillämpningen i viss omfattning koncentreras till områden där detbäst främjar vårt näringslivs konkurrenskraft eller där det främjar andrasamhällsmål. STU bör överväga om en minskning eller ett slopande av stödet lillett område ger utrymme för ökat stöd lill ett annal med bättre industriellaframtidsutsikter. Vikt bör vid be- Prop.1977/78:111 114 dömningeninte enbart fästas vid industrins möjligheter att bidra till finansieringen.Som några remissinstanser har påpekat kan olika faktorer göra det svårt förindustrin atl öka sin finansieringsandel utan att detla innebär altforskningens relevans behöver ifrågasättas. STU bör liksom ha frihetatl variera sin finansieringsandel beroende på förhållandena i varje enskiltfall. Avsteg från huvudregeln att industrin finansierar större delen avverksamheten kan göras om det finns sådana starka samhällsintressen iverksamheten atl ansvaret inte rimligen kan falla på industrin. Detsamma kangälla under en övergångstid för en nystartad verksamhet. Krav på en ökadindustriell finansieringsandel kan ställas t.ex. i branscher med godinternationell konkurrenskraft och gynnsam resultatutveckling. STU genomför i.n. en utvärdering av ett antal kollektiva institut. Jag finner detta vara ilinje med kommitténs förslag. Förhandlingarom en fortsättning av gällande avtal om kollektiv forskning inleds f. n. iregel när ca återstår av avtalstiden. Detla kan få till följd attnär avtalstiden löper ut del nya avtalet ännu inte har hunnit träda i krafl.Detla är otillfredsställande bl. a. med hänsyn lill personalens anställningstrygghetoch institutens möjligheter till långsiktig planering. Enligt min mening börförhandlingar om en fortsättning inledas i så god tid, att en eventuellföriängning av gällande avtal kan träda i krafl ett halvt till innangällande avtal löper ut. Därigenom får instituten alltid minst ett halvt årsgaranterad finansiering. Avialsförlängningarna sker lämpligen i perioder omminst . Det ankommer på regeringen att lämna STU de föreskrifter sombehövs i detta avseende. utgör som nämnts en värdefull kunskapsresursinom sin bransch. Jag biträder förslag atl STU:s insatser föratt göra de kollektiva instituten kända och utnyttjade av mindre företag börförstärkas. Detla gäller både uppdrag från småindustrin lill instituten och denutåtriktade service som instituten bedriver. Del bör ankomma på STU att medledning av den utvärdering av försöksverksamhet inom detla område som nugenomförs avgöra hur insatserna för all nyttiggöra institutens kompetens kanförstärkas. STU-kommitténuttalar alt inslaget av projektstöd vid sidan av ramavtalen bör nedbringas.Jag anser i likhet med några remissinstanser att detta inle kan utgöra engenerell slutsats. Den verksamhet som är känd vid avtalstillfället bör enligtmin mening tas med i ramprogrammet. Delta får emellertid inte hindra STU attunder avtalstidens gång fritt bedöma värdet av uppkommande projekt oberoendevarifrån förslagen kommer. Alt särskilt diskriminera projekt som uppkommer vidde kollektiva forskningsinstituten är enligt min mening inte lämpligt. Avtalom kollekliv forskning utgör enligt min uppfattning en effektiv och uppskattadform för forsknings- och utvecklingssamarbete mellan stat och industri. Med deändringar som jag har angivit bör de hittillsvarande riktlinjema förverksamheten även fortsättningsvis gälla. STU bör således ha till uppgift attta initiativ till att förhandla om och att sluta avtal om kol- Prop.1977/78:111 115 lektiv teknisk forskning. 1 avtalet skall verksamhetenshuvudsakliga inriktning anges i form av ett ramprogram tillsammans medindustrins och STU:s finansieringsansvar. Indexklausuler bör ej förekomma iavtalen. Liksom bör avtal om kollektiv forskning träffas med förbehållför regeringens godkännande. Under avtalsperiodens gång bör del åligga STU attlöpande följa utvecklingen. Den närmare inriktningen och styrningen avverksamheten ankommer på styrelsen för det institut som har ansvaret förprogrammets genomförande eller på den programstyrelse som har tillsatts förprogrammet. STU bör också tillsätta statens ledamöter i instituts-styrelser ochprogramstyrelser. Liksom hittiUs bör deltagande i ett ramprogramsfinansiering slå öppet även för utiändska förelag. Det är dock väsentligt attramprogrammet inriktas på projekt som är intressanta för de företag iindustristiftelsen som har sin verksamhet förlagd till . Dettasäkerställs bäst genom att dessa företag tillsammans med STU får ett avgörandeinflytande över programmets utformning. Som jag har nämnt har inle lämnatnågot förslag till ett särskilt program för STU:s internationellakonlaktverksamhet. Mot bakgrund av de särskilda krav som enligt min meningställs på denna verksamhet förordade jag trots detta ett särskilt program förinternationell kontaktverksamhet. Under detta program bör falla all verksamhetvid STU som rör andra länder utom den som är direkt knuten till pågåendeprojekt under programmen för utvecklingsarbete och för kunskapsutvecklingeller som enbart avser biträde till departement och myndigheter i internationellafrågor. Jag vill betona vikten av att all internationellkontaktverksamhet vid STU bedrivs i nära kontakt med STU:s nationella aktiviteter,även om den faller under ell särskilt program. STU har i sin anslagsframställning beskrivit vissa målförden internationella kontaktverksamheten. Jag kan i stort sett biträda STU:sförslag med de begränsningar som jag har nämnt. Sålunda bör syftet medverksamheten under detta program vara - att inhämta kunskap om och dokumentera aktiviteterinom teknik och vetenskap i utlandet och inom internalionella organ, - att skapakonkreta förutsättningar för samarbete inom teknik och vetenskap med andraländer, - alt verka föratl arbetet inom internationella organ och bilaterala kommissioner leder tillför intressanta samarbetsprojekt, - att främjatekniköverföring och teknikhandel mellan och andra länder. Ombud för i mellanstatliga organisationer utses avregeringen eller efter regeringens bemyndigande av enskilt statsråd. STU böremellertid ha rätl att skicka representanter till internationella kongresser,konferen- Prop.1977/78:111 116 ser och symposier, i de fall dessa inte grundar sig påregeringsavtal. Programmet internationell kontaktverksamhet börenligt minmening delas in i två delprogram. Det första delprogrammet. Teknisk-vetenskapligattachéverksamhet, avser dels bidrag till den teknisk-vetenskapligaattachéverksamhet som bedrivs i samarbete mellan STU och IVA, dels bidrag tillbilaterala samverkansorgan. Målgrupper för verksamheten är departement ochmyndigheter, industriföretag, forskningsinstitutioner samt övriga grupper medteknik- och vetenskapsintresse. Attachéverksamhetens innehåll regleras av ett avtal mellanSTU och IVA, som underställs regeringen för godkännande. STU håller f.n. på meden utvärdering av attachéverksamheten. Detaljerade beslut om verksamhetensinnehåll bör anstå tills resultatet av denna utvärdering föreligger. Redan nuär det dock möjligt att ange vissa punkter som bör ägnas en ökad uppmärksamhet.Jag anser att attachéerna bör ägna ökad uppmärksamhet åt svenska företagsimport av utländsk teknik och samverka med han-delssekrelerarorganisationen,STU och andra organisationer på detta område. Attachéerna bör vidareuppmärksamma sådana luckor i det tekniska kunnandet i andra länder som kan gemöjligheter till export av teknik och tekniskt avancerade produkter frånSverige. Viktigt är enligt min mening också att förbättra småföretagenskontakter med och information från atia-chésystemet. Denna fråga kommer ocksåall belysas i den utredning rörande främst mindre och medelstora företagsutnyttjande av ny teknik som STU genomför enligt uppdrag från regeringen den 10februari 1977. Det ankommer på regeringen att utforma riktlinjer för attachéverksamheten. Även frågan om stöd till bilaterala samarbetsorgan ärföremål för översyn. Regeringen lämnade i uppdrag åt STU atlutreda frågan om utformningen av stödet till sådana organ. 1 avvaktan påresultatet av denna utredning bör oförändrade riktlinjer gälla för stödet. Det andra delprogrammet. Projektsamverkan, omfattar sådanintemationell STU-verksamhet som ej är anknuten till projekt under programmenför utvecklingsarbete och kunskapsutveckling. Häri bör inräknas även bidragtill organisationer som Nordforsk och andra samarbelsorganisalioner påmyndighetsnivå. 13.5.7 Teknikupphandling och myndighetsservice Allmännasynpunkter Den offentliga upphandlingen uppgick lill ca 35000 milj. kr. Härav kan antas alt primärkommunerna svarade för ca hälften,statliga myndigheter för ca en tredjedel och landstingen för ca en sjättedel. () har närmare studeratmöjligheterna att få till stånd en utökad teknisk utveckling i samband medoffentlig upphandling. TUK anser att det finns dels ett raiionaliseringsmoiiv,dels 1977/78:111 117 ettindustripolitiskt motiv för att undersöka sambanden mellan offentligupphandling och teknisk utveckling. Inom alla steg i den process som leder framtill slutlig leverans av en teknisk produkt eller system kan teknisk utvecklingkomma till stånd. TUK benämner denna process teknikupphandling om det i deninryms moment av teknisk utveckling. För att öka möjlighetema lillteknikupphandling lämnar TUK bl. a. ett antal rekommendationer som innebär attmyndigheterna i ökad utsträckning skall samverka, bistå varandra ochdokumentera sina behov av teknisk utveckling. Vidare rekommenderar TUK attteknikupphandling skall beaktas av offentliga utredningar, vid utveckling avden offentliga inköpssamordningen samt vid uppbyggnaden av offentligaplaneringssystem. TUK lämnar också konkreta förslag på tre punkter som jagåterkommer till senare i min framställning. Remissinstansernaär i slort positiva till . Kritiska synpunkter framförsdock från vissa håll. a. anser SIND, och atlde industripolitiska aspekterna inte har uppmärksammats i tUlräckligt höggrad. De invändningar som en del remissinstanser anför innebär närmast att deinsatser TUK föreslår inte anses vara tillräckligt kraftfulla. Jaginstämmer i huvudsak i TUK:s allmänna slutsatser och rekommendationer. De förslagsom TUK har lämnat utgör enligt mitt förmenande ett väl motiverat steg iriktning mot en utökad teknikupphandling. Det är synnerligen angelägel att denoffentliga upphandlingen i ökad utsträckning kopplas till en teknisk utvecklingav de upphandlade produkterna och att utvecklingen på ett mer uttalat sätt äntidigare knyts an till de behov som föreligger. Inom flera sektorer av vårtsamhälle finns det angelägna behov att tillgodose men den kommersiella riskenär ofta alltför stor för atl enskilda initiativ skall kunna leda till lämpligaåtgärder. Ett större engagemang från statens sida skulle kunna stimulerautveckling av ny teknik för sådana behov i samband med offentlig upphandling. Ettökat inslag av teknikutveckling i samband med offentlig upphandling medförockså, vilket jag inledningsvis berörde, en innovationsslimulans för industrin.Stora stimulanseffekter bör kunna uppnås med förhållandevis små extrainsatser.Flera remissinstanser har särskilt strukit under betydelsen av detta ochförordat att de industripolitiska övervägandena beaktas vid bedömningen avteknikupphandlingsprojekt. Detta är enligt min mening i princip riktigt menförenat med en rad praktiska problem. En samordning av den offentligaupphandlingen kan också om den går för långt leda lill ineffektivitet och ökadekostnader. Jag har i denna fråga samrått med chefen för budgetdepartementet,som inte är beredd att nu föreslå någon förändring av gällande regler förstatlig upphandling. Jagdelar således TUK:s uppfattning att teknikupphandling även fortsättningsvisskall bedrivas på ett från det upphandlande organets synpunkt affärsmässigtsätt. 1 de fall avvägningar kan behöva göras mellan industri- Prop.1977/78:111 118 politiska hänsyn och ell affärsmässigt agerande bör detta skeantingen genom att ärendet i enlighet med upphandlingskungörelsen underställsregeringens prövning eller genom alt industripolitiskt motiverade insatsergörs inom ramen för de anslag som står till STU:s förfogande. Jag återkommer idet följande lill STU:s möjligheter atl medfinansierateknikupphandlings-projekt. En viktig faktor för atl åstadkomma en utökad ochförbättrad teknikupphandling är förstärkning av den offentligabeslällarkompetensen. TUK:s förslag medför att STU får en viktig ställning i deltaavseende. Jag finner detta vara naturligt och rikligt mot bakgrund av STU:skompetens och uppgifter att stödja teknisk utveckling. Det är väsentligt attSTU utnyttjar denna ställning och aktivt söker påverka myndigheterna och stödjadem i frågor som rör teknikupphandling. En upphandlande myndighet bör å sinsida också söka utnyttja andra myndigheters kompetens, inte bara STU:skompetens utan också exempelvis kompetensen hos siatens provningsanstalt ifrågor rörande provning och undersökning av material och konstruktioner. Jag skall nu gå in på de konkreta förslag som TUK harlämnat när det gäller uppgifter för STU, teknikupphandling ochutbildning. Stöd till offentlig teknikupphandling TUK anser atl STU i ökad utsträckning skall kunna stödja offentligaorgan vid teknikupphandling. STU föreslås därför få möjlighet att på uppdragav offentliga organ biträda vid sådana upphandlingar. Uppdragen bör som regelvara avgiftsfinansierade, Vidare menar TUK att i vissa fall bör STU även kunnamedfinansiera upphandlingsförberedelser. Slutligen bör STU bidra till en ökadsamverkan och information i frågor om teknikupphandling. Remissinstanserna är i allmänhet positiva till TUK:sförslag på dessa punkter. STU anser dock att uppdragsfunktionen först bör införaspå försök och finansieras över STU:s budget . Jag delar TU K:s uppfattning att det är viktigt all STU:sbreda överblick och kunskap kan utnyttjas för att stärka de offentliga organenskompetens. STU biträder andra offentliga organ i frågor som rörteknik och vetenskap och jag finner det vara naturiigt att STU kan biträda äveni teknikupphandlingssammanhang. STU-engagemang bör här enligt min meningfinansieras med avgifter i enlighet med TUK:s förslag. Förslaget om medfinansiering av STU iteknikupphandlingsprojekt innebär ingen förändring av de möjligheter som STUredan i dag har att lämna stöd till projekt av teknikupphandlingskaraktär.Antalet sådana projekt har dock varit mycket litet. Det är enligt minuppfattning väsentligt att ökade ansträngningar görs för att projekt av dennatyp skall komma lill stånd. Såväl uppdragsfunktionen som medfinansieringen avteknikupphandlingsprojekt bör ge STU förbättrad kännedom om den offentligasektorns 1977/78:111 119 behovav teknisk utveckling. STU:s överblick över utbudet av expertkunskap kommerockså alt vidgas. Det är viktigt att den information som på detla sätt tillförsSTU kan göras lätt tillgänglig för olika potentiella användare. STU börsåledes eftersträva att finna lämpliga former för att informationen skallkunna spridas och utnyttjas på ett effektivt sätt. Delankommer på regeringen att lämna de föreskrifter som erfordras i dettaavseende. Möjligheternaatt genom samordning förbättra betingelserna för teknikupphandling är enligtTUK:s bedömning störst inom de kommunala områdena. TUK föreslår därför att ettramprogram, liknande de som tillämpas vid s.k. kollekliv forskning, upprättasför upphandlingsanknuten teknisk utveckling inom vartdera av de primär- ochlandstingskommunala områdena. Enligt TUK:s förslag bör Svenska kommunförbundetvara avtalspart för primärkommunerna och Sjukvårdens och socialvårdensplanerings-och rationaliseringsinstitut (Spri) för landstingen. STU bör i bådafallen vara den statliga avtalsparten. Remissinstansernaär sä gott som samtliga eniga om alt en ökad samordning bör komma till stånd ihuvudsak enligt TUK:s förslag. , Spri och STU anser dockatt förbundet bör vara avtalspart i stället för Spri. För egen del anser jag detvara väsentligt att möjligheterna till samverkan vid teknikupphandling vidgaspå de kommunala områdena. Jag finner det vara angeläget alt förhandlingar medsyfte alt få till stånd en sådan samordning las upp mellan berördaparter. Utgångspunkten bör vara atl insatserna inom ramprogrammen koncentrerastill vissa särskilt angelägna områden. Det ankommer på regeringen att lämna dedirektiv till STU som kan behövas för förhandlingama. TUK:sgenomgång av nuvarande utbildning som berör teknikupphandling visar att det f.n. saknas allmänna kurser med den helhetssyn på anskaffningsprocessen somerfordras. TUK föreslår därför att statens personalutbildningsnämnd får iuppdrag att anordna utbildning i teknikupphandling i samarbete med STU ochriksrevisionsverket (RRV). Remissinstanserna är istort positiva till ökade utbildningsinsatser på detta område, men man anseratt TUK:s förslag måste konkretiseras mera innan ställning kan tas lill hurutbildningen skall utformas. Jag instämmer i alt enökad utbildning i teknikupphandling kan vara ett användbart instrument för attförbättra kunskapen om hur teknisk utveckling skall kunna främjas vidupphandling av teknik. bör därför få iuppdrag atl i samråd med STU och RRV närmare precisera hur en sådan utbildningkan utformas. Enligt vad jag har er- Prop.1977/78:111 120 farit avser chefen för budgetdepartementet att återkommatill regeringen med förslag i denna fråga. STU har f. n. ett särskilt underprogram förmyndighetsservice i intemationella frågor under delprogrammet Internationellkonlaktverksamhet. Jag har tidigare föreslagit ett särskilt program för myndighetsservicei STU:s verksamhet. Programmet bör avse STU:s uppgift att vid behov biträdadepartement och myndigheter med sakkunskap och erfarenheter, i den mån dettainte sker i direkt anknytning till projekt som stöds från andra program.Biträde vid förhandlingar med främmande länder och internationellaorganisationer faller under detta program. En annan viktig del av programmet ärde av STU:s aktiviteter i samband med teknikupphandling som inte innebär direktprojektstöd. Dessa innefattar biträde åt andra myndigheter vidteknikupphandling, förhandlingsverksamhel, dokumentation och spridning avinformation om behov och kompetensutbud inom olika samhällsområden samtkompetenshöjande åtgärder, t.ex. utbildningsplanering. 13.5.8 Stödformer och stödvillkor Det finansiella stödet från STU ges f n. i tre olikaformer: bidrag utan återbetalningsskyldighel, bidrag med särskilda villkor omåterbetalning samt lån. Låneformen har använts mycket sparsamt. De heltdominerande stödformerna är bidrag med eller utan återbetalningsskyldighet.Vnlet mellan återbetalningsfria och återbetalningspliktiga bidrag speglar iprincip skillnader i det förväntade ekonomiska utfallet av olikaprojektsatsningar. Även för bidrag utan återbetalningsskyldighet kan dockåterbetalning aktualiseras om projektet ifråga visar sig lämna ekonomiskavkastning. Den närmare utformningen av stödvillkoren har lämnats åt STU attavgöra. Vid utformningen av villkoren för företagsstöd skall STUbeakta företagsstorleken. Motivet för STU att stödja projekt vid stora,resursstarka förelag är en hög teknisk risknivå hos projektet. Om de tekniskasvårigheterna övervinns inträder återbetalningsskyldighet oavsett omprojeklresul-tatet blir föremål för exploatering eller inte. De mindreföretagen har så begränsade resurser att återbetalningsskyldigheten för derasdel måste sammankopplas med projektets kommersiella utfall. Först videkonomiskt utbyte av uppnådda resultat ställs krav på återbetalning. Förutom de nu nämnda stödformerna utdelar STU stipendiertill personer med förutsättningar för tekniskt nyskapande. föreslår att låneformen fortsättningsvisslopas och atl STU framgent arbetar enbart med bidrag med resp. utan villkorligåterbetalningsskyldighet. Kommittén lämnar också förslag till förenkling av STU:sbidragsvillkor. Dessa innebär bl. a. atl en bidragsmottagare som får bidragutan återbetal- Prop.1977/78:111 121 ningsskyldighet är skyldig att ställa projektresultatettill förfogande för publicering genom STU:s försorg.