prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — atl till Extra utgifter för /79 anvisaetl reservalionsanslag av . Bidrag till vissa internationella organisationer 1976/77Utgift 164446 1977/78Anslag 201000 1978/79Förslag 256000 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 16 Från detta anslag bestridskoslnader för bidrag till internationella byrån för mått och viktsamt internationella organisationen för legal metrologi. Medelsbehovet för nästa budgetår beräknar jag till . Jag hemställer atf regeringenföreslår atl tillBidrag till vissa internationella organisationer för /79anvisa ett förslagsanslag av . 1977/78:100 Bilaga17 Industridepartementet 17 Innan jag behandlar anslagsfrågorna under dettaavsnitt vill jag översiktligt laupp vissa förhållanden som är av särskild betydelse för närings- och industripolitiken. export består till övervägande del avindustrivaror. Av den totalaindustriproduktionen går över en tredjedel på export. har därigenom, i likhet med andra mindre länder, etlrelativt stort utlandsberoende. Större industriländer, t.ex. Förentastatema och , är mer självförsörjandemed industrivaror och har en exportandel av industriproduktionen somunderstiger . har för svensk industri alltmer kommit attframstå som en naturlig hemmamarknad.Ungefär en fjärdedel av den svenska exporten går till de nordiska grannländerna. ,, , och Frankrikemottar tillsammans inemot avSveriges export. Vårt land är därför i hög grad beroende av den ekonomiskautvecklingen i dessa länder. Den svenska ekonomins internationalisering ärresultatet av en lång tids utveckling. och framför alltunderde har utbytet med omvärlden ökat avseväri. På samma sättsom i andra jämförbara industriländer har för vår del ett växande antalsvenska företag etablerat sig utomlands ochelt ökat antal utländska företag etablerat sig i . Antalet anställda i svenskägda lillverkningsföretag i utlandetuppgår till ca 250000 personer, vilkel motsvarar ungefär enfjärdedel av den svenskaindustrisysselsättningen. Antalet anställda i utlandsägda företag i ca 100000 personer. Det ökade utbytet har i huvudsak varit lill fördel för del. Svenska företag- framför allt inom verkstadsindustrin - har i hög grad inriktat sin tillverkning mot relativt specialiseradeprodukter som har ett avsevärt innehåll av avancerad teknologi. Produktionsinriktning och högautvecklingskostnader kräver ofta längre tillverkningsserier än hemmamarknaden medger. Produkterna måste därförtill stor del avsättas påutlandsmarknader. Den svenska industriproduktionens sammansättning medför därjämte atl andra industriländer är deviktigaste marknaderna. Ett mått på industrialiseringsgraden ärindustriproduktionens andel av bruttonationalprodukten.Denna varierar ganska kraftigt även mellan olika industriländer. Som framgår av tabell 1 ligger andelen för deredovisade 2 1977/78. 1977/78:100 Bilaga17 Industridepartementet OECD-ländernai allmänhet med tyngdpunkten kring . Tillverkningsindustrins bidrag till BNPtill mottagarpris (enligt OECDNational Accounts), procentintervall Som framgår av tabell 2 har industrialiseringen iJapan, och gått relativt snabbt, medan ochStorbritanniens tillväxt av industriproduktionen har varit långsam. Övriga avSveriges stora handelspartners ligger i samma grupp som i dettaavseende. Den relativt kraftiga volymtillväxten, som i de flesta fall harvarit större än bmttonationalproduktens tillväxt, har inte följts av enmotsvarande ökning i resursåtgång. Industrins andel av bmttonationalprodukteni löpande priser har därför för flera länder minskat något sedan början av1960-talet. Exempel härpå är , , , ,och . Industriproduktionens tiUväxt, fasta priser, 1964-73 (enligt UN, Yearbook of Industrial Statistics, 1974 Edition),procentintervall I branschstrukturens utveckling i OECD-ländema sedanbörjan av 1960-talel kan vissa gemensamma drag urskiljas. Livsmedelsindustrinsandel av industriproduktionen har i allmänhet minskal, i vissa fall avsevärt,t.ex. Textil- och konfektions- (teko) industrins andel har likasåminskat betydligt. För flertalet länder har utvecklingen inom denna branchvarit densamma som i med relativt högnedlägg-ningstakl och sysselsättningsnedgång. 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet Andelar av tillverkningsindustrins produktionsvolym (förädlingsvärde i fastapriser) 16 delbranscher i några industriländer (i %). Textil-, beklädnads-, läder- Massa-, pappers- och smöijmedels-, asfalt- och Jäm-, stål- och metallverk - Industri för instrument, foto, optik m, m. Utvecklingen inom järn-, stål- och metallverk harvaril svagt vikande i förhållande lill den totala industriproduktionen i flertaletländer. Verkstadsindustrin har i de flesta länder ökatsin andel av industriproduktionen.Det är främst elektroindustrin men även maskinindustrin och transportmedelsindustrinsom svarar för denna ökning. Trots dessa gemensamma drag i utvecklingen kanstarkt varierande branschstruktururskiljas länderna emellan. Av tabell3 framgår atl har en jämförelsevisliten andel livsmedels- och tekoproduktion, närmast jämförbar med ,och , I fråga om trä, massa- ochpappersindustri har de nordiska länderna ochCanada en påtalligt högre andel än övriga länder. Den kemiska industrins andel är relativt liten i , I frågaom verkstadsindustrin slutligen kan två ländergmpper ses. Den ena utgörs avSverige, , , , med en andel omkring40-45% och den andra av de övriga nordiska länderna samt ochBelgien med , De senaste årens utveckling i industriländernakan inte beläggas med säkerställdstatistik. Utvecklingen efter 1974 avviker dock från ulvecklingen 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 20 Industriländernas allmänna efterfrågan har visat stagnerande ellervikande tendenser, vilket i särskild grad påverkat importbehoven. Vidare harde tidigare vikande tendenserna för vissa branscher avsevärt förstärkts ochutvidgats till ytterligarebranscher, bl.a. därför att länder,som räknas till den tredje världen, inom vissa sektorer har utvecklat betydandekapacitet och konkunenskraft. På teko-området har lågprisimporten, särskill från vissaostasiatiska länder, ökat. Problemeninom branschen har främst som följd därav förvärrats i praktiskt tagethela . Flertalet västeuropeiska länder överväger begränsningsåtgärderinom multifiberavtalets ram. Påjärn- och stålområdet har Japanutvecklat betydande kapacitet ochkonkurrenskraft. Därjämte har länder hörande till utvecklingslandskretsen kommit till som starka konkurrenter med stor kapacitet. Vidare är efterfrågan på stål dämpad, bl. a. beroende på densvaga utvecklingen i fråga om industriländernas investeringar. Som följd häravföreligger betydande överkapacitets- och strukturproblem förstålindustrin i både ochNordamerika. Detta är särskill påtagligt beträffande handelsstålindustrin,men gäller även specialstålindustrin, inte minst i vårt land. Situationen inom stålindustrin har medförtåterverkningar inom gruvindustrin.Av stor betydelse för bl. a. de svenskajärnmalmsgruvorna är vidare nyöppnade gruvor i transoceana länder. Dessakonkurrenter har tillgång till rikhaltig fosforfri malm i dagbrott.Sjöfartsleknikens utveckling, särskill genom slortonnaget, har dessulommedfört atl den lidigare fraklkostnadsskillnaden gentemot svenska gruvor,kraftigt minskats såvitt gällerden västeuropeiska marknaden. På sjöfartsområdet råder enbetydande överkapacitet. Orsakerna härtill fårfrämst sökas i att världshandeln och därmed behovet av sjöfartstjänster intehar ulvecklals såsom man antog vid tonnageuppbyggnaden och varvsindustriexpansionentidigare under 1970-talel. Denna överkapacitet, som kan bli bestående långt in på 1980-lalet, har medfört djupgåendeverkningar för varvs industrinsärskilt i . Totalt sett råder stor överkapacitet inomvärldens varvsindustri. , som har världens slörsta varvsindustri,konkurrerar med priser som de västeuropeiska varven med sina kostnader inteförmår möta. Samiidigt har nya konkurrenter kommit till, som i pris- och kostnadshänseende hävdar sig välgentemot . På grund av bl. a.en tendens i flera länder med varvsindustri, som i förhållande lillegna frakter har en begränsad sjöfartskapacitet, att genom sin varvsindustri bygga upp en ökad kapacitel för egnasjöfrakter kan svårigheterna inom varvsindustrin särskill komma alt drabba bl.a. västeuropeiska länder med relativt stor varvskapacilet. Den bristandebeläggningen inom varvsindustrin, som redan har medfört svårigheter, tordekomma att medföra ytteriigare svårigheter också inom angränsandesektorer, som tyngre verkstadsindustri ochmotortillverkare vilka är leverantörer till varvsindustrin. Inomskogsindustrin följdes den mycket höga internationella efler- Prop.1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 21 fråganåren 1973-1974 av en drastisk nedgång . Nedgången var delvis betingadav en avveckling av tidigare lagerökning i köparländema men berodde ocksä påminskad förbmkning. På det trämekaniska området berodde förbmkningsminskningenpå låga byggnadsinvesteringar, inte minst ifråga om bostäder. Vad gällerträfiberområdel minskade konsumtionen liksom under lågkonjunkturen 1971 och1972. En återhämtning har därefter ägt mm. I , exkl. ,beräknas nivå bli uppnådd . De nordiska ländema har desenaste åren på sin huvudmarknad varit utsatta för en tilltagandekonkurrens från . Det beräknas att leveranser av massa,papper och papp har utgjort av leveranser.Motsvarande siffra för är , medan torde ha ökat sinaleveranser något. Dessa industrigrenar - järn- och stål-, gruv-, varvs-och skogsindustrierna - har stor tyngd i näringsliv. , då praktiskttagel hela industrins kapacitet torde ha varit utnyttjad, svarade dessaindustrigrenar, inkl. tekoindustin, för av bmttonationalprodukten, för33,av industriproduktionen och för av exporten. De inhemska råvarornahar varit av stor betydelse för industralise-ringen i vårt land. Den ständigtökande internationella efterfrågan på järnmalm och virke, men sedermera ocksåpå mer bearbetade produkter som stål och pappersmassa, var förutsättningar föratt bygga upp industriell erfarenhet och infrastruktur som senare möjliggjordeulveckling inom andra produktområden. Tyngdpunkten i den svenskaindustriproduktionen har förskjutits i riktning mot mer förädlade produkter.Denna utveckling fortgår ännu inom de industrigrenar som baseras på inhemskaråvaror. har delta lett till att råvamberoendet har fått annankaraktär. Detta gäller både de traditionellt tunga branscherna i svenskindustri och de nya branscherna. Inom stålsektorn baseras alltjämt handelsstålindustrinpå konventionell malmråvara och skrot, medan specialstålindustrin blir alltmerberoende av leveranser av ett flertal olika legeringsmetaller, av vilka deflesta inte produceras i . Massa- och pappersindustrin utnyttjar alllflera kemikalier, fyllnadsmedel, pigment m. m. för atl kunna åstadkomma bättrekvaliteter och mer differentierade produkter. Den kemiska industrin utnyttjaretl allt större sortiment råvaror och halvfabrikat. Den elektroniska industrinbehöver alltmer exklusiva råvaror, t. ex. metaller som först i samband medelektronikens utveckling fått en praktisk industriell användning. Den svenska stålindustrin är, trots våra storamalmtillgångar, i hög grad skrotbaserad. I genomsnitt för åren 1972-1975utgjorde stålskrolet av ingångsmaterialet för råstålsproduktionen och detmalmbaserade råjär- 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 22 Närmare två tredjedelar av det för råstålsproduktionenförbrukade skrotet var skrot från resp. verks egna anläggningar. Det s. k. köpskrotetuppgick i fråga tilli genomsnitt ca 1,1 milj. ton. Härav importerades i genomsnitt en fjärdedel.F. n. råder avsättningssvårigheter på skrot inom landet. Genom den kraftiga utbyggnaden inom massa-,sågverks- och skivin-dustriema har den samlade produktionskapacitetennått en sådan nivå att någon nämnvärd volymtillväxt inle är möjlig. har haft ennettoimport av skogsråvara. Enighet torde dock råda om att denna import endastkan bli av begränsad betydelse för svensk skogsindustri. Förbrukningenav relurpapper har ökat från år , Inblandningen av returfiber var enligt preliminäraberäkningar , Prognosen för är . Branschenberäknar att insamlingen kan ökas från ca till 700000 lon ä i början av 1980-t:ilet,Enligt detta blir en ökad import nödvändig. Den ökade komplexitet som alltmer har kommit atl kännetecknaden svenska råvaruförsörjningen, och råvarornas roll iproduktionsprocessen har liksom ny utvinningav rika tillgångar i andra länder och begränsningen i bl, a, våraskogstillgångar medfört en ändrad råvarusituation för svensk industri. Den långvariga lågkonjunkturen och destrukturella förändringarna inom industrinhar inneburit alt efteifrågan på arbetskraft dämpats. Trots kraftiga arbetsmarknadspolitiska insatser och stödåtgärder frånsamhällets sida har efterfrågan påarbetskraft varit låg med undantag för vissa specialområden och yrken.Företagen synes, i den mån orderingången har ökat, inte nämnvärt ha behövt öka sin efterfrågan på arbetskraft på grund av tidigarelågt kapacitetsutnyttjande. Svårigheternainom näringslivet gäller främst stål- och gruvindustrin samt teko-, varvs- och skogsindustrin, Förändringama medför stora påfrestningar för sysselsättningen i samhällen ochregioner med ensidigt näringsliv grundat på dessa branscher.Utvecklingen har ivarierande omfattning präglats av att företag har avvecklats och omstrukturerats som samhället har vidtagitåtgärder för att ordna alternativsysselsättning och främja utbildning både inom och utom företagen. Industriverkelssenaste prognoser visar för industrisysselsättningen under prioden en minskning av antalet arbetade timmarmed i genomsnitt , Detta är en snabbare nedgångi anlalet timmar än vad som har skett under någon av perioderna 1960-1969 och 1970-1976, Vid ett anlagande omen genomsnittlig arbetstidsförkortning av 0,innebärindustriverkets bedömningar att antaletindustrisysselsatta minskas med i mnt tal 85 000 personer under 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 23 , Denprocentuellt sett kraftigaste minskningen bedömsske inom teko-, läder- och skoindustrin, varvsindustrin, jord- ochstenvaruindustrin samt gruvor. Inte i någon av de 18 branscher som prognosen avser, väntas någon trendmässig ökning avantalet arbetade timmar . I fråga om utvecklingen av real kapi talet steg industrins investeringar snabbt fram lill . har en stagnation inträffat med en nedgång för åren 1976och 1977. Även för beräknasen nedgång. Huvudorsaken bedöms vara bristande lönsamhet. Även om nedgångarna är kraftiga innebär denberäknade investeringsnivån för år1978 en utbyggnad av industrins totala kapacitet. Investeringsvolymen överstiger alltså den reinvestering somkrävs för atl hålla industrins kapacitet intakt. prognos för ,som grundar sig på förelagens förväntningar av investeringsutvecklingen visaratt investeringarna under dennaperiod väntas uppgå till av nivå. Särskiltkraftiga förutspås neddragningarna bli inom tekoindustrin, massa-ochpappersindustrin samt inom metallvaru- och varvsindustrin. Nivån och bredden på tillämpad teknologihar stor betydelse för den långsiktigautvecklingen inom industrin. Efler en nedgång av industriföretagenssatsningar på forskning och teknisk utveckling har industrins kostnader och anlaletsysselsatta i denna verksamhet ökatunder . Är uppgick personalinsatserna inom industrin på detla område till över 20000årsverken, vilket motsvarar av den totala arbetsinsatseninom industrin. Detär inle möjligt att utifrån uppgifter om kostnaderna för tekniskt utvecklingsarbete inom och utom industriföretagenbedöma i vilken utsträckning dessa satsningar påverkar den framtidakonkurrenssituationen och produktivitetsutvecklingen. Internationellt brukarden tolala kostnaden för forsknings- ochutvecklingsarbete ställas i förhållande till bruttonationalprodukten. I sådana jämförelser har Sverigelegat relativt väl till, men länder somFörbundsrepubliken , och ligger högre. I många fall har deltaberott på en stor satsning på speciellaområden, t. ex. rymdprojekt, militära utvecklingsprojekt, civil flygfart eller kärnkraflleknologi. Många teckentyder på att svensk industri ligger relativt väl framme när det gällerutvecklingen av verkstadsteknik och nya metoder inom den skogsindustriellasektorn. Däremot förefaller den tillämpadetekniska utvecklingen på t. ex. jäm- och stålområdet hagått snabbare utomlands. Förändringarna i industrins finansiella situationhar varit stora. Avkastningen på det egna kapitalet lågmellan 10 och under Prop.1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 24 Detta var inte tillräckligt för att industrins investeringsökningskulle kunna självfinansieras. Soliditeten sjönk, som framgår av tabell 4,under dessa år från till . Den sjunkande tendensen hos soliditetenavbröts under högkonjunkturen åren 1973 1974 och en viss stabilisering komtill stånd. Därefter har soliditeten åter sjunkit och torde för inleöverstiga . Räntabiliteten på eget kapital,arbetskraftskostnadernas andel av produktionsresultatet och soliditeten i tillverkningsindustrimed mer än 20 anställda, (i %) 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 egetkapital' 15,4 12,9 10,3 12,3 20,9 28,8 19,3 13,2 A Tn t K t*Jlf t kostnadsandel 73,3 75,6 77,8 76,9 71,0 65,7 74,9 79,5 Soliditet 34 31 30 29 29 28 28 26 Källa: SCB:s företagsstatistik 1969-1976 ' Resultat efter finansiella intäkter och kostnader iförhållande till eget kapital inkl. hälftenav obeskattade reserver. På grund av otillräcklig lönsamhet har industrin underhela haft ett negativt finansiellt sparande. Delta betyder att andrasektorer måste ställa finansiella resurser till industrisektorns förfogandeför att finansiera investeringar i byggnader, maskiner och lager. Underskotteti finansiellt sparande varför industrisektorn strax under 2 000milj. har underskottet successivtstigit. var del trots de goda vinsterna 5000 milj. kr. Lönsamheten har för perioden i sin helhet varit högst iträvaru-, massa-och pappersindustri samt kemisk industri. Dessa branscher samtjärn-, stål- och metallverk har även haft de största variationerna i lönsamhet.Nedgången var kraftigast inom järn-, stål- och metallverken och massa-och pappersindustrin. Verkstadsindustrin har haft betydligt jämnarelönsamhetsutveckling än industrin i övrigt. Soliditetens utveckling har med några få undantag istort sett varit likartad inom de olika branscherna. Verkstadsindustrinssoliditet har legat någon procentenhet under genomsnittet.Sänkningen i soliditeten hänförde sig helt tillföretag med mer än 200 anställda. Mindre och medelstora företag har haft en istort sett oförändrad soliditet, som dock har varit lägre än i de störreföretagen. Den internationella ekonomiska ulvecklingen har sedanhögkonjunkturen haft etl förlopp som i flera hänseenden harvarit ogynnsamt för svensk industri. Denallmänt dämpade efterfrågan, inte minst i industriländema, har 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 25 medförtrelativt vikande exportmarknader. För svensk industri, som i hög grad ärexportberoende, har detta haft en negativ effekt. Koslnaderna inom svensk industri har de senasleåren stigit snabbare än i deviktigaste konkurrentländerna. Till följd härav har svensk industri fått svårigheter både alt hävda sig påexportmarknaderna och att motstå importkonkurrens.Problemen har främst gjort sig gällande för vissa industrisektorer.Samtidigt har inom dessa sektorer strukturella förändringar ägt rum i omvärlden genom att nytillkomnakonkurrentländer, företrädesvis utomeuropeiska, har utvecklat stor kapacitetoch konkurrenskraft. Detta gällersådana sektorer som järnmalmsutvinning, järn-och stålindustrin och varvsindustrin. Allmänt settstår svensk industri inför större svårigheter, till stor del av djupgående karaktär, än någon gångtidigare . Dennasituation kräver målmedvetna industripolitiska insatser. Sådana insalservidtas i syfte att svara för sysselsättningen som en livskraftigföretagsstmktur uppnås i de utsatta branschema. Dessa åtgärder redovisas i det följande. Först bör emellertidden allmänna inriktningen av och målen för industripohliken beröras, sedda iett samhällsekonomiskt sammanhang. bedömer i sin senasteprognos , som är gmndad på uppgifter från företagen, attindustrins förädlingsvärde skall ökamed i fasta priser, medan sysselsättningen - mätt i antal timmar - skall minska med 2,3 %per år. Utan att diskutera prognosensriktighet sedd i dagens perspektiv - i fråga om t.ex. varvsindustrin kan den komma att visa sigför optimistisk - bör det understrykas attprognosvärdena inte får accepteras som mål. Del är en uppgift för näringspolitiken och den ekonomiska politi'.en attåstadkomma den industrisysselsättning som behövs för att återställa yttre ochinre balans. Detta betyder att en mer expansiv industriell utvecklingmåste eftersträvas. Genom åtgärdersom har vidtagits , särskilt devalvering och sänktarbetsgivaravgift, har de kostnadsmässiga förutsättningarna för en ökad export förbättrats. Från industripolitisksyn bör betydelsen av att våra kostnadsrelationer inte ånyo försämraskraftigt strykas under. I detta sammanhang beröras också förhållandenainom vissa branscher, som är särskilt utsatta för stmkturomvandling,såsom jäm- och stålindustrin,varvsindustrin och tekoindustrin. På grund av stmktureUa förändringar iomväriden är problemen inom dessa branscher av sådan art och omfattning att enbart ett förbättratkostnadsläge inte är tillräckligt. Särskilda insatser har behövts föratt åstadkomma bättre branschstrukturer och för att ofrånkomlig neddragning avkapacitet och sysselsättning skall kunnagenomföras i acceptabla former. I sammanhanget bör framhållasbetydelsen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som har vidtagits för atl överbrygga dessa svårigheter. Dessaspörsmål har emellertid också en särskild regionaipolitisk aspekt. Företageninom de utsatta branscherna 1977/78:100 Bilaga 17 Industridepartementet 26 ärinte sällan starkt dominerande pä de orter de är verksamma. Frågan omersättningssysselsättning är av central belydelse för de berörda på de drabbadeortema. Denna har ett mycket nära samband med expansions-förutsättningama ochdärmed investeringsbenägenheten inom andra industrisektorer. För att samordnade regionalpolitiska och sysselsättningspolitiskaåtgärderna på orter som får svårigheter genom strukturomvandlingen inom stål-och tekobranschema, har regeringen uppdragit åt berörda länsstyrelser atttillsätta särskilda arbetsgrupper med represenlanler för olika länsorgan.Företrädare för berörda kommuner, företag och de anställda knyts tillgrupperna. För att stödja verksamheten vidtas särskilda ålgärder inomregeringskansliet. Även från allmän, mera långsiktigsysselsättningssynpunkt är en industriellexpansion angelägen. För att rätten till arbete skall kunna lillgodosespå etl likvärdigt sätt i olika delcu av vårt land behöver ett betydande antal nya arbetstillfällen skapas under början av1980-lalel. En sådan sysselsättningsökning kan inte uppnås inom enbart denoffentliga sektorn, ulan kräver en betydande tillväxt inom industrisektom, omstandarden i övrigt inte skall eftersättas och om byt:esbalansen skallförbättras. Beträffande inriktningen av de industripolitiskainsatserna bör först behandlas industriföretagens/?«art5/>//ä situation.Såsom redan har nämnts torde dengenomsnitfliga soliditeten nu ha sjunkit . Detta innebär attett stort antal företag alltmer närmar sig eller har underskridit den gräns som är kritisk med tanke på upplåningutomlands. Möjligheterna att utnyttja denna finansieringsmöjlighet, som sedanår 1974 har varit av slor betydelse för företrädesvis de störreföretagen, kan komma att begränsas. Utvecklingen på detta område kommer attföljas uppmärksamt. I den pågåendestrukluromvandligen spelar investeringsbank AB en viktig roll genom sin medverkan till atl finansiera investerings- och exportprojekt. Bankens beviljade krediter uppgår f n. till 6200 milj.kr. En utvärdering av bankens hittillsvarande verksamhet och översyn av riktlinjernaför framtiden har genomförts inom industridepartementet. En redovisning härtorkommer att lämnas. Besluten (prop.