prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — Jav avser att 1 specialmoliveringen till den föreslagna 116 c §lämna exempel i anslutning till sistnämnda bestämmelse. Jagvill också tillägga följande. Del är inle ovanligt att skönsiaxering sker ulanatl det uttryckligen anges alt viss del av inkomsten avser konstateradeoriktigheter. Denna ordning har emellertid vållat problem sedan detadministrativa sanktionssystemet infördes på skatteområdet. Det hänger sammanmed reglerna om eftergift av skatletillägg samt föreskriften all avvikelse sominnebär atl rättelse av uppenbar felräkning eller misskrivning ej skallföranleda skattetiUägg. TUlämpning av dessa bestämmelser kan medföra attskattetillägg på grund av oriktig uppgift ej påförs. Utrymmet för att på sådanagrunder underlåta att påföra skattetiUägg är däremot begränsat, när del ärfråga om skattetillägg lill följd av skönstaxering. Den oriktiga uppgiften kanju också vara sådan att skattetillägg för denna skall utgå efler den lägreprocentsatsen. Jag vill med anledning härav understryka vikten av att det ibeslut om skönstaxering noga anges i vad mån en höjning avser direktkonstaterade oriktiga uppgifter och vilken del som avser skönsmässig höjning. De flestaremissinstanserna länmar utan erinran förslaget att skattetillägg vidskönstaxering inte skall undanröjas utan nedsättas med viss del om deklarationlämnas efter beslutet om skatletill-lägg. En del remissinstanserfinner de föreslagna procentsatserna för låga och en instans anser attprocentsatserna inte utan undantag bör gälla juridiska personer. Ett icke ringaantal remissinstanser anser emellertid att skattetUläggen skall undanröjassedan deklaration lämnats. De framhåUer att vite och förseningsavgift utgör tUlräckligapåtryckningsmedel. Även jag anser att möjligheten att undanröja skattetilläggbör bibehåUas i de fall tiUägget påförts på grund av skönstaxering vid uteblivendeklaration. Det bör kunna ske, oavsett om skatterätten hunnit pröva besväröver beslutet eller taxeringen. Gällande regler kan visserligen sägas ge visstutrymme för spekulation 1 myndigheternas taxeringsbeslut. För att motverkadetta har jag föreslagit, att oriktiga uppgifter i skriftligt meddelande,som lämnas i skönstaxerlngsfallen, skall 1977/78:136 164 bedömasenligt reglerna om skattetillägg för oriktig uppgift. Denna ål-gärd träffar defall då skattskyldig, som inte har deklarerat, också har lämnat oriktig uppgift1 skrift, t. ex. i en inte undertecknad deklaration. Därigenom torde enväsentlig olägenhet med gällande bestämmelser ha undanröjts. Deflesta remissinstanser godtar uiredningens förslag all skattetill-lägg på grundav utebliven deklaration inte skall kunna påföras med mindre anmaning all ge indeklaration har sänts ut till den skaltskyldige. En remissinstans anseremellertid att det vore rimligt alt skattetUlägg skulle kunna påföras även om anmaningav förbiseende inle har sänts till den skattskyldige. Från någraremissinstanser framförs önskemål om förklaringar och förtydliganden medanledning av förslaget. Jagdelar den uppfattning som utredningen och de flesta remissinstanser har givituttryck för och förordar att det skall utgöra en förutsättning för att påföraskattetillägg vid skönstaxering atl anmaning har sänts ut till den skaltskyldige.Krav på delgivning föreslås emellertid inte. Förslaget från en remissinstansatt skatletillägg borde kunna påföras även när myndigheterna av förbiseendeglömt att sända anmaning kan jag därför inte godta. Idetta sammanhang vill jag också understryka viklen av att anmaningen uppfylleralla formella krav. Detmåste t. ex. anges, när deklarationen senast skall lämnas. Del är ocksåväsentligt alt lokala skattemyndigheten tar reda på den skattskyldigesaktuella adress för alt anmaningen skall kunna skickas dit. Det måstenaturligtvis också iakttas att anmaning med hänsyn till föreskrifterna i 47 § TLskall sändas till den deklarationsskyldige som inte alltid är samma person somden skattskyldige. Utredningensförslag att regeln om nedsättning till skall utsträckas till juridiskapersoner har stött på motstånd från några remissinstanser. Jag vill i dettasammanhang också erinra om atl den gemensamma projektgmpp inom RSV ochstatskontoret som utreder skatteadministrationen och taxeringen i förstainstans () i en rapport har föreslagit att någon sådan nedsättningöver huvud taget inte skall förekomma. Med anledning härav och då förslagettill skatletill-läggsbestämmelser måste anpassas till det förslag till ändradskatteadministration och taxering i första Instans som jag avser alt läggafram senare, vill jag inte nu la ställnmg till om nedsättning av skattetilläggtill skall utsträckas till juridiska personer. Detsamma gäller i fråga omförslaget atl den skallskyldige i vissa fall, bl. a. när han fått del avresultatet av revision hos honom, skall vara betagen rätten att få tilläggetnedsatt tiU . Förslagetatt den särskilda spärregeln på . vid skönstaxering skall utmönstrashar allmänt godtagits. Även jag ansluter mig tUl förslaget. Prop.1977/78:136 165 Förslagetall utmönstra den särskilda regeln om beräkning av nedsättning avskattetillägg som ingår i tillkommande skatt lämnas ulan erinran av remissinstansema.Detsamma gäller förslaget att slopa skyldigheten för taxeringsintendenten attgöra anmälan till skatterätten av de faU då undanröjande och nedsättning skallverkställas. Förslagen bör enUgt min mening genomföras. Vad jagnu har föreslagit innebär att en bestämmelse om skattetillägg vid skönstaxeringmed avvikelse från den skattskyldiges deklaration bör införas i 116 b §. Vissaredaktionella ändringar bör dock göras i utredningsförslaget. 1 116 c § in bestämmelsen om skattetillägg vid skönstaxering på grund av uteblivendeklaration. Förulsättningarna för påföring av skattetillägg ändras inte,bortsett från kravet på att anmaning att deklarera skall ha sänts ul till denskattskyldige. Bestämmelserna om undanröjande och nedsättning av skattetilläggvid skönstaxering föreslås införda i 116 d §. 5.2.5.4Beräkning av undandragen inkomst (kvittning) Enligtpraxis får den skattskyldige inte kvittningsvis tiUgodoräkna sig avdrag pågrund av för högt upptagna intäkter eller för lågt beräknade avdrag, närundandragen inkomst beräknas. Däremot medges s. k. oäkta kvittning. Detinnebär atl kostnader, som har direkt anknyming till utelämnad Intäktspost,dras av vid beräkning av undandraget belopp. Som antyds av beteckningen oäktakvittning är det 1 sådant fall inte fråga om en verkUg kvitmingsrätt utan omett förfarande för beräkning av undandraget belopp. Utredningenhar funnit att den skattskyldiges kvittningsrätt bör utsträckas. Som motiv harutredningen åberopat praktiska synpunkter och rättviseskäl. Utredningen haranfört ett exemjjel för att belysa förslaget. Enskaltskyldig har angett nettointäkten av viss förvärvskälla till . Vidgranskning konstateras atl . konstaleras attden skatlskyldige är berättigad till avdrag med ytterligare 5 000 kr.Nettointäkten uppgår därför till . Enligt ett synsätt har denskattskyldige undandragit , varför skattetillägg skall beräknas medutgångspunkt från detta belopp. Den skatlskyldige skaU inte komma i bättreläge på grund av att han glömt en avdragsposl. Enligl ett annat betraktelsesättskall skattetillägg beräknas med hänsyn tagen också lill kvlttnlngsposlen 5 000kr. Den skattskyldige har faktiskt redovisat . Det allmännas förlustkan då inte bli större än . Utredningenhar förordat det sistnämnda alternativet men anser att kvittningsrätten börbegränsas till den förvärvskälla som den utelämnade intäkten eller det för högtupptagna avdraget avser. 1977/78:136 166 Blandde remissinstanser som uttryckligen uttalat sig om förslaget är majoritetenpositiva till förslaget. Kritiska röster saknas emellertid inte. a. har endel myndigheter framhållit de uppenbara risker för missbruk som förslaget gerupphov till. Dethar även framhållits alt en utvidgad kvittningsrätt skulle innebäraadministrativa problem. Sålunda har en domstol framhåUit att kvittningsrättenmåste gälla i alla instanser. Därför skulle omräkning av undandragen inkomstbehöva ske i de fall högre instans i taxeringsprocessen vägrar avdrag somtidigare kvittats mot oriktig uppgift. Föregen del får jag anföra följande. Kvittning aktualiseras främst i fråga omoriktig uppgift vid beräkning av rörelseinkomst. Genom utredningsförslaget kanman visserligen undvika rättstvister huruvida viss avdragspost är hänförligtill konstaterad oriktig uppgift eller inte. Vissa rättviseskäl synes ocksåtala för en sådan regel. Det är emellertid uppenbart atl en utvidgad kvittningsrättger utrymme för missbruk om den skattskyldige vid avsiktUg underdeklarationsamtidigt underlåter att yrka avdrag han har rätt till. Omunderdeklarationen inle upptäcks har den skattskyldige viss möjUghet att iefterhand begära nedsättning av taxeringarna med hänsyn lill den outnyttjadeavdragsrätten. Jag är med hänsyn till risken för ett sådant missbruk inteberedd att förorda utredningens förslag. Jaghar tidigare lagt fram förslag i fråga om eftergiftsbestämmelserna. Ianslutning härtUI bör bestämmelsen om eftergift av förseningsavgift på grundav ringa belopp justeras. Bestämmelsen är inlagen i 116 d § andra stycket igällande lag. Utredningenhar konstaterat att avgiften vad gäller TL i huvudsak är avpassad efterstorleken av den skattskyldiges inkomst eller förmögenhet och därför normaltbortfaller om inkomsten eller förmögenheten är ringa. Det sammanhänger medbestämmelsen att endast avgift som uppgår till . De fall därfasta avgifter utgår, oavsett om inkomsten eller förmögenheten är låg, ärsådana där särskilda skäl talar för att ge eftertryck åt skyldigheten att avgedeklaration. Utredningen finner därför inte atl några skäl talar för attefterge förseningsavgiften med hänvisning tiU regeln om ringa belopp. Endasten remissinstans har invänt mot förslaget och uttalat att skärpningen äronödig. Jagfinner motiveringen för att ringabeloppsregeln ej skall tillämpas påförseningsavgift bärande och ansluter mig till vad utredningen anfört i dettahänseende. Jag föreslår sålunda att förseningsavgift ej skall kunna efterges pågrund av atl det belopp som skulle ha kunnat undandras är ringa. 1977/78:136 167 5.2.5.6 Undantag från särskild avgift för dödsbo i vissafall Dödsbo efter här i rikel bosall skallskyldig kan enligl 75§ 1 mom. kommunalskatielagen (1928: 370) i vissa faU befrias från skatt. Motsvarandebefrielse kan enligl 116 d§ tredje stycket TL medges i fråga om särskildavgift. Förutsättning för befrielse är att den skattskyldige efterlämnat bodelägaresom vid hans frånfälle var beroende av honom för sin försörjning och allomständigheterna är ömmande. Utredningen har inte föreslagit någon annan ändring avbestämmelsen än att den flyttas till 116 i §. En remissinstans har funnit det otillfredsställande altsärskild avgift över huvud laget kan påföras dödsbo på grund av alt den avlidnelämnat oriktig uppgift. Jag delar uppfattningen och anser att varken beslut omskattetillägg eller förseningsavgift bör fattas sedan den skatlskyldigeavlidit. Jag förordar att en bestämmelse av den Innebörden tas in i 116 i §första stycket. I det andra slycket regleras frågan om särskild avgift sompåförts innan den skattskyldige avlidit. I denna del föreslår jag enredaktionell justering 1 anslutning till den nu behandlade ändringen. 5.2.6 Besvärsbestämmelser 5.2.6.1 Ordinära besvär Enligt § andra slycket gäller f. n. all denskattskyldiges besvär över påförd särskild avgift skall ha kommit in lillskatterättens kansli efter det all han fått del av beslutet ompåfört skattetillägg. Om den skattskyldige anför besvär endasl över taxeringenbör enligt uttalande 1 förarbetena (prop. 1971: 10 s. 275) yrkande om omprövningav beslut om särskild avgift anses ha framställts även om detta framgår endastav den skattskyldiges argumentering i skattefrågan. Förskattedomstol kan det emellertid 1 vissa fall vara svårt att avgöra omskattskyldigs besvär över taxering också avser påfört skattetillägg. För attundvika rättsförlust för den enskilde föreslår utredningen att skaltskyldigseller taxeringsintendents yrkande om atl beslul om särskild avgift skallundanröjas eller nedsättas skall kunna prövas så länge den taxering som tilläggetavser inle har vunnit laga kraft. Om yrkandet framförs först i regeringsrätteneller i kammarrätt, skall målet kunna återförvisas till länsskatterätt i dennadel. Förslagetgodtas av de flesta remissinstanser. En del kritiska synpunkter framförs dock.Några myndigheter påpekar alt frislen ter sig alltför generös. ,som i och för sig har godtagit tanken på en utsträckt besvärstid för denskattskyldige, framhåller att det med visst fog kan hävdas att taxering intevinner laga kraft förrän året efter taxeringsåret. Huvudregeln omtvå månaders besvärstid Prop.1977/78:136 168 skulledärför ha betydelse endast då besked om skattetillägg har delgivits efter densista februari året efter taxeringsåret. En remissinstans anser alt det böröppnas möjlighet för domstol all i samband med prövning av taxering ex officioändra skattetillägg som domstolen finner felaktigt påfört. Föregen del vill jag anföra följande. För många skattskyldiga har det varit svårtall se laxeringen och beslutet om särskild avgift som skilda avgöranden. Dettahar kunnat leda till rättsförluster. Dessa effekter undanröjs om förslagetgenomförs. Några beaktansvärda nackdelar medför inte detta. Jag ansluter migdärför lill förslaget. Vissa redaktionella justeringar bör vidtas.Bestämmelserna bör tas in i 116 m§. Om den skattskyldige först iregeringsrätten eller i kammarrätt framför yrkande beträffande skattetillägg,kan denna fråga återförvisas till lägre instans. Den omständigheten att besvär,som anförs av den skaltskyldige sedan den ordinära besvärstiden löpt ut menföre året efter taxeringsåret, kan föranleda omprövning avtaxeringen, om taxeringsintendenten tillstyrker besvären, kan givetvis inteföranleda all besvär över skattetillägg generellt skulle kunna anföras intillden året efler taxeringsåret, eller att huvudregeln om två månadersbesvärslid skuUe ha betydelse endast då beslut om skattetillägg har delgivitsefter året efter taxeringsåret. Förslagetfrån en remissinstans att domstol ex officio skall ompröva påfört skattetUläggi samband med prövning av taxeringen, anser jag leder för långt. En sådan regelskulle i normalfallet medföra onödigt merarbete. Varje domstol som befattar sigmed en taxeringsfråga skulle i sådant fall nödgas utreda de närmareomständigheterna kring ett tidigare påfört skattetillägg, oavsett om denaktuella taxeringsfrågan har samband med skattetillägget. En sådan ordning ärinte godtagbar med hänsyn till det stora antal ärenden det här är fråga om. Minuppfattning i denna del överensstämmer med skatteutskottets uttalande vid riksdagsbehandlingenav prop. 1971: 10 (SkU 1971: 16 s. 64). Bestämmelserom taxcringsintendentens besvärsräit finns f. n. i § tredje stycket. Vadgäller den tid inom vilken besvären skall anföras tillämpas reglerna i 76 §analogt. Det Innebär atl taxeringsintendenl skall anföra besvär före utgångenav aprU månad året efter taxeringsåret. Utredningen föreslår en utsträckningav besvärstiden lill utgången av året efler det taxeringsår som skattetUläggetavser. I denna del bör förslaget tas upp till bedörrming inom ramen för detförslag till en ändrad skatteadministration och taxering i första instans somjag avser atl lägga fram . Enligtgällande ordning skall taxeringsintendent föra talan om taxering och särskildavgift . Utredningen föreslår också en ändring av denna bestämmelse.Som jag framhållit avser jag atl ta ställning till längden av taxeringsintendentensbesvärstid i annal sam- 1977/78: 136 169 ifrågavarande ändring bör behandlas samtidigt.Jag lägger därför inte nu fram något förslag på denna punkt. Utöver detta föreslår utredningen att det i andra stycketi en ny 116 n § tas in en regel atl taxeringsintendent, som kvittningsvis framställermvändnlng i laxeringsprocess, får föra talan också i fråga om särskild avgift.Hans talan om särskild avgift skall dock inle prövas om yrkandet i fråga omtaxeringen ej prövas. Förslaget tillstyrks eUer lämnas utan erinran av så gottsom samtiiga remissinstanser. Några ifrågasätter emeUertid behovet av sådana bestämmelser. För egen del finner jag förslaget riktigt i sak ochdessutom ägnat att förenkla rutinerna för taxeringsintendent som kvittningsvisvill föra talan om taxering och i samband därmed framföra yrkande beträffandesärskild avgift. Jag ansluter mig därför till utredningens förslag på dennapunkt bortsett från några redaktionella ändringar. Reglerna om laxe-ringsinlendentsbesvärsrätt bör tas in i 116 n §. F. n.saknas det en särskild regel om taxeringsintendents besvärsrätt i fall dåoriklig uppgift har lämnats i mål om skatt. Utredningen föreslår i deltahänseende följande. Om den skattskyldige lämnar uppgift i mål om taxering ochuppgiften ej har godtagils eller ej har prövats i målet får taxeringsintendenlhos länsskatterätten föra talan om att skattetillägg skall påföras. Sådantyrkande skall framföras efler utgången av den månad under vilkenrätten avgjort målet. Förslaget lämnas utan erinran av de flestaremissinstanserna. Några menar emellertid att taxeringsintendenten, innan måletavgörs, bör yrka skattetillägg i den instans där uppgiften lämnats. Delpåpekas ocksä att den föreslagna formuleringen av regeln ger intryck av atttaxeringsprocessen skall ha avslutats innan taxerihgsintendenten äger föratalan hos länsskatlerätlen. Medanledning härav får jag anföra följande. En bestämmelse av detta slag behövspå grund av förslaget att oriklig uppgift som har lämnats skriftiigen itaxeringsmål skall kunna föranleda skatletillägg. Ett godtagande av förslagetfrån en remissinstans att yrkande om skattetillägg bör göras, innan målet haravgjorts av den instans där uppgiften har lämnats, skulle innebära atlinstansordningen i flera fall inte iakttas. Del skulle medföra nackdelar förbl. a. den skattskyldige. Jag kan därför inte ansluta mig till del. Däremotanser jag det rimligt att besvärstiden 1 dessa fall inte börjar löpa förrän lagakraftvunnetavgörande föreligger. Annars kan taxeringsinlendenten bli tvungen att föratalan om skattetiUägg innan saken slutiigen har avgjorts. En sådan situationuppkommer om den skattskyldige anför besvär över dom, varigenom rätlen ejgodtagit uppgift som den skattskyldige lämnat i målet. Jag biträder alltsåförslaget med den ändringen att besvärstiden 1 dessa fall skall räknas frånutgången av den månad då lagakraftvunnet avgörande Prop.1977/78:136 170 imålet om taxeringen föreligger. Den förhållandevis långa besvärsliden förtaxeringsintendenten är motiverad av att det kan behövas taxeringsrevision föralt fastställa alt den skattskyldige lämnat oriktig uppgift. Som en följd avden relativt långa lidrymd som kan behövas för att fastställa att oriktiguppgift har lämnats är del också nödvändigt att införa en bestämmelse enligtvilken eftertaxering skall kunna ske med anledning av oriktig uppgift i mål.Utformningen av en sådan bestämmelse återkommer jag liU. 5.2.6.2Besvär i särskUd ordning Enligt116 j § första stycket gäller om inle annal är föreskrivet övrigabestämmelser i i tillämpliga delar beträffande skattetillägg ochförseningsavgift. Det innebär alt reglerna i 100 och 101 §§ om besvär isärskild ordning tillämpas analogi i fråga om de särskilda avgiftema. Utredningenframhåller att denna ordning har orsakat viss osäkerhet i praxis, eftersombestämmelserna har utformats för specifika situationer i skattemålen. Därförhar utredningen föreslagit en särskild reglering av extraordinär besvärsrätt imål om skattetillägg. Sådana regler behöver enligt utredningen endast omfattaskalletillägg, eftersom förseningsavgift påförs med förhållandevis låga beloppoch f. ö. till sitt belopp föreslås skola anges i beslut om sådan avgift.Enligt förslaget skaU skattskyldig få anföra besvär i särskild ordning om altskattetillägg skall undanröjas eller nedsättas om talan stöds av tidigare ejframförd omständighet eller nytt bevis. Taxeringsintendenl skall enligt förslagetfå föra talan i särskild ordning om att skatletillägg påförs den skattskyldige,för det fall fråga om skattetillägg ej har prövats av lokal skattemyndighettrots alt så bort ske. Genom sådana besvär skall taxeringsintendenl också fåföra talan om höjning av skattetillägg om beslut om skatletill-lägg blivitoriktigt på grund av felräkning, misskrivning eller annat uppenbartförbiseende. Talan skall i båda fallen anföras hos länsskatterätl inom fem årfrån utgången av del taxeringsår uppgiften avser. Förslagen tillstyrks ihuvudsak eUer lämnas utan erinran. Några remissinstanser finner emellertidförslagen för långtgående i vissa delar. De invänder att extraordinär besvärsräitför den skattskyldige bör förutsätta att denne har vägande skäl att inte föratalan inom den normala besvärstiden. Vad gäller möjligheten att anföra besvärtill den skatlskyldiges nackdel riktas kritik mot att sådana besvär skallkunna las upp om fråga om skattetillägg av förbiseende ej har prövats av lokalskattemyndighet. En remissinstans påpekar alt föreskriften atl besvär isärskild ordning skall anföras hos länsskalterält bryter mot den vanUgainstansordningen. Jagbiträder förslaget att regler om rätt att anföra besvär i särskild ordninginförs i kapitlet om särskilda avgifter 1 TL. Prop.1977/78: 136 171 ienlighet med utredningens förslag endast gälla skattetillägg. Rätten all anförabesvär i särskild ordning beträffande förseningsavgift bortfaller därmed.Besvär till den skattskyldiges förmån skall få anföras både av den skaltskyldigeoch av taxeringsintendent. En förutsättning för besvärsrätlen bör, somutredningen har föreslagit, vara all nya omständigheter eller nytt bevis kanåberopas. I likhet med några remissinstanser anser jag att man bör kräva skatlskyldige haft skäl för atl inle besvära sig i vanlig lid. Jag föreslårdärför att del som förutsättning för besvärsräit i särskild ordning skallgälla all del varit ursäktligt all den skaltskyldige inte har fört talan iordinär ordning. Till ledning för rättstillämpningen vill jag i sistnämndahänseende hänvisa til! den rättspraxis som har utvecklats i fråga omtillämpning av föreskrifterna om ursäktlighet som förutsättning för besvär enligl100 § TL. När beslul blivit oriktigt på grund av felräkning, misskrivningeller annat uppenbart förbiseende, bör talan till den skatlskyldiges förmånockså få föras. På grund av sådant fel bör talan därjämte få föras av taxeringsintendentlill den skattskyldiges nackdel. Däremot bör besvär i särskild ordning tiUnackdel för den skattskyldige enligl min mening inte få anföras av det skäletalt myndighetema av förbiseende inte har tagit upp frågan om skattetillägg i rälllid. Jagföreslår vidare att extraordinära besvär i enlighet med utredningens förslagskall få anföras intill utgången av femte året efler del taxeringsår tilläggetavser. Sådana besvär bör anföras hos skatterätt. Denna avvikelse från annarsgällande regler i fråga om instansordning motiveras av enkelhetsskäl. Deföreslagna besvärsreglerna bör tas in i 116 o §. 5.2.6.3Skyldighet att i vissa fall ex officio beakta bestämmelserna om eftergift F.n. föreskrivs inte någon skyldighet för myndigheterna atl ex officio iakttabestämmelserna om eftergift av särskild avgift. förslag omadministrativa sanktionsregler (prop. 1971: 10 s. 272) avvisade föredragandenen sådan skyldighet. Han framhöll atl den skatlskyldige skulle beredastillfälle yttra sig innan beslul om skattetillägg fattades samt alt denskattskyldige därvid hade tillfälle åberopa de omständigheter som kundeföranleda eftergift. (SkU 1971: 16 s. 64) avvisade tanken altöverinstans i samtliga mål rörande skattetillägg, oavsett om besvär anförts, exofficio skulle pröva om eftergiflsgrund kunde föreUgga. Enligtuiredningens förslag skall eftergiflsgrund iakttas även om yrkande ej harframställts om delta föranleds av vad som förekommit i målet om särskildavgift. Förslaget har mottagitsvälvilligt av remissinstanserna. 1 något fall sägs atl förslaget inte ärtillräckligt långtgående.