prop · G10362 · 1977-12-31 00:00:00 — Därvid äger bestämmelserna i 7S förvaltningsprocesslagen(1971:291) motsvarande lillämpning. Dennalag iräder i kraft den . Lag om ändring i lagen (1949:166) angående skyldighet attavlämna för bibliotek avsedda exemplar av tryckt skrift Härigenomföreskrives i fråga om lagen (1949; I66)angående skyldighel all avlämna förbibliotek avsedda exemplar av tryckt skrift dels alt 3 S skall upphöra attgälla, delsalt i 2 S ordet "Konungen" skall bytas ul mol "regeringen",dels alt I S skall ha nedan angivna lydelse. IS' Äv varje tryckt skrift, som fram- Av varje irycki skrift, som fram ställts här i riket och här utgivits, ställts här i riket och här utgivits, skall boktryckaren frän upplagan skall boktryckaren frän upplagan avtaga och ulan betalning lill ellvarl avtaga och ulan betalning till etlvart av kungl. samt universi- av kungl. samt universi tetsbiblioteken i , och leisbiblioieken i , , avlämna ett exemplar och avlämna ett (biblioteksexemplar). exemplar (biblioteksexemplar). Dennalag iräder i kraft . 'Senastelydelse 1961:25. Prop.1977/78:62 68 Närvarande:F. d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet ochjustitierådet Nordenson. Enligt utdrag av prolokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om medgivande till åtal för vissaIryckfrihetsbrott m. m., 2. lag om ändring i lagen (1949:164) med vissabestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, 3. lag om ändring i radioansvarighetslagen (1966:756), 4. lag om ändring i lagen (1949:165) angående beslag åvissa skrifter, 5. lag om ändring i , 6. lag om ändring i lagen (1977:729) ompatentbesvärsrätten, 7. lag om ändring i lagen (1949:166) angåendeskyldighet att avlämna för bibliotek avsedda exemplar av tryckt skrift. Förslagen,som finns bilagda della protokoll, har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande avlagrådet: Förslagettill lag om medgivande till åtal för vissa tryckfrihetsbrott m. m. Lydelsen av mbriken är enligt lagrådets meningmindre lämplig, eftersom den lar direkt sikte pä endast en - låt vara viktig -bestämmelse i lagen. Lagrådei föreslår, att rubriken för lyda; "Lag medvissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område". Även utan särskilt stadgande torde vara klart, attbegreppen "tryckt skrift" och "periodisk skrift" i den nuföreslagna lagen har samma innebörd som i TF. Tvekan kan däremot råda ommotsvarande skall kunna anses gälla beträffande uttryckel"mångfaldigande", som i TF har en mer inskränkt innebörd än ordet ioch för sig anger. För tydlighetens skull bör enligl lagrådets mening slutordeni lagtexten - i överensslämmelse med ordalagen i Prop.1977/78:62 69 5 S första styckei TF i dess nya lydelse - lyda "mångfaldigande avsådan skrift genom stencilering, foiokopiering eller liknande tekniskt förfarande". De ändringar i TF som träder i kraft den 1 januari1978 innebär bl. a. all chefen för inte vidare kommer attha någon befattning med övervakande av TF;s efterievnad. Den granskning avtryckta skrifter som ankommer pä justitieministern kommer således att upphöra.1 konsekvens härmed upphör ocksä den nu i 4 kap. 7 S och 13 kap. 4 S TFstadgade skyldigheten för boktryckare all tillställa justitieministern eller avhonom förordnat tryckfrihetsombud s. k. granskningsexemplar. Slutligen kommerinte heller alt finnas någon författningsreglerad befogenhet förjustitieministern att i egenskap av övervakare av tryckfriheten anmäla trycktskrift lill ätal genom JK. Däremot kommer regeringen att kunna göra sådananmälan. Enligt de nya bestämmelserna är det JK som har tillsynöver tryckfriheten. 19 kap. I S TF i dess nya lydelse stadgas sälunda, att JKhar att vaka över att de gränser för tryckfriheten som anges i förordningeninte överskrids. Och liksom f n. skall JK vara ensam åklagare i mäl omtryckfriheisbrott. TF i dess nya lydelse innehäller däremot inte någrauttryckliga bestämmelserom sädan granskning av tryckt skrift som svarar mot densom f n. sker genom justitieministern och de av honom förordnadetryckfrihetsombuden. Att någon form av granskning av tryckta skrifter harfömtsätts skola äga mm även i fortsäitningen framgår emellertid av den nyabestämmelsen i 4 kap. 4 S TF(jfr. 13 kap. 4 S), vari utsäges bl. a., attföreskrifterom skyldighet att bevara exemplar av tryckt skrift för granskningmeddelas i lag. Enligt MMU skulle de i TF tilltänktalagbestämmelserna i princip stadga skyldighet för den som framställde trycktskrift att bevara ett exemplar av skriften från utgivningen och därunderhålla det tillgängligt för envar; i MMU;s lagförslag upptogs bestämmelserhärom, beträffande här i riket framställda skrifter i 2 § och beträffande vissautom riket framställda skrifter i 3 §. 1 remissprotokollet förklararföredragande statsrådet, att han anslutersig till detta förslag utom i vad detavser att granskningsexemplaret skall tillhandahållas envar; enligtföredraganden erbjöd den föreslagna ordningen ganska begränsade fördelar närdet gällde allmänhetens möjligheler att delta i granskningen men medförde den åandra sidan ansenliga praktiska problem. Föredraganden uttalar slutligen, attskyldigheten att tillåta granskning av tryckt skrift mot denna bakgrund intehade getts annan omfattning i departementsförslaget än den har . Den föreslagna lagbestämmelsen stadgar, med ordalaghämtade frän den efter är 1977 ej längre gällande föreskriften i 4 kap. 6 S TF,skyldighel alt bevara och på polismyndighets begäran förgranskning tillhan- 1977/78:62 70 dahållaett exemplar av tryckt skrift. Innebörden av denna beslämmelse är enligtlagrådets mening inte fullt klar. Varken lagtexten eller de uttalanden som hargjorts under förarbetena till ändringarna i TF eller i remissprotokollet gerett entydigt besked om arten eller omfattningen av den granskning av trycktaskrifter som skall kunna ifrågakomma eller i frågan vilken eller vilkamyndigheter som skall äga ta initiativ lill eller ulföra sådan granskning. Medhänsyn till alt dessa frågor är av stor principiell betydelse är det enligtlagrådets mening angeläget att det genom den föreslagna lagstiftningen sker ettklarläggande i dessa hänseenden. Till en början torde det kunna hällas för visst attdet inte var grundlag-stiftarens tanke att polismyndighet skulle tilläggasbefogenhet att på eget initiativ företa en granskning fråntryckfrihetsrättsliga synpunkter av tryckta skrifters innehåll. Det remitteradeförslaget torde ej heller - även om lagtexten är oklar på denna punkt - avseatt ge polismyndighet en sådan granskningsbefogenhet. Stöd för denna tolkningär bl. a. föredragande statsrådets uttalande, att bestämmelsen om skyldighetalt pä polismyndighets begäran för granskning tillhandahålla exemplar avtryckt skrift inte innebär att polisen pä eget initiativ skall övervaka att TFefterlevs, vare sig i fråga om missbruk av tryckfriheten eller i fräga omordningsförseelser, t. ex. underiåtenhet alt ange tryckeri på tryckt skrift. Mol bakgmnden av vad som förevarit igrundlagstiftningsärendet fär det antagas ha varit tanken att den rätt alt fälillgång till tryckta- skrifter för granskning, som tillkommer chefen förjustitiedepartementet, övertages av JK som ett led i hans allmänna uppgift attövervaka TF;s efterievnad. Denna rätt för JK att fö tillgäng till trycktaskrifter bör enligt lagrådets mening komma lill uttryck i den nu föreslagnalagen. Det kan inte anses påkallal att JK berättigas atttegära biträde av polismyndighet för att framtvinga ett tillhandahållande avviss skrift. Även kontrollen över att föreskrifierna om skyldighet att i trycktskrift, som inte är att hänföra till bild- eller tillfälligheistryck, lämnauppgifter om vem som har tryckt eller mångfaldigat skriften och om ort och årför mångfaldigandel lorde pä tillfredsställande sätt kunna utövas av JK inomramen för dennes allmänna tillsyns- och granskningsverksamhet. 1 enlighet med vad som här har anförts förordarlagrådet, att i förstastycket av 4 S las upp beslämmelse om skyldighet atttillhandahålla JK ett exemplar av här i riket framställd tryckt skrift förgranskning. Motsvarande föreskrifter beiräffande utomlands framställd skriftbör bilda ett andra stycke av paragrafen; undantagsregeln beträffande skrift,som införts i endast enstaka exemplar, bör dock lämpligen tas upp i ett nytt tredjestycke av 4 S- 1 samband härmed bör 4 § tredje stycket idepartementsförslaget överföras lill en särskild paragraf, betecknad 5 §, iföljd varav 5 och 6 §S i departementsförslaget bör erhålla beteckningarna 6resp. Lagrådet förordar, att 4 och 5 S§ i den föreslagnalagen ges följande lydelse. Prop.1977/78:62 71 "4§Den som här i riket framställer tryckt skrift är skyldig alt ,räknat från det skriften framställdes, bevara och efter anmodan av justitiekanslerntillhandahålla denne ett exemplar av skriften för granskning. Beträffande sådan utom riket framställd trycktskrift som anges nedan under 1 eller 2 och som införes till riket skall underett är, räknal frän det skriften infördes, moisvarande skyldighet åvila 1. ifräga om periodisk skrift, för vilken utgivningsbevis finnes eller skallfinnas, den som här i riket är utgivare av skriften, 2. ifråga om skrift, som ej är periodisk och vilken är helt eller delvis avfattadpå svenska språket, skriftens förläggare här i riket eller, om sådan förläggareej finnes, den som har låtit utlämna skriften för spridning här. I fall som avses i andra stycket 2 inträder ejskyldighet som där sägs, så länge endast enstaka exemplar av skriften harinförts lill riket. 5§ Den som uppsåtligen eller av oaktsamhel bryter mot 4 § dömes till böter ellerfängelse i högsl . I ringa fall skall ej dömas till ansvar. I mål om ansvar för brotl som sägs i första stycketär justitiekanslern åklagare." I den föreslagna övergångsbestämmelsen föreskrivsalt äldre bestämmelser fortfarande skall gälla i fråga om skyldighet att förgranskning bevara exemplar av tryckt skrift som har framställts föreikraftträdandet. Med "äldre bestämmelser" torde åsyftas nu gällandestadgande i 4 kap. 6 S och därtill anslutande straffstadgande i 4 kap. 8 S TF.Dessa grundlagsstadganden upphör alt gälla vid utgången av utan attnägra övergångsbestämmelser har meddelats. 1 fråga om dem som vid sagdatidpunkt är skyldiga att enligt dessa stadganden bevara exemplar av tryckalsterbehövs därför i anslulning till den nu föreslagna lagen en övergångsvisgällande regel. Enligl lagrådels mening bör en sådan regel för dessa fallföreskriva en skyldighet att bevara tryckt skrift enligt bestämmelserna i denföreslagna lagen. Detta innebär bl. a. att den tid under vilken fortsattskyldighet att bevara tryckt skrift består bör räknas från det den harframställts och ej längre från del den har utgått frän tryckeriet. Regeln bördock avse endast skrift som har utgått från tryckeriet. 1 enlighet med det anförda torde övergångsregelnkunna föreskriva att beslämmelserna i 4 S första stycket och 5 S denna lag - iden lydelse som lagrådet har förordat - äger tillämpning även beträffande trycktskrift som har framställts i tryckpress och som har utgått fråntryckeriet. Vid den straffrättsliga prövningen av fall då föreskrivenskyldighet har åsidosatts blir därvid att beakta alt straff för gärning, somanses ha företagils före , i vissa fall skall beslämmas medtillämpning av äldre lag enligt de principer för strafflags tillämpning i tidensom har fastslagits i 5 § promulgationslag. Prop.1977/78:62 72 Förslagettill lag om ändring i lagen (1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången itryckfrihetsmål / och I a §§ Enligt 12 kap. 1 S andra stycket TF i dess nyalydelse hänförs till tryckfrihetsmål ej endast mål angående ansvar ellerenskilt anspråk pä grund av tryckfrihetsbrott utan även mäl angående ansvareller enskilt anspråk pä grund av brott som avses i 7 kap. 3 S TF (bl. a. brottav meddelare eller anskaffare). 1975/76:204 gjorde föredragandestatsrådet vissa uttalanden angående vilka omständigheter som i olika fall börgrunda behörighet för viss tryckfrihetsdomstol att upptaga tryckfrihetsmål. 1det lagförslag som är föremål för lagrådets granskning har forumfrågornalösts i enlighet med vad sålunda uttalats; reglerna om behörig domstol iiryckfrihelsmål angående Iryckfrihetsbrott upptages i 1 S och beträffande andratryckfrihetsmål i 1 a S-Mol den reglering i sak som forumfrägorna sålundaerhållit har lagrådet ingen erinran; pä en punkt i förslaget vill lagrådet dockföreslå en ändring. Enligttredje styckei i 1 a S skall där avsett tryckfrihetsmål, om den misstänktesaknar känt hemvist inom riket, upptagas av tingsrätt, som är behörig attupptaga tryckfrihetsmål i det län där han har att svara i mål enligträttegångsbalken (RB). Innebörden av denna bestämmelse torde vara att gebehörighet åt tryckfrihetsdomslol i del län, inom vilket den allmänna underrättär belägen där den misstänkte enligt RB har att svara. Enligt lagrådets meningskulle dock genom en sädan hänvisning till RB regelsystemet för detundantagsfall alt den misstänkte saknar känt hemvist i bli ganskainvecklat. Lagrådet föreslår, att behörighel i detta fall tilläggstryckfrihetsdomslol i det län, inom vilket den ort är belägen där brottetförövades eller- med tanke på brotl som för anses vara begånget utomlands-därden misstänkte gripits eller eljest uppehåller sig. Att en sådan regel på grundav stadgandet i 13 S kommer alt gälla även mål som avser endast enskilt anspråktorde ej möta betänkligheter. I samband med att i nyssnämnda propositionframlades förslag att åtal enligt 7 kap. 3 S TF mot den som meddelat elleranskaffat uppgift för publicering skulle handläggas i den för tryckfrihetsmålstadgade ordningen berördes även frägan om icke mäl om ansvar för vissnärstående brottslighet borde kunna upplagas lill gemensam handläggning medtryckfrihetsmålet. Föredraganden uttalade sig för all möjlighel skulle öppnastill en sådan sammanföring av mäl i de fall där ett särskiljande av målenskulle innebära att samma gärning blev föremål för två rättegångar eller attannars betydande processuella olägenheter följde. Enligt föredragandens tankeskulle emellertid inte den gemensamma handläggningen innebära, att frågan omden tryckfrihetsmålet närstående brottsligheten bedömdes av juryn; prövningen i 1977/78:62 73 dennadel skulle vara förbehållen rätten. Det till lagrådet nu remitterade lagförslagetbygger på dessa tankegångar. Någon närmare utredning angående behovet av denföreslagna lagstiftningen har emellertid ej skett, och ej heller har förslagetsinnebörd i förhållande till RB;s regler fått någon belysning i remissen. Det ärdock tydligt, att förslaget är förenat med åtskilliga svårigheter. Dessa hängeruppenbariigen samman med att själva tryckfrihetsmålet som regel skallhandläggas i särskild ordning - av tingsrätt, bestående av fre eller fyralagfarna domare, och under medverkan av jury - medan mål angående denbrottslighet i övrigt som anses böra bedömas i sammanhang med tryckfrihetsmåletenligt allmänna regler skulle ha handlagts i ordinär process, dvs. av enlagfaren domare med nämnd. EnligtRB gäller den regeln (14:7 och 45:3), att mål för vilka gäller olikarättegångsformer ej kan förenas i en rättegång. En sådan regel har ocksåhittills ansetts självklar; för att två mål skall kunna sammanföras lill enprocessuell enhet måste formen för handläggningen - och därmed även rätlenssammansättning - vara densamma. Är så ej fallel, måste för att ensammansmältning fullt ut skall kunna komma till stånd den ena processformen fåsegra över den andra. Äv förklariiga skäl har man emellertid enligt förslagetinte velat låta åtalet för det "vanliga" brottet prövas i den förtryckfrihetsmål stadgade ordningen. Uppgiften att pröva skuldfrågan i denna delär något helt främmande för den svenska juryn. 1 detta dilemma har man valt enmellanform; att sammanföra de båda målen till gemensam handläggning vid en ochsamma domstol - tryckfrihetsdomstolen - men låta prövningen ankomma beträffandetryckfrihetsmålet på rätten under medverkan av jury och beträffandebrottsligheten i övrigt på enbart rätten, bestående av tre eller fyra lagfarnadomare eller alltså i en sammansättning i brottmål som är okänd för vår nutidaprocessordning. åsikt är denna lösning icke invändningsfri. Genom en förening avmålen i den form som föreslagits vinnes icke fullt ut det egentliga syfteteller alt få en enhetlig bedömning av målen till stånd; den möjligheten är inteutesluten att, i fall en och samma fråga är avgörande betydelse i bådamåldelarna, frågan kan avgöras av juryn på ett och av rätten på ett annat sätt.Å andra sidan är det principiellt betänkligt att ett brottmål, enbart på dengmnd att det har samband med ett tryckfrihelsåtal, skall inordnas under enannan processform - och därtill en nyskapad sådan - än den för brottet eljestgällande. Värdet av den föreslagna lagstiftningen kan därför enligl lagrådetsmening starkt ifrågasättas, i synnerhet som den antagligen skulle fötillämpning endast i sällsynta undantagsfall. Ätt i lagstiftningen infoga detilltänkta nya processreglema, som i ett viktigt hänseende bryler molprocessordningen i övrigt, torde vidare medföra åtskilliga lagtekniska problem,vilka inte kan överblickas utan närmare undersökning. Skulletrots de framförda invändningama den föreslagna ordningen anses böragenomföras, vill dock lagrådet föreslå en delvis annoriunda reglering än denförslaget innehåller. Till en början torde böra tillses, att den som är åtalad 6 1977/78. Prop.1977/78:62 74 fördet brott som har samband med tryckfrihetsåtalet får tillfälle att påverkafrågan om en förening av åtalen och därmed frägan om valet av processform.Beslut om förening av åtalen bör alltså ej fä ske utan att han fåll lillfälleatt yttra sig. Vidare bör han få befogenhet att överklaga beslut varigenom målförenats. Den remitterade lagtexten innehåller en föreskrift,enligt vilken fråga om förening av tryckfrihetsmål med annal brottmål skallprövas av tingsrätt som är behörig att ta upp tryckfrihetsmålet. Där ges ocksåen föreskrift om särskild talan mot rättens beslut. Äv dessa föreskrifter, sominte har närmare kommenterats i remissprotokollet, torde kunna utläsas altbeslut i fråga om förening av målen avses kunna träffas av rätten redan innanätal har väckts, dvs. medan förundersökning ännu pågår, i båda målen eller inågot av dem. Möjligheten för den tingsrätt som är tryckfrihetsdomslol attförordna om förening av målen förutsätter tydligen att den tingsrätten enligtRB;s regler är laga domstol även beträffande det brottmål som äger samband medtryckfrihetsmålet. I den allmänna brottmålsprocessen fömtsätts attfråga, huruvida fiera ålal skall handläggas i en rättegång, inte kan prövas avrätten förrän åtalen har väckts. Detta framgår av 45 kap. 3 S RB. Vidaregällerenligt en bestämmelsei samma lagrum - utöver det berörda kravet att sammarättegångsform skall vara tillämplig - att ätal ej får förenas, med mindreåtalen har väckts vid samma domstol och denna är behörig. Lagrådei hyser denbestämda uppfattningen att, även om kravet beträffande rättegångsformen uppges,övriga villkor, som RB uppställer för att förening av ätal skall få ske, likvälinle bör rubbas i detta sammanhang. Vad gäller det principiella kravet att domstol, föratf förening av åtal skall kunna komma till stånd vid domslolen, måste varabehörig beiräffande samtliga åtalen medger RB;s forumregler att åtal, som harprocessuellt samband med varandra, i allmänhet kan handläggas gemensamt. 1 falldå de allmänna forumreglerna inte ger domstolen erforderlig behörighet är denvanligen behörig med stöd av de särskilda bestämmelserna i 19 kap. 3 eller 6 SRB. Enligt dessa bestämmelser har domstol, som är behörig med avseende på ettåtal, möjlighet alt i där angivna fall ta upp även annat ätal, om visst sambandråder mellan åtalen. Ordalagen i dessa bestämmelser motsäger inle en tolkning,enligt vilken de skulle kunna vinna tillämpning även i fall dä där föreskrivetsamband finns mellan ett tryckfrihetsåtal och annat ätal; som följd av ettstadgande i 19 kap. 9 S första stycket RB skulle dock endasl tingsrätt som ärtryckfrihetsdomstol kunna bli behörig i fråga om båda åtalen. Dessabestämmelser har emellertid tillkommit utan tanke pä att tryckfrihetsprocessoch annan rättegång skulle behöva samordnas. Mot bakgrund av del sagda bör tillundanröjande av varje tveksamhet en särskild forumregel tas in i förevarandelag, lämpligen såsom en inledande bestämmelse i 1 b S. Den bestämmelse i paragrafen som anger närtryckfrihetsmål fär förenas med annat brottmål bör i enlighet med del anfördautformas med utgångs- Prop.1977/78:62 75 punktfrån att den i RB antagna principen, innebärande alt rätten kan besluta i frågaom sådan förening först när åtalen har väckts, gäller även här. Lagtexten iförslaget torde vidare böra jämkas sä att den, utan atf ange något typfall,enbart kommer att innehålla den föreslagna allmänna föreskrift enligt vilkenförening av målen fär ske. Detlorde vara förutsatt i remissen all fräga om förening av målen skall tas upp itryckfrihetsmålet. Efiersom frågan enligl vad lagrådei förordar alltid skallprövas sedan åtal har väckts, blir räliens beslut alltid ett beslut underrättegängen. Rätt till särskild talan mot beslut, varigenom mål förenats, tordeböra föreligga utan inskränkning. Har JK:s framställning däremot avslagits, börsärskild talerätt tillkomma endast JK. I tryckfrihetsmål är JK alllid åklagare. I denegenskapen har han att fullgöra vad som ankommer på åklagare redan underförundersökningen i målet. Praktiska skäl talar för att JK för en motsvarandeställning i mål som äger ett här avsett samband med tryckfrihetsmål. Han kandärvid ta befattning med utredningen angående all den brottslighet som bör lasupp i ett sammanhang. En sådan samordning ger JK möjlighet att taställning till de olika åtalsfrågorna och väcka åtalen. Bestämmelsen iförslaget angående JK;s åklagarfunktion torde sålunda böra jämkas och ges deninnebörden att JK är åklagare i mål som äger sådant samband med tryckfrihetsmålatt båda målen må - enligt föreskriften i paragafen om förening av mål -handläggas i en rättegång. En sädan regel torde innebära att det i det enskildafallel för ankomma på JK och vederbörande allmänne åklagare att komma överensom huruvida det vanliga brottmålet bör övertas av JK redan påförundersök-ningsstadief. På grund av det anförda vill lagrådet - för denhändelse möjlighet anses böra öppnas all med tryckfrihetsmål förena annatbrottmål - föreslå att 1 b S får följande lydelse. "1b§ Ålal för brolt, som äger samband med tryckfriheisbrott eller brott enligl 7kap. 3 S tryckfrihetsförordningen, må väckas vid den tingsrätt som äger upplagaåtal för del sist angivna brottet, om rätlen med hänsyn till utredningen ellerannan omständighet finner lämpligt, alt åtalen upptagas av samma domstol. Tryckfrihetsmål, vari talan föres om ansvar, ochannal brottmål må, utan hinderav att för mälen samma rättegångsform ej ärtillämplig, handläggas i en rättegång, om det på grund av målens samband medvarandra skulle vara till allvariig olägenhet att målen handläggas i skildarättegångar. Sker huvudförhandling i rättegången inför jury, skall dock talan,som ej är att hänföra till tryckfrihetsmål, prövas enbari av rätten. Fråga om förening av mål enligt andra stycketprövas av rälten pä framslällning av justitiekanslern. Över framställningenskall den tilltalade i det mål, som ej är att hänföra lill tryckfrihetsmål,beredas tillfälle att ytlra sig. Talan mot rättens beslul, varigenom målförenats, föres särskUt. Mot beslut, varigenom framställning om förening av målavslagits, må särskild talan föras Prop.1977/78:62 76 1niål, som enligt andra slycket må förenas med iryckfrihelsmål, ärjustitiekanslern åklagare."