prop · G10369 · 1977-12-31 00:00:00 — 2.2.4Homosexuella relationer mellan närstående Sexualbrottsutredningenföreslog som tidigare nämnts att de särskilda bestämmelserna om straff i vissafall för incest skulle helt upphävas. Därmed skulle självfallet också densärbehandling av homosexuella relationer mellan närslående som de nu gällandebestämmelserna är uttryck för försvinna. Utredningens förslag i denna delbehandlas närmare nedan i avsnitt 3. Enligtutredningsförslaget skulle stadgandena i 6 kap. 6 S första stycket BrB omstraff för otuktigt beteende ersättas av en beslämmelse om straff för sexuelltofredande (6 S)- Enligt detta stadgande skulle ansvar för sexuellt ofredande ådömasden som sexuellt berör barn , utan all det kan anses som sexuelltumgänge. Bestämmelsen i 6 kap. 6 S andra styckei BrB om straff för blottandeskulle enligt utredningens förslag helt upphävas. Denföreslagna bestämmelsen om sexuellt ofredande - som i sak skilde sig från detnu gällande stadgandet om otuktigt beleende framför allt genom attåldersgränsen sänkts från 15 lill - gjorde i likhet med den gällandebestämmelsen inte någon åtskillnad mellan homosexuella och heterosexuella relationer. Prop.1977/78:69 25 2.2.6Koppleri m. m. 1fråga om koppleri och främjande av otukt innebar utredningens förslag, att denuvarande sirafföestämmelserna i 6 kap. 7 S BrB skulle ersättas av ett stadgandeav innehåll, att ansvar för koppleri skulle ådömas "den som yrkesmässigtfrämjar eller otillböriigt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuellaförbindelser mot betalning". Denna strafföeslämmelse skulle således, ilikhet med de nu gällande stadgandena, träffa främjande eller utnyttjande avannans prostitution, oavsett om fråga är om heterosexuella eller homosexuellaförbindelser. De sakliga ändringar som förslaget innebar berör intelikställdheten mellan heterosexuella och homosexuella personer. Sexualbrottsulredningenföreslog, att bestämmelsen i 6 kap. 8 S BrB om straff för förförelse av ungdomskulle helt upphävas. Detta innebar självfallet, att den olikhet i behandlingenav homosexuella och heterosexuella relationer som den nu gällande bestämmelseninrymmer genom att olika åldersgränser har stadgats skulle försvinna. Stadgandeti 6 kap. 9 S BrB om avsleg från kravei på sedvanligt uppsåt i fråga om denförfördelades ålder i de fall då sirafföestämmelserna i kapitlet föreskriverviss åldersgräns skulle enligl sexualbrottsutredningens förslag behållasoförändrat (8 S). Bestämmelsernai utredningsförslaget om straff för försök (9 S) överensstämmer i sakväsentligen med nu gällande regler. Sålunda skulle straff inträda för försök till"sådant sexuellt tvång som ej är mindre grovt, våldtäkt, sexuellt umgängemed barn eller sexuellt umgänge med bam i beroende ställning", dvs. debrott som i huvudsak motsvarar de nuvarande brotten våldtäkt, våldförande,otuktmed barn resp. otukt med ungdom, vilka ärde brolt som enligl 6 kap. 10 S BrB ärsirafföara på försöksstadiet. Deförul (avsnitt 2.1) berörda problem som sammanhänger med att straffansvar förförsök till "homosexuell våldtäkt" eller "homosexuellt våldförande"i allmänhet inte inträder skulle automatiskt bli lösta med utredningensförslag, eftersom enligt förslaget alla former av sexuellt tvång skulle bli sirafföaraockså i homosexuella relationer. 1977/78:69 26 Enligtutredningsförslaget skulle sexuellt tvång eller våldtäkt, sexuellt umgänge medbarn, sexuellt umgänge med barn i beroende ställning eller försök till sådantbrott samt sexuellt utnyttjande och sexuellt ofredande i princip varaangivelsebrott. Detta innebaren viss utvidgning i förhållande till dennuvarande bestämmelsen i 6 kap. 11 S första stycket BrB. Den särskilda sexmånadersregelni andra stycket av samma paragraf skulle enligt förslaget gälla i fråga omsexuellt tvång eller våldtäkt eller försök till sådant brotl eller sexuelltutnyttjande. 1 dessa hänseenden innebar förslaget inte någon olikhet ibehandlingen av homosexuella resp. heterosexuella relationer, efiersom samtligaangivna brott var helt likformigt tillämpliga på homosexuella såväl somheterosexuella förhållanden. Utredningensförslag, alt den särskilda ålalsregeln i 6 kap. 11 S tredje stycket, vilkenavser vissa fall av otukt med barn eller otukt med ungdom eller försök tillsådant brott, skulle upphävas, saknar betydelse för frågan om de homosexuellasoch de heterosexuellas likställdhet i straffrättsligt hänseende. 2.2.11SärskUda bestämmelser om homosexiielh umgänge? Sexualbrottsutredningentog i ett särskilt avsnill av sitt betänkande (avsnitt 8, s. 95 O upp fråganhuruvida det föreligger behov av särskilda bestämmelser om homosexuelltumgänge. Enligt uiredningen byggerde gällande särbestämmelserna om homosexuell otukt på den s. k.förförelseteorin angående homosexualitetens uppkomst. Teorin går ut på atthomosexuella erfarenheter i puberteten kan resultera i en varaktig homosexuell driftsinsiällning,i varje fall om det homosexuella umgänget har initierats av en vuxen.Kriminaliseringen av homosexuella förbindelser skulle ha till syfte att hindraunga människor från att bli homosexuella. Bakom detta synsätt ligger givetvisuppfattningen att det inte är bra alt bli homosexuell. Uppfattningen kan enligtutredningen bottna i en fördömande eller föraktfull inställning tillhomosexualitet men också i insikten om de svårigheter i psykiskt och socialthänseende som är förknippade med en homosexuell läggning. Enav utredningens experter, biträdande överläkaren , har i bilaga 5lill utredningens'betänkande(s. 213 O lämnat en redogörelse fördenvetenskapliga litteraturen beträffande orsakerna till homosexuellt beteende. Hanssonanför sammanfattningsvis, att säkra kunskaper om orsakerna lill homosexuelltbeleende hos människan saknas. Argument kan enligt anföras för attgenetiska, psykologiska och eventuellt neuroendo-krina faktorer kan vara av belydelse.Det är möjligt, anser han, att det krävs Prop.1977/78:69 27 ettsammanträffande av fiera faktorer för att manifest homosexualitet skall uppstå.Ällmänt kan dock enligt sägas, att de faktorersom kan vara av betydelsemåste inverka mycket tidigt - i konceptionsögonblicket, när det gäller degenetiska faktorerna, under fostersladiet närdet gäller de hormonella faktorernaoch underde förstabarnaåren i vad gällerde psykologiska faktorerna. I deåldrar, i vilka nu gällande lagstiftning ger skydd mot homosexuella men inte motheterosexuella handlingar, är i överensstämmelse härmed och enligt en samstämmiguppfattning den sexuella inriktningen redan fastställd och omöjlig attpåverka, i varje fall enbart genom homosexuella kontakter. Ändraskäl, som enligt utredningen har åberopats för en säriagstiftning beträffandehomosexuella handlingar, hänger samman med den homosexuella prostitutionen.Utredningen anser det inte uteslutet, att en sänkning av åldersgränsen i frågaom homosexuellt umgänge kan medföra en viss ökning av antalet homosexuellakontakter med pojkar. Farhågoma får dock enligl uiredningen inte överdrivas,särskilt som undersökningar visat alt kontaktförsök sällan leder till sexuelltumgänge och att det endast i sällsynta fall föreligger risk för att den ungeblir prostituerad. Vidare påpekar utredningen, att bamavårdslagen germöjligheter till olika former av ingripanden vid homosexuell prostitution hosunga pojkar. har ingripanden mot homosexuell otukt med ungdom skettbara i ett fåtal fall . Ingripandena har ofta föranletts av utredningarom annan kriminalitet, där den homosexuella aktiviteten framsiår som en bisak ijämförelse med brottsligheten i övrigt. Den nuvarande lillämpningen avsärbestämmelsen ter sig därför enligt utredningen närmast som godtycklig.Vidare saknas enligt utredningen belägg för att de problem i psykiskt ochsocialt hänseende, som möler vid tidiga homosexuella upplevelser, i någotväsentligt avseende ter sig annorlunda än motsvarande problem vid tidigaupplevelser av heterosexuella relationer. Sammanfattningsvisanför utredningen följande. uppfattning är det angeläget att de homosexuellasvillkor förbättras. Kunskapen och förståelsen för homosexualitet bör ökasbland allmänheten. Homosexuella kontakter bör kunna knytas och samlevnadetableras på ett mer öppet och naturiigt sätl än vad som är möjligt. Dehomosexuellas känsla av att vara avvikande och diskriminerade bör motverkas. Ensärlagstiftning för homosexuella handlingar med barn och ungdom försvårar dessasträvanden. Det bör därför krävas mycket starka skäl för att en sådan säriagstiftningskall bibehållas . Detta har också betonats i direktiven tillsexualbrottsutredningen. Utredningen har inte kunnat finna alt skäl försärbehandling föreligger och föreslår därför att sammastraffrättsliga bestämmelser skall gälla för homosexuellt och heterosexuelltumgänge med bam och ungdom. Utredningen har föreslagit bestämmelser sommotiverats utifrån de förhållanden som föreligger vid heterosexuellarelationer. Homosexuella förbindelser med barn och ungdom har inte sådankaraktär att det finns anledning att ompröva vad som där föreslagils. Prop.1977/78:69 28 Underremissbehandlingen har som tidigare nämnts åtskillig och delvis stark kritikförts fram mot vissa delarav ulredningens förslag. Kritiken riktar sig främslmot innehållet i och utformningen av bestämmelserna om sexuellt tvång.Meningarna har också varit slarkt delade när det gällt förslagen om sänktaåldersgränser för sexuellt umgänge med barn. Även i övrigt har enskildheter iförslaget kritiserats. Enmera positiv inställning har redovisats när del gäller utredningensprincipiella uppfattning alt det saknas skäl för en straffrätlsligsärbehandling av homosexuella handlingar och till dess förslag att i framtidensamma straffrättsliga bestämmelser skall gälla för homosexuellt som förheterosexuellt umgänge med barn och umgdom. Det stora fiertaletremissinstanser har sålunda tillstyrkt utredningens förslag i denna del ellerlämnat det utan erinran. Medici nska fakulteten vid betonar,att medicinska skäl saknas för en särbehandling av homosexuellt umgänge.Fakulteten anser utredningens ställningstagande välgrundat och ägnat att ökalikställdheten mellan heterosexuella och homosexuella. Liknande synpunkterframförs av ett stort anlal remissorgan. Pånågra håll har man dock uttalat sig avvisande eller gett uttryck åt tveksamhet. Förslagetavstyrks sålunda av och skola. Förbundet anför att alla kanvara ense om alt de krafter förtjänar stöd som vill bryta ner en fördomsfullinställning till de homosexuella. Detta ändrar emellertid enligt förbundet integrundinställningen att gruppen barn och ungdom i vårt samhälle bör få levaskyddad från sexuella närmanden från äldre personer. Äv det skälet framstårförslaget för förbundel som ett missgrepp. Gruppen barn och ungdom är nämligen,framhåller förbundel, framför andra en målgrupp för vuxna homosexuellamänniskor. Den unga människan hamnar enligt förbundet i en långt mer konfiiktfylldsituation när hon utsätts för ett homosexuellt närmande än när närmandet kommerfrån en person av del motsatta könet. Moderata samlingspartiets kvinnoförbund,medicinska fakulteten vid och Svensk sjuksköterskeföreninguttalar viss tveksamhet inför förslaget. FöreningenSveriges åklagare anser inte utredningens uttalanden om pojkprostitutionensutbredning och prostitutionsriskerna vara realistiska. Mot den bakgrunden ochdå det inle kan uteslutas att en så markant sänkning av åldersgränsen som till14 år för sexuellt umgänge med barn skulle komma att medföra en ökning avantalet homosexuella kontakter med pojkar med sannolika effekter för denhomosexuella pojkprostitutionen. Prop.1977/78:69 29 ärföreningen iveksam till lämplighetan av att på det utredningsmaterial som presenteratsgenomföra en gemensam åldersgräns för alla slag av sexuellt umgänge med barn. ställersig synnerligen tveksamt lill alt 18-årsgränsenför homosexuella handlingar slopas. Medicinska och sociala erfarenheter kanenligt förbundet inte åberopas för ett slopande. Medicinskafakulteten vid och. ifrågasätterom 14-årsgränsen för homosexuellt umgänge är lämplig. Dessa båda remissorgananser, att en höjning av gränsen till bör övervägas. Närdet gäller den straffrättsliga behandlingen av sexuella övergrepp, varigenomnågon tilltvingar sig sexuellt umgänge med annan med användande av våld ellerhot som innebär trängande fara, inlärde homosexuella en i viss mån förmånligareställning än de heterosexuella. Ansvar för våldtäkt -med de särskilt strängastraffsatser som gäller för det brottet - eller för våldförande kan ådömasendast i heterosexuella relationer. I homosexuella relationer döms den som påett motsvarande sätt tilltvingar sig sexuellt umgänge för det i pnnciplindrigare brottet frihetskränkande otukt; bara i mycket allvarliga fall kanansvar också för grov misshandel eller för olaga tvång som är grovt ifrågakomma. 1 gällande lag finns beslämmelsersom innebär, att homosexuellt umgänge med ungdom i straffrättsligt hänseendebehandlas strängare än heterosexuellt umgänge i motsvarande situationer.Såvitt gäller barn är det straffrättsliga skyddet detsamma i frågaom heterosexuella och homosexuella handlingar. Men bestämmelsen i 6 kap. 4 S BrBom olukt med ungdom ger ell straffrättsligt skydd mot homosexuella handlingarriktade mot ungdomar mellan , vilket går avsevärt längre än närdetgäller heterosexuella handlingar. Vidare åtnjuter ungdomar i åldersgruppen 18-19år enligl samma paragraf visst straffrättsligt skydd mot homosexuellahandlingar företagna mot dem av vuxna personer till vilka de står i visslberoendeförhållande. När det gäller heterosexuella handlingar har motsvarandeberoendeförhållanden föranlett ett särskilt straffrättsligt skydd endast förungdomar i åldrarna . Slutligen inträder enligl 6 kap. 8 S BrB straffför förförelse av ungdom i homosexuella relationer, när gämingen riktar sig motungdomar i åldrarna , under det att motsvarande gärningar iheterosexuella relationer är sirafföara endast när de riktar sig mot ungdomar iåldrarna . har framhållit har de nu gällande straffrättsligasärbestämmelserna om homosexuella handlingar - vilka var föremålför en översyn - sin grund i uppfattningen att sådana handlingar medför störrerisker i psykiskt och socialt hänseende för unga människor än Prop.1977/78:69 30 falletär närdet är fråga om heterosexuella handlingar. Framför allt är det den s. k.förförelseteorin som har inverkat på lagstittarens ställningstaganden. Enligtdenna teori, som har haft talrika förespråkare också inom den medicinskavetenskapen, kan homosexuella upplevelser i puberletsåldern homosexuell läggning hos den unge. Olikheteni den straffrättsliga behandlingen av sexuella övergrepp genom våld eller hotallteftersom gärningen begåtts i en homosexuell eller en heterosexuell relationskulle enligt sexualbrottsutredningens förslag försvinna. Bestämmelserna iförslaget om straff för sexuellt tvång, våldtäkt eller sexuellt utnyttjande,vilka var avsedda alt ersätta de nuvarande stadgandena om våldtäkt, våldförandeoch frihetskränkande otukt, skulle bli tillämpliga i såväl homosexuella somheterosexuella relationer. Närdet gäller den straffrättsliga behandlingen i övrigt av homosexuella handlingarvar det för sexualbrottsutredningen en vägledande synpunkt att de homosexuellaskänsla av att vara avvikande och diskriminerade bör motverkas. försvåras dessa strävanden av en st raff rättslig säriagstiftningrörande homosexuella handlingar med barn och ungdom. Utredningen ansåg för sindel att det inte finns tillräckligt bärande skäl att trots detta behålla ensådan säriagstiftning, och dess lagförslag byggde i enlighet härmed påprincipen om full likställighet i straffrättsligt hänseende mellan dehomosexuella och de heterosexuella. Detstora flertalet remissinstanser tillstyrkte eller lämnade i varje fall utan erinranatt denna likställighetsprincip genomförs. och skolaavstyrkte dock förslaget att de nu gällande högre åldersgränserna för homosexuelltumgänge med barn och ungdom slopas och ersätts med de åldersgränser som gällerför heterosexuellt umgänge. Några andra remissinstanser uttalade tveksamhetinför förslaget i denna del. Den avvisande eller tveksamma inställningenmotiverades bl. a. med en hänvisning till faran för ökad pojkprostitution; detanfördes också, att medicinska och sociala erfarenheter inte kan åberopas för ellslopande av särbestämmelserna om homosexuellt umgänge med barn och ungdom. Ättde heterosexuella intar en mindre förmånlig ställning än de homosexuella, närdet gäller den straffrättsliga behandlingen av sexuella övergrepp genom våldeller särskilt allvariigt hot, beror sannolikl uteslutande på att homosexuellaövergrepp av detta slag är så utomordentligt mycket mera sällsynta änvåldtäkts- eller våldförandebrott, förövade av män mot kvinnor. Man har mot denbakgmnden ansett övriga tillämpliga strafföestämmelser-de som avser frihetskränkandeotukt, grov misshandel eller olaga tvång som utgör grovt brott - tillräckliga. Ävenom frågan inte har stor praktisk betydelse, anser sexualbrottskommittén, ilikhet med sexualbrottsulredningen och de remissinstanser som över huvud tagethar uttalat sig i frågan, att siraffiagsiiftningen om sådana sexuella övergreppsom det här gäller bör behandla övergrepp i heterosexuella och ihomosexuella relationer lika. 1977/78:69 31 Nugällande rätt innebär att de homosexuella på grund av att de i fråga om sindriftsinriktning avviker från den överväldigande majoritet av befolkningen somde heterosexuella utgör i vissa angivna hänseenden behandlas mindre förmånligti straffrättsligt hänseende än övriga medborgargrupper. En sådan ordning är enliglsexualbrotlskommitténs mening försvarlig endast om de homosexuellas avvikandebeteendemönster innebär uppenbara risker för att enskilda eller allmännaintressen skadas genom deras handlingar. Del är från denna utgångspunktkommittén har bedömt den akluella likställighetsfrågan. Till gmnd för nämndasärbehandling ligger framför allt den tidigare omnämnda s. k. förförelseteorin.Denna teori får emellertid enligl kommitténs mening anses vederiagd genom devetenskapliga undersökningar som har företagits och vars resullalhar redovisats i sexualbrottsutredningens betänkande. Det saknas således grundför antagande- vare sig i vetenskaplig teori eller i erfarenheterna från detpraktiska rättslivet - att homosexuella upplevelser hos ungdomar i åldrarnaöver ens i någon mån påverkar deras driftsinställning. Det synes inteheller finnas belägg för att det är sådana upplevelser under dessa levnadsårsom annat än i undanlagsfall leder till homosexuell prostitution. Erfarenhetentalar för att det är väsentligen andra faktorer som påverkar de ungapersoner -främst pojkar - som etablerar sig som homosexuellt prostituerade. Det underremissbehandlingen av sexualbrottsutredningens betänkande gjorda uttalandel attgruppen barn och ungdom framför andra är en målgrupp för vuxna homosexuellamänniskor, må vara sant. Men påståendet är i så fall lika sant såvitt gällervuxna heterosexuella människor-skillnaden är väl bara den att den vuxnesheterosexuella närmande till en 15-17-årig ungdom allmänt uppfattas som såmycket mer "naturiigt" och därför mera godtagbart. Under remissbehandlingenhar vidare framförts ett påstående, att den unga människan hamnar i en långtmera konfiiktfylld situation när hon utsätts för ett homosexuellt närmande, ändå närmandet kommer från en person av det motsatta könet. Påståendet har intepå någol sätl underbyggts, och kommittén vill för sin del anmärka, attförhållandet lika väl kan vara det motsatta. I ett samhälle, där deheterosexuella obestridligen ulgör en överväldigande majoritet av befolkningenoch följaktligen de heterosexuella normerna är starkt förhärskande, är det inleosannolikt att en ung människa kan känna det svårt att avböja ettheterosexuellt närmande av en vuxen person. En ung människa, som känslomässigtkanske upplever en stark motvilja mot att inlåta sig på en heterosexuellförbindelse med en vuxen person kan onekligen hamna i en svår konfiiktsituation.Det är troligt att en motsvarande konfiikt är betydligt lättare att lösa för enung person, som utsätts för ett homosexuellt närmande; medvetet eller omedvetetvet han eller hon att han (hon) handlar hell i överensstämmelse med vedertagna sexual-och normalnormer, om han (hon) försöker avböja en fortsatt kontakt. Prop.1977/78:69 32 Denunge har i dessa situationer ofta också stöd i att den vuxne är starkt medvetenom att hans (hennes) handlande går stick i stäv mot de i samhället allmäntvedertagna normerna. Medvad som har anförts anser sig kommittén också ha påvisat att de farhågor somvissa remissinstanser uttalat för att en reform i riktning mot full straffrättslig likställighet mellan de homosexuella och de heterosexuella skall fånegativa verkningar är överdrivna. Sexualbrottskommitténansluter sig sälunda till sexualbrottsulredningens av fiertalet remissinstanserbiträdda uppfattning att också i nu berörda hänseende homosexuella ochheterosexuella handlingar bör behandlas lika i straffrättsligt hänseende. Frågan,humvida en sådan likställighet kan åstadkommas utan större ingrepp i nugällande bestämmelser om sexualbrott, måste bedömas särskilt för varjebrottstyp för sig. 1det följande behandlas därför i tur och ordning de stadganden i 6 kap. BrB sominnefattar en särreglering av gärningar som begås av homosexuella. (1) Somfömt har nämnts (avsnitt 2.1) innefattar stadgandena i 6 kap. 1 § BrB om siraff för våldtäkt och våldförande en "positivdiskriminering" av de homosexuella, i det att "homosexuell våldtäkt" och "homosexuelltvåldfö rande" inte kan bestraffas som våldtäkt resp. våldförande utan endast som frihetskränkande otukt och, i vissa troligen sällsynta fall, grov misshandel eller olaga tvång som utgör grovt brott. förslag innebar, att denna olikhet i behandlingen av homosexuella och heterosex uella övergrepp skulle försvinna. Ettgenomförande av likställdhet mellan homosexuella och heterosexuella när detgäller sådana sexuel la övergrepp som avses i stadgandena om våldtäkt ochvåldförande fömtsätter genomgripande ändringar i dessa stadganden. Ätt nu läggafram förslag till sådana ändringar skulle innebära, att kommittén föregrep sinaframtida ställningstaganden beträffande dessa bestämmelser. Så bör inte skeutan tvingande skäl. Enligl kommitténs mening är emellertid skälen för enomedelbar reform inte tillräckligt starka. Sådana övergrepp i homosexuellarelationer som skulle kunna betecknas som "homosexuell våld-läkt"eller "homosexuellt våldförande" torde vara ovanliga. I den mån deförekommer är dedessutom redan enligt gällande lag sirafföara. 1 praktiskttaget alla dessa fall medger tillämpliga straffskalor en straffmätning sommotsvarar den som i ett liknande fall av heterosexuell våldtäkt resp. heterosexuelltvåldförande kan antagas bli tillämpad. Den socialpsykologiska betydelsen av attdessa gärningar inte rubriceras som våldtäkt eller våldförande är enligtkommitténs mening alltför ringa för att ensam motivera en omedelbarlagändring. Underdessa förhållanden har kommittén ansett sig inte böra f n. föreslå någraändringar i 6 kap. 1 S BrB. (2) Den olikhet ibehandlingen av homosexuella och heterosexuella som råder i fräga om de gärningar vilka enligt 6 kap. 4 § BrB betecknas som olukt med ungdom kan undanröjas genom lagtekniskt enkla åtgärder. Prop.1977/78:69 23 kantillgodoses genom att stadgandet i första stycket görs tillämpligt även påsexuella handlingar riktade mot någon som är av samma kön som gärningsmannenoch alt bestämmelsen i andra stycket helt upphävs. Lagändringar av delta slagskulle enligt kommitténs bedömande inte på något sätt föregripa del fortsattautredningsarbetet. Kommittén föreslår i enlighet härmed, att sådanalagändringar genomförs. (3) Frågan om undanröjande av den olikhet mellan homosexuella och heterosexuellasom nu råder i fråga om vissa incesluösa gärningar genom att bestämmelserna i 6kap. 5 § BrB om otukt med avkomling resp. med helsyskon avser endastheterosexuella förbindelser behandlas i avsnitt 3.