prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — i anser att OMUS behandlarbegreppet kvalitet på ett egendomligt sätt. Ätt ordet kan användas i olikasammanhang är obestridligt. OMUS' resonemang kan emellertid tolkas så atteleven själv anger i vilken utsttäckning han skall tillgodogöra sigutbildningen och kanske även vad denna skall innehålla. Utbildningens kvalitethör givetvis klart samman med hur väl den rustar eleverna att uppfylla de kravsom yrkesrollen ställer. Denna kvalitet omfattar för orkestermusikern en myckethög grad av instmmental färdighet och konstnärlig uttrycksförmåga. Dennakvalitet, som är gmndläggande för att musikern skall känna trygghet ochsjälvförtroende i ett psykiskt starkt påfrestande yrke, kan man aldrig kommaifrån. Det är samma krav som ställs på orkestermusiker i vUket land de änverkar. Stiftelsen anser att OMUS borde ha undersökt närmare hurorkestermusiker utbildas i andra länder. Prop.1977/78:14 68 5.4Utbildning efter musiklivets behov 5.4.1 Yrkesroller i musiklivet Mångaremissinstanser har avstått från att kommentera OMUS' analys av yrkesrollerna imusiklivet. Man instämmer emellertid på ett aUmänt sätt i resonemanget bl. a.genom att i stor utsträckning godta slutsatserna beträffande indelningen avutbildningsområdet. Deremissinstanser som behandlar yrkesrollsanalysen tar i allmänhet inte upphelheten utan begränsar sig till sitt ansvars- eller intresseområde. SÖ,och Stiftelsen anser att översikten avyrkesroller är värdefull. Regionmusiken liksom och , som i huvudsak uttalar sig om artistrollen, accepteraranalysen under förutsättning att yrkesrollerna inte fixeras för hårt. SverigesRadio framhåller att musiklivets behov inte kan betraktas som något fixerat ochväldefinierat. FSTmenar att OMUS inte närmare utrett musiklivets behov. Uppdelningen mellanmusiker å ena sidan och musiklärare å den andra ifrågasätts. Attityden motkvalitetsmusikern, som verkar både som musiker och pedagog, är alltför negativ.Svenska framför synpunkter av samma slag och uttryckerdet så att kombinationen av pedagogik och aktivt musicerande är själva basenför all högre form av instm-mentalundervisning. Folkliga liknande synpunkter. Det övergripande begreppet för alla yrkesverksammapå musikområdet är musiker. Därmed vill markera att man inte fårgöra avkall på den musikaliskt-konstnärliga delen av musiklärarutbildningen. Musikcenirumanser det vara nödvändigt att göra en distinktion mellan musikerutbildning ochmusikutbUdning. Med musikerutbUdning menar utbUdning avyrkesverksamma instrumentalister medan man till musikutbildning räknar olikaformer av utbildning i musik där själva utövandet har en andrahandsfunktion.Den specialiserade yrkesmusikemtbildningen borde ha uppmärksammats mer av OMUS.Samtidigt förstår Musikcentmm OMUS' ambitioner att bredda basen för den högre musikutbUdningen. Imycket stor utsträckning accepteras OMUS' syn på musiklärarnas yrkesroll. SverigesRadio framhåller behovet av att ändra på synen på musiklärarens uppgifter.Musikhögskolorna har inriktat sig på att utbilda musiklärare till något slagsminisolist, ofta skicklig på flera instrument men huvudsakligen skolad i denklassiskt seriösa repertoaren. UHÄser på frågan från skolans synpunkt och pekar på att en musiklärare har ansvaratt medverka i det lokala skolarbetet. 1977/78:14 69 läraren ett alltför splittrat verksamhetsfält och blir hanalltför ämnes-bunden till musik, finns det risk för att detta ansvar minskas. KÖRSAM anser att OMUS inte i tillräcklig grad diskuterat körledarensroll och uppgifter. saknar i OMUS'betänkande redogörelse för de musikaktiviteter som bedrivs i specialskolor ochsärskolor och i musikcirklar för handikappade. När det gäller analysen av de olika yrkesrollerna som musikeranser bl. a. radio, TR och Operan att OMUS har visat alltför ringaintresse för den traditionella artisten. och framhåller att det intefinns någon anledning att förhärliga en för de flesta ouppnåelig elitsolistroll.Samtidigt utvecklas emellertid både repertoar och konsertformer på ett sätt somökar solistverksamhetens roll. Även framhåller det solistiskamusicerandets roll i samband med uppsökande verksamhet. , , Operan, FST,SOR och tar upp yrkesrollen som uppskattar att OMUS i sitt förslag lägger storvikt vid musikaliskt skapande i utbildningen men anser att förslaget tillpraktisk utformning av utbildningen är för vagt. och Operanmenar att utvidgningen av tonsättarbegreppet till rollen av musikmakare intefår innebära en försvagning av den professionella tonsättamtbildningen. FSTkritiserar sammanslagningen av yrkestermerna tonsättare/arrangör. Föreningenanser att OMUS därmed jämställer den återskapande arrangören med den skapandetonsättaren trots att attityderna till yrkesrollen är helt olika. och regioniniisiken ansluter sigtill OMUS' tankar om breddning av komponistrollen. Föreningen också och påpekar att komponistrollen i OMUS' mening kan uppfyllas avflera eller alla medlemmar i en jazzgrupp. Folkparkernas centralorganisation erinrar om sådanaartistgrupper som populärauktorer, yrkestmbadurer och dansmusiker. ser med tillfredsställelseatt OMUS önskar tillgodose behovet av ensembleledare och dirigenter i vidaremening än den hittillsvarande utbildningen. och Operanefterlyser en närmare beskrivning av yrkesrollen som dirigent och ensembleledareför musikteater, symfoni- och kammarorkestrar. SOR vill detsamma. Ätt varaorkesterdirigent är enligt förbundet ett av samhällets mest krävande yrken. ,och TR anser att OMUS undervärderat behovet av utbUdningpå det musiktekniska området. anser att behovet av utbUdning för k u 11 u rk o m m u-n i k a t i o n också är stort. 1977/78:14 70 Området kulturkommunikation och kulturförmedlingdiskuteras i flera remissyttranden från universiteten. iStockholm är OMUS' beskrivning inte klar och entydig. Yrkesrollen närmar sigibland folkbUdarens eller den breda musikpedagogens. tyderbeskrivningen så att OMUS och högskolemyndigheterna inte menar detsamma när mantalar om kulturkommunikation. , , studieförbundoch anser att OMUS borde hagjort en förnyad analys av yrkesrollen som kyrkomusiker. FST och SMI anser attkyrkomusikerutbildningen har för stort utrymme i systemet. Principerna för indelningen i utbildningslinjer tUlstyrksav alla remissinstanser. i finner att förslaget bådesom helhet och i detaljer är gjort med hänsyn tUl organisatoriska kravsamtidigt som det vittnar om stor känslighet för musiklivets realiteter. KÖRSAMfinner det svårt att placera in körledarna i det föreslagna systemet. menar att indelningen principiellt kan ifrågasättas,åtminstone under de första terminernas studier, men att den är ändamålsenligfrån praktisk och organisatorisk synpunkt. Den föreslagna musiklärarlinjen har vid remissbehandlingenmottagits mycket positivt. Tanken att föra samman alla lärarfunktioner bådeinom och utanför skolan får ett starkt stöd från bl. SÖ, AMS, , musikhögskolorna, TCO, SFS och Folkliga framhåller att förslaget är avhängigl av att det går att förverkliga tankenpå en personell samverkan i musikundervisningen mellan skolan och denkommunala samt eventuellt även folkhögskola, studieförbund ochandra fria och frivilliga organisationer och att hitta effektiva lösningar påfrågor om anställningsförhållanden oeh statsbidrag i detta syfte. /SR ochMusiklärarnas riksförening kan i stort acceptera de arbetsfält förmusiklärarlinjen som OMUS föreslår men anser att principerna för en lösning avde tjänsteorganisatoriska frågorna borde ha klarlagts först. Även remissinstanser som representerar folkbildningensintressen är positiva. delar OMUS' uppfattning att allasom har lärarfunktioner i skolor, studiecirklar, friviUiga organisationer utbildningspolitisktbör behandlas lika. Studieförbundens möjligheter att komplettera högskoleutbUdningenmåste dock finnas kvar. anmäler en viss tveksamhet.Studieförbunden har behov av att själva kunna utbilda de musikpedagoger somskall arbeta i förbundens musikcirklar. I varje fall skall inte musiklärare med 1977/78:14 71 den föreslagna högskoleutbUdningen kunna kräva ledamppgifterinom studieförbunden före de cirkelledare studieförbunden själva utbildar ellervalt att samarbeta med. ABF är avsamma mening. De studieförbund som så önskar bör enligt ABF ha möjligheter attorganisera utbildningen i egen regi och då tillförsäkras i princip sammaekonomiska resurser som motsvarande utbildning inom högskolan. Östergötlandsläns landsting framhåller särskUt att sådana samverkansformer behöver skapasmellan stat, kommun och frivilliga organisationer att den lärarresurs somfinns inom en kommun kan utnyttjas för hela kommunens bästa. KÖRSAM framhåller behovet av att körledare kan få utövasin kör-verksamhet i tjänster och inte som ett underbetalt extraknäck. och pekarpå att utbildning och tjänster på det kyrkomusikaliska området hänger närasamman och efterlyser lösningar på problemen med de kyrkomusikaliska tjänsternapå kantorsnivå. SMI framhåller behovet av att utbilda instrumentala ochvokala ensembleledare för skolmusikens behov. Ett stort antal remissinstanser tillstyrker förslaget attinordna den speciella rytmikutbUdningen som bl. a. bedrivs vid Svenska ,i musiklärarlinjen. , InstUutet för rikskonserter,i och förskoleseminariet i framhåller särskiltatt rytmikpedagogikens synsätt och metodik bör få påverka all utbildning påmusikområdet och att rytmikutbUdningen inte längre får isoleras från annanhögskoleutbildning i musik. SÖ instämmer och menar att förslaget kan innebäraatt rylmikutbildning i fortsättning kan komma att finnas på fler orter änhittills. i anser att r>'tmikutbildning bör finnas iGöteborg. Även MusikaUska förordar en utbyggnad. Svenska Dalcroze-seminariettillstyrker förslaget på villkor att den speciella typ av utbildning somseminariet bedriver även i fortsättningen får frihet och resurser attutvecklas. Kommentarerna till förslaget till musikerlinjer är i dettasammanhang ganska få. Svenska nuisikerförbiindet och erinrar om sin syn påmusikerrollen och konstaterar att musikerlinjen rymmer en mångfald av inriktningaroch kategorier. Utbildningen måste anpassas efter särart och verksamhetsfält. Föreningen är positiv till förslagetom flexibel utbildning. Kulturrådetframhåller att hela det professionella musiklivets framtid är beroende av hurman lyckas lösa de problematiska anstäUningsför-hållandena för frilansmusikeroch fria musikgrupper. Prop.1977/78:14 72 Föreningen och Musikcenirum är av samma mening. anseratt en resursfördelning inom musikerutbildningen tUl förmån för frilans-musikernainte får ske på bekostnad av de heltidsanställda yrkesmusikerna. Ett flertal remissinstanser, däribland Institutet förrikskonserter. Operan, iStockholm, Stiftelsen , TR och KÖRSAM anser att koristutbildningbör finnas inom musikerlinjen. Förslaget att det inom musikerlinjen skall finnaspedagogisk påbyggnadsutbildning och UtbUdning av specialiserade pedagogertillstyrks. Regionmusiken anser det nödvändigt att prioritera mellan olikaformer av pedagogisk utbildning av det skälet att de ekonomiska resurserna förmusikerutbildning även kommer att vara begränsade. En prioriteringär sannolikt också nödvändig med hänsyn till arbetsmarknadssituationen för de UtbUdade.Musikhögskolan i påpekar att den pedagogiska utbildningen kräversamarbete med musiklärarlinjen. SFS och elevkåren vid i anser attdet behövs en kraftfull satsning på utbildning av pedagoger i musikteori. Dennuvarande teoripedagogiska utbUdningen vid i och dessförhåUande till övrig pedagogutbildning liksom till musikvetenskaplig forskamtbildningbör utredas. Koinpositionsklassen vid i anseratt isoleringen mellan kompositionsutbildningen och andra utbildningsformerbör brytas. Flera remissinstanser, däribland iStockholm, elevkåren vid samma skola, SFS och TCO, studieförbundoch anser att en ny översyn av kyrkomusikerlinjenbör göras parallellt med det övriga reformarbetet inom musikutbildningen.Skälet är de stora förändringar i kyrkomusikernas yrkesroll och den markantaförnyelse av kyrkomusikens innehåll och uttrycksmedel som skett sedan kyrkomusikerutbildningenreformerades. Flertalet remissinstanser, utom /SR och anser det mer befogat att kyrkomusikerlinjen hör ihop medmusikerlinjen än att den i enlighet med OMUS' förslag sammanförs medmusiklärarlinjen. Förslaget tiU en variant på musikområdet av utbildningslinjenför kulturkommunikation har föranlett en omfattande diskussion. Ett stort antalremissinstanser, bl. a. AMS, legionmusiken, musikhögskolorna i ochGöteborg, organisationskommittén för östra högskoleregionen, Östergötlandsläns landsting. , , /SR och SFS tiUstyrkermedan andra anser att förslaget bör övervägas ytterligare. UHÄ finner förslagetintressant och förutsätter att det kommer att prövas i det lokala 1977/78:14 73 och regionala arbetet med att utveckla musikutbUdningeninom högskolan. Flera av de remissinstanser på universitets- ochhögskoleområdet som UHÄ hört tar upp OMUS' kritik av det föreliggande förslagettill allmän utbildningslinje för kulturkommunikation inom högskolan. Lundsuniversitet anser att kurser av det slag OMUS föreslår bör ligga utanför UtbUdningslinjenför kulturkommunikation. anser att det behövs en utbUdningmed teoretisk, kritiskt analyserande inriktning. anser i samband med högskolereformen försummat möjligheterna att få fram nyakombinationer av mer teoretisk, universitetsbetonad utbildning och merpraktisk, konstnärligt eller pedagogiskt inriktad utbUdning. Det är enligtuniversitetet nödvändigt att ta itu med den traditionella uppdelningen i mer"teoretisk" och mer "praktisk" utbildning och försökaundvika en konkurrenssituation. i nämner det arbete som pågårtillsammans med med att utforma en lokal musikmedialinje. SÖ tillhör de remissinstanser som inte är beredda att utanytterligare överväganden tUlstyrka förslaget. I likhet med OMUS betonar SÖ atten kulturkommunikativ linje inte bör ha en alltför teoretisk inriktning utan istället inriktas mot aktiv kulturförmedling enligt den statliga kulturpolitikensmål. I många kombinerade och komplexa yrkesroller torde en sådan utbUdning varaen god grund. Vid uppläggningen och dimensioneringen av en kulturkommunikativlinje bör man enligt SÖ:s mening uppmärksamma den naturliga anknytningen tillfolkrörelserna. ABF anser att en särskUd utbUdning för organisatoriska,administrativa och pedagogiska uppgifter på kulturområdet bör kunna anordnasinom högskoleutbUdningen så länge utbildningen avser arbetsuppgifter inomstatliga och kommunala kulturinstitutioner. ansluter sig till OMUS' kritik avden föreslagna kulturkommunikativa linjen. Utredningen anser attfolkhögskolans väl utbyggda kontakter med folkbildningsarbetet ochfolkrörelserna bör utnyttjas vid utformningen av en kulturkommunikativ linje. föreslår därför att enförsöksverksamhet inleds, där högskolor och folkhögskolor samverkar iutbildning av kulturförmedlare. En annan viktig del av utbildningen för kullurförmedlandeuppgifter får enligt utredningen karaktär av kompletterande utbUdning av redanyrkesverksamma musiker och musiklärare. Den kan också med fördel ske vidfolkhögskolor och utnyttja de erfarenheter som redan finns där. Folkliga , ochGävleborgs läns landsting förordar också ett nära samarbete med folkhögskolorna. i , elevkåren vid samma skola,SFS, MusikaUska , och Folkliga musik- 1977/78:14 74 skolan Ingesiind biträder inte förslaget att föra överutbildningen av pianostämmare till gymnasieskolan. Behovet av en kvalificeradutbildning på högskolenivå av instrumentbyggare och pianostämmare är stort.Svenska stråklärarförbundet redogör för arbetsuppgifter och utbUdningsbehov påstråkinstrumentsidan. SÖ, som f. n. utreder möjligheterna att inrätta en bredareupplagd specialkurs för instrumenttekniker i gymnasieskolan, kan inte ta ställningtill om hela utbildningen kan rymmas inom denna skolform. I det följande redovisas remissinstansernas synpunkter påförslaget till varvad praktik i musikutbildningen. , LUT 74, , ,, , och upp den principiella delen av förslaget och anser att klyftorna mellanutbildning och musikliv måste undvikas genom en allsidig och återkommandekontakt med musiklivet både för högskolelärare och studerande. Genom praktikenkan de studerande få en positiv attityd till den kommande yrkesverksamheten. MusikaUska är inte övertygad om att merarenodlad, varvad praktik är en bättre ordning än en som successivt utökarkontakten med yrkeslivet. avstår emellertid från en närmarediskussion av principfrågan. Attförslaget tUl varvad praktik för samtiiga studerande är angeläget och måstegenomföras anser i övrigt så gott som samtliga remissinstanser även om man ärkritisk mot detaljer i förslaget. Framför allt anser många att OMUSunderskattat de organisatoriska och administrativa problemen med den omfattandepraktikverksamheten. Dit hör RRV och SÖ. ochSvenska liksom också SFS framhåller särskilt värdet avprojektformen för praktik. ger exempel på projektsom redan har genomförts och anser att deras producenter och regionkontor kanspela en betydelsefull roll i samband med praktikverksamheten. SFS framhålleratt svårigheterna alt skaffa praktikplatser är större än vad OMUS förmodar ochatt det behövs någon form av statlig reglering på området. De studerande bör fåtraktamenten och under den sammanhängande praktikperioden praktiklön. Musikhögskolorna i och anser att detföreslagna praktiksystemet behöver prövas och byggas ut successivt. Praktikenmåste utformas så att den inte upplevs som studieavbrott. Även anser att den nya formen av utbUdning bör genomföras underformer där alternativa försök kan göras. SACOISR avvisar OMUS förslag till varvad praktik i musiklärarlinjenoch förordar att det nuvarande systemet bibehålls. I stället börlärarutbildningen läggas upp så att den ämnesteoretiska utbild- 1977/78:14 75 ningen, dvs. den rent musikaliska koncentreras till ensamlad tidsperiod som föregår den praktisk-pedagogiska utbildningen. SÄCO/SRbeklagar vidare att praklikhandledarnas arbetsförhållanden ej behandlats i betänkandet. Också en rad andra remissinstanser ägnar sig enbart åtförslaget till praktik inom musiklärarhnjen. De flesta instämmer i OMUS'synpunkter. Framför allt diskuteras frågan om lärarhögskolornas roll för praktikenoch i utbildningen som helhet. UHÄ instämmer i förslaget men anser att detta måstepreciseras i flera avseenden. a. kan en aUtför fingradig värvning upplevassom en splittring. Praktiken i tvåämneslärarutbUdningen bör inte konstruerassom praktik i ett ämne i taget. I övrigt erinrar UHÄ om de förändringar somnyligen genomförts när det gäller praktiken i annan lärarutbildning. anser förslaget viktigt men attde praktiska problem och kostnader som uppstår inte har klarlagts. understryker att de krav somkommer att ställas på lärarhögskolorna är delvis andra än dem som kommer attställas vid annan lärarutbildning. SÖ och samt iStockholm anser att förutsättningar att fungera i utbUdningenpå det sätt som förslaget innebär måste prövas ytterligare. SÖ anser att OMUS'argument för ökade insatser från lärarhögskolornas sida väger tungt. anser att förslaget om medverkan iutbildningen från lärarhögskolorna bör omprövas. Även i förslaget orealistiskt. Praktiken bör inte delas upp på två händer utanansvaret bör ligga inom musikutbUdningen. LUT 74 anser att frågan om lärarutbildningens varvningsgradi framtiden inte med nödvändighet behöver lösas på ett för allalärarutbildningslinjer och alla lärarutbildningsorter helt identiskt sätt. LUT74 anser också att möjligheten bör hållas öppen att i vissa avseenden gå någotlängre i samordning mellan musiklärarutbildning och övrig lärarutbildning änvad OMUS gör. i , liksom elevkåren vid skolanoch SFS anser att en alternativ form för praktik utanför skolan är övningsundervisningsom organiseras inom utbildningen. Elevkåren vid i serdenna övningsundervisning eller övningsskola som det där kallas som ettkomplement till praktiken. SMI anser att praktik utanför skolan är bättre ändet traditionella systemet med övningselever vid institutionerna. Svenska anser att de administrativasvårigheter som kan uppstå vid en varvad praktik kan lösas utan någrapedagogiska olägenheter. Särskild personal måste anställas för att klarakontakterna med yrkeslivet. Med hänsyn tiU de gynnsamma återverkningar som Prop.1977/78:14 76 praktiksystemetkan få för det lokala och regionala kulturlivet bör praktiksystemet byggas uppefter samma principer på musiklärar- och musikerlinjerna. TCO anser att praktik förde studerande på musiklärarlinjen torde bli lättare att organisera än förstuderande på musikerlinjen. TCO vUl emellertid peka på risken av attpraktikperioder stör kontinuiteten i den individuella undervisningen.Proportionerna mellan de föreslagna praktikformerna liksom meUanpraktikperioder måste kunna avvägas efter de praktiska erfarenheter som vinns.Några poängtal för praktikens omfattning bör därför inte fastslås förnärvarande. Fleraav de remissinstanser som endast berör praktiken på musikerlinjen är ocksåoroade över de följder förslaget kan få. Musikhögskolani kopplar samman frågan om praktik i musikemtbUdningen ochstudietidens längd. delar OMUS' uppfattning att praktiken för bUvandemusiker måste organiseras fastare. Den avgörande frågan är dock vid vilkentidpunkt praktiken skall sättas in så att den inte stör färdighetsinhämtandet, vUkenomfattning den bör ha under pågående grundutbildning och hur mycket som börförläggas tUl en tidpunkt efter grundutbildningens avslutande. Musikhögskolananser det vara uteslutet att bibehålla spelskickligheten hos de avgåendestuderande och ge dem praktik, som innebär att de av dengenomsnittligt åtta terminer långa grundutbUdningen är borta från högskolan oehsina lärarleddä studier på huvudinstrumentet under en hel termin och dessutomett antal kortare perioder för olika projekt, motsvarande ytterligare ca entermin. avvisar en dylik organisation av praktiken och föreslåri stället att åtminstone den sammanhängande "lärlingsperioden" omminst en termin tillåts förlänga utbildningen. TCOanser att utbildningstiden reduceras genom den föreslagna praktikverksamheten. anser att man inte skall överskatta praktikensbetydelse för orkestermusiker. Den instmmentala färdighetsträningen kanförsvåras om man lägger in praktik för . är avsamma mening. TR,Operan, i Siockholm, Stiftelsen konserthus.Svenska musikerförbundet och tar upp den praktikantverksamhet förorkestermusiker som bedrivits på försök med bidrag från och från staten. Iallmänhet menar remissinstansema att OMUS inte dragit nytta av de erfarenhetersom försöken gett. Man anser också att praktik i form av tjänstgöring isymfoniorkester bör ligga i slutet av studietiden. Enligt musikerförbundetsmening bör praktikanterna få arvode om praktiktjänstgöringen sker i anslutningtill eller efter genomgången utbildning. Formerna för ersättning, ersättningensstorlek liksom ansvarsförhållandena i övrigt kring denna form av prak- Prop.1977/78:14 77 tikverksamhetbör bli en fråga för förhandling med de fackliga organisationerna. Svenska pianopedagogförbundetanser att de studerandes konfrontation med sin blivande arbetssituation är såbetydelsefull att 1/8 av utbildningstiden avsatt för praktik måste bedömas somhelt otUlräckligt. Svenska ungdomsringen förbygdekultur anser att det bör vara möjligt i någon av praktikformema attpraktisera musik tUl dans. Deremissinstanser som velat ha en förändring av kyrkomusikerlinjen anser attpraktik skall ingå även i denna utbildning. Idet följande redovisas i huvudsak synpunkter av generellt slag i remissyttrandena.Detaljkommentarer till förslagen om utbildningsinnehåll, omfattning av olika utbUdningsmomentetc. utelämnas i detta sammanhang. Denprincipiella modell för utbUdningslinjernas inriktning och konstruktion som OMUSföreslår accepteras utan invändningar. De remissinstanser som haft synpunkterpå gmnderna för indelningen av utbildningsområdet (se 6.2.1 oeh 6.2.2) harinte presenterat några motförslag. Remissinstansernaär i allmänhet mycket positivt inställda till den föreslagna musiklärarlinjensallmänna uppläggning. Detsamma gäller i fråga om de konkreta förslagen till vadlinjen skall innehålla.