prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — Endast om det finns skäl alt antaatt gärningsmannen har förmåga alt ersätta skadan bör det krävas att denskadelidande utverkar dom i skadeståndsfrågan och söker verkställighet avdomen. 1 övriga fall innebär det onödigt merarbete att låta säväl allmändomstol som broltsskadenämnden pröva ersättningsfrågan. Med en sådan ordningtar del ocksä innan den skadelidande får ersättning. Om dom iskadeståndsfrågan inte finns och staten önskar föra regresstalan mot engärningsman som inte självmant betalar, måstestaten visseriigen först väckatalan mot denne vid allmän domstol. Någon väsentlig nackdel lär detta dock inteinnebära, eftersom regressanspråk sällan torde komma att framställas, 4.3 Jämkningmed hänsyn till den skadelidandes eget beteende JKdelar utredningens uppfattning att brottsskadeersätlning bör kunna jämkas medhänsyn lill omständigheterna i samband med skadehändelsen. Enligt JK bör dettasynsätt - inom vissa gränser- kunna tillämpas även om Prop.1977/78:126 74 skadanär av allvariigare art. Föreningen framför liknandesynpunkter men tillägger att reglerna inle flr tillämpas alltför strängt motden skadelidande. Ett låst och kanske moraliserande synsätt skulle kunna leda tillalt exempelvis en ensamslående pensionär, som för att bryta sin ensamhet gettsig i lag med okända och därvid blivit misshandlad, inte skulle fl fullersättning. anser att den föreslagna jämkningsregeln i vissa avseenden brytermot grundläggande principer i det skadeståndsrättsliga system som tillkomgenom den nya skadeståndslagen. Föreningen har förståelse för att enjämkningsmöjlighet bör finnas vid ett uppenbart medvållande från denskadelidandes sida. Jäm k ni ngs regeln är dock alltför vag och kommersannolikt att ge anledning till tolkningssvårigheier. Sverigesskadefria bilisters förbund förutsätter att de fordonsägare som saknar försäkringför tillgreppsskador eller har försäkring med självrisk skall hållas skadeslösagenom brottsskadelagen. 1 fall där fordon stjäls på grund av att startnycklarnahar lämnats kvar i tändningsläset bör vederbörande ha rätl lill ojämkadskadeersättning. Detta förfarande har nämligen i regel sin grund i tilirälligglömska eller i en hastigt uppkommen situation. 4.4 Hänsynstagandetill föreliggande försäkringsmöjligheter Uiredningensförslag om jämkning med hänsyn lill föreliggande försäk-ringsmöjligheler har iallmänhet inle kommenterats under remissbehandlingen, ochSveriges advokatsamfund framhåller dock atl del bör uttryckligen framgå avlagtexten alt jämkning av sådan anledning inte skall ske vid personskada.Vidare anser LO atl lagtexten bör innehålla all jämkningsmöjligheien inte ägertillämpning på de begränsade möjligheterna till ersättning för sakskada och renförmögenhetsskada i allmänhet, Remissinstansernagodtar i regel utredningens förslag att viss självrisk skall avräknas frånbrottsskadeersättningen. är dock kritisk och avstyrkerförslaget såvitt avser rymlingsskador. Med utgångspunkt från vissa beräkningarsom har redovisats i en för /71 utförd utredning om ersättningav statsmedel för brottsskador (intagen i serien informerar1977:2) skulle den av utredningen föreslagna självrisken medföra en minskningmed ungefär hälften av del belopp som r n. betalas ut för rymlingsskador.Styrelsen ifrågasätter om det verkligen är statsmakternas avsikt allrymlingsanslaget skall skäras ned så radikalt. Enligt styrelsen har utredningenöverdrivit synpunkten att ett självriskbelopp skulle ta undanersättningsanspråk på små belopp för vilka utbetalningar medför förhållandevismycket höga administrationskostnader. 1 vart fall får denna Prop.1977/78:126 75 synpunktenligt styrelsens mening inte tillmätas avgörande betydelse. Mot utredningsförslagetkan i stället anföras värdpoliliska aspekter. Det finns risk att ytteriigareinskränkningar av de redan nu snäva ersättningsbestämmelserna skulle leda opinion mot de öppna vårdformer som tillämpas. Skärpta bestämmelser skullevara speciellt olyckliga i fråga om skador som drabbar privatpersoner. Dennakategori utgör majoriteten av de skadelidande. Styrelsen anser därför attnågon självriskbestämmelse inte bör införas beträffande rymlingsskadorna. Ettpar remissinstanser kritiserar även utredningens förslag alt i fråga om självriskenvid rymlingsskador göra skillnad mellan skadelidande som bor i närheten avanstalter och övriga skadelidande. Enligl har utredningenhärigenom velat återinföra ersättningssystemet till vad som ursprungligen varsyftet med rymlingsanslaget. Vid anslagels tillkomst i slutet av 1940-talel varett av huvudskälen atl kompensera de kringboende. En betydelsefull skillnad idetta sammanhang mellan de dåtida förhållandena och dagens samhälle är dockbiltätheten. Det är lätt för en rymmare att få tag i en bil och snabbtkomma långt bort ifrån anstalten och där begå broll. Enligt styrelsen skulledel bli omöjligt att vinna förståelse hos allmänheten för en så snävbestämmelse som den utredningen har föreslagit. Dessutom måste det bli mycketbesvärligt alt tillämpa regeln pä ett något så när rättvisande sätt. Liknandesynpunkter anförs av överåklagaren i åklagardislrikt, som även anser atlosäkerheten om vad som innefattas i närhetsbegreppet kommerati medföra altmänga småärenden får handläggas som avslagsärenden. Någon större administrativvinst kommer därför inte all göras genom denna självriskbestämmelse. RÅframhåller dock alt dessa farhågor inte bör överdrivas. Förslaget bygger idenna del på atl frågan flr lösas med beaktande av omständigheterna i varjesärskilt fall. Denna metod torde med hänsyn till de skiftande förhållandenavara nödvändig. Rikspolisstyrelsenframhåller att det nya ersättningssystemet enligt utredningen inle skall hakaraktären av ett statligt skadeståndsansvar eller en allmän försäkring lillförmån för vissa medborgare. Självrisk enligl en försäkring bör därför ej varavägledande för avräkning. Dessutom synes beloppet . vara för lågt. Vidareär det uppenbart att ett fast angivet belopp kan komma atl behöva ändras ofta iförhållande lill indexhöjningar. Styrelsen föreslår därför att det gmndläggandeavräkningsbara beloppet bestäms till ett procenttal av basbeloppet, exempelvisi storieken 0,5-1 96. Enligtförsvarets civilförvaltning synes det av utredningen föreslagna självriskbeloppetfrämst vara motiverat av administrativa skäl och av det förhållandet att detinom hemförsäkringen, i vilken överfallsskyddet ingår, tillämpas en självriskpå . De ändringar av självriskbeloppet som kan förutses bli behövliga, t.ex. vid förändringar av penningvärdet eller försäkringsvillkoren föröverfallsskyddet, bör emellertid enligl civilförvaltningen vidtas på annal sättän genom lagändring. Prop.1977/78:126 76 bördet kunna ankomma på regeringen att efter förslag från broltsskadenämndenfastställa storleken av självrisken. Folksampåpekar att självrisken vid hemförsäkring kommer atl höjas till , och kankomma atl stiga ytteriigare om inle penningvärdet stabiliseras. Troligen kommersjälvrisken att anknytas till basbeloppet och vara av detta. Om brottsskadeåtagandetskall gälla även sakskador bör observeras att självrisken är högre förföretagare. Det finns inte anledning att den oförsäkrade blir bättre ställd.Självrisknivån i företagsförsäkring kommer antagligen att bli 7 96 avbasbeloppet. Denföreslagna regeln alt högre självrisk än . skall avräknas, om skadanomfattas av försäkring med högre självrisk, medför enligl all detblir fördelaktigare för den skadelidande att sakna försäkring än alt ha försäkringmed hög självrisk. Utredningen har menat alt den som valt försäkring med högsjälvrisk fär anses ha förmåga atl själv stå hela självrisken. Det kanemellertid vara sä alt försäkringen med hög självrisk har valts därför attförsäkringstagaren inte har haft råd atl betala den högre premie som en försäkringmed lägre självrisk medför. En sådan försäkringstagare bör inte få lägreersättning sammanlagt än den som saknar försäkring eller har haft råd alt la enförsäkring med låg självrisk. Uiredningensförslag alt livränta skall utgå endast när ersättningen avser inkomstföriusleller föriust av underhåll och är av väsentlig betydelse för den skadelidandesförsörjning kommenteras endast av . förekommer det fall dä ersättningen visserligen inte kan sägas vara avväsentlig betydelse för vederbörandes försörining men likväl är ganskabetydande och då det med hänsyn till den skadelidandes förhållanden skulle varaolämpligt att utbetala ett mycket slorl belopp på en gång. Även om sådana fallväl inte blir ofla förekommande, är del enligt nämndens mening onödigt attbegränsa användningen av livränteformen så hårt som har sketl i utredningensförslag. En viss uppmjukning förordas av innebörd att livränta skall kunnaförekomma också när särskilda skäl i övrigl talar mot ersättning i form avengångsbelopp. Nämnden framhåller vidare alt det är oklart om förslaget äravsett att utesluta också möjligheten att ge periodisk ersätling för framtidakostnader för vård m. m. Vid t. ex. grava förlamningsfall("maximalskador") förekommer del att vårdersätlningen beräknas tillmycket höga belopp - . för år och lill och med högre. Kapitaliseringi sådana fall framstår som föga lämplig. Om ordet livränta i förslaget avsesomfatta ocksä en på förhand bestämd periodisk ersättning för kostnader för vårdo.d. - som fallet torde vara i exempelvis kommunalskatielagen - skulleemellertid den föreslagna modifikationen av bestämmelsen vara tillräckligockså för kostnadsersättningens del. Prop.1977/78:126 77 FöreningenSveriges statsåklagare instämmer i uiredningens förslag att det bör varamöjligt all i vissa fall låta ersättning ulgå förskottsvis. Enligt föreningenbör det dock övervägas om inte principen bör komma till uttryck i lagtexten. Utredningensförslag att brottsskadeersättningen skall maximeras till vissa belopp lämnasutan erinran i flertalet remissyttranden. anser dock att särskildamaximeringsregler inte är behövliga. Flertalet höginkomsttagare torde nämligenha sådant försäkringsskydd att brottsskadeersättningen inte behöver uppgå tillföreslaget maximibelopp för att skadan skall ersättas i sin helhet. I övrigafall talar enligt hovrätten hänsynen till de skadelidande föratt ersättningsbeloppeninte begränsas. Dessa fall torde bli så sällsynta att en invändning omstatsfinansiella hänsyn saknar bärkraft. Närdet gäller maximibeloppet av en livränta ifrågasätter om inte enbruttonivå på 7,5 basbelopp är en rimligare gräns än den föreslagna nettonivånpå 3 basbelopp. framstår en maximering på3 basbelopp som helt otillfredsställande när det gäller livränta förvissa svårt skadade. Denna gräns bör därför höjas väsentligt. framhåller all det i tydlighetens intresse bör anges i lagtexten att debasbelopp som avses i maximeringsreg-lerna är de som gäller vid ersättningensbestämmande. Enligt nämnden kan dock även andra basbelopp länkas, t. ex, delsom gäller vid årets ingång. I 5 Regress mot skadevållaren JKantar att statens regressrätt kommer att aktualiseras endast i undantagsfall,främst av det skälet att brotlsskadeersältning skall utgå endast om det visarsig att skadevållaren saknar möjligheter att utge skadeståndet. Vårdpolitiskaeller andra skäl bör emellertid enligt JK inte fl föranleda atl en person somhar ådragit sig skadeståndsskyldighet genom brott försätts i en ekonomiskt mergynnsam situation än de som på annat sätt, t. ex. genom icke straffbarvårdslöshet, har blivit skadeståndsskyldiga. Inte heller länsåklagarmyndigheteni och anser att vårdpolitiska hänsyn bör utgörahinder mot att staten söker driva in alla skadestånd. Det är visseriigenriktigt atl många som döms till skadestånd pä grund av brott har dålig ekonomi.Detla är dock inle ett problem som löses genom att man accepterar altgärningsmannen inle gör rätt för.sig. 1 stället behövs det insatser av eneffektiv övervakare, uppläggande av en detaljerad ekonomisk plan och noggrannkontroll av att denna följs. LOunderstryker å andra sidan vikten av att det görs en vårdpolitisk bedömning närstaten prövar frågan om en fordran skall drivas in eller skrivas 1977/78:126 78 Skall olika anpassningsåtgärder ha någon föralsältningatt lyckas, måste den straffade få möjligheter till en dräglig materiellstandard när han kommer i arbele. Remissinstanserna är i allmänhet positivt inställda tillförslaget om ett enhetligt prövningsförfarande i fråga om brottsskador. Fleraremissinstanser, bl. a. , brottsförebyggande rådet,och försvarels civilförvaltning, förklarar uttryckligen altde delar uiredningens uppfattning atl en särskild nämnd bör tillskapas meduppgift att pröva ansökningar om brottsskadeersätlning. Några remissinstanseranmäler dock tveksamhet på denna punkt. Enligl JK.s mening väger de åberopade skälen för attinrätta en särskild nämnd inte tungt. Att ärendena om brottsskadeersätlningdelvis blir särpräglade och inle helt följer vanliga skadeståndsrältsligaregler kan inte vara ett skäl att lägga prövningen på ett nytt organ. Delsammaskulle kunna sägas om alla nykonsiraktioner, t. ex. om ärenden enligt lagen omersättning vid frihetsinskränkning. Uppgiften har trots detta lagts på enbefintlig myndighet, nämligen JK. Inte heller den väntade ärendemängden ärsådan atl den motiverar att uppgiften läggs på ett helt nytt organ. Enligt JKär det emellertid önskvärt all någon form av nämnd - dvs. ett pä lämpligt sättsammansatt kollegium - tillskapas för all medverka vid prövningen av ärendena.Delta önskemål kan tillgodoses även pä annat sätt än genom alt nämndenanförtros ärendena. En lösning skulle t. ex. kunna vara att uppdra prövningenät en befintlig myndighet och att till denna myndighet knyta en nämnd förrådgivande - i vissa fall ev. även beslutande - funktioner i ärenden omersättning lill brottsoffer. Statskontoret anför liknande synpunkter och anserall någon redan befintlig myndighet, t. ex. JK eller försvarels civilförvaltning,skulle kunna pröva ärenden om brottsskadeersätlning. Om den som har vållatskadan åtalas för brottet borde i stället domstolen kunna pröva inte endaståtalet och den skadelidandes yrkanden om skadestånd utan också frågan om broltsskadeersättning. Sveahovrätt har svårt att förstå hur en fullt tillfredsställande prövning avanspråk på brottsskadeersätlning skall kunna ske annal än vid allmän domstolmed de möjligheter domstolsförfarandet ger exempelvis lill upptagande avbevisning i betryggande former. Hovrätten har full förståelse för de praktiskaoch ekonomiska skäl som har föranlett utredningens förslag om atl brottsskadeärendenaskall avgöras av en särskild nämnd vars beslut inte skall kunna överklagas. Medhänsyn till de betänkligheter som förslaget inger vill hovrätten emellertidföreslå att denna fråga ytterligare övervägs under del fortsattalagstiftningsarbetet, så atl man åtminstone i fall då fråga är om anspråk avbetydande storiek försöker få till stånd en från rätlssäkerhetssyn- 1977/78:126 79 punktbättre ordning än den föreslagna. Även försäkringsjuridiska föreningen anmälerbetänkligheter frän rättssäkerhetssynpunkt mot förslaget att broltsskadenämndenskall avgöra ersättningsärenden som enda instans. Åtminstone i det fall dåersättningen är av slor betydelse för den enskilde synes det rimligt att hankan 11 till stånd en överprövning av brottsskadenämndens avgörande. Eftersomdet här är fråga om en lagtillämpning som bygger pä skadeståndsrältsligaprinciper, bör prövningen förläggas lill allmän domstol. Därvid bör lämpligenreglernas tillämpning begränsas till visst belopp, bestämt i anslutning tillbasbeloppet. Detta belopp bör ej sättas för högt. En viss, relativt korttidsfrist bör föreskrivas inom vilken skall ske endera klandertalan genomstämning till domstol eller besvär till tingsrätt eller hovrätt. ifrågasätter om inte försäkringsbolagen kunde tahand om skaderegleringen även beträffande de oförsäkrades överfallsskador.Försäkringsbolagen är beredda att ställa sin skadereglerings-organisation tillförfogande för dessa skador. Ett sådant arrangemang skulle kunna ha vissafördelar såväl för staten som för de skadelidande. Kostnaderna skulleantagligen bli betydligt lägre för statsverket än om skaderegleringen ordnasgenom en särskilt tillskapad myndighet. Antalet skadefall som inte läcks avöverfallsskyddet måste anses vara helt marginellt, och del förefaller svårt atlsom utredningen har gjort motivera särskild skadereglering, åtminstonebeträffande de vanliga broltsskadorna, med särskilda hänsyn av kriminalpolitiskart, Samma skadetyper ersätts ju av försäkringsbolagen i de fall dä denskadelidande har försäkring. Det är en stor fördel bl. a. för utvecklingen aven enhetlig praxis pä personskadeområdet atl man inte för den begränsadekategori skadefall det här är fråga om tillskapar ytteriigare en skaderegleringsorganisation.Kriminalpolitiska motiv kan dock möjligen motivera en särskild ordning förprövningen av rymlingsskadorna. Decentraliseringsulredningen,som föreslår en omfattande decentralisering av beslutanderätten i brottsskadeärenden,ifrågasätter om det efter en sådan decentralisering fordras en särskild nämndpå central nivå. Fördet fall att en särskild nämnd tillskapas för att avgöra brottsskadeärendenhar remissinstanserna inte någon erinran mot att denna nämnd administrativtknyts till någon befintlig myndighet. JK-utrednlngen ifrågasätter dock omnågra egentliga fördelar står atl vinna med alt låta nämndens kansligöromälhandhas av en redan bestående myndighet. Med hänsyn till den relativt sloraomfattning som nämndens verksamhet beräknas fl bör det enligt JK-utredningensmening i stället kunna övervägas att skapa ett eget kansli för nämnden och göraden lill en självständig myndighet. Närdet gäller frågan vilken myndighet som bör utses alt vara värdmyndighet förden föreslagna nämnden konstaterar JK att a v de myndigheter som enligtutredningen är tänkbara - kammarkollegiet, , rikspolisstyrelsenoch JK - JK oomtvistligt torde vara den myndighet som har den Prop.1977/78:126 80 störstaerfarenheten och den vidaste kompetensen av ärenden av liknande beskaffenhet. Brottsskadeärendenaär inte mer särpräglade i förhållande lill skadeståndslagen änskadeståndsärenden enligt exempelvis trafikskadelagen, sjölagen, datalagen,lagen om ersättning vid frihetsinskränkning eller kontrakt. Alla dessa typer avskadestånd faller inom JK:s kompetens, ibland som "monopol", oavsettom det är fråga om s. k. beslutskada, sakskada eller personskada, renförmögenhetsskada eller ideell skada. JK erinrar även om att frågan om denlämpliga organisationen av den statliga skaderegleringen f. n. utreds av JK-utredningen.1 den mån detta utredningsarbete leder fram till all en central myndighet börtillskapas med ställning av "statsadvokat" som skall vara knuten tillJK, skulle statsadvokaldelen av JK vara ett naturligt hemvist för ärenden omersättning lill brottsoffer. JK-utredningenupplyser att man inom utredningen f. n. diskuterar alt låta en till JK-ämbeletknuten statsadvokat svara för siatens skadereglering och handläggning avtvister i den mån berörd myndighet inte har personalresurser härför. Medhänsyn till att brottsskadeersätlning inrymmer åtskilliga skadeståndsrältsligainslag skulle det vara av värde om brotlsskadenämnden och JK-ämbelet med eneventuell statsadvokal hade handläggare som kunde utnyttjas av båda organen.Dessa omständigheter talar således för att utse JK lill värdmyndighet för broltsskadenämnden.Följden av en sådan konstruktion blir emellertid att flertalet tjänstemän viddel under JK lydande kansliet huvudsakligen kommer att syssla med ärenden medvilka JK eller en eventuell statsadvokat inte har någon befallning, något somenligt mening är mindre lyckat. En förutsättning för att utseJK till värdmyndighel för brotlsskadenämnden bör vara att JK eller en eventuellstatsadvokat utses lill ordförande i nämnden. En ordning där JK är ordförande ibroltsskadenämnden synes vara väl förenlig med intentionerna i fråga omnämndens sammansättning. Med utgångspunkt från den lösning som JK-utredningennärmast har stannat för vill utredningen således i första hand förorda att JKutses till ordförande i broltsskadenämnden och att nämndens kansli knyts till JK-ämbelet.En sådan ordning kan i och för sig genomföras innan ställning tas till JK-utredningensnyss angivna förslag om JK-ämbetels befattning med tvister som rör siatensenskilda rätt. Skulle statsmakterna stanna föratt förlägga motsvarandeverksamhet till myndighet utanför jusiitiedepartementet, t. ex.kammarkollegiet, kommer saken dock i annat läge. Kammarkollegiet har intenågon erinran mot att bli värdmyndighet för brotlsskadenämnden men framhållerattdet torde komma att medföra slora svårigheter för en värdmyndighel att slå tillförfogande med personal, om detta skulle innebära att denna personal får delasig mellan värdmyndighetens arbetsuppgifter och brottsskadenämndens. En lösareanknytning till värdmyndighelen bör vara att föredraga. Kammarkollegiet harerfarenhet av en sådan lösare anknytning. Prop.1977/78:126 81 gemensamtelefonväxel, och samtliga löner och andra utbetalningar från presstödsnämndensker genom kollegiet. Någon personal gemensam för nämnden och kollegiet finnsdock inte. Inteheller motsätter sig att vara värdmyndighet för nämnden, omdetta skulle befinnas rationellt med hänsyn till att styrelsen har storerfarenhet av liknande ärenden. , som anser att nämnden bör knytas till någon myndighet somtillhör verksamhetsområde, förklarar sig berett atl ålasig uppgiften atl vara värdmyndighel. Till är f. n. knutna tvänämnder, notarienämnden och tjänsteförslagsnämnden. Hos verket finns därförerfarenhet av ett sådant arrangemang. Av särskild betydelse är att somhandläggare lill nämnden ha tillgång till jurister med aktuell domsiolserfarenhet.Detla skulle ha möjlighet att sörja för. Enligtsocialstyrelsen ligger del nära lill hands att styrelsen, som f. n. har hand omflertalet av rymlingsskadorna, blir värdmyndighel för nämnden. Styrelseneftersträvar dock att inrikta sin verksamhet på planering, allmän upplysningoch tillsyn. Då skadeärenden faller utanför detta arbetsområde, anser styrelsenatt den inte bör komma i fråga vid valet av värdmyndighel för brotlsskadenämnden,såvidaannan lämplig myndighet finns. 1 en reservation till styrelsens yiirande anförsdock all slutligt ställningstagande i frågan bör anslå tills ärklar. föreslåratl försvarets skadereglerings nämnd, som har lilluppgift atl avge yttrande i fråga om ersättning vid sak- och personskador,anförtros uppdraget att vara brottsskadenämnd och atl civilförvaltningen utsesall vara värdmyndighel ät denna nämnd. kommer i slortsett att ha samma slags arbetsuppgifter som redan nu finns vidcivilförvaltningens juridiska byrå. Den erfarenhet som krävs för att prövaärendena i nämnden finns ocksä inom civilförvaltningen. Civilförvaltningenanser därför att ämbetsverket flr anses vara mera lämpat alt vara värdmyndighelåt brotlsskadenämnden än de myndigheter som utredningen har nämnt isammanhanget. Det förefaller inte osannolikt att del av utredningen beräknadepersonalbehovet för nämndens kansli skulle kunna minskas något vid enanslutning till civilförvaltningen. framhåller att starka skäl talar för att broltsskadenämnden knyts lillbrottsförebyggande rådet. Ersättningssystemet för broltsskador syftar inteenbart till atl fylla en social funktion utan har också ett kriminalpolitisktsyfte. Den dömdes vilja att ta arbete kommer exempelvis att öka, om han interiskerar alt förföljas av skadeståndsanspråk på slora belopp. Prövningen av dendömdes betalningsförmåga vid bestämmande av brottsskadeersättning och innan siatensregressanspråk görs gällande är ömtålig och kräver insikter i kriminal- ochvårdpolitik. Sakkunskap i dessa hänseenden finns företrädd hosbrottsförebyggande rådet. 6 1977/78. Prop.1977/78:126 82 ganderådet finns vidare de kunskaper om brotlsutvecklingen som är nödvändiga för altbedöma vilken omfattning som brottsskadeersättningen bör tillålas få.Information i anledning av nya möjligheter till broltsskadeersättning är ocksäen arbetsuppgift som ligger nära brottsförebyggande rådets nuvarandearbetsområde.