prop · G1031 · 1977-12-31 00:00:00 — Sådant beslut rörandeuppfinnings enhet som avses i 36 S kan inte i något fall anses som slutligt.Finner patentmyndigheten den internationetta myndighelens avgörande oriktigt,skall myndigheten fortsätta handläggningen av ansökningen i dess helhet.Skutte patentmyndighelen finna att ansökningen omfattar flera av varandraoberoende uppfinningar, innebär inte heller della all någon det av ärendelavgörs. Först sedan fristen för att betala tilläggsavgift har löpt ut, kanbeslut om avskrivning fattas. 24 § försia slycket är sålunda inte titlämpligtpå det beslut i vilket patentmyndigheten fastslår alt enhetskravet inte äruppfyllt. Inte heller någon av de andra bestämmelsema om fullföljd ärtillämpliga på beslut enligt 36 S. Det kan emellertid inte anses föreligga skälatt medge särskild lalan mot beslut som avses i 36 S. Om sökanden bestriderriktigheten i patentmyndighetens bedömning att ansökningen är oenhetlig ochmyndigheten efter bestridandet vidhåller sin uppfattning, måstepatentansökningen avstås. Detta följer av den gmndläggande principen att patentinle får meddelas i annan form än den med vilken sökanden är införstådd. Överdetta avslagsbeslut kan sökanden föra besvär i vanlig ordning. Har sökandenöverklagat avslagsbeslutet och finner därefter högre instans att ansökningenär oenhetlig, synes beslutet i högre instans få anses ersättapatentmyndighetens underrättelse till sökanden såsom utgångspunkt för fristenatt betala tilläggsavgift. Det torde vara lämpligt att patentmyndigheten i sinunderrättelse till sökanden anmodar denne att komma in med bestridande, om haninte delar patentmyndighetens uppfattning om ansökningens enhel. Om sökandenenbari underlåter att betala tilläggsavgiften, avskrivs nämligen ansökningenpå formell grund och det torde inte vara möjligt att i besvär över avskrivningsbeslutetföra in den materiella frågan om ansökningens enhetlighet. Prop.1977/78:1 Dd A 359 t denna paragrafbehandlas vissa fall, i vilka den svenska patentmyndighelen skall omprövabeslul av mottagande myndighet eller intemationella byrån. Paragrafen gmndas påsamarbetskonventionens artikel 25 och regel 51 i tillämpningsföreskrifterna.Vissa ändringar har gjorts i paragrafen i förhållande till 38 S i kommitténsförslag. Ändringama består huvudsakligen i alt förulsättningama för omprövninghar angivits i lagtexten saml att en uttrycklig föreskrifi har tagits in om att2 kap. är tillämpligt på ansökan som har kommit in lill patentmyndighelenenligl förevarande paragraf Som nämnls i redogörelsenför konventionens innehåll (avsnitl 4.2) har sökanden rätt att i vissa falt fåbeslut som har meddelats av mottagande myndighet etter intemationetta byrån omprövat av den nationella patentmyndigheteni designerad stat (art. 25.1 och 25.2). är fattet om den mottagandemyndighelen har vägrat att åsätla ansökningen internationeti ingivningsdagetter förklarat att ansökningen skall anses återkallad. Delsamma gäller omintemationetta byrån har förklarat att ansökningen skall anses återkallad pågmnd av all arkivexemplaret av ansökningen inle har kommit byrån till händainom föreskriven lid. Slutligen gälter detta om den mottagande myndighelen harförklarat att designeringen av viss stal skall anses återkallad. Begäran om omprövning avsådani beslut skatt framställas hos internationetta byrån inom två månaderfrån den dag då den underrättelse om ifrågavarande beslut som sändes tillsökanden daglecknats (regel 51). Framställs sådan begäran inom föreskriven tid, skall intemationetta byrån sändaavskrift av samttiga handlingar i ärendel till de designerade myndigheter somsökanden anger, t det fall alt den mottagande myndighelen har förklarat attdesigneringen av viss stat skall anses återkallad, skall handlingarna sändaslill den nationella patentmyndighelen i ifrågavarande stat. Sökanden måsteinom nämnda Ivåmånadersfrist tillställavarje patentmyndighet, som han önskar skall ompröva beslutet, översättning avansökningen om sådan erfordras och betala den avgift som föreskrivs i nationelllag. Har sökanden i fråga om viss stat iakttagit dessa bestämmelser, skall denstatens patentmyndighet ompröva bestulet. Om denna myndighet finner att denmottagande myndighelens resp. internationella byråns beslul var felaktigt,skall den intemationella ansökningen i den staten behandlas som om ifrågavarandebeslut inte hade meddelats. Den nationella patentmyndigheten skall i sådantfall underrätta intemationella byrån om sitt ställningstagande. För att sökanden skattsåvilt gälter få titt stånd sådan omprövning som avses bör krävasatt han ger in översättning och betalar ansökningsavgifi såsom vid fuUföljd.Begäran om omprövning syftar ju titt alt få ansökningen upptagen titt nationellbehandling. 1 förevarande paragrafsförsta stycke föreskrivs att, om mottagande myndighet har vägrat att fastställaintemationell ingivningsdag för intema- 1977/78:1 Dd A 360 lioneti patenlansökan eller förklarat attansökningen skall anses återkallad etter förklarat att yrkande om attansökningen skall omfalta skatt anses återkaUat, patentmyndighelenskall på begäran av sökanden ompröva detta beslut Iförsta punkten). Detsammaskall gälla i fråga om beslut av intemationetta byrån att ansökningen skattanses återkallad (andra punkten). 1 första stycket slättsvidare upp vissa fömtsättningar för att begäran om omprövning skall tas upp avpatentmyndighelen. I enlighet med artikel 25.1 och regel 51 föreskrivs sålundaatt sådan begäran skatt framställas litl intemationella byrån inom två månaderfrån det att underrättelse om den mottagande myndighetens eller internationellabyråns beslut avsänts titt sökanden (tredje punkien). Med stöd av artikel 25.2uppställs som ytterligare viltkor att sökanden inom samma lid lillpatentmyndighelen ger in översättning av ansökningen i den omfattningregeringen förordnar och betalar fastställd ansökningsavgifi (fjärdepunkten).I frågaom utgångspunkten för beräkning av fristen hänvisas till vad som har anförts i anslulning till31 § andra stycket. Finner patentmyndighelenatt den mottagande myndighetens eller inlernationella byråns beslut äroriktigt, skall patentmyndigheten enligt andra stycket första punktenfastställa internationell ingivningsdag för ansökningen, om detta inte harskett, samt fortsätta behandlingen av ansökningen. Motsättningsvis gällergivetvis alt om patentmyndigheten finner beslutet riktigt, någon fortsattbehandling av ansökningen inte skatt ske. I kommitténs förslagberörs inte frågan i vad mån 2 kap. patentlagen är tillämpligt på ansökan somtas upp till omprövning enligtförevarande paragraf Detta har under remissbehandlingen kritiserats avregeringsrätten. 1 princip bör sådan ansökan handläggas enligt samma ordningsom internationell patenlansökan som fullföljs enligt 31 S. På gmnd härav hari förevarande paragraf i andra stycket andra punkten tagils in en föreskriftav innebörd att, frånsett de särskilda bestämmelsema om omprövning som finns iparagrafen, 2 kap. gäller beträffande ansökan som har kommit in tittpatentmyndigheten enligt denna paragraf. Titt följd av dennaföreskrift blir bl. a. bestämmelserna i 24 S om besvär i palentansökningsärendetillämpliga. Beslut efter sådan omprövning som avses i förevarande paragrafblir alltid slutligt beslut, om patentmyndigheten finner den mottagandemyndighetens eller intemationella byråns beslut rikligt. Talan mot sådanibeslut kan därmed föras av sökanden enligt 24 S första stycket. Det kan ifrågasättas omtredje man skatt ha rätt att föra talan mot beslut varigenom patentmyndighetenvid prövning enligt förevarande paragraf förklarar den mottagande myndighetenseller intemationella byråns beslut oriktigt. proposition berördesett liknande fatt, nämligen beslut om åtempprätiande av patenl. Enligtföredragande departementschefen (prop. 1966:40 s.249) kunde det tänkas attannan än sökanden i vissa fall ägde överklaga beslut om att åtempprätta patent.Det borde emellertid en- Prop.1977/78:1 Dd A 361 ligt hans mening överlämnas åt praxis att avgöra fråganom talerätt med hänsyn till beslutets natur och omständigheterna i detenskilda fallel. Detsamma synes böra gälla i fråga om talerält för tredje manvid beslut enligl förevarande paragraf. I paragrafenregleras patentliden. Någon ändring har inte gjorts i förhållande till kommitténs förslag. Enligt paragrafens/örj/flstycke i dess nu gällande lydelse kan ett patent upprätthållas intill17 år från den dag då patentansökningen gjordes. Äv skäl som tidigare anförts (avsnitt 11.10.5) harliden förlängts till från nämndadag. 1 sinnu gällande lydelse innehåller paragrafen i andra stycket en föreskrift om tilläggspatent. Eftersom systemet medtilläggspatent föreslås upphöra (jfravsnitt 11.6.4), har delta stycke fått utgå. I fråga om giltighetstiden för tilläggspatent som har meddelats förelagändringens ikraftträdande ellersom enligt övergångsbestämmelsema till de föreslagna lagändringama meddelasdärefier hänvisas till vad somanförs i anslutning till punkt 9 i övergångsbestämmelsema. Paragrafen innehåller bestämmelser omskyldighet att betala årsavgift för patent.De nu föreslagna ändringarna i paragrafen föranleds av att systemet medtilläggspatent föreslås avskaffat. Sålunda har första stycket ändrats och andrastycket utgått. Bestämmelsema inuvarande 73 § föreslås utgöra 76 §. Med anledning därav harhänvisningen till 73 S i det nuvarande första stycket ändrats till attavse en hänvisning till 76 §. Förslaget tillny lydelse av förevarande paragraf överensstämmer med 41 S i kommitténsförslag. Paragrafeninnehåller i sin nuvarande lydelse bestämmelser om påföljd av försummelse atterlägga årsavgift. Någon ändring har inte gjorts i förhållande till kommitténs förslag. 1 det nuvarandeförsta stycket föreskrivs all om årsavgift inte erläggs enligt 41 och 42 §§,patent är förfallet från och med ingången av det paleniår för vilket avgiften inte har eriagts.Någon ändring i denna bestämmelse görs inte.Det bör emellertid framhållas att 41 § inte är tillämplig på europeisktpatent. 1 fråga om sådant patent ges en motsvarande bestämmelse i 86 § första stycket. Genom särskild föreskrift i86 § andra stycket blir 51 § tillämpligockså på europeiskt patent, om årsavgift för sådant patent inte eriäggsenligt 86 § första stycket och 42 §. Iparagrafens nuvarande andra stycke finns bestämmelser om återupp- 1977/78:1 Dd A 362 rättande av patent som har förfallit på grund avbrisiande betalning av årsavgifter. I det nuvarande tredje stycket gesföreskrifter om föranvändarrätt i samband med att patent ålempprättas. Dessabåda stycken har utgått. De har i sak ersatts av bestämmelser i 72 S andrastyckei och 74 S andra och tredje styckena. Beträffande dessa beslämmelserhänvisas lill vad som anförs i anslulning till nämnda paragrafer. I denna paragraf reglerasogiltigförklaring av patenl. Någon ändring har inte gjorts i förhållande tillkommitténs förslag. Enligt första styckei idess nu gällande lydelse skall patent på lalan därom förklaras ogiltigt, omdet har meddelats i strid mot I eller 2 S. Hänvisningen till dessa paragraferinnebär alt grund för ogiltigförklaring föreligger, om patent har meddelats pånågot som ligger utanför det patenterbara området eller i strid mot villkorenom nyhet och uppfinningshöjd. Sådan grund föreligger vidare om patent harmeddelats annan än uppfinnaren eller dennes rättsinnehavare. Patenl får dockenligt uttrycklig föreskrifi inte förklaras ogiltigt på den gmnd att den somhar fåll patentet varil berättigad till endast viss andel i det. I enlighet med vad somanförs i redogörelsen för huvuddragen av den föreslagna lagstiftningen(avsnitt 11.12.5) har antaletogiltighetsgmnder utökats. Samtiiga gmnder kan åberopas såväl mot patenl somhar meddelats av den svenska patentmyndighelen som mol europeiskt patent förSverige. De olika grunderna har tagits upp under fyra numrerade punkler iförevarande paragrafs_/Öri'ra stycke. De ogiltighetsgmnder somhar tagits upp under punki 1 motsvarar i sak de ogiltighelsgrunder som f n.anges i förevarande paragraf. Eftersom bestämmelsen skatt tillämpas även ifråga om europeiskt patent, kan den nu gällande lydelsen, att patent skallförklaras ogiltigt om det har meddelats i strid mol I eller 2 S, dock inlebehållas. Europeiskt patent meddelas nämligen inte enligt patentlagensbestämmelser utan enligt bestämmelserna i den europeiska patentkonventionen.Meddelas europeiskt patent i strid mot konventionens patenterbarhelsvillkor ochdess bestämmelser om verkan av äldre rättighet, får det enligt konventionenförklaras ogiltigt (art. 138. La och 139.2). Palenierbarhelsvillkoren enligt Ioch 2 S§ patentlagen i deras nu föreslagna lydelse överensstämmer emellertid isak med konventionens reglering i nu nämnda hänseende. Följaktligen kan ipatentlagen föreskrivas att patenl som gälter för skatt förklarasogiltigt, om det har meddelats oaktat villkoren i 1 och 2 §§ inte är uppfyllda.Avgörande humvida europeiskt patent är ogiltigt skall sålunda, i fall som nuavses, ske med tillämpning av enbart patenttagen och inte med tUlämpning av konventionensbeslämmelser. Under punkt 2 tas upp enbestämmelse om att patent får förklaras ogiltigt om det har meddelats fastänuppfinningen inte är så tydligt angiven i 1977/78:1 Dd A 363 patentet att en fackman med ledning därav kanutöva den. Denna ogiltighetsgmnd har införts efter förebild från deneuropeiska patenlkonventionen (art. 138.1.b) och konveniionen ommarknadspatent (arl, 57,1.b). Bestämmelsen innebär alt patent kan förklarasogiUigl om kravet på tydlighet i beskrivningen av uppfinningen ipalentansökningen (8 S andra styckei iredje punkten enligt förslaget. 9 § andrastyckei andra punkten enligt gällande rätt) inte är uppfyllt. Säsom tidigarehar framhällits (avsnitt 11.12.5) måste det emellertid vara fråga om enavsevärd brist för all del skall kunna göras gällande alt en fackman inte medledning av beskrivningen kan utöva uppfinningen. För att undvika osäkerhet förpatenthavama bör bestämmelsen tillämpas med stor försiktighet. Denomständigheten alt beskrivningen är behäftad med brist eller otydlighet som bordeha föranlett patentmyndighelen att under handläggningen av ansökningen krävaförtydligande eller komplettering behöver därför inte innebära att lillräckliggrund för ogilligförklaring föreligger. Som också har anförls i det föiegåendetorde denna ogiltighetsgrund i praktiken sällan bli tiUämplig. Punkt 3 avser det fallatt ett patenl omfattar något som inte framgick av ansökningen när den gjordes.Även denna ogiltighetsgmnd har införts efter mönster från den europeiskapatenlkonventionen (art. 138.1.c) och konventionen om marknadspalent (art.57.1 .c). Den innebär att patent kan förklaras ogiltigt, om sökanden i stridmol förbudet i 13 S har ändrat ansökningen så alt patent söks på något sominle framgick av ansökningen när den gjordes eller enligt 14 S skall ansesgjord. Har löpdagsförskjutning enligt 14 S ägt rum. skatt sålunda dettabeaktas vid tillämpning av förevarande punkt. Med uttrycket "vad somframgick av ansökningen" åsyftas sakinnehållet, inte ansökningensredaktionella utformning. Under p(//)A7 4 anges allgmnd för ogittigförktaring föreligger om patentskyddets omfallning harutvidgats efter det att palentansökningen har godkänts för utläggning. Sedan patentansökan hargodkänts för utläggning, får enligt 19 S andra stycket i dess nu föreslagnalydelse patentkraven inte ändras så alt patentskyddets omfattning utvidgas.Som nämnts i del föregående (avsnitt 11.12.3) har förbudet mot att ändrapatentkraven så att skyddsomfånget utvidgas efter det att ansökanhargodkäntsför utläggning tillkommit bl.a. av hänsyn till rättssäkerheten förtredje man (jfr. 1966:40 s. 118). Denna ogiltighetsgmndhar, såsom fömt nämnts (avsnitt 11.12.5), införts efter förebild från deneuropeiska patentkonventionen (arl. 138.l.d) och konventionen om marknadspatent(art. 57.l.d). Bestämmelserna i dessa konventioner utgår emellertid från ettsystem där utläggning av palenlansökan inle finns utan där patent meddelasföre invändningsförfarandet. Rätten alt ändra ansökan så att skyddsomfånget inågot avseende utvidgas upphör här i och med att patent meddelas. 1 fråga omeuropeiskt patent gäller sålunda att det får förklaras ogiltigt omskyddsomfånget har utvidgats efter det att patentet har meddelats. Prop.1977/78:1 Dd A 364 därför inte tillämpas på europeisktpatent för . En särskild reglering i delta avseende har tagits in i 84S. 1 fråga om möjlighetentill partiell ogittigförktaring hänvisas till vad som anförts därom iredogörelsen för huvuddragen av den förestagna lagstiftningen (avsnitt11.12.5). Bestämmelsen i nuvarandeförsta stycket andra punkten om att patent inte får förklaras ogiltigt därföratt den som har fått patentet varit berättigad till endast viss andel i dethar brutits ut och placerats som ett andra stycke. Tredje och fjärdestyckena överensstämmer med nuvarande andra resp. Iredje stycket bortsett frånen redaktionell ändring i tredje stycket. Denna paragraf innehållerbestämmelser om överföring av patent. Med anledning av ändringama i 52 § nuvarande hänvisningen i förevarande paragrafs första stycke till 52 §tredje slycket bytts ut mol en hänvisning till 52 S fjärde stycket. I övrigtär paragrafen oförändrad. I denna paragraf finnsföreskrifter om att patentmyndigheten skall utfärda kungörelse när patent harförfallit eller förklarats upphört, när patent genom lagakraftvunnen dom harförklarats ogUtigt eller överförts och när ansökan om åtempprätiande av patenthar blivit prövad genom lagakraftvunnet beslut. Eftersom bestämmelsema omåtempprätiande av patent (51 § andra och tredje styckena) föreslås upphävda,har föreskriften om kungörelse rörande beslut om återupprättande utgått (jfrdock 74 S första stycket). I förevarande paragrafregleras skyddet för en patentsökt uppfinning fram tillpatentmeddelandet, det s. k. provisoriska skyddet. Enligt första stycketförsta punkten i dess nuvarande lydelse skall, om någon yrkesmässigt utnyttjarpatentsökt uppfinning efter det att handlingama i ansökningsärendet har blivitallmänt tillgängliga, bestämmelserna om patentintrång äga motsvarandelillämpning i den mån ansökningen leder lill patent. Denna föreskrift innebäratt patentskyddets omfattning besiäms av del meddeladepatentet. Patentkravens lydelse när ansökningen blev allmänt tillgänglig ärsålunda principiellt utan betydelse för skyddsomfånget . Denna reglering harändrats genom en ny andra punkt i första stycket. Rörande skälen för dennaändring hänvisas titt vad som har anförts i redogörelsen för huvuddragen avden förestagna lagstiftningen (avsnitt 11.14.5). Enligt den nya bestämmelsengäller sålunda att för tiden innan utläggningen av patentansökningen harkungjorts enligt 21 §, patentskyddet omfattar 1977/78:1 Dd A 365 endast vad som framgår såväl av patentkraven ideras lydelse när ansökningen blev allmänt tillgänglig som av patentkravenenligl patentet. Mot-sätlningsvis gäller att patentkraven enligt patentetretroaktivt bestämmer patentskyddets omfattning under den del avansökningstiden som ligger efter kungörandet om utläggningen. Den nya andra punktenmedför att patentskyddet före kungörandet om utläggningen aldrigkan omfalta något som inte framgår av patentkraven i deras lydelse näransökningen blev allmänt lillgänglig. Skyddsomfånget kan däremot bli mindre, ompatentkraven i denna lydelse inte får motsvarighet i det meddelade patentet.Skulle det meddelade patentet ge skydd för något som inte framgår avpatentkraven i deras lydelse när ansökningen blev allmänt tillgänglig, kanskyddet i den delen gälla först från och med att utläggningen avpalentansökningen har kungjorts. Enligt första styckettredje punkten - som motsvarar styckets nuvarande andra punkt - gäUer att vidintrång inte får dömas till straff Vidare gäller attskadestånd för inirång innan utläggning av patentansökningen harkungjorts bara kan utgå i form av sådan ersättning för utnyttjandet avuppfinningen som anses skälig. 1 andra stycket har inte gjorts någon ändring. Förevarande paragraf ärtillämplig endast på patent som har meddelats av den svenska patentmyndighelen.Såvitt gäller europeiska patenl finns särskilda beslämmelser om detprovisoriska skyddet i 89 S andra slyckel. 1 denna paragraf gesbestämmelser fördel fall att en patentsökande eller patenthavare harförhindrats att gentemot patentmyndigheten iaktta frist som har fastställts ipatentlagen eller med stöd av denna. Paragrafen är en motsvarighet till artikel122 i den europeiska patentkonventionen. I fråga om de överväganden som tiggertitt grund för bestämmelserna hänvisas till vad som har anförts i redogörelsenför huvuddragen av den föreslagna lagstiftningen (avsnitt 11.15.5). Paragrafenöverensstämmer i sak med 72 § i kommitténs förslag. 1 förevarandeparagrafs/öri/o stycke behandlas det fall alt en palentsö-kande, fastän han hargjort allt som skäligen kunnat krävas av honom, inle har kunnat gentemotpatentmyndigheten iaktta sådan frist för alt vidta viss åtgärd som harfaststäUts i patentlagen eller med stöd av denna och till följd därav har liditrättsförlust. 1 sådant fall skall paientmyndigheten förklara alt åtgärdenskall anses vidtagen i rätt tid, om han från det att hindret upphörde,dock senast från fristens utgång, både har vidtagit åtgärden och gjortskriftlig framställning om att åtgärden skall gälla som vidtagen i rätt tid. Som framgår av lagtextenär bestämmelsen tillämplig endast när en patentsökande har underlåtit attiaktta frist. Lagmmmet är sålunda inte till-lämpligt om någon har försuttitfristen enligt 21 § andra slycket för att göra 1977/78:1 Dd A 366 invändning mot patenlansökan. Vidare avserbestämmelsen endasl frist som skall iakitas gentemot patentniyndigheten.Bestämmelsen är därför inte lillämplig på frisl som skall iakttas iförhållande till regeringsrätten eller allmän domstol. 1976/77:96föreslås all patentverkets besvärsavdelning ombildas till en friståendeförvaltningsdomstol, patentbesvärsrätten. Efiersom palenlbesvärsrälten, imotsats till den nuvarande besvärsavdelningen, inte kommer alt utgöra del avpatentmyndighelen. blir förevarande bestämmelse inte heller tillämplig påfrist som skall iakttas i förhållande titt palenlbesvärsrälten. Som föruisättning för attförsta stycket skall vara tillämpligt gäller, att sökanden har gjort allt vadsom skäligen har kunnal krävas av honom för att iaktta fristen. Lagrummet harpå denna punkt utformats i nära anslutning titt konvenlionstexten. Det harövervägts att i slättet använda den formulering som finns i 32 kap. 8 S försiaslyckel för alt ange när laga föifall skall anses haförelegal. Där föreskrivs att laga förfall föreligger, då någon genom avbrott iallmänna samfärdseln, sjukdom eller annan omständighet som han inte hade bortfömtse etter rätlen eljest finner ulgöra giltigursäkt, har hindrats att fullgöra vad som har ålegat honom. Från danskt ochnorskt håll har emellertid anförts, att en sådan avfattning i dansk och norskrätt inte skutte ge bestämmelsen samma innebörd som konvenlionstexten. För altfå till stånd överensstämmelse mellan taglex-lema i de nordiska tänderna hardärt'ör valts att utforma den svenska lagiexlen i nära anslulning tillkonvenlionstexten. Som utgångspunkt bör emellertid gälla att bedömningen av vadsom skall anses vara godtagbart förfall enligt förevarande paragraf skall skeenligt samma normer som vid prövning huruvida laga förfall föreligger enligt 32kap. Del bör påpekas att enligl uttalanden vid dendiplomatiska konferens vid vilken den europeiska patenlkonventionen antogsariikel 122 bör tolkas restriktivt. Delsamma bör gälla i fråga om förevarandelagmm. En patentsökande utförvanligen inte själv de åigärder som måste vidtas i ett patentärende ulananlitar ombud fördetta. Kravet att sökanden skatt ha gjort allt vad somskäligen har kunnal krävas av honom för alt iakita fristen är emellertiduppfyllt om sökandens ombud inle har varit i stånd att iakita frislen, trotsalt ombudet har gjort attt vad som skäligen har kunnat krävas av honom för attiaktta denna (jfr 32 kap. 8 § andra slyckel ). Någonuttrycktig föreskrift härom har inte ansetts erforderlig.