prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — a.vetenskaper av stor betydelse för utvecklingen av kulturlivet, den socialaomvårdnaden och individens hälsa, skyddet av miljön och hushållningen medenergi. Jag förordar vidare en förstärkning av forskningens basresurser. Medbenämningen basresurser avses medel för bl. a. biblioteksservice, anskaffningav instrument och apparatur samt anställning av biträdespersonal för forskningsverksamhet.Förstärkningen av basresurserna medför förbättrade arbetsviUkor förforskningen. Därigenom blir det möjligt att inom ramen för den befintligaforskningsorganisationen höja forskningskapaciteten. Samhället harett fortiöpande behov av atl forskning tas upp på nya områden och att samhällsproblemangrips ur nya infallsvinklar. 1977/78:100 Bilaga 12 366 nå detta mål fordras en ökadröriighet inom forsloiuigsorganisationen. Med hänsyn till de knappa resursersom kan förutses måsle en sådan rörlighet åstadkommas ihuvudsak inom ramen för givna resurser. Detta kan ske på olika sätt. Ett är attmera noggrant än hittiUs pröva ledigblivna professurers inriktning innan de pånytt tUlsätts. En sådan prövning bör inte begränsas tiU atl enbart gällainriktningen inom det ämne den ledigblivna professuren omfattar. Möjlighetenatt föra över professuren till ett annat ämne eller att låta den omfatta etthelt nytt änane bör i större usräckning än hhtiUs tas med vid prövningen. De samhällsproblemkring vilka behovet av forskning är trängande är oftast så omfattande ochkomplicerade atl insatser från många forskningsområden fordras. Antalet mån gvetenskapliga forskningsprojekt har också ökat avsevärt under senare år.Särskilda centra eUer grupper för sådan verksamhet har bildats. Ett exempelhärpå är centmm för tvärvetenskap i och ett annat ärmUjövårdsprogrammet vid i . Jag vUl stryka under att det ärangeläget att dessa verksamheter får ett tillräckligt stöd av de lokalahögskolemyndigheterna. De mångvetenskapliga projekten kan verksamt bidra ökad rörlighet i forskningsorganisationen. En liknande karaktär har ocksåden temaorienterade forskningsorganisationen som på regeringens uppdrag universiteteti planerar. Arbetet med denna har kommit så långt atl tiden ärmogen att besluta om dess ikraftträdande. Jag återkommer strax lUl detta. Även om olikaåtgärder kan och bör vidtas för att öka rörligheten inom den fastaforskningsorganisationen vid högskoleenheterna är det likväl forskningsrådensom måste ha huvudrollen när det gäUer att stimulera rörligheten inomforskningen och att bryta upp nya forskningsfält. Den nyaforskningsrådsorganisationen som trädde i kraft lämpar sigenligt min mening väl för denna roU. Jag förordar också i det följandeförstärkning av forskningsrådens resurser. Jag vill redan nu nämna att jagdärvid har tagit hänsyn till behovet av att stimulera massmedieforskning bl.a. med stöd av humanistisk-samhällsveten-skapliga forskningsrådet och att inomnaturvetenskaphga forskningsrådet påbörja ett stort projekt rörande biologiskametoder för bekämp ning av skadeinsekter. Resultaten av denna forskning kanförutses få stor betydelse för bl. a. jord- och skogsbraksnäringarna saml förskyddet av miljön. För del medicinska forskningsrådet har jag beaktat behovelav medel för elt svenskt medlemskap i for Research onCancer i vars verksamhet i betydande utsträckning, rör forskning omcancerrisker i arbetsmiljön. Jag vill ocksånämna atl jag kommer alt föreslå regeringen att inrätta två tjänster somprofessor inom rådsorganisationen, nämli--gen i makrosociologi ochpaleobiologi. 1977/78:100 Bilaga 12 367 Jag harinledningsvis berört forskningens vitala betydelse för sam-hällsutveckUng i skUda avseenden. Därvid antyddejag också behovet av samband mellan omdaningen av samhällets olikasektorer och forskningsverksamheten. Den inom forskningsrådsorganisationeninrättade forskningsrådsnämnden har en central uppgift i att stärka ochförmedla dessa samband. Den befinner sig i ett uppbyggnadsskede. Det är därförenligt min bedömning särskilt angeläget att bredda dess arbetsmöjlighetergenom tillskott av nya resurser. Jag beräknar i det följande medel härför. Ett viktigt led i utvidgningen av sambandet meUansamhällsliv och forskningsverksamhet är att underlätta förutsättningarnaför forskarna själva att knyta kontakter med företag och myndigheter. Jag anseratt det är nödvändigt att pröva nya metoder för sådana kontakter och förordardärför att en försöksverksamhet med detta syfte påbörjas. Jag återkommer straxtill denna fråga. Som jag har anförthar kraven på forskning för att erövra nya kunskaper, vilka bl. a. kan utgöraen grund för att lösa skilda samhällsproblem, växt sig allt starkare.Samtidigt är del lätt att förutsäga att tillgången på nya resurser för atlstärka forskningsverksamheten kommer att vara starkt begränsade i förhållandetill de stäUda kraven. I ett sådant läge är det utomordentligt angeläget attsöka förfina metoderna för att planera forskningsinsatserna och för att vägadem mot varandra på både lokal och cenlral nivå. Den nya forskningsrådsorganisationentjänar bl. a. detta syfte. Men även på regerings- och riksdagsnivå samt ocksåpå lokal nivå krävs nu att planeringen av forskningen förstärks. Förslag idenna riktning har lagts fram. (U 1974:06 FUN) har i sitt betänkande (SOU 1977: 63) Fortsatt högskoleutbUdning tagitupp frågor rörande ledning och planering av forskning på lokal nivå.Motsvarande frågors behandling på regerings- och riksdagsnivå tas upp iforskningsrådsutredningens (U 1972: 02)betänkande (SOU 1977: 52) Forskningspohtik. Jag avser att senare återkomma till regeringeni dessa frågor. Den av vidriksmötet /77 beslutade högskolereformen (prop. 1976/77: 59, UbU 1976/77: 20,rskr 1976/77: 246) trädde i kraft . Jag vUl inledningsvis betonaalt genomförandet av en så omfattande reform måsle ta en avsevärd tid ianspråk. beslut innebar att målen för högskolan lades fasl. Detinnebar vidare atl de yttre ramama för högskolans verksamhet bestämdes såsomstudieordning, tilllrädesregler, lokalisering, institutionell organisation ochanslagssystem. TUlsammantagna syftar dessa ramar bl. a. till att skapagynnsamma fömtsättningar för att öppna högskolan för nya 1977/78:100 Bilaga 12 368 grupper studerande och för attutveckla utbUdningens innehåll i riktning mot att tillgodose såväl destudiesökandes önskemål som samhällets skilda och föränderliga behov avvälutbildad arbetskraft. Innebörden i vad jag nu har sagt är bl. a. den atthögskolereformen inte får betraktas som en åtgärd vidtagen vid en giventidpunkt. Den skall tvärtom ses som inkörsporten till ett fortlöpande arbetemed att förbättra UtbUdningens kvalitet och fömya dess innehåU, att finna nyavägar till breddad rekrytering av studerande och att vidga samverkan medsamhällslivet i övrigt. erfarenheter av reformer av denna storlekvisar att igångsättningssvårigheter av skilda slag lätt uppslår. Högskolereformenutgör i detta avseende inget undantag. Jag vill framhåUa att trotsden knappa tid som stod till förfogande mellan regeringens och riksdagensbeslut och tidpunkten för reformens genomförande har dess svårigheter varitförhållandevis begränsade. Förtjänsten härav får i betydande utsträckningtillskrivas det goda förberedelsearbete som har utförts av lokala, regionalaoch centrala högskolemyndigheter och engagemanget för reformen hos ledamöternai de interimistiska nämnder och styrelser som senare till en betydande delövergått till permanenta organ. Av allmännadebatten atl döma synes det vara främst två delar i högskolereformen som iinledningsskedet våUat bekymmer. Den ena är anmälnings- och antagningssystemet.Detta är omfattande och komplicerat. Orsaken härtill är att det ibehörighetsbestämmelserna finns en högambition att bereda så breda grupper som möjligt tUlträde tUl högskolan.Detta fordrar förfinade regler i fråga om spärrad ulbildning, omfattandeinformation och valfrihet för de sökande när de anmäler sig. Kravet på att fåelt underlag för högskolornas planering av verksamheten inför läsåret spelarockså en stor roll i detta sammanhang. Detta underlag består bl. a. avuppgifter som tas in genom anmälningsförfarandet. Den förstapraktiska tillämpningen av anmälnings- och antagningssystemet har visat attdet fordras fortsatta ansträngningar för att nå fram till väl fungeranderutiner i de nämnda avseendena. Jag räknar i det följande också medel härför.UHÄ arbetar med att bl. a. analysera erfarenhetema från den förstaantagningsomgången och har anmält sin avsikt att på grundval av dessa analyserkomma in med de förslag till förändringar som fordrar regeringens ellerriksdagens medverkan. Den andra delenrör omläggningen av anslagssystemet. Det är enligt min mening naturligt attnågon osäkerhet kan uppstå när en så betydande omläggning sker. Vilka metodersom skah tillämpas för den lokala budgeteringen av verksamheten ärövergångsvis elt problem, i synnerhet som det nya anslagssystemel ger delokala myndigheterna större frihet än tidigare att disponera sina resurser. 1977/78:100 Bilaga 12 Utbildnuigsdepartementet 369 under vilken de lokalamyndigheterna kan få erfarenheter och pröva sig fram till de lämpligastearbetsformerna. Även om en deladministrativa svårigheter har förelegat och alltjämt i begränsad utsträckningfinns kvar så har högskolereformen likväl i stort sett bemötts positivt. Ettuttryck härför är studerandetill-strömningen. Denna har i huvudsak varit godäven om vissa allmänna utbildningslinjer inte efterfrågats i den omfattning somförväntats. Jag vill särskilt peka på att de grupper som har fått tUlträdetUl all högskoleutbUdning i stor utsträckning har utnyttjat sin nyvunna behörighet.Den information som har bedrivits av bl. a. högskolemyndigheter och fackligaorganisationer har bidragit härtill. Genom att ett utbildningsområde med fritillströmning till högskolan har bibehållits har det också varit möjligt att geett väl tilltaget utrymme för att tillgodose de sudiesökandes önskemål. Ett annat uttryckför det intresse med vilket högskolereformen har omfattats är det intensivaarbete som redan har påbörjats för att utveckla utbildningens innehåll och forma nya ubildningsalternativ. TUl regionstyrelsernahar redan kommit in ett stort antal förslag om enstaka kurser och lokalautbildningslinjer på nya områden. Även om en del av dessa förslag ännu inte ärså utvecklade atl de redan nu kan genomföras ger de en god grund för detfortsatta arbetet. Jag är medveten om de svårigheter som kan mötaregionstyrelserna i detta arbete och det stora ansvar de har för den regionalafördelningen av resursema för enstaka kurser samt för lokala och individuellautbildningslinjer. Det är enligt min mening angeläget att dessa resurser underuppbyggnadsskedet fördelas så att utbUdningen på varje ort får en någorlundasammanhållen karaktär. Splittras den upp i för många enstaka kurser ochutbildningsalternativ finns risk, med de relativt begränsade resurser somutbyggnadsorterna har, att utbildningens kvalitet kan bli lidande. Vid de storahögskoleenheterna bedrivs också ett omfattande arbete med att utvecklautbildningens innehåll och att skapa nya utbildningsalternativ. Dessa enheterhar lång erfarenhet ay sådan verksamhet och förhållandevis betydande resurserför denna. Det är enligt min mening angeläget att regionstyrelserna på olikasätt söker stärka samarbetet mellan de stora högskoleenheterna och enheterna påutbyggnadsorterna när det gäller utvecklingen av utbildningens innehåll. Dettaunderlättar möjUgheterna att bjuda ut utbUdningar av hög kvalitet. Jag viU idetta sammanhang stryka under vikten av fortsatta ansträngningar att uvecklaenstaka kurser och lokala linjer i anslutning tiU områden där utbildning avliknande karaktär har varit mindre vanligt förekommande. Jag tänkerdärvid främst på enstaka kurser och lokala linjer riktade mot tekniskaverksamheter och arbete inom vårdsektorn. Jag utgår från att regionstyrelsernabeaktar dessa behov vid sin fördelning av medel för detta slag av utbildning. 24 1977/78. 1977/78:100 Bilaga 12 370 En avutgångspimkterna för högskolereformen som jag här vill erinra om var attförnyelsen av utbildningens innehåll och utbildningsutbudet vid de storahögskoleenheterna förutsattes ske huvudsakligen inom ramen för redan befintligaresurser. Jag har erfarit att en utveckling i denna riktning redan harpåbörjats. Det är utomordentligt viktigt att dessa strävanden ges allt länkbartstöd av regionstyrelser, högskolestyrelser och linjenämnder. Resursema förhögskolans grundläggande UtbUdning är av sådan omfattning att de årligatillskotten till dem med nödvändighet måste bli marginella. Det fortiöpandereformarbetet måste således i vidgad omfattning grundas på omprioriteringarinom redan givna ramar. Genomhögskolereformen har representanter för aUmänna intressen såsom politiskapartier, löntagarnas organisationer och yrkeslivets getts säte och stämma iohka organ inom högskolan. Redan hittUlsvarande erfarenheter tyder på atl dessagruppers medverkan i de beslutande organen inom högskolan verksamt kommer attbidra tUl breddade kontakter mellan högskolan och det övriga samhäUet. Syftetmed sådana kontakter är bl. a. att klarlägga utbildningsbehov i samhället somkan tillgodoses av högskolan. Många av de förslag till nya utbUdningsalternativsom jag har nämnt alt regionstyrelserna har fått del av har förmedlatseller initierats av de nya medlemmarna i högskoleorganen. Jag är ocksåförvissad om att högskolan genom dem i betydande utsträckning kommer attförbättra kunskaperna ute i samhällel om högskoleutbildningens ochforskningens förhållanden och villkor. Ur denna synvinkel men också för attinom högskolan så snabbt och effektivt som möjligt kunna dra nytta av denkompetens representanterna för allmänintressena och yrkeslivet besitter bör deges tiUfälle tUl särskild information om högskolans olika verksamheter och detadministrativa regelsystem som styr dessa. Jag biträder därför i det följandeUHÄ:s förslag om medel för detta ändamål. En gynnsammiljö för utveckling av utbildningens innehåll och utformning av nyautbildningsalternativ förutsätter enligt min uppfattning stor frihet påregional och lokal nivå att besluta om disposition av medel, undervisningensuppläggning m. m. En sådan frihet är också nödvändig för alt de som engageras ihögskolans olika organ skall uppleva att deras arbetsinsatser snabbt kan gemeningsfulla resultat. Beslutet om högskolereformen innebar ett stort steg påvägen att lägga beslutanderätten i olika frågor nära dem som direkt berörs avbesluten. a. omläggningen av anslagssystemet syftade tUl detta. Jag kommersenare atl förorda att ytterhgare etl steg tas i denna riktning genom att medelför förvaltningar och bibliotek, vilka hittiUs har beräknats under särskUdaanslag, nu förs över tUl anslagen för de olika utbildningssektorerna ochfakultetema. Därigenom vidgas högskolestyrelsernas möjligheter att själva göraavvägningar av resurserna mehan olika ändamål och att åstadkomma deomprioriteringar som jag har nämnt mås- 1977/78:100 Bilaga 12 371 le ske för att inom ramen för redangivna resurser fortsätta reformarbetet. Den översyn av befogenhetsfördelningeninom högskolan som jag anmälde i propositionen 1976/77: 59 om utbUdning ochforskning inom högskolan har påbörjats. Jag förutsätter att den kommer attge underlag för beslut om ytterligare decentralisering. Jag fömtsätter vidareatt man inom högskoleförvaltningarna utvecklar sådana arbetsformer attdecentraliseringen inte leder tiU en betungande formalisering av arbetet utanatl detta kan ske i de smidiga och till den lokala situationen anpassadeformer som tidigare präglat vårt högskoleväsende. För atthögskolemyndigheterna liksom regering och riksdag skaU kunna följa framväxtenav den nya högskolan måste denna utvärderas. Det är viktigt att detta skerredan från verksamhetens första år. UHÄ har påbörjat elt uppföljnings- ochutvärderingsprogram inom ramen för sitt forsknings- och utveckhngsarbete. Jaganser att detta är mycket angeläget. Det är naturligtatt det praktiska genomförandet av reformen granskas såväl inom delområden somi dess helhet. I fråga om enskilda delar i reformarbetet vUl jag för egen del,som jag har nämnt, särskilt peka på frågor kring tUlträdesreglerna.Jag anser att dessa är centrala när det gäller att uppnå en socialt jämnarerekrytering tih högskolan. Jag återkommer strax tUl denna fråga. Som jag har angettär högskolereformen en sammansatt samhäUsre-form i den bemärkelsen att denomfattar flera delområden, inom vilka föreslagna eller vidtagna åtgärderfömtsätts samverka med åtgärder inom andra. Ett exempel är sambandet mellan denya studerandegrupperna och studiernas innehåll och undervisningensarbetsformer, ett annat de nya styrelseformerna och den ökade lokalabeslutanderätten. Detta gmndläggande drag i reformen, dess sammansatthet, ärenligt min mening en förutsättning för att restUtat skall kunna nås på ettbrett fält. blir reformen därigenom som helhet sårbar. Det är därförviktigt att reformen utvärderas också i ett samlat perspektiv. Härigenomskapas ett tmderlag för bedömningar av sambanden mellan mål och medel ochdärigenom en plattform för de fortlöpande förändringar som jag förutser kommeratt behöva aktualiseras. Mot bakgrund av vadjag nu har anfört förordar jag i det följande att ytterligare medel stäUs tillUHÄ:s förfogande för utvärdering av högskolereformen. Jag kommersenare vid min anmälan av vuxenutbildningsfrågor att anmäla att frågan omhögskoleutbildning inom folkhögskolan behöver klarläggas och därför börberedas ytterligare inom . Grundläggande högskoleutbildningDimensionering av högskoleutbUdning Ett av syftena med den nya högskolan är altskapa bättre förutsätt- 1977/78:100 Bilaga 12 372 ningar för en kvantitativ planeringav utbildningen med hänsyn till samhällets behov av utbildade och individernasbehov och önskemål. Planeringsramar för antalet nytillkommande studerande ochresursramar skall ligga till grund för planeringen av utbildningens inriktningoch omfattning på både kort och lång sikt. har trätt i kraft är erfarenheterna av det nyaplaneringssystemet ännu begränsade men det är angeläget att systemet utvecklastill ett aktivt instrument för högskolans utveckhng. Jag räknar med enfortlöpande höjning av ambitionsnivån i planeringsarbetet. De planerings- ochresursramar som jag i det följande förordar är ett resultat av bedömningargrundade på samhällets behov, individernas önskemål och de resurser som kan ställastill förfogande för grundläggande högskoleutbildning. Jag är medveten om attdet statistiska underlaget för sådana avvägningar och bedömningar ännu ärbräckligt men anser Ukväl att det är nödvändigt att söka nå fram till dettaslag av avvägningar . vUl jag stryka under angelägenheten avatt högskolemyndigheterna arbetar vidare med dessa frågor. Strävan måste varaatt få fram ett underlag som ger en mera grund för den långsiktigaplaneringen av högskolans kvantitativa utveckling. Jag viU i sammanhangeterinra om att regeringen har utfärdat tiUäggsdirektiv tillutredningen (U 1975: 14) om studiedokumentation och statistik i högskolan ivilka bl. a. frågan om behovet av arbetsmarknadsstatistik särskilt stryks under. Jag går över tiUen bedömning av arbetsmarknaden. En av de faktorer som skall styradimensioneringen av högskoleutbildningen är som jag har framhållit samhällets behov av utbildade. Bedömningen av arbetsmarknadens behov är docksvår att göra. Underlag i form av prognoser utarbetas nu regelbundet avstatistiska centralbyrån. Vidare lämnas synpunkter på utbildningsbehov av bl.a. arbetsgivar-och löntagarorganisationer samt olika myndigheter. Trotsvanskligheter-na i underlaget bör man enligt min mening göra ett försök tUlbedömning av arbetsmarknaden i förhåUande tiU ohka utbildningsområden. Det förhåUandetatt tillträde till en del av högskolan är fritt innebär att tillströmningen ditkan bli större än vad som motsvaras av efterfrågan på arbetsmarknaden.ÅtskiUiga av dem som studerar inom den fria sektorn är personer som antingenredan är etablerade på arbetsmarknaden eller inte är inriktade på attutbildningen skall leda till någon bestämd del av arbetsmarknaden. Dearbetsmarknadsmässiga riskerna med den fria sektorn bör således inteöverdrivas. Det är dock väsentUgt att de studerande som väljer en utbildninginom det fria området är medvetna om arbetsmarknadsförhållandena. Dessa frågorbör självfallet uppmärksammas i den fortlöpande utvärderingen av högskoleutbUdningen. 1977/78:100 Bilaga 12 373 Enligt skildabedömares uppfattning torde man knappast behöva räkna med någon påtagligallmän obalans mellan tUlgången på och behovet av högskoleutbildade. Dehögskoleutbildades arbetsmarknadssituation har överlag förbättrats avsevärtsedan ingången av och framstår som god i jämförelse medandra gruppers. Detta utesluter givetvis inte att det kan finnas problem inombegränsade delar, något som jag berör i följande översikt av resp.yrkesutbildningsscktorer. Såvitt avsersektorn för utbUdning för tekniska yrken torde några större förändringar iplaneringsramarna inte behöva göras . Beträffande deutbildningar inom sektorn som finansieras över utbildningsdepartementetshuvudtitel synes i stort sett balans råda mellan UtbUdningskapacitet och arbetsmarknadsbehov. De studiesökandes bristandeintresse för några av dessa utbUdningar medför dock att det f. n. finns icke utnyttjadestudieplatser på flera orter och utbildningsUnjer. Åtgärder för att förbättrarekryteringen övervägs bl. a. av en arbetsgrupp inomregeringskansliet. Jag har vid min bedömning av planeringsramar för sektornansett att nuvarande ramar i huvudsak bör vara oförändrade. Den sektor somförefaller svårast atl bedöma är sektom för utbUdning för administrativa,ekonomiska och sociala yrken. För den närmasteperioden kommer tillgången på personer med utbildning för administrativa, ekonomiskaoch sociala yrken sannolikt att vara god. Mot denna bakgrund noterar jag medtiUfredsstäUelse att UHÄ avser att ge utvecklingsarbetet inom denna sektor högprioritet som utflödet från denna utbildningssektor blir stort är enutbildning inom denna sektor av värde för ett stort antal yrken, även utanförde yrkesområden som denna utbildning traditionellt leder tUl. En betydelsefullanpassningsprocess på arbetsmarknaden pågår i detta avseende. De möjUgheter somfinns för studerande inom denna sektor att komplettera sin utbildning med någonenstaka kurs inriktad mot ett speciellt område bör också kunna förbättra derasutsikter på arbetsmarknaden. Sammantaget innebärmina förslag tUl planeringsramar och resursramar för nästa budgetår bortsettfrån ökningar till följd av det fria tillträdel att huvuddelen av ökningenligger på sektom för utbildning för vårdyrken. finns en påtagUgbrist på utbildade när det gäller flera yrken inom denna sektor. Förslagen tillutbyggnad av vårdsektorn har påverkats starkt av arbetsmarknadsskäl. Smärrejusteringar av planeringsramar utan ändring av resursramar kan på grund averfarenheterna från innevarande budgetår vara motiverade inom de områden därstyrelsen för utbildningen bestämmer antagningstalen. StatsrådetMogård kommer vid sin anmälan av anslaget Utbildning för undervisningsyrken attbehandla dimensioneringen av denna sektor. I detta sammanhang kan nämnas attden övertalighet på vissa slag av 1977/78:100 Bilaga 12 374 lärare som rådde för några årsedan kraftigt har minskat medan en brist kvarstår på andra slag av lärare. TiUgången påutbUdade för kultur- och informationsyrken har varil god sedan lång tidtillbaka och detta förhållande kan väntas bestå. Då efterfrågan på utbildningtrots detta ligger på en hög nivå anser jag inte att några nämnvärdaförändringar bör göras i planeringsramama för näsla budgetår. För enstaka kursersamt för lokala och individuella linjer har jag beräknat resurser, som börkunna medge en ökning av anlagningskapaciteten för nya studerande om lägst femprocent. Vid min anmälan avde olika anslagspunkterna i det följande anger jag vUka planeringsramarresursberäkningarna avser.