prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — Vissaändringar är av redaktionell art. Vidare anges alt i övrigt bestämmelserna i116 a § andra stycket skall tiUämpas vid beräkningen. Slutiigen föreskrivs,alt skattetUlägg skall utgå enligt 116 a § till den del uppskattningeninnefattar rättelse av oriktig uppgift från den skattskyldige. Genomtillägget att bestämmelserna i 116 a § andra stycket i övrigl skall tillämpasvid beräkningen lagfästs något som 1 och för sig kan anses självklart, nämligenalt bestämmelserna i nämnda lagrum gäller vid beräkning av skattetillägg enligtförevarande paragraf. Av delta följer bl. a. all tillägget utgår avden skatt som hade undgått debitering om den uppgift, som frångåtts, hadegodtagits. Vidare klargörs att man vid beräkning av skatt som undgåttdebitering beaktar skattereduktion som den skatlskyldiges make skulle ha blivitberättigad tiU om skönstaxering inte skett. Vidberäkning av skattetillägg på grund av avvikelse från deklaration med stöd av21 § skall följande iakttas. Underlag för beräkning av skattetiUägg enligl 116b § utgörs av skatten på skilhiaden mellan nettointäkten i förvärvskällanbestämd med stöd av 21 § och det belopp deklarationen utvisar eflerkorrigering. Det innebär att deklarationen först skall rättas med hänsyn tillfel som kan konstateras såsom febäkning och felaktigt upptagna intäktsposter.Det framgår av den föreslagna lydelsen "utöver den skatt som annarsskulle ha påförts honom". Följande exempel kan tjäna tUl ledning vid tillämpningav bestämmelsen. Den skattskyldige har redovisat inkomst i sin deklaration med35 . Det föreligger förutsättningar att tillämpa 21 § , som finner att ett avdrag på . inte har utnyttjats,bestämmer Prop.1977/78: 136 !99 den taxerade inkomsten skönsmässigt till . Medanledning av detla skaU skattetiUägg beräknas på skatten på skillnaden mellan50 . Den föreslagna sista meningen i paragrafen innebär att beslutsmyn-dighelenskall undanta rättelse av oriktig uppgift, som kan föranleda skattetillägg, närman beräknar avgiften pä del skönsmässiga tillägget. Avgiftsunderlaget skall säledesi fortsättningen delas upp pä oriktig uppgift och övrig del av den skönsmässigauppskattningen. Till den del höjningen sker på grund av uppskattning skall skattetUläggberäknas enligt 116 b § med tillämpning i övrigt av 116 a § andra stycket.Till den del höjningen innefattar konstaterade oriktiga uppgifter, skalltillägget dock beräknas enligt 116 a § andra slycket. Effekterna av attskattetillägg beräknats enligt 116 b § eller enligt 116 a § är olika. Dettaberor på flera omständigheter. Ett skäl är att skattetillägg som påförs skaltskyldigpå grund av skönsiaxering med ledning av kontrollmaterial som anges i 116 a §tredje slycket, skall beräknas efter den lägre procentsatsen. Uppdelning avavgiftsunderlaget är emeUertid av betydelse även om endast en procentsats skalltillämpas. Skälen till detta är flera. Det ligger ett värde i att skälen förbeslut om skattetillägg är så klart angivna, att parterna lätt kan ange ramenför en eventuell besvärsprocess. Processlägel kan vara olika i fråga om enoriklig uppgift och ett skönsmässigt påslag. Någon möjlighet att med tillämpningav 116 f § underlåta alt påföra skattetillägg som skall påföras enligt 116 b §kan knappast alls komma i fråga. Även utrymmet för eftergift enligt 116 h § avsådant skaltetill-lägg är begränsat. TiUämpningav bestämmelsen kan illustreras med följande exempel. En skattskyldig uppgernettointäkt av en förvärvskälla till . Vid granskning av deklarationenkonstateras, att ett avdrag har tagits upp . för högt och att enbalanspost har förts över med felaktigt belopp från nästföregående ärsdeklaration och sänkt nettointäkten med . Bristfällig bokföring m. m.ger stöd för skönstaxering. Nettointäkten bestäms därför tiU 75 000 kr.Skattetillägg avseende . (=4 000-f6 000) skall beräknas enligt 116 a §.Därvid sker avgiftsberäkning enligt andra stycket såvitt avser . ochenligt tredje stycket såvitt avser . Till den del taxeringsbeslutetinnefattar uppskattning dvs. skall skattetUlägg beräknas enligl 116b § med till-lämpning av 116 a § andra stycket. Paragrafen motsvarar fjärde stycket i gäUande 116 a §. Denanger villkoren för att skattetUlägg skall kunna påföras när skattskyldig har skönstaxeratsdärför att han inte har lämnat självdeklaration och anger vidare hur avgiftenskall beräknas i sådant fall. Den nya lydelsen innehåller 1 sakligt avseende följandeändringar. 1977/78:136 200 Somytterligare förutsättning för skattetillägg föreslås gälla att anmaning alldeklarera skall ha sänts ut tUl den skatlskyldige. Det anges vidare attbestämmelserna i 116 a § andra stycket skall i övrigt tillämpas vidberäkningen. Slutiigen föreskrivs i överensstämmelse med sista meningen i 116b § atl skatletillägg skall ulgå enligt 116 a § till den del uppskattningeninnefattar rättelse av oriktig uppgift från den skaltskyldige. 1 denna delhänvisas till fjärde och femte styckena i specialmotiveringen till 116 b §. Kravetpå alt anmaning att deklarera skall ha sänts ut tUl den skattskyldige för allskattetillägg skall kunna påföras på grund av utebliven deklaration skall sesmot bakgrund av att deklarationsanmanlng regelmässigt bör sändas till denskattskyldige innan tillägg påförs. (JO:s ämbetsberättelse 1975 s. Denskattskyldige behöver däremot inte ha tagit del av anmaningen för atlskattetillägg skall kunna påföras. Det är tillräckligt att sådant meddelandesänts lill honom. Det är viktigt att anmaningen avfattas i enlighet med TL:sbestämmelser rörande innehållet 1 anmaning. Brister i sådant hänseende kanmedföra att skattetillägg inte kan påföras. Om taxeringsnämnd underlåter attsända ut anmaning till den skattskyldige eller om sådan anmaning av förbiseendeinle sänts ut kan skattetillägg givetvis inte påföras. Villkoret kan emellertidbli uppfyllt sedermera genom att taxeringsintendenl utfärdar sådan anmaning.Har däremot taxeringsnämnd anmanal den skattskyldige har en förnyad anmaningfrån taxeringsintendent inte någon betydelse i avgiftsfrågan. Om ytterUgarepåtryckning anses erforderlig i sådant fall bör taxeringsintendenl föreläggaden skaltskyldige vite. Beträffanderegeln att vid avgiftsberäkningen bestämmelserna i 116 a § andra stycket iövrigt skall tillämpas, hänvisas tUl kommentaren tUl 116 b §. Bestämmelseninnebär inte någon ändring i förhållande tUl praxis. Utöver den förklaring somlämnats vid 116 b § kan följande exempel tjäna tiU ledning för tillämpningen.En skattskyldig har i deklaration, som han inte har undertecknat, tagit uppintäkter i förvärvskällan rörelse med . och yrkat avdrag med 5 000kr. Han uppger således en nettointäkt på . finner avdragenstyrkta till endast . Inkomsten i förvärvskällan bestäms skönsmässigt tiU40 . Skattetillägg enligt 116 c § skall i detta faU beräknas på skattenpå . (=40 00010 000). Om det av om-ständighetema framgår att yrkandetbeträffande de . för vilka avdrag vägras innefattar oriktig uppgift,skall skattetillägg beräknas på detta belopp enligt 116 a §. SkattetUläggenligt 116 c § skaU då beräknas på skatten på . ( = 30 0003 000) i stäUetför på skatten på . Utövervad som har uttalats i kommentaren till 116 b § i fråga om sista meningen kananmärkas följande. Ifall då taxering sker på grundval av ifylld men ej undertecknad de- Prop.1977/78:136 201 klaralionsblanketlär laxeringen i sin helhet skönstaxering enligl 21 §. Delta har ansetts medföraall påfört skatletillägg i sin helhet skall undanröjas eller sättas ned lUl av det tillägg som eljest skuUe påföras, om deklaration sedermera avlämnas,även i det fall att rättelse av lämnad oriktig uppgift ingår i taxeringen. Avde nya reglerna följer att varje skriftligt meddelande från den skattskyldige ioch för taxeringen lämnas under den påtryckning som risken att påförasskattetillägg vid oriktig uppgift utgör. Detta är motivet till bestämmelsenatt skattetillägg skall ulgå "enligt" 116 a § lill den deluppskattningen innefattar rättelse av sådan uppgift. Bestämmelsen medför attden lägre procentsatsen enligl 116 a § tredje stycket kan bli tillämplig. I 116 d § föreskrivs att skattetiUäggsom påförs enligt 116 c § vid utebliven deklaration skall undanröjas resp.nedsättas under vissa förutsättningar, om deklaration sedermera avges. Sådannedsättning kan emellertid inte komma i fråga till den del uppskattningen avseroriktig uppgift, lämnad i skriftligt meddelande, eftersom skattetUlägg på sådangrund utgår enligt 116 a §. Skattetillägg enUgt 116 a§ kan alltså påföras även vid oriklig uppgift som lämnas i ej undertecknatskriftligt meddelande. Det ligger i sakens natur, att meddelandet måsteinnehålla något som ger belägg för att del kommer från den skattskyldige somdel avser. I del enskilda fallet måste det saknas anledning anta att det härrörfrån någon annan person. Vad som mer konkret erfordras 1 bevishänseende fåravgöras från fall till fall. Erfarenhetsmässigt får det anses vara ytterst ovanUgt,att någon lämnar deklarationsuppgift för annan utan dennes vetskap och vilja. Inästan samtliga faU har den omständigheten att deklarationen eller meddelandetinte har undertecknats en mera näraUggande och naturlig förklaring. Kan det vid granskningenav meddelandet med ledning av vid taxeringen tillgänglig kontrolluppgift slåsfast, att flertalet sakupplysningar om den skatlskyldiges personliga ochekonomiska förhållanden är korrekta, talar detta givetvis starkt för attmeddelandet härrör från honom. Nästföregående års deklaration kan också utgöraen viktig upplysningskälla i frågan om vem som lämnat det ej undertecknademeddelandet. Har den skattskyldige sedan han har beretts tillfälle att yttrasig över ifrågasatt avvikelse från meddelandet inte tagit avstånd från detta,får denna omständighet anses styrka antagandet att det härrör från honom.Skulle åter den skattskyldige göra gällande att meddelandet lämnats utan hansvetskap eller vilja får påståendets sannolikhet bedömas mot bakgrunden av deomständigheter som anförts till stöd för detta. Finner beslulsmyndigheten attmeddelandet härrör från den skatlskyldige skall liksom f. n. de inkomster somhan har redovisat i detla räknas honom till godo vid avgiftsberäkningen. 1977/78:136 202 Paragrafenmotsvarar närmast femte stycket i gällande 116 a §. Den anger vUlkoren förundanröjande resp. nedsättning av skattetillägg enhgt den föreslagna 116 c §,alltså skattetillägg vid skönstaxering på grund av utebliven deklaration. Paragrafenhar två stycken. Förutsättningarna för undanröjande anges i första slycket ochför nedsättning till i det andra. Såsom redan nu är förhåUandet kan skattetiUäggenligt förslagets 116 c § aldrig öka i storlek, om deklaration föreligger vidomprövning av taxeringen. Däremot kan skattetillägg påföras enligt 116 a § omsådan deklaration innehåller oriktig uppgift. Omskattskyldig ger in deklaration ulan följeskrivelse Inom den föreskrivnatidsfristen, får det anses innebära att han anför besvär med yrkande attskattetillägget skall undanröjas eller nedsättas och taxeringen bestämmasenligt uppgifterna i deklarationen. Endastskattetillägg som har påförts enligl den föreslagna 116 c § kan undanröjasresp. Avser tillägget rättelse av oriktig uppgift i lämnat meddelandehar det påförts enligt 116 a § varför bestämmelsen i förevarande 116 d § inteär tillämplig. Förstastycket motsvarar i stort sett nuvarande lydelse av 116 a § femte stycketförsta meningen. Vissaändringar i lagtextens utformning är av redaktionell art. Del anges attdeklaration skall ha kommit in till länsskatterättens kansli eller lokalskattemyndighet. Deklaration som lämnats till den länsstyrelse till vilkenskatterättens kansli hör skall därmed anses Inkommen till skatterätten. Hardeklaration kommit lokal skattemyndighet till banda skall myndigheten givetvisse till att den sänds över till behörig domstol. Ett av de gällande villkorenför undanröjandet har utgått, nämligen atl deklaration skall ha kommit insenast innan skatterätten har avgjort besvär över beslutet eller taxeringen.Bestämmelsen atl taxeringsintendent skall anmäla fall som här avses lillskatterätten har också utgått. Imotsats till vad som gäller skall sålunda regeln om undanröjande tUlämpasäven när deklarationen lämnas, sedan skatterätten avgjort besvär överavgiftsbeslutet eller taxeringen. Sådana situationer som den nuvarandebestämmelsen avser torde vara sällsynta; att den bör utgå grundas på denåsikten atl alla skattskyldiga skall ha besvärstidens tillförfogande för att få skattetUlägget undanröjt. Första stycket gäller även idet fall att skattetillägget har påförts först hos länsskatterätten och varesig detta berott på att taxeringen höjts eller på atl taxeringsnämnden harbestämt taxeringen utan atl ha sänt anmaning till den skaltskyldige att lämnadeklaration. Ettspeciellt fall där undanröjande resp. nedsättning kan ske framgår av 116 o §andra stycket. Andrastycket motsvarar andra meningen i gällande 116 a § femte Prop.1977/78:136 203 stycket och föreskriver att skattetillägg, som påförts pågrund av utebliven deklaration, under vissa förutsättningar skall nedsättas lUl10 %. Vissa ändringar är betingade av att bestämmelsen har flyttals till annatlagrum och nytt stycke. De är således av redaktionell art. Följande sakligaändringar föreslås. Regeln alt skattetillägget i nu avsedda fall inte fårbestämmas till högre belopp än . har tagils bort, eftersom en sådanföreskrift skulle ha betydelse endast i ett fåtal fall, i vilka det inleföreligger skäl till begränsning av skattetiUägget. Den nu berörda ändringenskall dessutom ses mot bakgrunden av förslaget att tvåmånadcrsfrislen förundanröjande av skattetillägg skall gälla i alla fall av skattetUlägg enligt 116c §. Den nuvarande bestämmelsen alt nedsättning avskattetillägg enligt 116 c § som ingår i tillkommande skatt skall beräknas endaslpå belopp som har påförts utöver tidigare beslutat tillägg av samma slag tarsikte på det fallet atl tUlägg vid skönstaxering på grund av utebliven deklarationhar påverkats av två eller flera beslul om taxeringen. Bestämmelsen haransetts kunna utgå. Den avser knappast något praktiskt eller beaktansvärt fall. Den nu föreskrivna skyldigheten för taxeringsintendent atlanmäla fall som avses i denna paragraf till skatterätten har utgått. Denna skyldighet torde nämligen inte fylla någon funktionbl. a. av det skälet all nedsättning skall ske även om taxeringsintendenl inteyttrat sig över deklarationens uppgifter. Däremot bör det åligga skatterättenatt begära yttrande från taxeringsintendenl i avgiftsfrågan, när deklarationenhar kommit skatterätten till hända. I normalfallet bör denne inte ha något atterinra mot att tillägget sätts ned. Däremot kan han ha skäl atl motsätta sigett nedsätlningsyrkande. Vidare kan han ha anledning atl agera med slöd av debestämmelser som föreslagits i 68 och 87 §§ UBL. Frånsett en redaktionell ändring motsvarar paragrafen helt116 a § sista stycket enligl gällande lydelse. Paragrafen motsvarar gällande 116 b §. Den anger de falldå skattetillägg på grund av avvikelse från den skattskyldiges uppgifter elleryrkanden inte skall påföras. Innehållet 1 paragrafen är uppdelat i tre stycken. I första stycket finns den gällande bestämmelsen, att skattetiUägginte utgår vid rättelse av uppenbar felräkning eller misskrivning. Den harunderkastats en redaktionell ändring bl. a. genom att orden "som uppenbartframgår av deklaration eller annat skriftligt meddelande från den skatlskyldige"har lagts till. Detta innebär endast ett förtydligan- 1977/78:136 204 de.Del överensstämmer med uttalanden i förarbetena (prop. 1971: 10 s. 269) och medpraxis. Bestämmelsen rymmer flera olika typer av fall. I första hand är detmeddelanden för taxeringsnämnds granskning som är relevanta i detta sammanhang.Emellertid täcker bestämmelsen även uppenbara felräkningar och misskrivningar ihandling som lämnas i taxeringsmål. Som framhållits i prop. 1971: 10 (s. 269)krävs för att en felaktighet skall anses uppenbar att den är så iögonfallandeatt den som granskar uppgiften med normal noggrannhet inte kan undgå attupptäcka felaktigheten. Endeklaration eller annat skriftligt meddelande som innehåUer oriktig uppgift skallalltid "rätträknas" innan underlaget för tillägg beräknas. Rättelseav uppenbar felräkning i nu åsyftade fall innebär atl taxering höjs med detbelopp denna åtgärd avser men skaU inte föranleda skattetiUägg. Andrastycket motsvarar helt andra meningen 1 gäUande 116 b §. Lagtexten angerendast att yrkande till skillnad från oriktig uppgift inle föranlederskattetillägg. Vad som ulgör riktig resp. oriktig uppgift skall ses motbakgrund av föreskriften i 31 § 1 mom. TL att envar bör, utöver vaddeklarationsformuläret föranleder meddela de upplysningar tiU ledning för egentaxering, som kan vara av betydelse för åsättande av en riktig taxering. Om denskaltskyldige inte fullgör denna uppgifts-skyldighet, kan oriktig uppgiftföreligga. Tredjestycket motsvarar andra stycket i gällande 116 b §. Innehålleti paragrafen motsvarar helt gällande 116 c §. Den anger villkoren för påföringav förseningsavgift. Paragrafenmotsvarar närmast gällande 116 d § första och andra styckena. Den reglerareftergift av särskild avgift på grund av ursäktlighet och ringa belopp.Paragrafen har två stycken. Det första avser både skattetillägg ochförseningsavgift, medan det andra gäller endast i fråga om skattetillägg. Bestämmelsernaom eftergift är tillämpliga beträffande såväl fysiska som juridiska personer.Som framgår av specialmotiveringen till 116 f § skall begreppet oriktig uppgiftses mot bakgrund av 31 § 1 mom. TL. Det Innebär atl oriktig uppgift föreliggernär den skatlskyldige lämnar ett besked som är osant. Oriktig uppgift kan ocksåföreligga om han förtiger uppgifter som är erforderliga för att bedöma om ettyrkande kan medges. Den skaltskyldige måste sålunda ha en viss kännedom om skattelagstiftningenför att veta i vilken utsträckning uppgifter behöver lämnas. Efiersomskattelagstiftningen i vissa delar är komplicerad, skulle det ibland kunna ledatill obilliga konsekvenser om inte bestämmelserna Prop.1977/78:136 205 omeftergift tillämpas med generositet. Utöver en sådan allmän regel om generöstillämpning av eftergiftsreglerna skall det, vid bedömning av om eftergiftskall meddelas, iakttas all det av naturliga skäl inte kan ställas samma kravpå alla skattskyldiga beträffande riktigt uppgiftslämnande. De föreslagnabestämmelserna ger ökat utrymme både för all meddela eftergift i allmänhet ochför att beakta alt de skattskyldiga har skiftande förutsättningar för altdeklarera korrekt. Vidarebör understrykas att flera omständigheter av mindre vikt, som kan anses ha försvåratför den skattskyldige att fullgöra sin uppgiftsskyldighet, vid en samladbedömning bör kunna grunda rätl tUl eftergift. Givetvis bör vid en sådanbedömning beaktas omständigheter av mindre vikt som hänför sig till både förstaoch andra punkten. Förstaslycket motsvarar närmast första ledet i gällande 116 d § första stycket. Vissaändringar är av redaktionell art. De föreslås i syfte att göra lagtextentydligare. Första meningen gällereftergift om felaktigheten eller underlåtenheten kan antas ha sådant sambandmed den skattskyldiges ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmedjämförligt förhållande att den kan anses som ursäktlig. Bestämmelsen lar alltsåsikte på den skattskyldiges personliga situation. Orden "kan antagas hasådant samband" innebär att för eftergift inte fordras fuU bevisning omorsakssammanhanget mellan den åberopade omständigheten och den konstateradefelaktigheten eller underlåtenheten. Så är även f. n. fallet och detta harutgjort grunden för RSV:s föreskrifter om generell eftergift för förstagångsdeklaranter,folkpensionärer och utlänningar i vissa fall. I fråga om tillämpningen avsådana anvisningar skall iakttas att dessa av naturliga skäl är skrivna medtanke på att i vissa angivna fall ge grund för att meddela eftergift ulannärmare utredning. Så anges t. ex. att person som uppnått viss ålder inte skallpåföras skattetillägg. Del innebär givetvis inte att en yngre personinte skulle kunna få eftergift i det särskilda fallet om del på grund av utredningeni ärendet eller målet kan antas att felet eller underlåtenheten har samband medden skatlskyldiges ålder. Beträffande de angivna ursäkllighetsgrundernaskall därutöver följande anmärkas. Uttrycket ålder omfattar som framhållitsi prop. 1971: 10 (s. 272) och som f.n. framgår av RSV:s föreskrifter inteendast hög ålder. Detta skäl kan åberopas även av den som med anledning av sinungdom kan antas vara okunnig 1 deklarationsförfarandet. Denna ursäktlighetsgrundvilar på det antagandel att sådana skattskyldiga ofta har sämre möjligheter änandra att sköta sina rättsliga angelägenheter. Emellertid gäller detta intebeträffande alla som hör till dessa personkategorier. I princip bör därför densom trots hög ålder är ekonomiskt aktiv ha fullt ansvar förfelaktighet vid uppgiftslämnandet. Detla utesluter inte att hög ålder normaltskall vara 1977/78:136 206 ursäktlighetsgrund.Den motsatta bedömningen bör fordra särskild utredning. Ursäktlighetsgrundensjukdom avser givetvis i första hand den skattskyldiges egen sjukdom. Ävenmedhjälpares sjukdom kan vara grund för eftergift. Vid bedömningenav ursäktlighelen i sådant fall bör särskild vikt fästas vid om denskattskyldige har varit beroende av medhjälparen för all kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighelpå ett riktigt sätt. Ursäktlighetsgrundenbristande erfarenhet är relevant då den skattskyldiges erfarenhet av skatlebestämmelserbeträffande viss förvärvskälla är obetydlig. Den tar således hänsyn lilldennes personliga förhållanden. Det kan t.ex. vara fråga om skattskyldig somdeklarerar första gången eller som trots att han tidigare lämnat deklarationför första gången har upprättat deklarationen själv vid den aktuellataxeringen. Andra fall då eftergift kan komma i fråga avser skattskyldiga somunder gjort uppehåll i sitt förvärvsarbete. Motsvarande bedömningkan föranleda atl eftergift meddelas en person som behärskar svenska språketmindre väl. Vid bedömande av om den oriktiga uppgiften kan anses ursäktligskall 1 dessa fall beaktas huruvida det rör sig om inkomster som skall beräknasenligt skatlebestämmelser beträffande vilka det kan antas atl den skattskyldigesaknar erfarenhet. Del kan t. ex. vara fråga om inkomster från utlandet ellerinkomster hänförliga till en förvärvskälla av vilken den skaltskyldige intenormalt har inkomst. Jämförbaramed de specifikt angivna förhållandena alltså som "därmed jämförUgtförhållande" bör anses inträffad yttre omständighet som erfarenhetsmässigtbrukar påverka en persons handlingsförmåga, t. ex. skilsmässa, nära anförvantssjukdom eller dödsfall. EnUgtden andra meningen får särskild avgift efterges om felaktigheten ellerunderlåtenheten framstår som ursäktlig med hänsyn till den oriktiga uppgiftensbeskaffenhet eller annan särskild omständighet av objektiv natur. Bestämmelsenhar sin motsvarighet i gäUande lydelse. Orden "den orikliga uppgiftenssärskilda beskaffenhet eller därmed jämförlig omständighet" har bytts utmot "den oriktiga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskUdomständighet, som rör annat än vad som sägs 1 första meningen". a. av att den nuvarande lydelsen vållat tolkningsproblem, därföratt jämförelse mellan olika befrielsegrunder inte utan vidare kan göras. Nuangivna eftergiflsgrund innehåller ett objektivt element dvs. del kan i deflesta fall förutsättas att sakläget framgår av vad som objektivt kankonstateras föreligga, i motsats till de fall som behandlas i första meningen,beträffande vilka ett visst mått av antagande om sakläget måste göras. Denorikliga uppgiften kan således 1 sig själv framstå som ursäktiig. Uppgiften kanha blivit felaktig genom att lagstiftning eller praxis inte har gett klartbesked om gällande rätt i den fråga som 1977/78:136 207 Frågan kan också vara ovanlig ibeskattningssammanhang även för den som har god kännedom om beskatlningsfrågor.1 sådana faU kan ursäktlighet anses vara för handen oberoende av denskattskyldiges särskilda situation.