prop · G10375 · 1977-12-31 00:00:00 — Denna uppfattningutvecklar föreningen ytterligare och anser att det är "rättvisare"att fördela avgiften för s. k. hushållsd lika på hyresgästerna. Svenska Handelskammarförbundetoch handelskammare delar uppfattningen att den som har ålagtsöverförbmkningsavgift vid kollektivleverans skaU ha möjlighet att fördela dennapå de slutliga förbmkarna. Handelskammaren i uttrycker däremot en viss tvekan till det systemsom utredningen har förordat. Uttagande av en sådan avgift för flerfaniiljshuseller gruppbebyggelse erbjuder onekligen ett svårlöst problem,.konstaterarhandelskammaren. Utredningen har utgått ifrån att uppvärmningskostnadernaskulle kunna utgöra en lämplig norm för fördelningen; dock skulle hyresgästeroch fastighetsägare kunna komma överens om annan fördelning. Handelskammarenvill ifrågasätta om dessa förslag verkligen är genomförbara i praktiken.Fördelningen av avgifterna kommer att leda till ett otal tvister mellan deinblandade parterna. Den för avgifterna i första hand ansvarige fårförmodligen i åtskilliga fall också slutligen stå för kostnaden.Handelskammaren hemställer att frågan görs till föremål för fortsattaöverväganden varvid man bör söka få fram en lösning som kan väntas medföramindre antal kontroverser mellan de berörda partema. Svenska kommunförbundetanför att förbundsstyrelsen har redan tidigare i samband med yttrandet över EBU:sbetänkande anslutit sig tUl tanken på en överförbmkningsavgift. En tillämpningav detta sanktionsmedd är emellertid förenad med åtskilliga problem avpraktisk och juridisk karaktär. Inte minst gäller detta uitagningen av avgiftenvid kollektivleverans av el, anser förbundet. Vissa erinringar emot den av 1977/78: 75 134 utredningenföreslagna fördelningsprincipen torde kunna anföras, exempelvis dåelleveransen inte avser uppvärmning utan endast andra ändamål. Det förefallerdärför förbundet önskvärt med en ytterligare undersökning av dennafördelningsfråga i syfte att åstadkomma ett mera rättvist system som ändå blirpraktiskt användbart. ÄvenKF föreslår att frågan görs till föremål för ytterligare överväganden motbakgrund av att KF ifrågasätter om "uttaget" vid koUektivleveranserär i överensstämmelse med allmänna rättsprinciper. har ingående granskat utredningsförslaget såvitt avseröverförbrukningsavgift och framhåller att förslaget till övervältring är otillfredsställande.Förbundet menar att det är lika otillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt om en fastighetsägare drabbas av en straffavgift trotsatt denne gjort vad han har kunnat för att nedbringa förbrukningen som det äratt en hyresgäst som lojalt anstränger sig för att skära ned sin förbrukningändock åläggs en avgift för en förbrukning som ligger helt utanförhyresgästernas kontroll. Förslagetom övervältring av straffavgiften utgår ifrån att fastighetsägaren inte har möjligheteratt i tillräcklig omfattning styra förbrukningen. Denna utgångspunkt gälleremellertid i än högre grad beträffande hyresgästerna. Endast i de fall därabonnemanget avser enbart hushållsd har hyresgästerna ensamma möjUgheter attpåvefka förbrukningens storlek. Om abonnemanget inkluderar allmänna utrymmen,fläktventilation m. m. har dock fastighetsägaren oekså möjligheter att påverkaförbrukningen. Förbundet anser att fastigheter med koUektiv-mätt huhållsel börundantas från kvotransonering av elenergi åtminstone så länge som denna endastavser abonnenter med förbrukning överstigande 5 000 kWh . Ett sådantundantag vore rimligt med hänsyn till att större delen av dessa hushållförmodligen skulle undantagits om de haft individuell mätning. Blir situationenså allvarlig att ransoneringen också måste omfatta småförbrukarna menarförbundet att någon form av övervältringsmöjlighet kan bli oundviklig. I sådanafall där förbrukning i fastighetens allmänna utrymmen m. m. ingår iabonnemanget måste därvid fastighetsägarens ansvar markeras genom att endast enviss del av en eventuell överförbrukningsavgift får föras över på hyresgästerna. Förbundetfinner det något förvånande att man beträffande fjärrvärme i hyresfastighetervalt att jämställa problemställningarna med de som gäller förkollektivleveranser av elenergi. Det kan ifrågasättas om det inte hade varitmer naturligt att dra en parallell till hyresfastigheter med egen panna. I bådafallen är det dock fråga om kollektivleverans från fastighetsägaren tillhyresgästerna. Möjligheterna för fastighetsägaren att styra förbrukningen avuppvärmningsenergi torde vara ungefär desamma åtminstone om man vidransoneringen tar hänsyn tiU att anslutningen till fjärrvärme i sig i aUmänhetinnebär en effektivare energianvändning än eldning i egen panna. I båda fallenhar fastighetsägaren möjlighet att styra tillförseln av värme tilllägenheterna. De tekniska begränsningarna härvidlag hänför sig tillinregleringen av värmesystemet, någonting som fastighetsägaren också råderöver. 1977/78: 75 135 tighetenförsedd med fläktventilation har fastighetsägaren möjligheter att den vägenpåverka förbrukningen av uppvärmningsenergi. Förbundet menar således att detbeträffande fjärrvärmeleveranser hade varit naturligt att på samma sätt som vidransonering av eldningsolja förutsätta att fastighetsägaren står som ansvarigmen att överförbrukningsavgift skall tas ut först då en misshushållning frånfastighetsägarens sida kunnat konstateras. Förbundet vill i detta sammanhangerinra om de förslag beträffande särskUda värmekonsulenter vid värmeverken somframförts av och som uppmärksammats av EBU. Vidarekan man överväga att i samband med en värmetaxering av fastigheter upprättanågon form av förteckning över vilka åtgärder fastighetsägaren bör vidta viden eventuell ransonering. På samma sätt skulle för övrigt någon form avåtgärdsförteckning för hyresgästerna kunna upprättas. En sådan teknisktkorrekt information skuUe förmodligen medverka till att hyresgästernasbenägenhet och möjUgheter att vidta åtgärder ökade. Förbundetmenar sammanfattningsvis att RLU:s förslag beträffande sanktionssystem förledningsbunden energi inte är tillräckligt genomtänkt. En omarbetning i denriktning som förbundet förordat bör ske. berör frågan om avgiftsuttag vidkollektivleveranser och anser den av utredningen förordade ordningen vidövervältring av överförbrukningsavgift vara befogad. har lagt ned betydande möda på att försöka klaraut problemen i samband med övervältring av överförbrukningsavgifter.Värmeverksföreningen konstaterar inledningsvis att de flesta överförbrukningarsom uppträder vid en värmeransonering torde bero på att abonnenten är okunnigom hur det egna värmesystemet fungerar, felaktigt injusteradevärmeanläggningar eller felaktigt beräknade tUldelningar p. g. a. förändringarhos abonnenten som har uppkommit efter det att kvotberäkningen eller värmetaxeringenhar utförts. En väl utbyggd information samt direkt hjälp till abonnenterna iform av de särskilda värmekonsulenter som föreningen har föreslagitbör reducera sådana överförbrukningar till ett minimum. För att upprätthållarespekten för ransoneringen och för att komma tillrätta med det fåtal somuppenbart nonchalerar föreskrifterna torde en överförbrukningsavgift ändå intekunna undvaras. Föreningen har understrukit att fördelningen av ensådan avgift mellan hyresvärd och hyresgäster bör tas upp till diskussionmellan parterna på hyresmarknaden. Utredningen anger emellertid att parternasynes hysa vissa tveksamheter inför sådana diskussioner och föreslår därför som ett diskussionsunderlag att i förslag till ransoneringsförordningöverförbrukningsavgift i fastigheter med kollektivmätning av ledningsbundenenergi får överföras på hyresgästerna på grundval av uppvärmd lägenhetsyta. Imotiveringen till förordningen anförs vidare att överföring avöverförbrukningsavgift inte bör få komma ifråga i byggnader med egenoljeeldning. I lagförslaget anges dock endast att regeringen får besluta huröverförbrukningsavgiften skaU fördelas. Prop.1911118: 75 136 berörinte direkt värmeverkens förhållande till sina abonnenter men fordrar ändå enkommentar på grund av de inkonsekvenser som här synes föreligga. Föreningenhar i tidigare remissutiåtande i frågan angett att fastighetsägaren inte i"tillräcklig omfattning" kan påverka värmeförbrukningen i fastigheten.Inte heller hyresgästerna kan helt bestämma sin egen förbrukning i hus medmoderna värme- och ventilationssystem. Att någon av parterna ensamma skulle ståför en eventuell överförbrukningsavgift framstår därför som oriktigt. Ettfjärrvärmt hus fungerar telaiiskt sett på samma sätt som ett hus med egenoljepanna pannan har bara ersatts med en fjärrvärme-abonnentcentral.Fastighetsägaren ensam kan styra temperaturnivån i huset genom en centralregulator på abonnentcentralen eller oljepannan. Om ojämn temperaturfördelningskulle uppträda i fastigheten beror detta på ett ofullständigt inregleratvärmesystem vilket faller på fastighetsägarens ansvar att åtgärda. Energin föruppvärmning svarar erfarenhetsmässigt för av årsvärmebehovet. Energinför tappvarmvattenberedning, som svarar för resterande av årsvärmebehovet,kan fastighetsägaren emellertid inte påverka annat än vid en direktavstängning, utan det styrs helt av hyresgästernas förbrukning. I ett husuppvärmt med direktverkande elvärme som i utredningen synes utgjort förebildför alla typer av ledningsbunden energUeverans, styrs dock helaenergiförbrukningen av hyresgästerna eftersom temperaturregulatorerna därsitter direkt på värmeradiatorerna i varje enskild lägenhet. Iolje- respektive fjärrvärmda flerfamiljshus skulle således en tekniskt rättvisfördelning av överförbrukningsavgiften vara den att fastighetsägaren svaradeför den del som faller på uppvärmningen och hyresgästerna för den del somfaller på tappvarmvattenförbmkningen. En förutsättning för ett sådantförfarande är att totala tappvarmvattenförbmkningen kan mätas separat någotsom inte är möjligt då kriskopplingslagen fått resultat. Detfordrar också att varje fastighet i fråga tilldelas två energimängder, en förvärme och en för tappvarmvatten, och att överförbrukning kan registrerasoberoende för dessa mängder. Det torde leda till administrativt merarbete menbör inte vara ogenomförbart. Innan ett sådant system kan komma till användningfår fördelningen av överförbrukningsavgifter ske efter andra grunder. Det kandå anföras att hyresvärden torde ha lättare än en enskild hyresgäst att besvärasig över påförd överförbrukningsavgift och leda i bevis att överförbrukningeninte skett genom misshushållning från hans sida. Utredningenföreslår som ovan berörts olika fördelning av överförbrukningsavgifter ioljevärmda respektive fjärrvärmda fastigheter, trots att systemfunktionen äridentisk. Detta kan medföra att en hyresgäst i ett fjärrvärmt hus, däröverförbrukningen varit lika stor som i ett motsvarande hus med egenoljepanna, bUr belastad med överförbrukningsavgift medan hyresgästen i detoljevärmda huset undgår sådan avgift. Föreningen hemstäUer att utredningensförslag härvidlag omprövas så att en överensstämmelse erhåUs. Prop.1977/78: 75 , 137 1.6 Avläsnings- och uppgiftsskyldighet Utredningen har föreslagit, bestämmelser som bl.a. innebäratt alla och envar, exempelvis både abonnent och leverantör, kan åläggas .attläsa av mätare och lämna nödvändiga uppgifter. hovrän anser, att även om skäl föreligger att gebestämmelserna i lagförslaget en vidsträckt avfattning kan med hänsyn tiUlagens karaktär av fullmaktslag ifrågasättas om inte vissa bestämmelser äraUtför allmänt hållna. De skyldigheter, som härvid främst åsyftas, kommerenligt utredningens förslag att inflyta i kriskopplingslagen och i en kommandelag om värmetaxering. Mot denna bakgrund synes regeln i fråga närmast habetydelse för tiden fram till dess nyssnämnda lagar träder i kraft. Oavsett hurdärmed förhåller sig bör av hänsyn till den enskildes rättssäkerhet närmareanges vilka åtgärder som avses. () erinrar om att dessavites- och straffsanktionerade bestämmelser riktar sig mot ett stort antalpersoner, gamla, sjuka, synskadade, som "knappast kan fungera på avsettvis". SPI anser därför förslaget orealistiskt och föreslår att det utgår. anser att den avläsningsskyldighet som föreslås ilagförslaget kan medföra praktiska svårigheter för en rationellbostadsförvaltning med ökade driftskostnader som en följd. Remisskritiken mot utredningsförslaget rörandebesvärordningen är blandad. Av ransoneringsansvariga myndigheters remissvarframgår att den nuvarande ordningen i krislägen skapar svåradministreradeproblem som kan äventyra säkerheten för den enskildes rätt. Sådana myndighetersom ÖEF och TN anser att i tilldelningsärenden besvärsrätt principiellt ej börförekomma. Civilbefälhavaren i Övre civilområde anser att det ärlämpligt att regeringen i varje kris förordnar om besvärsrättens utformning,varigenom besvärsmöjligheterna kan anpassas till krisens art och omfattning. KKpåpekar att möjligheterna till besvär torde uppfattas som en värdefullgrundläggande rättighet men att en viss begränsning måste accepteras i krislägen.EnUgt kollegiet synes det härvid riktigt att regeringen från fall till fallutformar besvärsordningen med hänsyn till de speciella omständigheterna. Till de remissinstanser som tillstyrker utredningensförslag hör också kraftindustrin genom och . Ävenlänsstyrelsen i delar utredningens mening att en lämpUg, avvägningi princip är ett tvåinstanssysiem och att besvär i vissa faU ej skall tillåtas.Också länsstyrdsen i menar att besvärsrätt i samband meddrivmedelsransonering i stort sett är meningslös;..Enligt läns- 10 1977/78. 1977/78: 75 138 styrelsens mening uppnås bästa rättssäkerhet om missnöjdsökande får komma in med förnyad ansökan. Vissa remissinstanser tar upp besvärsordningen tillgranskning med utgångspunkt i vissa rättssäkerhetsöverväganden. anför att behovet av en flexibelbesvärsordning kan från rättssäkerhetssynpunkt knappast försvara denvidsträckta fullmakten för regeringen att besluta härom. Huvudregeln om etttvåinstanssysiem bör komma till uttryck i själva ransoneringslagen. Desituationer, då besvärsordningen kan komma att beskäras, bör dessutom närmareanges. Kammarrätten i anser att det inte är förenligt med rättssäkerhetenatt en person, som genom beslut av myndighet har ålagts att i form avstraffavgift utge överförbrukningsavgift, skall vara betagen rätten att klagaöver detta beslut. Om konstruktionen med överförbrukningsavgiften som enstraffavgift skall bibehållas, måste enligt kammarrättens mening iransoneringslagen intas en bestämmelse om rätt för den avgiftspliktige att föratalan mot beslut om åläggande för honom att utge sådan avgift. i har i sittremissyttrande utförligt granskat besvärsordningens utformning mot bakgrund averfarenheterna frän oljekrisen. Enligt bedömning är det mindrelämpligt att helt avskaffa besvärsrätten i tilldelningsärenden. Möjlighetentill besvär bör dock begränsas i möjligaste mån -Jinser . Om enbristsituation skulle bli långvarig, skulle en helt beskuren möjlighet att föratalan mot en tilldelningsmyndighets beslut säkerligen kännas otryggt och kanskege upphov till spekulationer om rättssäkerheten. anser att en förenkling av besvärsordningenvore att organisera någon typ av besvärsnämnder inom länsstyrelserna. Dessa nämnder, som borde ha lekmannainslag, skulle dels behandla besvär över den egna ransorteringsenhets beslut i drivmedels frågor, dels vara besvärsinstans beträffande kommunala beslut om till delning. En sådan besvärsnämnd skulle komma att ha kännedom om lokala förhållanden och dessutom lätt att få fram underlag till det över klagade beslutet, vilket allt borde medverka till ett snabbt beslutsfat tande. Besvärsnivån förs ner och man får härigenom en enklare hand läggning av dessa ärenden. Även slatens har förslag till lösningav besvärsfrågan. Verket uttalar inledningsvis att verket delar utredningensuppfattning att ett tvåinstanssysiem bör vara det normala i frågor av häraktuell art. Det mate dock krävas mycket starka skäl för att frångå dennaprincip. Enligt trafiksäkerhetsverkets uppfattning har sådana skäl inteförebragts beträffande ärenden om behovstUldelning på drivmedelssidan. Även idessa ärenden torde det vara angeläget med enhetlig tilllämpning över helalandet. Prop.1977/78: 75 139 besväröver beslut i dessa ärenden får anföras hos någon av de avenergiberedskapsutredningen föreslagna besvärsnämnderna. Näringslivetsorganisationer är i och för sig inte motståndare till att besvärsrätten iallmänhet begränsas till två instanser men motsätter sig att besvärsrättenskall kunna helt tas bort i vissa tilldelningsärenden. Svenska åkeriförbundetoch anför i ett gemensamt remissvar att det ärsannoUkt att den yrkesmässiga lastbils-och persontrafiken på grund av sin högaeffektivitet kommer att utnyttjas i hög grad för att hålla kommunikationerna igång i ett krisläge. Det är därför av stor vikt, att drivmedelstilldelning tiUtrafikföretagen sker under godtagbar enhetlighet, vilket torde kräva enlämpligt avvägd och snabbt fungerande besvärsordning. Denna bör vara utstakad iförväg, lämpligen enligt ett tvåinstanssysiem, som de båda förbunden förordar. () ddar utredningens allmänna tankegångar om etttvåinstanssysiem. Däremot är förbundets principiellt avvisande tillutredningens uttalande om att besvärsrätt i vissa fall inte bör finnasexempelvis vid tUldelning av drivmedel. Utredningensresonemang att den enskildes rättssäkerhet ökar genom att vederbörande kan görafler ansökningar och alltså åberopa olika argument eller omständigheter vidvarje ansökningstillfäUe anser förbundet starkt tveksamt. Det innebär istället risker för orättvisor och oenhetlig myndighetsbedömning, anser MRF. Denenskildes rättssäkerhet bör tillgodoses genom en praktisk handläggning i tvåsteg. Besvär ritkas till och därefter till en central instans, t.ex. anknuten till transportnämnden. Vid den senaste krisen blev ärenden olikabehandlade av länsstyrelser i olika delar av landet vilket bör enligt MRF:suppfattning elimineras. Sverigeshantverks- och induslriorganisalion (SHIO) anser att möjligheten att begränsabesvärsrätten endast skall finnas vid korttidsransonering. De praktiskafördelarna med en slopad besvärsrätt torde nämligen endast vidkorttidsransonering överväga den skada som kan drabba enskilda och företag ombesvärsrätten slopas. Äv detta skäl delar inte SHIO utredningens uppfattningatt överklaganden över huvud taget inte skall tillåtas viddrivmedelsransonering. Utredningen framför inget hållbart skäl varfördrivmedelsransonéririg skall behandlas annorlunda än andra ransoneringar ibesvärshänseende. Organisationen anser det inte tillräckligt att möjlighetfinns för upprepade ansökningar om extratilldelning varför denna möjlighetmåste kompletteras med en besvärsrätt för de fall då ranoneringen inte endastär kortvarig. Även anför likartade synpunkter. Mångaremissinstanser ifrågasätter utredningens förslag till lagteknisk utformning avbesvärsordningen. ÖEF tar upp frågan om inte fuUföljds-problemen skulle kunnalösas på så sätt ransoneringslagen ger möjlig- Prop.1977/78: 75 140 hetför regeringen att införa någon form av prövningstillstånd, varige-, nom besvärskulle kunna tillåtas i ärenden av principiell betydelse eller , som gällerstora värden. Statskontoret, som delar utredningens uppfattning attbesvärsordningen i samband med. tilldelningsbeslut bör förenklas, anser attbesvärsförordningen i sina huvuddrag bör regleras i ransoneringslagen.Statskontoret förordar, därför att besvärsreglerna i ransoneringslagen görsutförligare. Till samma uppfattning har ett flertal remissinstanser kommit.Länsstyrelsen i anför att en nackdel med att besvärsordningeninte faststäUs.i ransoneringslagen är att myndighet, som har att upprättaplaner för att snabbt kunna organisera arbetet vid en ransonering, inte harmöjlighet att. förbereda -arbetet med besvärsärenden och handläggningsrutinereller att utse lämplig personal för dessa arbetsuppgifter. Vidare påpekarlänsstyrelsen att besvärsordningen kan på grund av tidsbrist komma attfastställas utan att berörda myndigheter får tillfälle att lämna synpunkter.Likartade tankegångar framför , civilbefälhavar reni Västra civUområdet, länsstyrdsen i och TN. Andraremissinstanser, som SAF och TCO, ifrågasätter lämpligheten av att överlämna åtregeringen att avgöra den närmare utformningen. SAFförutsätter att ett tvåinstanssysiem skall anges som huvudregel iransoneringslagen. 1.8Särskild fråga om översyn av ransoneringssystem inom livsmedelsområdet Mångaremissinstanser har tagit upp utredningens förslag att en översyn görs avransoneringssystemel. JN, som är ansvarig förransoneringssystemen på livsmedelsområdet, delar utredningens uppfattning attdet är angeläget att en översyn görs. JN utvecklar i ett innehållsrikt avsnittav remissyttrandet sin inställning. Även KK ansluter sig till utredningensförslag att ransoneringssystemet bör ses över och i nödvändig utsträckninganpassas till ändrade samhällsförhållanden. CivUförsvarsstyrdsenpekar på att utrymningar över stora avstånd kan behöva genomföras med kortvarsel och menar att ransoneringssystemen bör utformas så smidigt att deklarar av sådana påfrestningar. Styrelsen framhåller att krav pådecentraliserad varuförsäljning kan komma att ställas i samband med utrymningav tätorter, varför man inle bör alltför starkt skräddarsy ettransoneringssystem för nuvarande fredssamhälle med centraUserad försörjning. Statskontoret,som tillsammans med JN har bedrivit visst kartläggningsarbete röranderansoneringsproblemen inom livsmedelsområdet, anser att det finns risk förförsörjningsproblem liknande dem som uppstod inom energiområdet underoljekrisen också inom andra försörj- Prop.1977/78: 75 141 Verket stöder därför utredningens förslagatt försörjningsberedskapsfrågorna inom Uvsmedelsområdet utreds. Samma inställning redovisar civilbefälhavaren i Övre civilområde. ochNorrbottens län understryker kraftigt behovet av den föreslagna översynen. Även , och handelskainmare instämmer i att det är angeläget att en översyn och anpassning av ransoneringssystemet på livsmedelsom rådet kommer till stånd.- ÖEF refererar till ett av JN startat projekt angåendeutveckling av system för livsmedelsransonering. ÖEF uppger sig ha ett stortintresse av att ett sådant system arbetas fram, inte minst med hänsyn tiiröEF:seget ansvar för ransoneringsförberedelser beträffande en rad andra konsumtionsvaror,för vilka ett ransoneringssystem på livsmedelsområdet även bör bli tillämpligt.ÖEF påpekar att det projekt som JN har startat i första hand avser tekniken vidlivsmedelsransoneringar. ÖEF anser att detta är huvudfrågan när det gäller attaktualisera ränsorieringsbered-skapen och att någon tid inte står att vinnagenom en utredning i likhet med energiberedskapsutredningen. Någon särskildutredning synes därför enligt ÖEF inte nödvändig . De synpunkter som remissinstanserna har anfört beträffandede övriga lagförslagen är endast av redaktionell natur. 1977/78: 75 142 , regeringsrådet , justitierådet Mannerfelt,justitierådet Welamson. Regeringenhar på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. ransoneringslag, 2. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928: 370), 3. lag om ändring i lagen (1973:861) om lokal kristidsförvaltning, Iag om ändring i oljekrislagen(1975: 197). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådei. har planerats att förslag till ny ransonerings-lag m. m.skall föreläggas , så att ikraftträdande skallkunna ske . Motsvarande planläggning gäller för en nyförfogandelagstiftning till vilken ransoneringslagstiftningen i mängahänseenden anknyter. var läget det att tjänstgörandeordinarie lagrådsavdelning arbetsmässigt hade uirymme att inleda granskning avlagförslag på det aktuella lag-stiftningsomrädet och att det frånhandelsdepartementets sida var möjligt att för lagrådsgranskning presentera detiUtänkta förslagens allmänna grunder jämte föreliggande men ännu ej fastlagdalagtextförslag. För att tidsplanen skulle kunna hållas, inleddeslagrådsgranskningen på grundval av det material somsåledes kunde presenteras.