prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — De tre regelsystemenär intesamordnade med hänsyn till en kommunalbesvärslalan genom flera instanser och ivissa frågor har reglerna olika innebörd. Denna ordning synes onödigtkomplicerad. Svårigheterna atl överblicka de regler som gäller för kommunalbesvärsprocesseni de olika instanserna drabbar inte endast besvärsmyndigheterna utan ävenkommunmedlemmar som vill anföra besvär saml kommunerna och landstingskommunema.Kommittén bör behandla dessa frågor och utforma ett så långt möjligt enheUigtbesvärsförfarande. Lösningama på problemen blir delvis beroende av hurbesvärsordningen utformas och torde underiäUas, om som mellaninslansersätts av en förvaltningsdomstol. Debesvärsgrunder som anges i kommunallagarna är kommunalbesvärsin-slilutelskärna. De bör vara uttryck för en rimlig kompromiss mellan intresset avstatskontroll och kommunala självstyrelseintressen. I sin nuvarande utformningär besvärsgrandema delvis föråldrade, svåra atl använda praktiskt och intesärskilt lättillgängliga för enskilda som vill överklaga kommunala beslut. Besvärsgrandemabehöver alltså moderniseras. Kommittén bör se över dem i både sakligt och formelllhänseende och pröva i vad mån de kan Dein Kn:3 Skr 1977/78:103 398 mönstrasut eller behöver ändras. Kommittén bör i det sammanhanget undersöka ommöjligheterna att anföra och fullfölja uppenbart meningslösa kommunalbesvär kanbegränsas ulan alt detla i övrigt inskränker de besvärsmöjligheier som finns . Översynen av besvärsgrunderna bördock inle leda till alt kommunalbesvärenskaraktär av rättsbesvär ändras. Kommunalbesvärsreglernamotsvarar inte fullt ut de anspråk på klarhet som allmänheten och kommunernahar rätt att ställa. Den grundläggande regeln atl besvärsmyndighelema inleprövar sådana omständigheter som klaganden åberopar efter besvärslidens utgångeller först i högre instans framgår sålunda inte av lagtexten. Kommittén böröverväga om det är lämpligt aU behålla denna princip som ofta är okänd förklagandena. 1 delta sammanhang bör komillén också ta upp frågan om hur omfaUandebesvärsmyndighelernas ulredningsansvar bör vara i kommunalbesvärsmålen. Kommitlénsuppdrag bör, som jag har nämnt förat, omfatta även besvär som anförs hos kommunaleller landslingskommunal besvärsnämnd, även om sådana besvär inle gärna kanbetecknas som kommunalbesvär. De bör ses som en särskild typ av besvär som är sarhordnademed kommunalbesvären men som också har lånat vissa drag från förvaltningsbesvären.Kommittén bör se över bestämmelserna om besvärsnämndernas behörighet och organisationsamt den särskilda besvär5;nämndsprocessen. 1 delta sammanhang bör kommitténundersöka bl.a. hur den nya arbetsrättsliga lagstiftningen kan komma attpåverka besvärsnämiidernas verksamhet och behovet av sådana nämnder. Riksdagenhar flera g:ånger avslagit motionsyrkanden atl ålägga samtliga kommuner ochlandstingskommuner alt inrätta besvärsnämnder (senast mot. 1975/76:91, KU1976/77:25, rskr 1976/77:148). Kommittén bör inte behandla frågan om atl görabesvärsnämnden obligatorisk. Iutredningsarbetet bör kommittén i första hand gripa sig an med frågan ombesvärsordningen. Kommittén bör själv få avgöra om det är lämpligt att redovisaresultatet av övervägandena i den delen i ett delbetänkande. KommiUénbör samråda med utredningen (Kn 1977:01) om länsdomslolarnas organisatoriskaställning, målområde m.m. och andra kommittéer som behandlar frågor medanknytning till kommitléns uppdrag. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för kommundepartementet atltillkalla en kommitté med högst tre ledamöter med uppdrag alt göra en översynav kommunalbesvärsprocessen m.m., attutse en av ledamöterna att vara ordförande, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag atl regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligl kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta fiortonde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 399 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:4 Översyn av den särskilda organisationen av kommunalförvaltningen iStockholm Departementschefen,statsrådet , anför. Riksdagenhar antagit en ny kommunallag (prop. 1975/76:187, KU 1976/77:25, rskr1976/77:148, SFS 1977:179). Genom den nya lagen har alla de grandläggandebestämmelserna för kommunerna och landstingskommunerna samlats i en lag. Närden nya lagen träder i kraft, , upphör bl.a. kommunallagen(1953:753), kommunallagen (1957:50) för och landslingslagen(1954:319) att gälla. Den nya kommunallageninnehåller, trots alt enhetlighet har eftersträvats, ett stort anlalsärbestämmelser för . framhöll i sittbetänkande att delta är ägnat all i viss mån minska lagens överskådlighet (bet.s. Även när del gäller bestämmelsernas sakliga innebörd framstårsärregleringen enligl utskottet ibland som mindre lämplig. Inte minst medhänsyn fill alt de största kommunerna och landstingskommunema haradministrativa problem av samma art och omfattning som anser ulskotlelatt den särskilda organisationen av kommunalförvaltningen i bör sesöver. Med sitt beslut har ställt sig bakom detta uttalande. Jagförordar atl det uppdras ål en särskild utredare att göra den översyn somriksdagen har uttalat sig för. Översynen bör, somframhölls vid riksdagsbehandlingen, ske i nära samarbete med företrädare förStockholms kommun. Med hänvisning till vadjag nu har anfört hemställer jag all regeringen bemyndigar chefen för kommundepartementet att fillkalla en särskildutredare med uppdrag att göra en översyn av den särskilda organisationen avkommunalförvaltningen i , all besluta om sakkunniga,experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag atl regeringen föreskriver all ersättning till ulredare,sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form av dagarvode enligt kommiuékungörelsen(1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta fiortonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. DelII Kn:5 Skr 1977/78:103 400 5.Översyn av lagen om församlingsstyrelse Ilagen (1961:436) om församlingsstyrelse (omtryckt 1976:500) (LFS) finnsgrundläggande bestämmelser om de kyrkliga kommunema. LFS överensstämmer i sloradelar både lill form och fill innehåll med kommunallag. avhuvudsyftena med LFS var att anpassa församlings-styrelselagstiftningen lillkommunallagen. ändringar i kommunallagen har ofta åtföljts avmotsvarande ändringar i LFS. har nyligenantagit förslag till enhetlig kommunallag med nya bestämmelser som syftar lillall stärka medborgarnas inflytande (prop. 1975/ 76:187, KU 1976/77:25, rskr1976/77:148). Den nya kommunallagen bygger på principen att kommuner ochlandstingskommuner skall ha största möjliga frihet att anpassa sinaarbetsformer till de lokala förhållandena och atl onödig detaljreglering av denkommunala verksamheten bör undvikas. LFSberörs inte alls av kommunallagsreformen. Den likformighet som hiuills har rättär emellertid av så slort värde att man nu bör se över LFS i syfte all anpassalagen till den nya kommunallagen. För denna uppgift bör en särskild utredaretillkallas. Översynenbör vara inriktad på alt bringa LFS i överensstämmelse med den nyakommunallagen i den mån olikheter inte är sakligt betingade. Det blir till stordel fråga om en rent lagteknisk anpassning. 1 den mån kommunallagen innehållersakliga nyheter - del gäller framför allt de regler som bygger på förslagen i kommunaldemokiatiutredningenshuvudbetänkande (SOU 1975:41) demokrati - bör i varje särskilt fallövervägas om del är lämpligt att dessa nya princip£;r kommer alt gälla även förde kyrkliga kommunema. Därvid bör naturiiglvis beaktas att dessa i olikahänseenden arbetar under andra villkor än de borgeriiga kommunerna och altförsamlingsindelningens straktur skiljer sig från den borgeriigt kommunalaindelningens. Resultatetav de överiäggningar mellan staten och som pågår bör inteföregripas. Översynen bör därför avse endast en anpassning av LFS till den nyakommunallagen. Några ändringar i övrigt av innehållet i LFS bör sålunda inleövervägas i detta sammanhang. Utredarenbör samråda med kyrkominislems stat-kyrkagrupp (U 1976:15) och den kommiué föröversyn av kommunalbesvärsprocessen m.m. som jag ämnar begärabemyndigande atl tillkalla. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarmig atltillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av lagen om församlingsslyrelse, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till utredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i formav dagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, 401 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:6 altkostnaderna skall belasta åttonde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Denkommunala självstyrelsen har grundläggande betydelse för den svenskademokratin. I en utsträckning, som saknar motsvarighet i andra länder, har hososs samhällsuppgifter anförtrotts kommunala organ på både del lokala och detregionala planet. Bakom detta ligger uppfattningen alt samhällsuppgifterna börhandhas så nära de enskilda människorna som möjligt så atl dessa fär inflytandeoch kontroll över hur den offentliga verksamheten bedrivs. En föralsältning fördelta är en levande demokrati som kommer till uttryck både genom etthögt valdeltagande och genom ett aktivt medborgarinflytande mellan valen. Den kommunindelningsreformsom beslöt och som var genomförd harpå ett avgörande säU förändrat det kommunala livet. Den kommunala demokratinfick sämre arbetsförutsättningar genom alt avstånden ökade mellan de kommunalaorganen och de enskilda kommunmedlemmarna samlidigt som antalet förtroendevaldaminskade väsentligt. Övergången till ell valsystem med gemensam valdag förriksdagsval och kommunalval gav upphov till ökade farhågor för den kommunalademokratin. 1 samband med beslutet om den partiella förfalt-ningsreformen år1968 beslöt därför atl la initiativet lill en samlad översyn av denkommunala demokratin. Medanledning av beslut tillkallades utredningen om denkommunala demokratin. Denna lämnade sitt huvudbetänkande (SOU 1975:41)demokrati. Detta lades till grand för en proposition som behandladesvid /(prop 1975/76:187,KU 1976/ 77:25, rskr 1976/77:148). Dereformer som beslöt var inte genomgripande vad gäller den kommunalademokratins arbetsvillkor. 1 stor utsträckning blir emellertid resultatet beroendeav de åigärder som vidtas av kommunerna och landstingskommunerna själva. Dethar inle från något håll hävdals alt resultatet av arbetet inom utredningen omden kommunala demokratin helt kan undanröja de nackdelar som kommunindelningsreformenför med sig från kommunalde-mokralisk synpunkt. Det är därför angelägel attfölja utvecklingen och få lill stånd ytteriigare reformer för atl stärka denkommunala demokratin. Jag föreslår att en kommitté tillsätts för delta ändamål. Enhuvuduppgift för kommittén bör vara alt överväga reformer som kan stärka medborgarinflytandetinom kommuner och landstingskommuner. Detla kan ske på flera olika säli. Enmöjlighet, som har diskuterats i den kommunaldemokratiska debatten ochbehandlats av utredningen om den kommunala demokratin, är att ändra denkommunala organisationen genom 26 1977/78. Del II Kn:6Skr 1977/78:103 402 inrättandeav olika typer av lokala organ, framför allt kommundelsorgan med övergripandeuppgifter, lokala styrelser vid kommunala institutioner och distriktsnämnder.Kommittén Ixir, med utgångspunkt i uiredningens undersökningar, kartlägga ochutvärdera den verksamhet med sådana organ som förekommer. Den bör sedan prövavilka reformer inom lagstiftningen som behövs för att de lokala organen skallkunna bidra verksamt till aU förstärka medborgarinflytandet inom kommunerna.Förslagen bör utgå från principen att lagstiftningen skall ge kommunernastörsta möjliga frihet att anpassa sin organisation och sina arbetsformer tillde lokala önskemålen. Det bör alltså inte bli fråga om att föreskrivakommunerna en viss organisation. Kommunallagen(1977:179) medger i princip inle att det inrättas kommundelsorgan medförvaltande och verkställande uppgifter. Varje kommun skall vara en odeladförvaltningsenhet. De kommundelsorgan som inrättas kan därför endast gesberedande och rådgivande uppgifter. Det finns däremot i regel inget hinder mot atlskapa lokala styrelser för förvaltningen av en viss institution, l.ex. enfritidsanläggning eller ett daghem. Sociala distriktsnämnder och sjukhusdireklionerulgör undantag från principen att kommunen resp. landstingskommunen skall varaen odelad förvaltningsenhet. Möjlighet saknas alt låta medborgarna utseledamöter i kommundelsor-ganen genom direkta val. Debegränsningar som fn. gäller i fråga om möjligheterna att låta kommundelsorganenväljas direkt och ge dem olika slag av arbetsuppgifter hänger samman med bl.a. atlfrågorna om valsätt och om avgränsning av kommundelsorganens kompetens haransetts svåriösta. Kommittén bör ta upp dessa frågor till noggrann prövningsamt utarbeta förslag till lösningar. Arbetet bör syfta till alt de kommunersom så önskar skall kunna inrätta direktvalda kommundelsorgan under nästavalperiod. Måletmåste vara all i alla kommuner skapa förutsättningar för ell från demokratisksynpunkt väl fungerande syslem. Svårigheterna är givetvis störst i stora lätortskommunerochi glesbygdskommuner med stor geografisk omfattning. Där kan en utbyggd förtroendemannaorganisalionmed direktvalda kommundelsorgan innebära en lösning. Det är emellertidangeläget all kommundelsorganen fogas in på ell naturligt sätt i den kommunalaorganisationen. Detta torde underlättas om de kan anförtros vissa förvaltningsuppgifter.Med en sådan utformning skulle en organisation med direktvalda kommundelsorgankunna ses som ell alternativ till en indelningsändring som skulle varaönskvärd från rent kommunaldemokralisk synpunkt. Institutionsstyrelseroch distriklsnämnder förekommer på några områden. Kommittén bör studeraerfarenheterna från dessa och pröva föratsältningarna för sådanaorganisationsformer även på andra områden. Kommitléns uppdrag bör även omfattafrågan om möjlighet för dem som utnyUjar service alt delta iinstitutionsstyrelsernas verksamhet. Inom utbildningsdepartementel övervägs f n.frågan om lokala ledningsorgan vid skolorna. Kommittén bör i sitt arbetebeakta resultat av dessa överväganden. Inrättandeav särskilda lokala organ inom den kommunala organisationen utgör ett av flerasätt att stärka den kommunala demokratin och undanröja de nackdelar som kommunindelningsreformenmedförde. Andra möjligheter erbjuder de polifiska partierna, kvinno- ochungdomsförbunden, folkbUdningsorganisationerna och andra folkrörelser. Dessaorganisationer, liksom den lokala tidningspressen och lokalradion, har fäll ettväsentligt ökat ansvar 403 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:6 föralt hålla den kommunala debatten och medborgarengagemanget levande. Detföreligger redan nu ett tämligen omfattande utredningsmaterial i dessa frågor,varför det knappast finns behov av atl igångsätta särskilda undersökningar. KommiUénbör emellertid överväga åtgärder för att förbättra möjligheterna att även på dehär angivna vägama stimulera och stärka den kommunala demokratin. Detförefaller emellertid tveksamt om man kan fullt ut eliminera kommunindelningsrcformensnackdelar från kommunaldemokralisk synpunkt med åtgärder av del slag som jagnu har berört. Mot den bakgrunden framstår det som angeläget att man nu fär underiagför en samlad och allsidig bedömning av reformens för- och nackdelar genom attbelysa dess återverkningar i skilda hänseenden, för medborgarinflytande och medborgarkonlroll,för samhällsplanering, service och näringsliv, för kommunernasadministration och ekonomi etc. Kommitténbör ha som en andra huvuduppgift att utarbeta förslag till hur kommunindelningsreformenskall utvärderas. Kommitténs förslag lill program för utvärderingen bör läggasfram . Kommittén bör noggrant överväga vilkenomfattning utvärderingen bör ha med hänsyn lill redan ulfört utrednings- ochforskningsarbete, i vilken utsträckning den kan begränsas lill ett urval avkommuner och om den bör genomföras i etapper. Programmet bör utformas så kan utnyttja erfarenheterna frän de indelningsärenden som kan komma allavgöras års val och beakta resultatet av det fortlöpande arbetet medatt stärka den kommunala demokratin. Kommittén bör lägga fram detaljeradeförslag till program för utvärderingen samt göra noggranna kostnadsberäkningar.Den bör härvid hålla nära kontakt med den statsvetenskapliga forskningen omkommunala frågor. Del bör inle vara en uppgift för kommittén alt självgenomföra särskilda undersökningar. Del får ankomma på regeringen att ta StäUninglill formerna för utvärderingens genomförande och kommitténs närmare roll idelta sammanhang, sedan kommittén har lagt fram sitt programförslag. Till1968 års partiella författningsreform hörde beslut om en enhetlig treårigmandatperiod för såväl riksdag som landsting och kommunfullmäktige saml omgemensam valdag för riksdagsval och kommunalval. Ordningen med gemensam valdagdiskuterades grundligt inför reformen och har även senare varit uppe tilldebatt. Som jag har nämnt i det föregående har den gemensamma valdagen ansettskunna inverka ofördelaktigt i olika avseenden på den kommunala demokratin. Denmedför speciella problem då man överväger atl införa direktvalda kommundelsorgan.Ett nära samband föreligger mellan den gemensamma valdagen och den treårigamandatperioden. Enligt en åsikt som ofta förs fram är en alltför kortmandatperiod. Kommittén bör ha som en tredje huvuduppgift atl undersöka vilkaåterverkningar den gemensamma valdagen och den treåriga mandatperioden har påden kommunala demokratin. Kommittén bör överväga vilka lösningar som ärtänkbara och som från synpunkt är de lämpligaste i dessa frågor menbör inle lägga fram förslag till ändrad ordning. Kommunallageninnebär atl fullmäktige som ett led i beredningen av ett ärende kan besluta attsynpunkter skal! inhämtas från medlemmar i kommunen eller landstingskommunengenom omröstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande. ikommunen får därvid anlitas (2 kap. 18 §). Kommittén bör följa tillämpningen avden nya lagstiftningen och utnyttjandet av de möjligheter som den ger. Del II Kn:7Skr 1977/78:103 404 bördärvid vara oförhindrad aU ta initiativ till ytteriigare regleringar ochkompletteringar för att åstadkomma en lämplig utveckling av folkomrösl-ningsinstitutetsom ett led i en fördjupad demokrati. Kommitténbör samråda med utredningen (Kn 1976:04) om vidgad länsdemokrati, utredningen (Kn1976:05) om kontakterna mellan medborgare och samhällsorgan och andrakommittéer som behandlar frågor med anknytning till kommitténs uppdrag. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för kommundepartementet att fillkallaen kommitté med högst sju ledamöter för fortsatl utredning av vissakommunaldemokratiska frågor, allutse en av ledamöterna att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersäUning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligl kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta femtonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 7.Utredning om kontaktema mellan medborgare och samhällsorgan Departementschefen,statsrådet , anför Vårtsamhälles alltmer komplicerade karaktär med omfattande regleringar ochsvåröverskådlig myndighetsorganisation medför åtskilliga problem för deenskilda medborgarna. Samhället är enligt mångas mening alltför byråkratisktmed onödigt många och invecklade bestämmelser och dålig kontakt mellanmyndigheterna och medborgarna. Det är självfallet allvarligt om enskildamänniskor upplever sig stå i en motsatsställning till samhället och känner ettavstånd till myndigheterna. Det är därför angeläget atl åtgärder vidtas för altunderlätta medborgarnas kontakter med myndigheterna och över huvud taget minskabyråkratin i samhället. Medstöd av regeringens bemyndigande har tillsatts en arbetsgrapp(Kn 1976:01) för översyn av kontakterna mellan medborgare och samhällsorgan. 1arbetsgruppen ingår bl. a. företrädare för kommunförbunden, försäkringskasseförbundeioch de tre fackliga huvudorganisationerna. Arbetsgmppensuppdrag har berörts av konstilulionsutskottet i ett betänkande(1976/77:15) med anledning av motioner om den enskildes rättssäkerhet iförvaltningen m.m. I betänkandet, som har godkänts av , anförutskottet att arbetsgruppen är ett steg i rätt riktning men atl man kan ställasig något tveksam till uppläggningen av arbetet. Det är därför enligt utskottetnaturiigt om regeringen prövar hur utredningsarbetet skall 405 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:7 Jagkan i allt väsenlligl ansluta mig till de riktlinjer som drogs upp i direktivenför arbetsgruppen. Dessa kan alltså enligt min mening ligga lill grund för detfortsatta arbetet. Jag haremellertid en annan uppfattning om de lämpligasteformerna för arbetets ledning och organisation. Frågornaskaraktär gör del enligt min mening önskvärt att arbetet ges en stark pariamentariskförankring. Jag anser därför aU arbetsgruppen bör ersättas av en pariamentariskkommitté. anser jag emellertid atl del är nödvändigt all bedrivaarbetet i nära kontakt med de stora organisationerna. Detta bör ske genom attföreträdare för dessa knyts fill utredningen som sakkunniga. Utredningsarbetetkommer att sträcka sig över vida fält och beröra frågor av mycket skiftandekaraktär. Arbetets närmare uppläggning måste därför ägnas noggrannaöverväganden. Även om del måste bli kommitténs uppgift att själv finna delämpligaste arbetsformerna, vill jag i anslutning till de nämndariksdagsuttalandena utveckla några synpunkter i detta avseende. Kommitténsutredningsarbete kan enligl min mening lämpligen organiseras i arbetsgrupper.Utan alt vilja binda kommitténs ställningslagande på denna punkt vill jag pekapå att uppgifterna läcker åtminstone fyra i princip skilda arbetsfält, som vartför sig kräver aktiva insatser. Encentral uppgift för kommittén blir alt pröva om ändringar kan göras i sådanaförfattningsbestämmelser som allmänheten uppfattar som omotiverade elleronödigt komplicerade. För atl nå resultat av verklig betydelse för de enskildabör kommittén i enlighet med de tidigare direktiven göra det möjligt förenskilda och organisationer all framföra synpunkter och önskemål omförändringar. Denna del av utredningsarbetet kan enligt min bedömning fä sloromfattning. Det är uppenbart att de företrädare för organisationer som knytstill kommittén bör kunna lämna viktiga bidrag i detta arbete. Enannan grapp av uppgifter gäller möjligheterna att förbättra informationen omsamhällsorganens verksamhet och att bistå medborgarna på bästa sätt vid deraskontakter med myndigheter. Till detla område hör frågor om kontaktpersoner vidmyndigheter, om kommunbibliotekens roll som förmedlare av information, om lokalkonlorsverksamhetm. Med hänsyn lill att många av dessa frågor har en nära anknytning till denkommunala verksamheten bör utredningen kunna dra särskild nytta avkommunförbundens sakkunskap och erfarenheter. Engrupp för sig bildar de frågor om myndigheternas språk och om utformningen avskrivelser och blanketter etc. som nämns i arbetsgruppens direktiv. Det är avstor vikt att kraftfulla insatser görs för att åstadkomma förbättringar pådessa områden. Ettannat arbetsområde omfattar frågor av juridisk karaktär, t. ex. de som gällerförvaltningslagen (1971:290) och rätlshjälpslagen (1972:429).