prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — annat fall den skadelidande eller, då ersättning begärs av efterlevande till någonsom blivit dödad, den avlidne genom sitt uppträdande vid eller i samband medbrottet, genom underiålenhet att vidtaga sedvanliga försiktighetsåtgärdereller på annat liknande sätt uppsåtligen eller av oaktsamhet föranlett atlrisken för att skadefall skulle inträffa har ökat, kan brottsskadeersältningen,om särskilda skäl föreligger, nedsättas eller helt bortfalla." 8 1977/78. Prop.1977/78:126 102 1remissen har framhållits del angelägna i att den myndighet som handhar ersättningsfrågornainle belastas med ett stort antal ärenden, som rör endast låga belopp; deadministrativa kostnaderna bör stå i någorlunda rimlig proportion lill deersättningsbelopp som betalas ut. I remissen föreslås, alt självrisk bör gällai fråga om brottsskadeersätlning. Emellertid görs i remissen undantag härifrånnär någon som är intagen i eller avvikit från kriminalvårdsanstalt eller annanliknande institution vållat skada i närheten därav. Lagrådetfinner de skäl som anförts för det föreslagna undantaget föga bärande. Fastmeramåste även här de skäl som åberopats för att den administrativa myndigheten ejbelastas med ärenden som rör endast små belopp vara avgörande. Finner man siglikväl av speciella skäl inte kunna frångå den praxis som uppkommil all ejräkna av själv risk belopp från ersättningar vid s. k. rymlingsskador, bör istället den förenklingen övervägas atl självrisk över huvud ej avräknas vidsådana skador, oavsett var brottet begåtts. Man slipper då ifrån detillämpningssvårigheter som är förbundna med den föreslagna undanlagsregeln. Enligt den föreslagnalagtexten skall självriskbeloppet beräknas med ledning av de lägstasjälvriskbelopp som tillämpas vid försäkring för skada till följd av brott. 1motiven till denna bestämmelse anförs, alt vägledande blir därmed den självrisksom normall gäller vid hem- och villahemförsäkring. Regelmässigt ingårförsäkring för brottsskada som ett led i s. k. paketförsäkringar som avser altläcka även och kanske främst andra skadesituationer. Dessa försäkringar kanvara av mycket skiftande slag. Vill man knyta an mera direkt till hem- och villaförsäkringamabör man göra detta med utgångspunkt i det allmänna begrepp som användsför bl. a. dessa slag av försäkringar, nämligen konsumentförsäkringar. mening kan regeln ges det innehållet att självriskbeloppei fastställsav regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer och beräknas medbeaktande av de självriskbelopp som tillämpas vid konsumentförsäkring. En viss tvekan kan rådahuruvida självriskbeloppet skall räknas av innan man tar ställning till om brottsskadeersältningenskall begränsas av något av de tak som anges i den föreslagna 10! ;, Brottsskadeutredningenföreslog, att självrisken skulle räknas av först sedan den slutliga brottsskadeersäitningensstorlek blivit bestämd. Detla förfarande överensstämmer också med den inomförsäkringsväsendet gängse tekniken. Det remitterade förslaget däremot intarden motsatta ståndpunkten. Lagrådet ansluter sig till utredningens förslag ochförordar därför, att 9 ! ; och 10 § byter plats. Prop.1977/78:126 103 Dennaparagraf innehåller regler om tak för den brottsskadeersättning som kan utgå iett skadefall. Avsikten är tydligen enligt motiven, att den inledande regeln iförsta stycket, vilken begränsar storleken av ersättning med anledning avpersonskada till tjugo gånger basbeloppet, skall omfatta enbart ersättning somej fastställs som livränta. Den följande bestämmelsen angående livränta avsessåledes skola gälla oberoende av hur mycket som fastställs såsom ersättning iannan form. Genom bestämmelsen avses vidare en begränsning av detlivräntebelopp som kan utgå , vare sig fråga är om en eller fleralivräntor. Föratt det sagda skall komma till klarare uttryck synes första stycket böra jämkas.Efter vissa redaktionella ändringar i andra stycket kan bestämmelserna i debåda styckena ges följande lydelse. "Brottsskadeersättningmed anledning av personskada, som ej fastställs i form av livränta, får ejöverstiga tjugo gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring som gäller då ersättningen bestäms. När ersättning fastställs i formav livränta, får livräntebeloppet eller, om flera livräntor skall utgå,livräntebeloppen för är ej överstiga det basbelopp som gäller dåersättningen bestäms. Brottsskadeersätlningför sakskada och ren förmögenhetsskada flr sammanlagt ej överstiga tio gångerdet basbelopp som gäller då ersättningen bestäms." Dessabestämmelser bör, i enlighet med vad lagrådet förat har förordat, las upp under9 §. Genombestämmelserna i första och andra styckena får enligt lagrådets uppfattning broltsskadenämndenen sammansättning som väl svarar mot dess viktiga funktion alt såsom i principenda instans pröva frågor om broltsskadeersättning. Enligt regeln i tredjestycket öppnas emellertid möjlighet för regeringen att utan någon som helslinskränkning delegera nämndens beslutanderätt ej endast lill ordföranden ellervice ordföranden utan även lill tjänsteman vid nämnden. Av de iremissprotokollet anförda motiven till regeln - vilken saknar motsvarighet i brottsskadeutredningensförslag - framgår visseriigen, att delegationsrätten är tänkt att utnyttjas endasti fråga om ärenden av mindre vikt och att beslutanderätten i första hand skalllämnas till ordföranden eller vice ordföranden, men detta återspeglas inle ilagtexten. Som jämförelse må nämnas, att regeringens delegationsmöjlighetenligt 11 § är uttryckligen begränsad till vissa speciella skadefall där denbegärda ersättningen ej överstiger , och denna delegationsrätt avserdock en myndighet, vars beslut dessutom kan överklagas till broltsskadenämnden.Enligl lagrådets mening bör även delega- 1977/78:126 104 tionsrättenenligt 12 § tredje stycket genom uttrycklig föreskrift på visst sätt begränsas,t. ex, till ärenden av mindre vikt eller, efter förebild av regeln i 11 §, tillärenden där den yrkade ersättningen understiger visst belopp. Det bör vidareövervägas huruvida möjlighet över huvud bör slå öppen alt delegera brottsskadenämndensbeslutanderätt i ärenden, som genom besvär från annan myndighet dragits underdess prövning, Lagrådetansluter sig till JK:s uppfattning att någon regel om särskild kostnadsersättningi brottsskadeärenden ej bör meddelas och avstyrker därför förslaget. Denföreslagna övergångsregleringen torde innebära, att skadefall som inträffatföre den men då icke blivit slutligen prövade av regeringenresp. skall upptagas och avgöras av brotlsskadenämnden medtillämpning av de äldre ersättningsbestämmelserna. Då dessa bestämmelserutfärdats i administrativ ordning, synes det lämpligt att också denerforderliga övergångsregleringen sker i samma ordning. 1 själva lagen tordealltså böra uteslutande upptagas själva ikrafiträdandebestämmelsen. Häravföljeratt endast skadefall som inträffar el ler senare prövasenligt lagen. Prop.1977/78:126 105 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Åsling, Söder, , Mundebo,Krönmark, Ullslen, , , om ersättning för brottsskador Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till brottsskadelag. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar i inledningen till sitt yttrande uttalat viss tvekan om del lämpliga i atlutfärda de nya reglerna om brottsskadeersätlning i form av lag. Enligt lagrådetkan lagformen kan leda till missförstånd angående reglernas rättsliga innebörd. Somjag har sagt i remissprotokollet lämnar regeringsformen i ett fall som detföreliggande, där det rör sig om offentligrättsliga bestämmelser till förmån förenskilda, valet fritt mellan att ta upp reglerna i lag eller förordning. Avgörandeför valet blir i första hand om regleringen har så allmänt intresse att denäven till sin närmare utformning bör prövas närmare av . Enligt minmening är bestämmelserna om ersättning av allmänna medel till brottsoffer avsådan betydelse att ett lagbeslut är motiverat. självt påpekar inverkar det inte på reglernas rättsliga innebörd huruvidade ges i form av lag eller i annan ordning. 1 lagens inledande paragraf sägsatt ersättningen skall utgå av statsmedel. Av lagen framgår vidare att det ankommerpå förvaltningsmyndighet - i allmänhet broltsskadenämnden -alt pröva ärende om broltsskadeersättning,och det föreskrivs att talan mot brottsskadenämndens beslut inte får föras. Medhänsyn till dessa och övriga omständigheter kan jag inle för min del se någonrisk för all lagformen skulle ' Beslul om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . Prop.1977/78:126 106 ledaallmänheten till slutsatsen, att anspråk på brottsskadeersätlning är civilrättsligtgrandat, eller annars medföra missförstånd om regleringens rättsliga innebörd, Lagrådetförordar att bestämmelserna i dessa paragrafer delvis ges en annan redaktionellutformning än enligt remissprotokollet, 1 syfte atl förekomma missförstånd omlagens innebörd vill lagrådet sålunda att den inledande bestämmelsen formulerasom. Enligt lagrådets mening är det vidare lämpligare alt ange den geografiska avgränsningenför resp. skadelyp i den paragraf som behandlar just sådan skada och atldärefter ta upp den generella undanlagsbestämmelsen i en särskild paragraf Föregen del finner jag inte tillräckliga skäl för att omarbeta bestämmelserna ienlighet med lagrådets förslag. Som jag harsagt anser jag inte att detfinns någon risk för missförstånd om lagens innebörd. Enligt min mening blirvidare de centrala föreskrifterna om villkoren för ersättning i olika fall meralättlästa om de inte tyngs genom bestämningar av den geografiska tillämpningen.Jag förordar alltså att den i remissprotokollet upptagna dispositionen behälls.1 enlighet med lagrådels förslag bördock 2-4 §§ fä den gemensamma rubrikenFörutsättningar för brottskadeersättning. Ianslutning lill den allmänna rege! om undantag från lagens tillämpningsområdesom i remissprolokollet har tagits upp i 1 § andra stycket sista meningenuttalar lagrådet tvekan till tanken all ett skadefall ställs utanförtillämpningen därför alt den skadelidande har flyttat utomlands när ersättningsfråganprövas. Vill man att hänsyn skall kunna tas även lill omständigheter som harinträffat efter brottet anser lagrådet att man i vart fall bör formulera omlagtexten. Enligtmin mening bör man normall inte la hänsyn till omständighet som har inträffat eflerbrottet i fall då brottet har begåtts i . Däremot bör en sådanomständighet undantagsvis kunna medföra att brottsskadeersättning som denskadade enligt huvudregeln är berättigad till inte utgår när brottet harbegåtts utomlands. Som exempel har i remissprotokollet nämnts att en utländskmedborgare skadas utomlands medan han har sitt hemvist i men åter ärbosall i hemlandet när ersättningsfrågan prövas. 1 ett sådant fall saknasnormalt de skäl av social art som bär upp bestämmelsen om ersättning av svenskastatsmedel för broll som har begåtts utomlands. Jagkan emellertid hålla med lagrådet om att undantagsbestämmelsen har flit enmindre tillfredsställande lydelse i remissprotokollet. Jag föreslår därför atlbestämmelsen får den formuleringen att lagen inle skall tillämpas om brottetoch den skadelidande har så ringa anknytning till all det inle är rimligtatl skadan ersätts av svenska statsmedel (jfr 4 § enligl lagrådets förslag), 1övrigt förordar jag med beaktande av vad lagrådet har föreslagit vissa formellajämkningar i paragraferna. Prop.1977/78:126 107 Lagrådethar utförligt uppehållit sig vid bestämmelsen i paragrafens andra stycke ommöjligheten alt fastställa brottsskadeersättning i form av livränta. kan det ifrågasättas om statsfinansiella skäl gör det nödvändigt attpå denna punkt avvika från de principer som gäller inom skadeslåndsrätten. Föregendel vill jag lill en början erinra om att livränta inte torde ha kommiti fråga vid tillämpningen av brottsskade- och rymlingsanslagen, I enlighet med brottsskadeutredningensförslag harjag emellertid i remissprotokollet förordat atl brollsskadersättningi regel skall ulgå i form av livränta när ersättningen fyller ett väsentligtbehov för den skadelidandes försörjning (jfr prop. 1975:12 s. 114). Jag hardärutöver förordat att livränta skall kunna ulgå när ersättningen är avväsentlig betydelse för den skadades framtida vård. Detta innebär att livräntakan utgå i alla fall som är betydelsefulla från social synpunkt. För dessa fallkan också enligt 10 § ersättning utges med ett sammanlagt belopp som väsentligtöverstiger den beloppsgräns som annars gäller för ersättning vid personskada. Frågan huruvida ersättningför personskada skall kunna utgå i form av livränta också i andra fall än desom socialt sett är särskilt ömmande bör, som jag har sagt i remissprolokollet,ses mot bakgrund av reglerna i 10 § om begränsning av ersättningsnivån. Om mani enlighet med dessa regler tillåter högre sammanlagd ersättning när livräntautgår än när skadan ersätts med ett engångsbelopp, riskerar man atl denskadelidande begär livränta även i fall då han skulle ha föredragit ettengångsbelopp när det gäller skadestånd. Lagrådet synes utgå frånalt broltsskadenämnden redan med tillämpning av gällande skadeståndsrättsligaprinciper skulle kunna regelmässigt motsätta sig den skadelidandes begäran omlivränta i fall då ersättningen inle är av väsentlig betydelse för hansförsörjning. Av förarbetena till ändringar i skadeståndslagen framgåremellertid att valet mellan livränta och engångsbelopp i dessa fall i storutsträckning blir beroende av den skadelidandes egen inställning (se prop.1975:12 s, 114foch 167). Och eftersom det i fråga om brottsskadeersätlning intefinns någon skadesiåndsskyldig vars intressen skall vägas mot denskadelidandes, skulle möjligheterna att på detta område frångå denskadelidandes önskemål bli ännu mer begränsade än inom skadeståndsrätten. Del finns alltså risk föratt staten utan den angivna bestämmelsen i 5 § andra stycket skulle behöva gelivränta i åtskilliga fall dä ersättningen saknar väsentlig betydelse för denskadelidandes framlida vård eller försörjning. Det är vidare troligt att densammanlagda ersättningen i en del av dessa fall skulle komma alt överstigataket för engångsbelopp enligt 10 §. Även i övrigt torde livränta generelltsett bli kostsammare än engångsbelopp, bl. a. därför att livränta drar med sigadministrationsutgifter under en längre lid. Risken för kostnadsökning är enliglmin mening så pass slor att jag anser mig böra Prop.1977/78:126 108 vidhållaståndpunkten att brottsskadeersättning inte bör kunna utgå i form av livränta iannat fall än då det framstår som särskilt angeläget att gotlgörelsen till denskadelidande utges i denna form. Andrastycket i 5 § bör alltså behållas. Paragrafen bör, frånsett mindre redaktionellajämkningar, få samma utformning som i det remitterade förslaget. Lagrådetanser att bestämmelsen i denna paragraf om avräkning av skadestånd som harbetalats eller kan beräknas bli betalt till den skadelidande bör slås sammanmed bestämmelserna i 7 § om avräkning av försäkringsförmåner och annanersättning som den skadelidande har rätt till på grund av skadan. Enligl minmening är detta emellertid mindre lämpligt, Förutsätlningarna för avräkning ärnämligen inte helt desamma i de båda fallen. Från pedagogisk synpunkt synes detvidare vara av värde att genom en särskild bestämmelse ge uttryck åt principenatt staten ersätter endast brottsskador som den skadelidande inte kan fåkompensation för i form av skadestånd från den brottslige skadevållaren. Jaganser alltså att 6 § bör ha det innehåll som har föreslagits i remissprotokollet.Paragrafen bör dock förtydligas något. har framhållit skall brottsskadeersättning fastställas särskilt förvarje skadeföljd. Detla följer av hänvisningen i 5 S till 5 kap. 1 och 2 §§ skadeståndslageni fråga om personskada och 5 kap. 7 § samma lag beträffande sakskada. Men dethindrar inte atl man, som jag har förordat i remissprotokollet, gören jämförelse mellan skadans totala belopp och summan av de olika förmåner somden skadelidande har rätt till på grund av skadan och låter brottsskadeersältningen,tagen som helhet, bli beroende av hur den jämförelsen utfaller. Innebörden avdetta är atl ett belopp som inte går atl avräkna på den skadeföljd till vilkendet hänför sig får avräknas vid bestämmande av ersättningen för annan skadeföljd.För att det skall tydligt framgå att en sådan avräkning är möjlig börparagrafen omformuleras något. Fråganhur avräkningen närmare skall ulföras i dessa fall kan enligl min meningöverlämnas lill brotlsskadenämnden. Samma problem kan f ö. uppkomma näravräkning skall göras för skadestånd som skadevållaren har betalat eller kanantas ha förmåga att betala. Frågan torde huvudsakligen il betydelse frånskattesynpunkt. Jagansluter mig till vad lagrådet har anfört om atl ersättning som motsvarar ettsparande från den skadelidandes sida bör helt hållas utanför Prop.1977/78:126 109 avräkningen.Undantaget för sådan ersättning bör alltså formuleras på ett något annat sättän i det remitterade förslaget, 1redaktionellt avseende har lagrådet förordat att reglerna om avräkning avförsäkringsförmåner vid såväl personskada som sakskada och ren förmögenhetsskadaförs samman till ett enda stycke och att undantaget för ersättning som kananses motsvara ett sparande därefter tas upp i ett andra stycke. Enligt minmening är det emellertid från systematisk synpunkt lämpligare att avräkningsreglernaför personskada resp. för sakskada och ren förmögenhetsskada las upp var försig i skilda stycken. Vidare bör undantaget i fråga om ersättning som motsvararsparande, liksom hänvisningen till 5 kap. 3 § skadeståndslagen, hänföras endasttill den skadeföljd som kan bli aktuell, dvs. Jag finner alltsåinte skäl att göra en sådan omdisposition av paragrafen som lagrådet harförordat. Jagkan däremot tillstyrka lagrådets förslag att bestämmelserna i andra stycket om s.k. självförsäkring och försummelse att hålla vedertagen försäkring skall brytasut ur paragrafen och bilda en egen paragraf, 8 §. Detta föranleder att 8-16 §§i det remitterade förslaget förskjuts ett steg och alltså i stället betecknas 9-17§§. Jag biträder också i huvudsak lagrådels förslag till formulering av den nya8 §. Lagrådetsförslag till en annan systematisk uppbyggnad av paragrafen kan jag i huvudsakgodta. Som jag har sagt i remissprotokollet bör emellertid jämkning på grund avden skadelidandes underlåtenhet att vidta sedvanliga försiktighetsåtgärderkunna ske endast vid sakskada eller ren förmögenhetsskada. Detta bör enligtmin mening komma till klart uttryck i lagtexten. har anfört i fråga om undantaget i andra stycket från bestämmelsen omavdrag för självrisk föranleder mig inte att frångå den ståndpunkt som jag harintagit i remissprotokollet. har anfört bör självriskavdragets storiek bestämmas med ledning av desjälvriskbelopp som tillämpas vid konsumenlförsäkring. Begreppetkonsumentförsäkring torde emellertid inte ensamt ge tillräcklig anvisning omvilka försäkringar som skall beaktas. Jag förordar därför att hänvisningen iförsta stycket får avse "konsumentförsäkring som innefattar skydd motskada till följd av brott". bör självrisken räknas av först sedan den slutliga brottsskadeersättningensstoriek harblivit bestämd. Lagrådet förordar i delta syfte ; i det remitterade förslaget svarar mot 9 § i propositionsförslaget. 2 9i; i det remitterade förslaget svarar mot 10 tj i propositionsförslaget. Prop.1977/78:126 110 attparagrafen byter plats med 10 §, Enligt min mening ter det sig emellertid främmandeatl dra av ett självriskbelopp i fall då ersättningen redan har begränsats medstöd av 10 §, Jag finner därför inte skäl att placera om de båda paragraferna. Utövervad jag har sagt i del föregående bör en mindre jämkning göras i lagtexten. har föreslagit i fråga om denna paragraf bör i huvudsak godtas. Jaganser det dock obehövligt att i lagtexten framhäva att begränsningen av det åriigalivräntebeloppet gäller vare sig fråga är om en eller flera livräntor tillsamma person. Medanledning av vad lagrådet har yttrat angående möjligheten att delegerabeslutanderätt lill brottsskadenämndens ordförande eller vice ordförande ellertill tjänsteman vid nämnden föreslår jag att delegaiionsbe-fogenhetenuttryckligen begränsas till att avse ärende som inle är av principiellbetydelse eller annars av större vikt. Ordalydelseni paragrafen bör vidare jämkas något. har anfört i anslutning lill denna paragraf föranleder mig inte attändra den ståndpunkt som jag har intagit i remissprotokollet. Paragrafen böralltså behållas. Utövervad jag har föreslagit i det föregående bör några redaktionella jämkningargöras i lagtexten. mening är det lämpligt att övergångsbestämmelserna las upp i särskildförordning. Jag kan ansluta mig till detla. Övergångsbestämmelserna bör därförulgå ur lagen. Jaghemställer atl regeringen föreslår atl antaga det av lagrådet granskadeförslaget med vidtagna ändringar. ' 10 § i det remitterade förslaget svarar mot 11 § ipropositionsförslaget, 212 § i det remitterade förslaget svarar mot 13 § ipropositionsförslaget. 314 § i del remitterade förslaget svarar mot 15 § ipropositionsförslaget. Prop.1977/78:126 111 2Anslagsfrågor för /79 Nyttanslag (förslag) . Förberedning av ärenden om ersättning för broltsskador åtgår f. n. i jusiitiedepartementetoch sammanlagt ca fem tjänster som handläggare och tre tjänstersom biträde, varav en halvtidstjänst. Kostnaderna för handläggning av dessaärenden täcks av medel som anvisas under andra huvudtiteln ,, och femte huvudtiteln , . Somframgår av vad jag har yttrat i avsnitt 2.12 i den allmänna motiveringen iremissprotokollet bör broltsskadenämnden biträdas av ett kansli. Jag räknartills vidare med att samma antal tjänster som disponeras för beredning avbrottsskadeärenden behövs på det nya kansliet. Jagberäknar medelsbehovel för /79 lill . Beloppet äravsett att täcka, förutom lönekostnader, utgifter för lokalkostnader,reseersättningar, arvoden till brotlsskadenämndens ledamöter, expenser, däriinräknat medel för information, samt vissa andra omkostnader. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslårriksdagen ati 1. godkänna alt en brottsskadenämnd med de uppgifterjag angett inrältas , 2. till för /79anvisa ett förslagsanslag av . G8 Ersättning för skador på grund av brott Nyttanslag (förslag) . I1978 års budgetproposition har för /79 dels under anslaget G 1. Ersätlningförpersonskadorpågrand av brott (prop. 1977/78:100 bil. 5,s. 121) beräknats ett förslagsanslagav 1 milj. kr., dels under anslaget 14. Ersättningar för skador vållade avvissa rymlingar m. fl. på huvudtitel (prop, 1977/78:100bil. 8, s. 187) beräknats ett förslagsanslag av 1,2 milj. kr. harbeslutat anvisa de medel som har begärts under anslaget G 1 på justitiedeparlementetshuvudtitel (JuU 1977/78:19, rskr 124), medan beslut i fråga om anslaget 14 påsocialdepartementets huvudtitel ännu inte föreligger. 1likhet med brottsskadeutredningen beräknar jag atl medelsbehovel för brotlsskadeersättningarlill följd av föreliggande förslag ökar med ca 800 000 Prop.1977/78:126 112 kr.underdel första året som reformen är i kraft. Fr. o. m. ikraftträdandet den 1oktober 1978 bör alla ersättningar anvisas under ett nytt anslag underjustitiedepartementets huvudtitel benämnt Ersättning för skador på grund av brott.Jag beräknar att medelsbehovet från den och budgetåret ut blirca 2 milj. kr. Medel som har begärts på nu gällande anslag för ersätt ning vidbrottsskador men som ej har utnyttjats bör tillföras budgetutjämningsfonden.Jag hemställer att regeringen föreslår att t\\Ersäitningför skador på grund av brott anvisa ett förslagsanslag av 2 000 000kr. för /79 att disponeras . Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutaratt genom propositionföreslå atl antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. 1977/78:126 113 Proposition........................................................ ...... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ...... 1 Propositionensförslag till brottsskadelag................. 2 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde .