prop · G10363 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1911/18: 63 1977/78: 63 omförsvarsmaktens centrala ledning m. m.; Regeringen föreslår all antaga de förslagsom har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. 1 propositionen lämnas förslag om principer förledningen av försvarsmakten i fred och riktlinjer för organisation ledning m. m. Utgångspunkter för förslagen har varitbehovet att minska försvarets kostnader, tillämpningen av försvaretsplanerings- och ekonomisystem och försvarsmaktens ledningsutredningsbetänkande (SOU 1976:64) Försvarsmaktens centrala ledning. Försvarets planerings- och ekonomisystem bör varadel övergripande ledningssystemet föratt styra verksamheten i fred inomförsvarsdepartementets verksamhetsområde. För att bl. a. förbättra underlagetför planering av försvarsmaktens ulveckling förordas att överbefälhavarens rollsom programsamordnare stärks. Detta innebär bl. a. att överbefälhavaren lämnarin programplan för det militära försvaret till regeringen. I propositionenföreslås vidare alt anskaffningen av försvarsmateriel samordnas på ett bättresätt än f n. Enligt propositionen bör de centrala och högreregionala myndigheternas personalstyrka minskas mer än nuvarande planer anger.Den lotala minskning som bör eftersträvas vid dessa myndigheter är sammanlagtca I 850 anställda. Huvuddelen av rninskningen bör vidtas under budgetåren1978/ 79-1982/83. Den centrala ledningen inom försvarsmakten föreslåsalltjämt organiseras på de fyra myndigheterna överbefälhavaren, chefen förarmén, chefen för marinen och chefen för flygvapnet med staber.Stabsorganisationen resp. Stockholmsdel föreslås fö eni huvudsak samlad lokalisering var för sig. Förslag läggs om ändrad organisation avförsvarsstaben, vilket innebär att denna stab delas in i två delar, den ena föroperativ verksamhet och I 1977/78. Prop.1977/78:63 2 underrättelsetjänst,den andra för planerings- och personalfrågor. De båda stabsdelarna föreslås blidirekt underställda överbefälhavaren. 1propositionen föreslås den principiella organisationen för försvarsgrensstabomfatta enheter för planering, organisation och materiel, personal, utbildningoch mobiliseringsförberedelser samt för administration. Vissa avvikelser iförhållande till principorganisationen föreslås för de enskilda staberna. Enligtförslaget skall behovet av lekmannainfiytande i den centralastabsorganisationen tillgodoses genom att ett rådgivande lekmannaorgan,militärledningens rådgivande nämnd, inrättas. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , Äntonsson, Mogård, , , Åsling, Söder,, Mundebo, Krönmark, , , , . Propositionom försvarsmaktens centrala ledning m. m. I propositionen behandlas försvarsmaktensledningsutrednings förslag till organisation av försvarsmaktens centralaledning m. m. Som en allmän bakgrund härtill redogörs för principerna förförsvarets planerings- och ekonomisystem. I samband härmed lämnas denredogörelse för erfarenheterna av systemet som begärde vid 1975/76års (FöU 1975/76:32, rskr 1975/76:273). Vidare behandlas de delar avförsvarels rationaliseringsinstituts rapport ochläromedelsverksamhelen i försvaret som har anknyining till ledningsutredningensförslag. 1.1Försvarets planerings- och ekonomisystem Maj:t beredde genom prop. 1970:97 riksdagentillfälle att yttra sig över ett system för planering och programbudgeleringinom försvaret. fann inte anledning till erinran mot det föreslagnasystemet eller dess uppbyggnad (SU 1970:203, rskr 1970:420). Maj:tförordnade att det nya systemet, som vanligen kallas försvaretsplanerings-och ekonomisystem, skulle införas den . Med del nya systemet skulle statsmakterna bl. a. föbättre underiag för att bedöma försvarets resursbehov och effektivitet. Delångsiktiga målen för försvaret skulle preciseras och i högre grad än tidigarevägleda planeringen. Reformen innebar bl. a. att planering ochbudgetering i första hand skulle inriktas mot slutprodukterna för verksamheten,krigsförbanden, i stället för mot produktionsfaktorerna. För varje typ avkrigsförband, som i systemet förs samman till program, utsågs en ansvarigmyndighet, en programmyndighet. Prop.1977/78:63 4 Produktionsmyndigheler utsågs för att genomföra denproduktion som behövs för att åstadkomma krigsförbanden. Budgetens indelning ianslag liksom ansvarsfördelningen mellan och inom myndigheterna skulle speglaviktiga avvägningsfrågor och konkurrerande verksamhetsmål. Det nya systemet skulle bl. a. ge större frihet förmyndigheterna att välja mellan olika sätt alt lösa sina uppgifter. Därvidskulle en effektökning uppnås som beräknades uppväga ansträngningarna för attinföra systemet. Införandet av det nya systemet skulle skesuccessivt, varvid administrativ enkelhet skulle eftersträvas. Arbetetmed att införa det nya systemet samt att efter hand anpassa det till vunnaerfarenheter har letts av särskilda ledningsgrupper. utvecklats principer för och ansvarsförhållanden m. m. i samband med denlångsiktiga försvarsplaneringen. Ansvarsförhållanden m. m. vid produktionen harockså behandlats ingående. Detta beror bl. a. på alt de centralaförvaltningsmyndigheternas roll har förändrats i samband med införandet av detnya systemet. 1 arbetet har också ingått att utveckla de metoder som behövs i systemet,t. ex. för att formulera mål förproduktionen liksom all bestämma i vilken graddessa mål har uppnåtts. Ledningsgruppernas arbete har efter hand omsatts ibestämmelser för tillämpning av systemet. Arbetet har avslutats . Mot bakgmnd av de fortlöpande kostnadsökningarnahar man inom försvaret strävat efler att effektivisera produktionen för attsänka kostnaderna. Härvid har organisationsöversyner skett av den lägreregionala och lokala organisationen. En motsvarande översyn måste genomföras påden centrala och högre regionala nivån. Försvarets planerings- och ekonomisystemhar i samma syfte införts inom försvarsdepartementefs verksamhetsområde. Föratt i full utsträckning uppnå avsedd effektivitet måste organisationen ochsystemet vara anpassade till varandra. Medstöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade bl. a. av dessa skäl dåvarandechefen för försvarsdepartementet sex sakkunniga' med uppdragatt se över det militära försvarets centrala och högre regionalaledningsorganisation m. m. De sakkunniga, som tog namnet Försvarsmaktensledningsutredning (FLU 74), avlämnade delbetänkandet (SOU1976:64) Försvarsmaktens centrala ledning. Betänkandet bygger bl. a. pådetsystemmässigaunderiag,somhar tagits fram av de tidigare nämnda ledningsgrupperna för utveckling avplanerings- och ekonomisystemet och redovisar överväganden och förslag om detmilitära försvarets centrala ledningsorganisation samt den principiella uppgiftsfördel- ' Dåvarande landshövdingen , ordförande, riksdagsledamöterna samt redaktören, numera riksdagsledamoten . Prop.1977/78:63 5 ningenmellan central och högre regional nivå. Utredningen fortsätter och kommer inästa betänkande att behandla frågor om den högre regionalaledningsorganisationen. Till betänkandet har fogats en reservation avledamöterna samt särskilda yitranden avledamoten och ledamoten Över ulredningens betänkande har remissyttrandenavgetts av , överbefälhavaren, chefen för armén, chefen förmarinen, chefen för fiygvapnei, försvarets civilförvaltning, försvaretssjukvårdsstyrelse, fortifikationsförvaltningen, ,, , värnpliktsverket,försvarets datacentral, , beredskapsnämnden förpsykologiskt försvar, försvarels rationaliseringsinstitut, försvaretspersonalnämnd, , postverket, , ,statens vägverk, , luftfartsverket, transportnämnden,statskontoret, , statens personalnämnd, statensjordbruksnämnd, generaltullstyrelsen, överstyrelsen för ekonomiskt försvar,, statens verk, civil-befälhavarna i Södra,Västra, Östra, Bergslagens, Nedre Norriands och Övre Norriands civilområden,, Centralorganisationen / SR (/SR), statstjänstemanna-seklion (TCO-S) saml Landsorganisationeni (LO). 1.3Publikations- och läromedelsverksamheten inom försvaret Till de centrala stabernas uppgifter hör visspublikations- och läromedelsverksamhet. Försvarsmaktens ledningsutredning harvalt att inte närmare studera denna verksamhet eftersom den har utretts . 1973:55 om omlokalisering av viss statligverksamhel anförde dåvarande chefen för attförulsällningarna för omlokalisering av hela publikations- ochnormalieverksamheten borde övervägas närmare. (InU 1973:22, rskr1973:220) hade inte något att erinra mol detta. Maj:i uppdrog åt försvaretsrationaliseringsinstitut att fortsätta en påbörjad översyn avpublikationstjänsten m. m. och komma in med förslag med anledning av översynen.Syftel med denna var enligt direktiven att främja och effektiviserapublikations- och läromedelsverksamheten samt all pröva en omlokalisering frånStockholmsområdet. har i juni 1976lämnat rapporten (FRI rapport 7.76-9203) Publikations- och läromedelsverksamheleni försvaret. Yttranden över institutels förslag har avgeits avöverbefälhavaren, chefen för armén, chefen för marinen, chefen för fiygvapnei,försvarets civilförvaltning, försvarets sjukvårdsstyrelse, försvaretsmaterielverk, fortifikationsförvaltningen, värnpliktsverket, försvaretsbrevskola, , civilför- Prop.1977/78:63 6 svarsstyrelsen,försvarsmaktens ledningsutredning, statskontoret, ,i , förenade fabriksverken, försvarets civilatjänstemannaförbund, kompaniofficersförbundet, Liber Föriag/ ALLF, , Marin- och Flygfilm. 2.1Försvarets planerings- och ekonomisystem Som har nämnts tidigare lämnade (prop.1970:97, SU 1970:203, rskr 1970:420)utan erinran ett förslagom attinföra ett nytt planerings-och budgeteringssystem för försvaret. Samtidigtbegärde den att Kungl. Maj:t skulle låta utreda roll i systemet. Denbegärda utredningen utfördes av försvarsutredning. Denna föreslog attriksdagens utrikes-och försvarsutskott fortlöpande skulle informeras om studie-och planeringsarbetets inriktning och resultat. Förslaget låg till grund förprop. (FöU 1972:23, rskr 1972:309) hade inte något atterinra mol vad som anfördes i propositionen. Arbetet med att införa systemet, som vanligtviskallas försvarets planerings- och ekonomisystem, leddes av en särskilddelegation (programbudget-delegationen). Denna avslutade sitt arbete år 1971och ersattes av en ledningsgrupp med uppdrag alt lägga fram förslag tillslutlig utformning av systemet och att leda och samordna utvecklingsarbetet.Delegationens och ledningsgruppens arbete har efler hand omsatts i debestämmelser för systemet som f n. gäller. Ledningsgruppen har avgett enpromemoria (Ds Fö 1977:5), Försvarets planerings- och ekonomisystem (FPE) -Utveckling och principer. 1 det följande redogörs för gmndtankarna i systemetsamt den utveckling som har skett. I samband härmed lämnas även den redogörelsesom (FöU 1975/76:32, rskr 1975/76:273) har begärt för erfarenheternaav systemet. Vid tillämpningen av systemet har det visat sig att vissa uppgiftersom löses av de centrala förvaltningsmyndigheterna har varit svåra alt passa ini systemet på ett sätt, som kan godtas av samtliga berörda myndigheter. Sammamotsättningar har även kommit fram i samband med remissbehandlingen avförsvarsmaktens ledningsutrednings betänkande. Här berörda frågor redovisasutföriigt i det följande (s. 19). När förslaget om det nya planerings- ochekonomisystemet antogs var ett av de främsta motiven att det skall gebättre effektivitet. Ökad vikt skall läggas vid de långsiktiga mälen förförsvaret. Statsmakterna skall bl. a. fö bättre underiag för att bedömaförsvarets resursbehov och att ställa detta i relation till desäkerhetspolitiska ambitionerna. Krigsförbanden skall ställas i centmm förplanering och genomförande. En långtgående decentralisering av beslutsbefogenheterskall tillämpas när det gäller själva produktionen. Huvudkomponenternai försvarets planerings- och ekonomisystem är Prop.1977/78:63 7 säkerhetspolitiskastudier, perspektivplanering, programplanering, systemplanering ochprogrambudgelering. Verksamheten vid myndigheterna indelas i systemet itre huvudfunktioner, nämligen en operativ funktion, en programfunktion och enproduktionsfunktion. Den operativa funktionen skall i fredstid genom detoperativa krigsförberedelsearbetet förbereda användningen av krigsförbandenefter mobilisering. Funktionen utövas under regeringen av överbefälhavaren ochunder denne av militärbefälhavarna. Framtagningen av krigsförbanden samordnas avprogramfunktionen. Den formulerar mäl för programmen, fördelar resurser ochföljer upp resultaten. Programfunktionen utövas under regeringen avöverbefälhavaren och försvarsgrenscheferna. Produktionsfunktionen har ansvar för att de mål somanges av programfunktionen uppnås. Den disponerar de resurser som behövs fördetta och svarar för att produktionen genomförs effektivt. Produkfionsansvarigamyndigheter är huvudsakligen försvarsgrenscheferna när det gäller utbildningav värnpliktiga, när det rör anskaffning av materieloch fortifikationsförvaltningen när det gäller anskaffning av byggnader ochmark m. m. Utöver de nämnda huvudfunktionerna finns särskildaspecialist- eller fackfunktioner för verksamhet som berör fiera programoch/eller produktionsområden och som kräver speciell kompetens. Exempel påfack är hälso-och sjukvård, förrådsverksamhet, underhållsverksamhet ochförplägnad. Det utmärkande för dessa verksamheter är att de ingår som delar iden produktion som produktionsmyndigheterna har ansvar för. Fackmyndigheterna,enligt nyssnämnda exempel försvarets sjukvårdsstyrelse resp. försvaretsmaterielverk, skall genom anvisningar, råd m. m. påverka de målformulerandeoch producerande myndigheterna så att de intressen som facken representerar blirtillgodosedda i lämplig utsträckning. 1 det ledningsmönster som tillämpadesföre införandet av det nya systemet fick de myndigheter som svarade förspecialistfunktionerna också anslag för att driva verksamheten inom sinafunktioner. I planerings- och ekonomisystemet är uppgifternakrigsförbands-inriktade och både uppgifter och resurser ges åtproduktionsmyndigheterna. Fackmyndigheterna måste sålunda nu utöva sin påverkanutan lillgång till ekonomiska styrmedel. Även formen för denna påverkan harstor betydelse. Den behandlas utföriigare i def följande (s. 19). Genom införandet av produktionsfunktionen harförutsättningar skapats för målstyrning och decentralisering avbeslutsbefogenheter. Både effektiviteten och möjligheterna för personalen attnå lillfredsställelse i arbetet bör därmed också öka. Målen för verksamhetenför styra hur mycket tjänster som behöver efterfrågas inom olikaspecialområden. Köp av tjänster ingår som en del av systemet. En omfattandeförsöksverksamhet har bedrivits vid lokala myndigheter inom försvaret för attutforma dessa idéer så att de passar den Prop.1977/78:63 8 a. av de rapporter som har lämnats i 1964 årsförsvarskostnadsutrednings betänkanden (SOU 1968:1 och 1969:24) Ekonomisystemför försvaret. Dessa utredningar utgjorde en del av beslutsunderlaget inför1970 års riksdagsbeslut om att införa det nya systemet. Vad som då ännu intehade prövats var hur de tidigare angivna idéerna om målstyrning ochdecentralisering av beslutsbefogenheter rent praktiskt skulle tillämpas i helaorganisationen och hur de olika centrala myndigheterna skulle fungera. Vidtillämpningen av dessa principer har i vissa fall problem uppstått. Erfarenheterna från införandet och tillämpningen avsystemet har redovisats av ledningsgmppen. Överbefälhavaren ochcivilförsvarsstyrelsen har gett rapporter om erfarenheterna av att ta frambeslutsunderiag och försvarsbeslut. Överbefälhavarenserfarenheter av tillämpningen av systemet på lokal nivå har redovisats årligent. o. m. /76. har genomfört tre omfattandeförvaltningsrevisioner rörande tillämpningen av systemet på lokal har redovisat hur systemet tillämpas i decentrala myndigheternas egen verksamhet. 1 anslagsframställningar,programplaner och årsredovisningar har myndigheterna i varierande omfattningpåpekat brister i systemet och lämnat förslag lill förändringar. 1 ledningsutredningensuppgifter har också ingått att granska systemet och dess tillämpning. Även desystemmässiga erfarenheterna från arbelel i försvarsutredningar liksom frånriksdagsbehandlingen utgör en väsentlig grund för redovisningen. De allmänna principerna i försvarets planering- ochekonomisystem om målstyrning och decentralisering av beslutsbefogenheter m. m.anses vara lämpliga av alla som har berörts av dem. Principenom ökad långsiktighei i planeringen har i allt väsentligt utvecklats enligtintentionerna. Säkerhetspolitiskt och annat underlag las sälunda fram inomregeringskansliet och utgör grund för den perspektivplanering sommyndigheterna genomför. Härigenom säkerställs att planeringen inriktas motpolitiskt betydelsefulla frågor. Detta underiättar statsmakternasställningstaganden. försvarsutredning föreslog och riksdagbeslöt (prop. 1972:103, FöU 1972:23, rskr 1972:309) att den parlamentariskamedverkan i beslutsprocessen främst borde koncentreras till den insyn somriksdagens utrikes- och försvarsutskott fick genom fortlöpande orienteringar omstudie- och planeringsarbetets inriktning och resultat. Man uteslöt emellertidinte medverkan i form av parlamentariskt sammansatta försvarsutredningar. Isamband med försvarsbeslut har den senare metoden utnyttjats. Vid1976/(FöU 1976/77:13, rskr 1976/77:311) förutsatte riksdagenatt en pariamenlarisk granskning sker av det material som myndigheterna tarfram som underiag ärs försvarsbeslut. Denna granskning förutsättsbörja på ett tidigare stadium än och kan skapa bättre möjligheler lillparlamentarisk påverkan i beslutsprocessen. Även den allmänna debatten iförsvarspolitiska frägor bör härigenom kunna Prop.1977/78:63 9 Erfarenhelerna av alt la fram underlag inför ettförsvarsbeslut men också av arbetet med att genomföra ell sådant beslut visaratt del behövs omfattande studier, sammanställningar och värderingar i överbefälhavarensstab. Det underlag som lämnas till överbefälhavaren från försvarsgrenscheferoch övriga är ofta sådant att ytteriigare utredningsarbete behövs. Enerfarenhet är därför att överbefälhavarens roll som övergripande programsamordnarebör stärkas. Därmed har överbefälhavarens programroll berörts.Även försvarsgrenscheferna har roller som program myndigheter för sinakrigsförband. Denna uppgift har vid tillämpningen av planerings- ochekonomisystemet uppfattats som naturlig av alla parter och stämmer väl överensmed tidigare system. Dessa programmyndigheier samordnar all den produktion sombehövs. Härvid påverkar produktions- och fackmyndigheter berörda programmyndigheteri sådan ulsträckning att deras resp. intressen tillgodoses på ett rimligt sätt.Produktions- och fackmyndigheterna har dessutom möjligheler att i programplaneroch anslagsframställningar till regeringen framföra synpunkler på sinaområden. Detta har utnyttjats i en del fall. Metoden har ansetts vara lämplig. 1 detta sammanhang kan det vara lämpligt att någotberöra sättet att ange mål förproduktionen m. m. och de svårigheter som ärförbundna med della. Det möter numera inga egentliga problem att ange målen förkrigsförbanden som grund för planeringen. De kan definieras så noggrant som detbehövs. Del är betydligt svårare alt konstatatera om ett krigsförband verkligenuppfyller de krav som ställs på det. Detta gäller särskill om man på ettnägoriunda enkelt sätt vill uttrycka förmågan hos t. ex. en brigad underanfallsstrid, försvar osv. Brigadens olika delar kan värderas tämligen väl ifråga om utbildningsståndpunkt, tillgång på materiel, mobiliseringssäkerhet m.m. Svårigheterna uppslår försl då alla dessa värden skall föras samman ochsådana effekter som samspelet mellan olika enheter skall beaktas. Ettomfallande utvecklingsarbete på detta område har genomförts och är ännu inteavslutat. Olika modeller har tagits fram. De har emellertid visat sig vararelativt arbetskrävande och ställer stora krav på datamaskinkapacitet. Enöversiktlig redovisning av krigsförbandens status görs numera iprogramplanerna som underiag för de förändringar som planeras. Målen för produktionen t. ex. inomutbildningsområdet härleds ur målen för krigsförbanden. Ett omfattande arbetehar lagts ned på att ta fram grunder för hur målen bör utformas liksom för hurman skall bedöma i vilken grad målen har uppnätts vid produktionen. Dessagrunder har fr. o. m. /78 i större omfattning börjat tillämpaspraktiskt i organisationen. Överbefälhavaren och anser attdet bedrivna arbetet i dessa delar innebär klara framsteg men att delännu åierstår mycket arbete innan målstyrningen kan fungera fullt ut inomorganisationen. Dessa myndigheter har även framhållit att försvaretsplanerings- och ekonomi- Prop.1977/78:63 10 systemhar gett betydande stadga åt planeringen och medfört ett ökatkostnadsmedvetande. Men de anser ocksä atf den betydelsefulla analysverksamhetenännu inte fungerar. Delta beror delvis pä att målstyrningen ännu inte harfunnit sin form men ocksä på att utbildningen i denna del är eftersatt.Kostnadsredovisningen har däremot kommit att få en alltför stor dominans vidden hittillsvarande tillämpningen av systemet. Detta har medfört att mångauppfattar planerings- och ekonomisystemet enbart som ett budgeterings- ochredovisningssystem. När systemet infördes, bedömdes det som nödvändigtatt utfärda omfattande och detaljerade bestämmelser för utformningen m. m. avolika slags dokument. Det gällde anslagsframställningar, programplaner,årsredovisningar m. m. och ledningsutredningen har påpekat att detmaterial som sänds in till regeringen är relativt omfattande. Detsamma gällerandra nivåer i organisationen. Viss information lämnas också från fiera håll.En genomgående uppfattning pä alla nivåer i organisationen är att en grundligöversyn erfordras, bl. a. i syfte all förenkla hanteringen av den informationsom behövs i systemet. 1 samband med att försvarets planerings- ochekonomisystem infördes genomfördes ocksä en omfattande utbildning iform av särskilda kurser m. m. är utbildningen rörande systemet ihuvudsak inarbetad i kurser vid olika skolor i försvaret. Utredningar, försök,introduktionsutbildning och andra åtgärder i samband med utvecklingen avsystemet har kostat ca 20 milj. kr. Någon jämförelse i fråga om driftkostnadermellan det nya systemet och ett oförändrat gammall system har inle gjorts. Den nuvarande centrala stabsorganisationen inomförsvarsmakten bygger på de förhållanden som rådde ochpå de prognoser för utvecklingen som då kunde göras. Grunddragen iorganisationen fastställdes i prop. 1961:109 (SU 1961:90, rskr 1961:258) somvar ett resultat av försvarsledningsutrednings arbete. Enligt dennaorganisation har överbefälhavaren under regeringen ansvaret för ledning ochuppsikt över försvars-maklen. Överbefälhavaren leder den operativaverksamheten, långsiktsplaneringen, budgetarbetet, underrättelse- ochsäkerhetstjänsten, personal-värdsverksamheten samt upplysningsverksamheten ochbiträds i detta arbete av försvarsstaben. Ansvaret för produktion av mark-,sjö- och luftförsvarsförband m. fl. förband, den s. k. förbandsprodukiionen,ligger direkt under regeringen på tre försvarsgrenschefer. Medförbandsproduktion avses utbildning, taktik, utrustning, organisation,personal och mobilisering. Försvarsgrenscheferna biträds av var sinförsvarsgrensstab. 1 fred behandlas vissa för försvarsmakten centrala frågor imilitärledningen. I denna ingår överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna.Till militärledningens överläggningar kallar överbefälhavaren regelbundetcheferna för och Prop.1977/78:63 11 försvaretsforskningsanstalt samt vid behov övriga verkschefer. På högre regional nivå svarar underöverbefälhavaren sex militärbefälhavare, var och en inom sitt militärområde,för den operativa verksamheten. Militärbefälhavarna svarar vidare underöverbefälhavaren och försvarsgrenscheferna för mobiliseringsverksamheten inommilitärområdet utom den del som leds av chefen för första fiygeskadern.Militärbefälhavarna svarar också för vissa andra delar av förbandsproduktionen. Chefen för första fiygeskadern är underställdöverbefälhavaren.