prop · G1038 · 1977-12-31 00:00:00 — Denegativa faktorer av en etablering som befintliga förelag kan åberopa, t. ex.lägre kapacitetsutnyttjande och risk för sysselsättningsproblem i befintligabutiker, är kortsiktiga och relativt påtagliga förhållanden. De långsikliga,positiva effekter som kan uppkomma genom en nyetablering, t. ex. attraktivarepris-, service- och/eller sortimentsnivå hos det nyetablerade företaget, kanvara svårare att påvisa innan elableringen har kommit till stånd. NO har svårtalt frigöra sig från uppfattningen att en genomgående styrning avbuiiksslmkiuren skulle kunna medföra att okonventionella och oprövade affärsmetoderfick svårare att göra sig gällande. Grossistförbundeiframhåller likaledes all den förordade tillståndsprövningen skulle skapa endetaljreglering som skulle bli ulvecklingshämmande och konkurrensbegränsande.Man kan enligt förbundet inie blunda för risken att en sådan kontroll slår vaktom del bestående och motverkar den utveckling av nya butiksformer somdistribulionsutredningen har uttalat sig för. Frånnågra håll anförs synpunkler av mera formell natur på den föreslagnaetableringskontrollen. Sålunda konstaterar hovrätten över och Blekingeatt utredningen inle har lagl fram något lagförslag och att del är först när såsker som svårigheterna och problemen åskådliggörs på ell sådani sätt att delkan närmare granskas och kritiseras. Hovrätten pekar bl, a, på all den närmareinnebörden av meddelade lillslånd inle förefaller ha undersökts tillräckligt.Sålunda framgår inte i vad mån tillståndet är beroende av att rörelsen utövaseller om det kan uppkomma vilande tillstånd. Hovrätten tar också upp frågan omvilka som bör vara besvärsberätligade och konstaterar att varje nyll tillståndinkräktar på utövandet av redan lämnade tUlstånd. Företag som redan hartillstånd har inte tillerkänts besvärsräti av uiredningen, vilkel hovrättenfinner tvivelaktigt. Även och länsstyrdsen i länanser all redan etablerade företag bör ha besvärsrätt. Kammarrätten I Sundsvalloch I menaratt frågan 1977/78:8 64 omvilka som skall vara besvärsberätligade bör utredas ytterligare medanlänsstyrelsen i Siockholms lan anser all kommunallagens besvärsregler är tillräckliga. Någraremissinsianser anmäler synpunkler på den av utredningen föreslagna p r i ne ipe n för fördelning av bulikslägen påolika förelagsgrupper. Flertalet av dessaär kritiska mot förslagel. Till dessa hör som anför all destyrmedel som bör införas har lill syfte att möjliggöra en anpassning avvaruförsörjningen lill kommunernas mål och konsumenternas behov. Härav följerall de förelag som effektivast förmår uppfylla kraven kommer att gynnas. Altsom uiredningen föreslår bibehålla en viss fördelning av marknaden mellanolika företagsgrupper kan däremot enligl verket inle vara en uppgift församhället. Även Hyresgästernas rikstörbund menaratt de förelag som bästtillgodoser samhällets målsättningar bör gynnas vid fördelningen avbulikslägen. Konimunförbundetmenar all förslaget förutsätter att nuvarande fördelning av marknadsandelareller buliksanial är optimal och att t. ex. förändringar i fördelningen mellanenskild och kooperativ handel skulle medföra för samhället inle önskvärdakonsekvenser. Förbundet förutsätter att förslaget inte kommer att tillmätasbetydelse. Planverketanser all fördelningsprinciperna är en angelägenhet. Denföreslagna fördelningsprincipen avstyrks också klart av KF, SSLF, och fierakommuner. NOanför all samhällets och konsumenternas inlressen bör sältas främst vidfördelningen. Faktorer som pris, buiiksstoriek, lokalisering i förhållande tillkonsumenternas bosläder elc, samspelar på ett komplicerat sätl och valel avföretag kan påverka samspelet. För att upprätthålla konkurrens finns del vidareskäl all bereda plats ål så många företag som möjligt som slår vid sidan avstorföretagen. Sådana argument som inte kan hänföras till allmänintresset börenligt NO få påverka fördelningen först i andra hand. Till dessa hör anspråkfrån ett förelag eller block på all bibehålla sin marknadsandel. Samiligaremissinsianser som uttalar sig i frågan är positiva till att företagen i godlid anmäler planer på nedläggningar. Kommunförbundetanser sålunda all informationen bör vara kommunen till hända i sä god lid altåtgärder för all trygga vamförsörjningen kan vidlas. föreslåratlanmälningsförfarandel knyts till den föreslagna årliga revideringen av dekommunala varuförsörjningsplanerna. Handelsanslälldas JÖrbund menar att del börklarläggas om anmälan om nedläggning kan knytas till t. ex, skyldighet attanmäla permittering eller uppsägning av personal enligt annan lagsliftning. Följanderemissinsianser anser att man bör införa ett obligatoriskt anmälningsförfarande,nämligen länssiyrelserna I , , och län,LRF, och samhälle och PRÖ. Grossistförbundeianför å sin sida att ett anmälningsobligatorium torde vara Prop.1977/78:8 65 svårtalt upprätthålla, eftersom det inte finns några sanklionsmöjligheter. Utredningensförslag om en etableringsavgift för större försäljningsställen för dagligvaroravstyrks av så gott som samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan. Hithör kommerkollegium, som anför att butiker av den slorieksordning som skullebeläggas med avgift kommer att etableras i överensstämmelse med kommunalavaruförsörjningsplaner. Del måste därför enligt kollegiet anses märkligt omlillkomslen av sådana, från kommunens och näringslivets synpunkler önskvärdabutiksenheter skulle försvåras eller förhindras av en särskild avgift.Kollegiet menar vidare att behovet av att förhindra lillkomslen avslormarknader eller liknande utpräglade slorbutiker torde vara betydligtmindre, då mycket lalar för att denna marknad nu är mättad, NOavstyrker också förslaget och pekar på att avgiften på kommer altpåverka prisbildningen och att denna verkan kommer snabbare inybyggnadsområden. Som styrmedel skulle avgiften enligt NO vara lämligenverkningslös eftersom endast nyetablerade butiker påverkas. Denna omständighetpåverkar också direkl konkurrensförhållandena mellan stora redan etableradebutiker och nyetablerade butiker. NO framhåller vidare alt en etableringsavgiftsannolikt skulle skapa praktiska problem, Bl.a. skulle butiksföretagens sirävanatt minska vamhanteringsytan kunna leda till att hushållens arbetsmiljö ibutikerna försämrades till följd av ökad trängsel. Grosslsiförbundeifinner det i likhet med kommerskollegium egendomligt och ologiskt om en avkommunen önskad butik skulle belastas med etableringsavgift. Förbundet pekaräven på att avgiften särskilt måste försvåra för fristående företag attetablera butiker. Industriförbundetanför utöver synpunkler av angivet slag att den produktivitetsökning somhittills åstadkommits i handeln i övervägande grad har varit en effekt av skalfördelaroch ägt rum i de slörre butikerna. Etableringsavgiften skulle föra med sig attincitamentet till rationalisering inom handeln minskar. LänsstyrelsenI län anser alt insatser för att skapa eller vidmakthålla ett visslserviceutbud måste vara ett allmänt samhällsålagande och att kostnadema iprincip bör fördelas på alla inkomsttagare eller konsumenter. Stödinsatsernabör därför enligt finansieras direkt via statsbudgeten.Utredningens förslag att etableringsavgiften skall vara ettfinansieringsin-stmment tillbakavisas således. SPK,som ställer sig tveksam lill den föreslagna avgiften, menar att den bör avsesåväl redan etablerade butiker som nyetablerade. Förslagetom etableringsavgift tillstyrks av länsstyrelserna I Väslernorrlands ochNorrbollens län samt ett fåtal kommuner. Härvidanför dock länsslyrelsen i Norrbollens län att gränsen där avgifi skall börjautgå bör sättas till 1 000 m vamhanteringsyta, HandelsanslälldasJÖrbund förklarar sig inte vilja motsätta sig en etableringsavgift. 5 1977/78. 1977/78:8 66 Systembolagetfömtsätter att en eventuell avgift inte tas ul vid bolagels etableringar, 4.6Myndighetsuppgifter, resursfrågor m. m. Idet föregående (avsnitt 4.3) har redogjorts för remissinstansernas inställningtill utredningens förslag rörande upprättande av ett centralt butiksregister.De förslag i övrigt rörande uppgifter för centrala myndigheter som utredningenlämnar mottas allmänt positivt av remissinstanserna. Konsumentverketanför sålunda att de uppgifter, som utredningen föreslår för verkets del närdet gäller bl. a. rådgivning till kommuner, hushållsundersökningar, forskningoch utveckling saml ulbildning, är angelägna och ligger i linje med verketsinrikining. Verket tillstyrker förslaget i denna del. När det gällerresursbehovet hos verkei anförs, att ett förverkligande av samhällets målenligt distributionsutredningens förslag kräver förstärkta resurser hos verket.De av utredningen föreslagna åtta nya tiänsterna bedömer verket vara välavvägda för de uppgifter som blir aktuella i ett inledningsskede. Länsstyrelseni län tillstyrker i huvudsak de föreslagna uppgiftema för de centralaverken. Beträffande framhålls dämtöver behovei av en utökadinformations- och utbildningsverksamhet med syftel att för konsumenternamarkera betydelsen av väl planerade inköp. Blandde uppgifter som föreslagits åvila anser och samhälle arbelel med ulvecklingen av nya typer avnärhelsbuliker särskilt angelägel. betonar också starkt viklen av alt nödvändiga resurser ges förutveckling av nya lyper av närhelsbuliker och förbättrade hemköpssystem. Ävenlänsstyrelsen i anser att del är väsentligt att få tillstånd alternativa distributionsformer, t. ex. och hemsändning. Dessadistributionsformer bör utformas så alt närbuliksser-vicen inte påverkasnegativt. RiksförbundetKiosk och gatukök betonar i sammanhanget den närservice som kiosknäringenerbjuder. Handelnsarbelsgivareorganisatlon förordar en förstärkning av forskningsresurserna ochatt ämnesområdet breddas lill alt omfatta inte bara direkl konsumentanknutnafrågor, ulan också aktuella förelagsekonomiska sammanhang inom detalj- ochpartihandel. uppgifier är det enligl DHR inle minsl viktigt att följautvecklingen när del gäller handikappade konsumenters möjligheter att nåvarorna, ta del av informationen om dem och få lillgång till varor som inteinnehåller för vederbörande fariiga ämnen. TCÖoch Handdsijäiistemannajörbundet anser att, för att de anställdas arbetssituationskall bli meningsfullare, det fordras en mer omfattande och Prop.1977/78:8 67 Organisationerna instämmer mot bakgrund härav i ulredningensförslag att bör bistå medutbildningsmaterial, SPKansluter sig helt till utredningens bedömning av betydelsen av alt söka följaupp de efTekter som följer med koncentrationen inom distributionen. Nämndenbedriver studier i dessa frågor. Man hälsar nu medtillfredsställelse utredningens förslag om resursförstärkningar till SPK förlokalt avgränsade undersökningar inom dagligvaruhandeln och om skyldighet förföretag att anmäla ändrade leverantörsvillkor till SPK. NOdäremoi är kritisk mot förslaget rörande anmälan om ändrade leverantörsvillkor.NO erinrar bl, a. om att utvecklingen i dessa avseenden redan nu bevakas av dekonkurrensvårdande myndigheterna. Definitions-och avgränsningsproblem skullevidare medföra omfallande överväganden. Länsstyrelseni förordar att frågan om vilka uppgifter som bör läggas på centralrespektive regional nivå överiämnas till decentraliserings-utredningen förövervägande. LRFår till skillnad från flertalet remissinstanser kritisk mot utredningensförslag i nu behandlad del och befarar att de om de genomförs leder till endyrbar och byråkraliserad apparat av begränsat iniresse för konsumenterna. LRFförordar i stället att ökad satsning görs på direktinformation på del lokalaoch regionala planet, medan den centrala verksamheten begränsas. Blandde remissinstanser som har uttalat sig närmare i frågan råder delade meningarom huruvida endistribulionsnämnd bör inrättas för samråd mellan centrala organoch som kan göra samlade bedömningar av utvecklingen m. m. Positivttill förslaget är bl.a. konsumeniverkel, som finner att en sådan nämnd skullevara av stort värde för verkets fortsatta agerande. Där bör det bli aktuelltatt diskutera hur samhällskrav på skilda områden skall avvägas molmålsättningar som gäller buiiksslmkiuren. OcksåKF delar ulredningens uppfattning att det kan behövas ett centralt organ, somkan göra samlade bedömningar av utvecklingen inom distributionen. Ett sådantorgan kan enligt KF också fylla en viklig funktion, t. ex, för alt diskuteraulformningen av vilka principer som skall gälla vid lillämpningen av destödformer som utredningen har föreslagit, Länssiyrelsernai Malmöhusoch , ICA och Moderaia samlingspaniels kvinnojörbundavstyrker inrättandet av en dislributionsnämnd, medan NO, länsslyrelsen iSkaraborgs län och ställer sig tveksamma lill förslaget. Härvid anför ICAsåviii gäller glesbygdsfrågorna att nuvarande glesbygdsnämnd bör bibehållasmed sina särskilda arbetsuppgifter. De statliga långtidsutredningarna,, redan befintliga utredningsinstitut etc. torde kunnasvara för vad som kan krävas när det gäller "en samlad central bedömningav utvecklingen inom dagligvamhandeln". Att inrätta ytteriigare ettcentralt organ för dessa frågor är enligl ICA:s mening onödigt. 1977/78:8 68 NO,planverkei, FriviUiga fackkedjorna och framförönskemål om all beredas plats i dislribulionsnämnden. anser alt slyrelse medrepresentation från bl. a, handeln kan fungera på samma sätl som den föreslagnanämnden. Närdet gäller de föreslagna anslagen för stöd menar några remissinstanser attmedlen är otillräckliga. Hit hör , som också pekar på att manför vissa stödformer får räkna med att behovet efter hand ökar. Länsstyrelseni framhåller att stödmedlen kommer att visa sig otillräckliga,särskill om stödet skall kunna utgå även utanför det inre stödområdet. Ävenlänsstyrelserna i , Väsiernorrlandsoch finneranslagsberäkningen delvis otillräcklig. Närdet gäller i k r a f 11 r ä d a n d e t av den nya ordningen anför ,med hänvisning till att myndigheter och kommuner måsle ges erforderiig tid föratt göra de insatser som erfordras, att det inte bör sättas tidigare än två årefter det att har beslutat i frågan. 5.1Bensinhandelsutredningen och remissyttrandena över denna Bensinhandelsutredningentillkallades för att överväga behovet av och möjligheterna till enrationalisering av bensinhandelns stmktur. Bakgmnden var att den relativtsnabba utbyggnad av bensinhandeln som då hade skett ansågs ha medfört en radproblem. En överkapacitet antogs ha förelegat åtminstone i delar av landet. Utredningenkartlade bl.a, utformningen av bensinstationsnätet samtdå planerade förändringar av detta . Utredningen behandlade ocksåvissa speciella frågor rörande stationsinnehavarna och de anställda påstationerna. Närdet gäller effektiviteten i bensinhandeln konstaterade utredningensammanfattningsvis, att användningen av olika konkurrensmedel i branschen tillfullo tillgodosåg konsumenternas anspråk på fördelaktiga priser, deras önskanom valmöjlighet mellan olika märken, sortiment och servicealternativ samlderas behov av ett lätt tillgängligt utbud. I frågan om dimensioneringen avdetaljhandelsledet ansågs konkurrensen inte fungera effektivt på kort sikt,vilket fick belydelse från i första hand återförsäljarnas och de anställdassynpunkt. Ifråga om stationsnätets omfattning och utformning fann utredningen, att enbetydande överkapacitet förelåg, huvudsakligen i mindre orter och iglesbygdsområden men lokalt också på andra håll. Utredningen ansåg det intemöjligt att i konkreta termer ange stationsnälets optimala omfattning eller attlämna entydiga, generella anvisningar beträffande försäljningsstäl- 1977/78:8 69 lenaslämpliga storlek, utrustning, verksamhetsinriktning och lokalisering.Utvidgningen av verksamhetsinriktningen vid försäljningsställena borde av olikaskäl fortsätta och inte försvåras av begränsade kommunala föreskrifter o. d.Någon hell invändningsfri norm för fördelning av stalionsplatser mellan olikaetableringsiniresserade kunde inte rekommenderas, utan fördelningen fick bli enavvägningsfråga från fall till fall. Utredningenfann att strukturförändringar utöver dem som förelagen planerade var önskvärdaoch förordade att för ändamålet ett stmkturråd tillskapades. Rådet skullegenom särskild utredningsverksamhet skapa beslutsunderiag för lämpligarationaliseringsålgärder och verka för nedläggning av försäljningsställen därklar överelablering förelåg. Rådetföreslogs få formen av en stiftelse, bildad av oljeföretagen, och finansieradgenom viss årlig avgift per försäljningsställe. 1 skrivelse till utredningenhade samtliga oljeföretag bekräftat att de var beredda att bilda slmkturrådetoch driva verksamheten i enlighet med förslag till sliftelseur-kund och stadgarsom utredningen upprättat. Återförsäljarna, ,och motororganisationerna hade under hand förklarat sig bereddaatt medverka i rådet. Bensinhandelsutredningensbetänkande genomgick remissbehandling. En instans förordade ett förstatligandeav hela oljebranschen och föreslog att en ny utredning skulle tillsättas. Andrainstanser ansåg att utredningens förslag inle stod i överensstämmelse medsamhällets konkurrenspolitik. En del inslanser, bl. a. KF och LO, ansåg attnågot behov att inrätta ett särskilt stmkturråd inte förelåg då utvecklingenändå gick i önskad riktning. Länsstyrelser och kommuner som yttrade sigtillstyrkte i allmänhet förslagel, som bl. a. ansågs kunna underlättabehandlingen av bensinhandelsfrågorna i den fysiska planeringen. Eflerremissbehandlingen har förslaget inte föranlett några åtgärder. Genomulredningens arbete har vissa ändringar åstadkommits närdet gäller förhållandelmellan oljeföreiagen och deras återförsäljare. Genom Svenska PetroleumInstitutets löpande uppföljning av siationsnätets utveckling kan konstaterasatt antalet försäljningsställen för drivmedel gått ned till vad utredningen irunda tal förordade. Antaletförsäljningsställen för drivmedel har minskat frånomkring 9 000 lill drygt 6 000. Av de nedlagda var omkring 2 000 s. k.singelanläggningar, dvs. pump i anslulning till lanthandel, garage ellerdylikt. Utvecklingen har haft stor betydelse för bensinförsörjningen iglesbygdsområden, Efiersom bensinhandel ofta drivs i anslutning lill lanthandelhar också möjligheterna för denna att fortsätta med sin övriga verksamhetpåverkats. Denutveckling av bensinhandeln som skett efter det att bensinhandels- Prop.1977/78:8 70 utredningentillkallades har alltså fört med sig andra problem än dem som utredningenskulle behandla. fick mot denna bakgrund iuppdrag all i samråd med statens pris- och kartellnämnd skyndsaint kartläggadrivmedelsförsörjningen i glesbygdsområden, främst försäljningen med bensintill konsumenter i det inre stödområdet. Enligtuppdraget skulle , om kartläggningen visade att försörjningenvar eller kunde bli otillfredsställande, överväga vilka åigärder som bordevidlas. Dessa överväganden skulle i första hand inriktas på åtgärder som kundevidtas av bensinbolagen. Konsumentverketföljer alltjämt utvecklingen av drivmedelsförsörjningen i glesbygder. 1 enpromemoria som gavs in lill redogjorde verketför uppdragets genomförande dittills. Synpunkter lämnades också på vissaåtgärder som borde vidtas. Ipromemorian konstaterades att antalet försäljningsställen harminskat kraftigt. Minskningen har i huvudsak avsett singelanläggningar.Antalet sådana mer än halverades under första hälften av 1970-talel,Huvudsakliga skäl till nedläggningarna har enligl branschen varit tekniskaförhållanden eller att det varit innehavarens önskemål alternativt att enlanthandel upphört med sin verksamhet. Flertaletav de nedlagda anläggningarna har enligt promemorian varit belägna tämligennära altemativa inköpsställen, 1 många fall har det varit en av fleraanläggningar på en ort som lagts ned, något som kan förbättra kvarvarandeanläggningars möjlighet alt beslå på . Sammanfattningsviskonstaleras att den nedläggning av singelanläggningar som skett ofta inte allseller endasl i mindre ulsträckning drabbat konsumenternas tillgänglighet lilldrivmedel. I många områden har man emellertid enligt promemorian nått dengräns då en fortsalt nedskärning av antalet anläggningar kan få synnerligenogynnsamma konsekvenser. Tillgängligheten till drivmedel kan på ett drastisktsätt försämras. kan resultatet bli negativa konsekvenser förkonsumenternas dagligvaruförsörjning eftersom singelanläggningama ofta ärknutna till lanthandeln. Fömtom den ökade intäkt som detta direkl för med sigfår man en mer attraktiv butik för såväl bofast befolkning som turister.Försvinner anläggningen tvingas ortsbefolkningen vända sig till närmastealternativa bensinförsäljningsställe varvid även en del av dagligvaminköpenföriäggs lill annan ort. Längs färdvägar som ofta frekventeras av turister kanmöjlighelen att köpa drivmedel vara den*avgörande faktorn för att fånga indessa konsumenter, som i samband härmed i viss mån även inhandlar dagligvaror.Dessa faktorer kan enligt promemorian lillsammans ulgöra det avgörandetillskottet till rörelsen som erfordras för att lanthandeln skall kunna levavidare. Även en bensinanläggning som inte är knuten direkt till butiken kanspela en likartad roll. Föratt kunna motverka att från försörjningssynpunkl angelägna anläggningar drasin rekommenderade olje- 1977/78:8 71 bolagenalt inte utan samråd med verket göra inskränkningar av singelanläggningar ianslutning till livsmedelsbutiker. Bolagen har förbundit sig att samråda medverket i sådana frågor inom det inre stödområdet. Påkort sikt kan enligt promemorian en del nedläggningshot undanröjas genom attlanthandlare övertar anläggningen från oljebolagen. För att även i framtidentillförsäkra glesbygdskonsumenierna en tillfredsställande drivmedelsförsörjningmåste mer långsiktigt verksamma åtgärder vidtas. Några sådana åtgärderskisseras i promemorian. Verkeibetonar sålunda i promemorian att det vore lämpligt att utnyttja den kommunalaserviceplaneringen så, alt den även omfattar en plan över hur man i framtidenskall kunna behålla en tillfredsställande drivmedels-försötining. Vidareskisseras olika lösningar för att förbilliga investeringar, distribution ochhantering. Ettalternativ för all lösa finansieringsproblem när det gäller att vidmakthållaföretagsekonomiskt olönsamma men från konsumentsynpunkl viktiga anläggningar ärenligt promemorian att utöka del nuvarande glesbygdsstödet till alt omfattaäven drivmedel. Ivamhandeln sker den slutliga förmedlingen av varor från producenterna lillkonsumenterna. 1 vårt land bedrivs denna handel inom ramen för en socialmarknadsekonomi, dvs, en ekonomi där beslut om produktion, distribution ochkonsumtion i princip fattas självständigt av parterna på marknaden. Dennaekonomi förutsätts fungera så, att förelagen i syfte alt få avsättning för sinproduktion anpassar sig lill konsumenternas önskemål. Detmarknadsekonomiska systemet innebär slora fördelar för fienalet konsumenter.Det är också utgångspunkten för den statliga konsumentpolitiken; Samiidigi ärdel uppenbarl, alt det finns brister i marknadsekonomin och att konsumenternakan ha svårt alt göra sig gällande gentemot starka pro-duceniinlressen. Dettautgör bakgrunden till den ökande uppmärksamhet som inom ramenför den statliga konsumentpolitiken ägnats olika konsumeniproblem. Måletför konsumentpolitiken är både alt allmänt stärka konsumenternas ställning påmarknaden och alt stödja dem och då särskilt ta till vara intressena hossådana grupper av konsumenter som av olika skäl har svårt alt göra siggällande. för konsumentfrågor är . På regional nivåfinns de lill länsstyrelserna knutna hemkonsulenterna. En lokal organisalion ärvidare under uppbyggnad genom en kon- 1977/78:8 72 Organ med angränsande uppgifter som bör nämnas i della sammanhangär statens pris- och kartellnämnd (SPK), som följer pris- och konkurrensförhållandenainom näringslivet och verkar fören återhållsam prisutveckling, samtmarknadsdomstolen och (), som bl. a. har attingripa mol skadliga konkurrensbegränsningar. Underde senasle åren har serviceaspekterna fått en allt mer framskjuten plats i detkonsumentpolitiska arbetet. Del gäller frågor av belydelse för medborgarnastillgång till viktiga varor och tiänster, t, ex, beiräffande butiksstrukturoch närservice.