prop · G103137 · 1977-12-31 00:00:00 — bördärför i stället formuleras så atl varning skall meddelas då det i denyrkesmässiga trafiken har förekomnut sådana missförhållanden att fråga om återkaUelsekan tas upp tiU prövning om rättelse inte sker. Alt möjlighet införs alt "tidigarelägga"varningen behöver inte innebära atl varning är utesluten i en situation där tillståndshavarenhar gjort sig skyldig till förfarande eller försummelse som kan föranleda återkallelseav tillståndet. Föreligger sådant fall men bedömer tUlståndsmyndigheten att tillståndshavarenskall låta sig rätta, kan denne knappast anses olämplig att fortsällaverksamheten, åtminstone efter vars förlopp tillståndsfrågan börkunna tas upp på nytt. Vadjag har anfört i det föregående aktualiserar frågan om vilken länsstyrelse somskall utöva tillsynen över tUlståndshavares trafik. Förslagen om upphävande avbestämmelserna om lokalområden och stationsort innebär att en visstrafikutövares trafik inte längre konuner att vara lokall begränsad. EnUgt minmening bör fråga om trafiktiUstånd för yrkesmässig lastbilstrafik prövas avlänsstyrelsen i det län där sökandens kyrkobokföringsort är belägen eller, ifråga om juridisk person, där företagets ledning finns. börsedan även fortsättningsvis svara för tiUståndsmyndighetens uppgifter i frågaom det meddelade trafiktUlståndet. Utredningen har lämnat enredovisning av hur polisens övervakning av den yrkesmässiga lastbilstrafikenfungerar. Därvid har framhåUits de svårigheter soiii polisen har när detgäller att snabbt få fram uppgifter om tUlståndshavarna och de särskildavillkor som kan vara förknippade med tillstånden. Utredningen har i avvaktanpå ett centralt yrkestrafikregister föreslagit att bestämmelser införs om skyldighetatt under färd medföra tillståndshandlingar. Förslaget har underremissbehandlingen föranlett erinringar från , som hävdaratt del måste ankomma på de tillståndsgivande myndigheterna att se till att deuppgifter som behövs finns lätt tillgängliga i ett modernt och aktuellt databaseratregister. Jag delar den kritik somhar framförts mot utredningens förslag. Jag anser inte atl man som någon formav provisorisk lösning skall ålägga tiUståndshavaren den av utredningenföreslagna skyldigheten. Kontrollfrågorna bör i stället lösas genom ett systemmed betecknings-märken och ett modemt yrkestrafikregister. Jag skall i detföljande behandla dessa båda frågor. Utrednmgen anser detviktigt att fordon i yrkesmässig trafik utmärks med särskilda beteckningsmärken.Detta är motiverat inte endast med hänsyn till de övervakande myndigheternautan också med tanke på transportköparansvaret och den undersökningsplikt somåligger transportköparen i fråga öm tUlståndsinnehav. finns visserligen skyldighet att ha fordon i yrkesmässig lastbils- Prop.1977/78:137 87 Den ordning som gäller har emellertid visat sig vara högstbristfällig. Beleckningsmärkena anskaffas av trafikutövarna själva utan offentiigkontroU. Detta har medfört att oegentiigheter såsom tillgrepp av och handelmed beteckningsmärken har blivit vanliga. Vidare finns inga straffsanktionerknutna lill de bestämmelser om beteckningsmärken som gäller f. n. Detföreligger därför enligt min mening ett uppenbart behov av alt modemlserasystemet med beteckningsmärken såvitt avser yrkesmässig lastbilstrafik. Jag vill i sammanhangeterinra om de bestämmelser om beteckningsmärken som gäller i fråga omyrkesmässig trafik med buss enligt kungörelsen (1975: 883) om utmärkning avbuss i beställningstrafik. Beteckningsmärken tillhandahålls enligt kungörelsenav TSV, sedan fordon har anmälts för användning i yrkesmässig trafik. TSV harnyligen av regeringen fått 1 uppdrag att se över bussmärkessystemet. Jag avseratt senare föreslå regeringen att uppdra åt TSV att utarbeta ett system med utmärkningäven av fordon i yrkesmässig lastbUstrafik. TSV bör därvid kunna draerfarenheter av gällande ordning för utmärkning av bussar i bestälhilngstrafik,liksom av resultatet av det uppdrag jag har nämnt. Somjag har framhållit tidigare är en av orsakerna till de problem som f. n. finnsnär det gäUer övervakningen av den yrkesmässiga trafiken de bristfälliga yrkestrafikregistren.Dessa är i sin nuvarande utformning ofuUständiga, otidsenliga ochpersonalkrävande. På grund av bl. a. svårigheterna att få fram de uppgifter urregistren som behövs för olika kontrollåtgärder är de inte till någon störrehjälp vid övervakningen. Utredningen har pekat påbehovet och föreslagit att ett centralt yrkestrafikregister inrältas. Remissinstansemadelar samstämmigt utredningens uppfattning. Även för egen del anser jag att behovetav ©tt sådant register är klart dokumenterat. Mina överväganden i det följandegäller av naturliga skäl all yrkesmässig trafik och inte endast lastbUstrafiken. Behovet av ettlättillgängligt och fullständigt yrkestrafikregister föreligger inte endastvad beträffar polisens och tiUståndsmyndighetemas övervaknings- ochkontrollfunktioner! Även transportköparna har - med tanke på transportköparansvaret ett behov av att lätt kunna kontrollera att den man anlitar förtransportuppdrag har det tillstånd som krävs. Vidare föreligger enligt minmening behov av ett tillförlitligt register för beredskapsplanering och förstatistiska ändamål. Mot denna bakgrundframstår det som angeläget att man vidtar en genomgripande reform av yrkestrafikregistren. Med tanke bl. a. på att lättillgänglighetär ett krav som man bör ställa på ett modernt yrkestrafikregister är detnaturligt att registret utformas som ett centralt register och attdatabehandling tillämpas så långt det är möjligt. Redan nu har man ibilregistret tagit in uppgifter om fordon 1977/78:137 88 somanvänds 1 yrkesmässig trafik. Det ligger därför enligt mm menmg närmast tillhands att det centrala yrkestrafikregistret läggs upp med anknytning främst tUlbilregistret. Bilregistretär, liksom körkortsregistret, uppbyggt så att det svarar mot de krav som börställas på ett modernt yrkestrafikregister. Registret är åtkomligt med hjälp avterminaler från alla länsstyrelser och från polisen. En omständighet som göratt man bör knyta an yrkestrafikregistren till bilregistret är att uppgiftemaom tUlståndshavarna och fordonen redan finns i bilregistret och hålls aktuellagenom olika åtgärder. Det medför således inte något merarbete eller någon dubbelföringav data att lagra yrkestrafikuppgifter i anslutning till bilregistret. Jagfinner därför atl en mängd fördelar är förenade med att utnyttja bilregistersystemetför ett centralt yrkestrafikregister med regional registerföring. Deflesta av de uppgifter som och även framgent skall tas in i yrkestrafikregistrenlämpar sig enligt utredningen väl för lagring i ett centralt databaseratregister. I ett sådant register bör ulan vidare kunna tas in person- ellerföretagsuppgifter samt uppgifter om typ av tiUstånd, tillståndsgivandemyndighet och fordon som används enligt tillståndet. Vissaav de uppgifter som behövs i ett yrkestrafikregister är emellertid på grund avsin komplexa natur mindre lämpade för datamåskinell registrering. Som exempelpå sådana uppgifter som huvudsakligen rör busslinjetrafiken kan nämnasuppgifter om hållplatser, linjesträckning, taxa, turlista och föreskrifter omupptagningsförbud. De uppgifter det här är fråga om torde därför ävenfortsättningsvis få behandlas manuellt. Jag vill1 sammanhanget stryka under vikten av atl registreringen av sådana förseelsersom kan påverka tillståndsinnehavet fungerar tillfredsställande. När detgäller uppbyggnaden av belastningsdelen i ett reformerat yrkestrafikregisterhade det varit till fördel, om körkortsregistersystemet hade kunnat utnyttjas.På registerbladen i detla system finns dokumentation rörande de flestarelevanta förseelser. Eftersom anknytningen lill körkortsinnehavet emellertidinte alltid förekommer då det är fråga om sådana förseelser som kan påverka etttiUståndsinnehav, torde man för yrkeslrafikregistrets del i stället få utnyttjade domar, beslut etc. som översänds till länsstyrelsema rörande tUlståndshavare.Dessa dokument kan användas för uppbyggnad av ett manuellt belastnings-registerpå länsstyrelsernas yrkestraflkenheler vid sidan om den centralaregistreringen. I likhet med utredningen anser jag att en kort re-habiUteringstldbör tillämpas, förslagsvis . Därigenom kommer omfattningen av arkiveradeuppgifter atl hållas nere och föråldrade uppgifter kommer inte att påverkabedömningen av yrkestrafikärenden. Fråganom sekretessbeläggning av belastningsuppgifterna bör övervägas i samband meddet arbete på en ny sekretesslagstiftning som pågår inomjustitiedepartementet. 1977/78:137 89 Jagvill framhålla alt mina förslag i förhållande till dagsläget främst innefattaren helt nödvändig modernisering av de arbelskrävande register som f. n. förs.För det centrala registret innebär den föreslagna registreringen visserligen enviss utökning av registeruppgifterna i förhållande till vad som gäller inuläget. När det gäller kostnaderna för alt förändra registersystemet kommerdessa emeUertid inte att uppgå lill några mera betydande belopp. En vissinvesteringskostnad kommer dock att uppstå för ytterligare datamåskinellutrustning. Investeringskostnaden torde inte komma att överstiga . Driftskostnademaberäknas bli av ungefär samma storleksordning som f. n. Detbör ankomma på regeringen att bestämma hur överförandet av de nuvaranderegistren tiU ett centralt yrkestrafikregister skall ske, liksom den tidpunktdå det nya registret skaU träda i funktion. Det bör sedan efter uppdrag avregeringen ankomma på TSV att överväga de närmare frågorna kringregistersystemets uppbyggnad. Verket bör också lämpligen få huvudansvaret förden fortsatta centrala registerföringen. Närdet gäller den författningsmässiga regleringen av de förslag jag nu har lagtfram får jag hänvisa till avsnitt 4.3 och specialmotiveringen 1 avsnitt 6. Jagvill i detta sammanhang ta upp några andra frågor rörande ändringar i YTF somjag har funnit angelägna att genomföra i syfte atl revidera och moderniseralagstiftningen. Denförsta frågan gäller trafiktillstånds giltighet efter inträffad konkurs.Enligt gällande bestämmelser får rörelsen imder vissa förutsättningarfortsättas för konkursboets räkning av högst från första borgenärssammanträdet.Bestämmelsen har visat sig leda till osäkerhet i fråga om tiUämpningen i fallav s. k. förenklad konkurs, där borgenärssammanträde inte förekommer. Föratt undanröja de tillämpningsproblem som finns f. n. föreslår jag attutgångspunkten för beräkningen av tiden för tillstånds giltighet skaU i allakonkursfall vara den tidpunkt då konkursbeslutet meddelas. I31 § YTF finns en bestämmelse om skyldighet för utövare av yrkesmässig trafikatt i enlighet med bestämmelser som meddelas av transportnämnden resp.statistiska centralbyrån föra transporthandlingar och drlftstalislik.Centralbyrån har 1972 upphört att infordra driftslatislik. Inteheller föreligger något krav från transportnämndens sida atl trafikutövareskall föra. Jag föreslår mot bakgrund härav attbestämmelsen mönstras ut ur YTF. I36 § YTF finns bestämmelser om skyldighet för domstol att underrätta liUståndsgivandemyndighet när straff har ådömts innehavare av tiUstånd enligt YTF för förseelsemot förordningen. Prop.1977/78:137 90 omstraff har ådömts för förseelse mot de särskilda bestämmelser som gäller om bl.a. förares arbetstid och vUotid och förseelsen har skett i yrkesmässig trafik.Bestämmelsen har nära anknytning till registreringen av tiUståndsinnehavet. Somjag har anfört (avsnitt 4.1.5) bör det ankomma på regeringen attnärmare bestämma hur och när överförandet av de nuvarande registren till ettcentralt yrkestrafikregister skall ske. För registerföringen måste särskildaföreskrifter meddelas. Jag anser det vara naturligt alt man i samband med ensådan reglering också anger hur underrättelseskyldigheten skall fuUgöras. Jagföreslår därför all 36 § mönstras ut ur YTF och ersätts med en motsvarandebestämmelse i den regeringsförfattning som kommer att närmare reglera registerföringen. I37 § YTF finns bestämmelser om bl. a. delegering av ägaransvar i fråga om vissaöverträdelser. Eftersom några bestämmelser inte längre finns i YTF som tarsikte på fordonsägare föreslår jag att 37 § upphävs. Även några andra mindrejämkningar i huvudsak av formell karaktär bör göras i fråga omansvarsbestämmelserna. Enligt43 § YTF får tjänsteman, som har att avge utiåtande angående bl. a. fråga om tiUståndtill yrkesmässig trafik, t. ex. inte utöva sådan trafik eller varastyrelseledamot i aktiebolag som driver sådan verksamhet. Bestämmelsen tordenumera sakna betydelse med hänsyn tUl dels de jävsregler som finns i 4 §förvaltningslagen (1971: 290, ändrad : 679), dels de regler ombisysslor som finns i lagen (1976: 600) om offentlig anställning och i anstäUningsförordningen(1965: 601). Jag föreslår därför all bestämmelsen slopas. Jagskall slutligen behandla en fråga som och har berört i sina remissyttranden. Förbundenhemställer atl all yrkesmässig lastbilstrafik Ukabehandlas i vad avser tiUståndskravoch registrering och att bestämmelserna i 2 § YTF om undantag från förordningenför vissa lastbilstransporter slopas. Deundantag som åsyftas gäller såvitt avser lastbilstrafiken främst transporterav skogs- och lantbruksprodukter. Undantagsbestämmelsen gäller emellertidockså en del persontransporter, t. ex. ambulans-transporter, och s. k.samåkning lUl och från arbetsplats. Fråganom undantag från YTF för vissa transporter har inte behandlats av utredningen.Inte heller finns f. n. något annat material som belyser konsekvenserna av attslopa undantagsbestämmelserna för vissa lastbilstransporter. Jag anser därför atltillräckligt underlag saknas för att nu ta ställning till frågan. Min avsikt äremellertid att i samband med det fortsatta arbetet med yrkestrafiklagstiftningensrevidering överväga saken. Prop.1977/78:137 91 följande behandlar jag frågor om långtidsuthyrning (s. k. leasing) avmotorfordon. Härunder brukar hänföras uthyrning . Sådanuthyrning har utvecklats starkt som ett alternativ tillförsäljning av fordonen och har bUvit så vanlig atl den volymmässigt helt harkommit att dominera uthyrningsmarknaden. TUlgänglig statistik visar sålundaatt av uthymingsbilarna är långtidsuthyrda. Defrågor som jag avser alt ta upp rör främst tUlståndsgivningen i fråga omuthyrningsrörelse och det trafikrätlsliga ansvarets fördelning mellan uthyrareoch hyresman. I sammanhanget kommer jag till viss del även all beröra frågorsom rör korttidsuthyrning. Degrundläggande bestämmelserna om tillstånd till uthyrning av mo' torfordon finnsi 32 § YTF. Sanuna regler gäller för långtidsuthyrning och korttidsuthyrning. Yrkesmässiguthyrning av bil utan att förare ställs till förfogande (uthyrningsrörelse)får ske endast efter tillstånd av i det län där rörelsen skalldrivas. Tillstånd krävs också för uthyrning av traktortåg, dvs. traktor med tillkopplatsläpfordon. Tillstånd krävs inte för yrkesmässig uthyrning av släpfordon. TUlståndtill uthyrnuigsrörelse får meddelas endast om rörelsen finnes behövlig och iövrigt lämplig och om sökanden anses skickad att handha den. Behovsprövningsker inte när ansökan avser tillstånd tUl uthyming av personbil eller av lastbUvars totalvikt inte överstiger . Ivissa fall skall höra vederbörande polismyndighet och beredatrafikföretag och andra som ärendet kan angå tUlfälle att yttra sig. BUfår inte las i bruk i uthyrningsrörelse förrän tiUståndshavaren har gjort vissskriftlig anmälan härom till . Vidare får bil i uthyrningsrörelseinle tillhandahållas annan person som förare än den som styrker att han har gäUandekörkort för bil och då det gäller lastbil vars toialvikt överstiger 3,5 toneller buss visar sig ha fyllt . Inte heller får förhyrd lastbil över 3,5ton eller buss föras av någon som inte har fyllt . Vidare finns en regelsom anger att förhyrd bil inte får "yrkesmässigt mot ersättning föras avnågon för detta ändamål anlitad person" utanför stad eller tättbebyggtsamhälle. Utövare av uthyrningsrörelse är slutiigen skyldig att i enUghet med bestämmelsersom tillståndsmyndigheten meddelar föra anteckningar över uthyrningar som ägerrum och om rörelsen i övrigt. Väglrafiklagstiftningen,dvs. vägtrafikkungörelsen (1972:603, ändrad : 25) (VTK),fordonskungörelsen (1972: 595, omtryckt 1976: 778) (FK) ochbilregisterkungörelsen (1972: 599, omtryckt 1976: 779, ändrad 1978: 124) (BRK) m.fl. innehåUer inga särbestämmelser beträf- Prop.1977/78:137 92 fandeuthyrningsfordon utöver dem som gäller kontroUen av fordonen. EnligtFK skall kontrollbesiktning av bU dvs. personbil, buss eUer lastbil somanvänds i uthyrningsrörelse ske inom vissa inställelseter-miner i princip engång . Vägtrafiklagstiftningeninnehåller en rad regler som föreskriver ett primärt ansvar för fordonetsägare. Reglerna rör huvudsakligen fordonets beskaffenhet och utrustning,kontrollen av fordonet samt i vissa faU fordonets användning. Innehar någon ettfordon på grund av avbetal' ningsköp gäller bestämmelserna innehavaren istället för ägaren. Detta är en i hela vägtrafiklagstlftiungen genomgåendeprincip. Författningarna InnehåUer också regler som i olika avseendenföreskriver ett ansvar för brukare i stället för ägare. Med brukare avsesdärvid den som brukar ett fordon utan lov eller den som innehar fordonet mednyttjanderätt och har befogenhet att bestämma om förare av fordonet elleranlitar annan förare än ägaren har utsett. Isammanhanget bör nämnas lagen (1976:206) om felparkeringsavgift (ändrad1976:1124). Sådan avgift kan utgå i fall av vissa överträdelser motbestämmelserna i om stannande och parkering. Avgift påförs den som vidtiden för överträdelsen var antecknad som fordonsägare i bUregistret. Avgiftentillfaller enligt huvudregeln kommunen. Enligtlagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall (ändrad senast 1977:699)får fordon under vissa förutsättningar flyttas från sin uppställningsplats. Ilagen finns bestämmelser om att fordonets ägare skall underrättas om flytlningsbeslut.Vad som sägs i lagen om ägare gäller i fråga om fordon som innehas på grund av avbetalningsköpinnehavaren. I vissa fall t. ex. om ägaren får anses ha uppgivit sin rätt tillfordonet kan fordonet tiUfalla stat eller kommun. Enligttrafikskadelagen (1975: 1410, omtryckt 1977: 949, ändrad : 120)åvilar trafikförsäkringsplikten fordonets ägare. Innehar någon motorfordon pågrund av avbetalningsköp eller i övrigt under äganderättsförbehåll skallförsäkringsplikten dock fullgöras av innehavaren även då äganderätten inte hargått över på honom. Försäkringspliktenär sanktionerad genom straff och vilesbestämmel-ser. Fr. o. m. den 1 november1978 avkriminaliseras underlåtenhet att hålla trafikförsäkring för registrerademotorfordon. I stället kan den för-säkringspliktige åläggas alt utge s. k.trafikförsäkringsavgift för den tid han har underlåtit att fuUgöra sinförsäkringsplikt. Avgiften tillfaller trafikförsäkringsföreningen. Den försäkringspliktigekan också föreläggas vid vite att fullgöra sin försäkringsplikt. KontroU avalt försäkringsplikten fullgörs utövas bl. a. med hjälp av uppgifter ibilregistret. Avintresse i sammanhanget är också de bestämmelser som gäller vägtrafikbeskattningenoch som i första hand finns i vägtrafikskattelagen (1973: 601, ändrad senast1977: 60, ändring föreslagen i prop. 1977/78: 94) (VSL) och vägtrafikskattekungörelsen(1973:776, ändrad : 948) (VSK). 1977/78:137 93 Vägtrafikskattutgår i form av fordonsskatt och kUometerskatt. Fordonsskatt utgår bl. a. förmotorfordon och släpvagn, om fordonet är eller bör vara registrerat och ej är avstäUt(skattepliktigt fordon). Utöverfordonsskatt utgår kUometerskatt för skattepliktig bU som är inrättad för attdrivas med annat drivmedel än bensin eller gasol och för vissa tyngresläpfordon (kilometerskattepliktigt fordon). Skattskyldig är den som är ellerbör vara antecknad som ägare i bUregistret, dvs. den som äger fordonet ellerinnehar del på grand av avbetalningsköp. I princip får fordonet inte brukas omföreskriven vägtrafikskatt inte har erlagts för de två senaste skatteåren.Detta gäller även om fordonet har övergått till annan ägare än den som harunderlåtit att betala skatten. Det straffrättsliga ansvaret för brukande istrid härmed åvUar ägaren om denne inle visar att han har gjort vad på honomankommit för att hindra brukandel. Brukades fordonet utan lov eUer av någon sominnehar fordonet med nyttjanderätt och har befogenhet alt bestämma om förareav fordonet eller anlitar annan förare än ägaren har utsett, åvUar ansvaret istället brukaren. Uppbördsker på så sätt att skattekvitto på fordonsskatt resp. kilometerskatt tiUställsfordonsägaren mot postförskott. Uppbörden av kUometerskatt grundas på avslämplingav kilometerräknaren. Fordonsägaren skall, innan han första gången tarfordonet i bruk, stämpla av räknaren och skicka avstämplingskortet tillbilregistret, AvstämpUng och uppbörd av kUometerskatt sker härefter i principfyra gånger . Ägaren är skyldig att kontrollera atl kilometerräknarapparaturenär i föreskrivet skick, Ävintresse är också bestämmelserna om kredilrestriktioner vid bilköp. Dessafinns Intagna i förordningen (1959: 575) med föreskrifter om vissabetalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar (omtryckt 1976: 63). År1972 tillkallades en sakkunnig för att utreda vissa frågor om långtidsuthyrningav motorfordon och släpvagnar (leasingutredningen K 1972: 06). Defrågor som utredningen enligt direktiven hade att behandla gällde leasingverksamheten,främst tillståndsgivningen, fördelningen av det trafikrättsliga ansvaret mellanuthyrare och hyresman samt frågan hur leasing bör behandlas i ett eventueUtutbyggt system med kreditrestriktioner vid avbetalningsköp av tyngre fordon.Utredningen har redovisat sina överväganden och förslag i belänkandet (Ds K1975:11) BU-Leasing. Vadgäller frågan om ansvarsfördelningen uthyrare/ hyresman konstaterar utredningenatt nuvarande bestämmelser inte passar leasing. Bestämmelserna har tillkommitmed tanke på korttidsuthyrning och leasingsituationen liknar snarare den somföreligger vid ett avbetalningsköp. I båda fallen har innehavaren en sådan rätttill fordo- Prop.1977/78:137 94 netatt ägaren (uthyraren/säljaren) i praktiken varken rättsligt eller faktisktkan råda över fordonet och än mindre kontrollera hur det används. Utredningenhar därför undersökt om leasing bör fuUt ut jämstäUas med avbetalningsköp närdet gäller det ansvar som normalt följer med ett fordonsinnehav, särskilt somdet i princip endast är fråga om två alternativa finansieringsmetoder. Utredningenföreslår mot bakgrund härav att den som långtidsförhyr ett fordon på sammasätt som en avbetalningsköpare betraktas som ägare i trafiklagstiftningensoch vägtrafikskattelagstiftningens mening. Såsom har redovisats tidigare gällerredan nu under vissa förutsättningar ett brukaransvar vid sidan av ägaransvaret.Rättsläget är emellertid oklart i delta avseende och en reglering i linje medvad utredningen föreslår skulle undanröja olika tolkningssvårigheter. Närdet gäller långtidsuthyrningens avgränsning mot korttidsuthyrning föreslårutredningen att lagstiftningen får en sådan utformning att den som innehar ettfordon med nyttjanderätt för bestämd tid om i resp. författningsmening skall anses som ägare. Nyttjanderättsupplåtelsenblir enligt utredningens förslag i de berörda avseendena alt likställa med enäganderättsövergång. Detla påverkar uppgifterna i bilregistret och innebär attvid leasmg hyresmannen skall antecknas som ägare till fordonet i bUregistretoch svara för de olika skyldigheter som följer med fordonsinnehavet. Hyresmannenblir således skattskyldig och skyldig att hålla fordonet trafikförsäkrat.Vidare överflyttas ägaransvaret i olika avseenden från uthyraren tillhyresmannen. Praktiskt innebär ändringen bl. a. alt kontrollmärken, handlingaroch meddelanden som rör fordonet kan skickas direkt tUl den närmast berörde,dvs. Närdet gäller kostnaderna till följd av de ändringar av registersystemet sombehövs kommer dessa alt bli helt obetydliga. Utredningenhade också i uppdrag att undersöka frågan om långtidsuthyrningens inlemmande iett eventuellt utbyggt system med kreditrestriktioner.