prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Ettnytt regelsystem för kommunalt gatubyggande börenligt direktiven förgatukostnadsutredningen ges ett sådant innehåll alt de ekonomiska förhållandenagestaltas på i huvudsak samma sätt oberoende av vilken planform som används.Vissa principer som bör kunna läggas till grund för ett framtida syslem anges idirektiven. Idirektiven konstateras emellertid att det nuvarande regelsystemet ibyggnadslagstiftningen är mycket komplicerat och att det inle har belysts hurdet fungerar i praktiken. 1 en första etapp borde utredningsmannen därförkartlägga och utvärdera nuvarande system och klariägga dess brister. Utredningsmannenhar i huvudsak slutfört denna första etapp. Utredningsarbetet har visat altgällande regler på gatuväsendets område är klart otillfredsställande. En reformav dem framstår som behövlig. Föreskrifterna är invecklade och tidsödande atttillämpa. Vad kommunerna framför allt finner otillfredsställande är att de inlekan räkna med skälig kostnadstäckning för sina invesieringsulgifter för galor,parker och andra allmänna platser och all ingen ersättning medges för drift ochunderhåll. Den belastning delta innebär för kommunernas ekonomi har blivit merakännbar i och med alt kommunerna har fält anledning alt i större utsträckningän tidigare tillämpa byggnadslagens galukoslnadsregler. Detla aren följd av denstora satsningen i många kommuner på sanering och byggande i mindre enheter.Även ur markägarnas synvinkel talar flera skäl för en reform, bl.a. den ojämnafördelningen av gatukostnader mellan äldre och nyare fastigheter samt mellanfastigheter i områden med stadsplan och i områden med byggnadsplan. Skr 1977/78:103 360 Medhänsyn dels lill behovet att snabbt fä fram tidsenliga och rättvisagatukostnadsregler, som lar sin utgångspunkt i den nytta fastigheterna inom ettsammanhållet område har av kommunernas insatser, och dels till att sådanaregler såvitt möjligt bör samordnas med reglerna om väghållning i områden med byggnadsplanbör galukostnadsutredningen fä tilläggsdirektiv om atl lägga fram förslag tillny lagstiftning i fråga om galuväsendet. 1 2§ kommunala renhållningslagen (1970:892) finns bestämmelser om befogenhet förkommun att ålägga fastighetsägare att fullgöra viss renhållningsskyldighet ifråga om gångbana eller annat för gångtrafiken erforderiigt utrymme utanförfastigheten. har hos regeringen hemställt om en översyn avifrågavarande bestämmelser (JoU 1976/77:10, rskr 1976/ 77:48). Detbör uppdras åt gatukostnadsutredningen atl verkställa en sådan översyn och attframlägga förslag till en mer ändamålsenlig reglering av renhållningsskyldighelenbelräflände gångbanor m.m. Galukostnadsutredningenbör därför få i uppdrag alt skyndsamt utforma och lägga fram förslag till nyaregler om avgifter för gatubyggande m.m. Förslaget bör utformas sä att man fären god samordning mellan föreskrifterna för gatuhållning och för annankommunal väghållning, för vilken bestämmelser kan komma att föreslås i vägutredningensväntade betänkande. En utgångspunkt för utredningens arbete bör också vara attta bort sådan statlig detaljreglering som med hänsyn till kommunernas ställningoch resurser inle längre är nödvändig. Utredningens förslag bör inte onödigtvisföregripa en samlad långsiktig lösning av frågorna om lagstiftning förmarkanvändning och byggande. Jag hemslälleratlregeringen utvidgar galukostnadsutredningens uppdrag i enlighet med vad jag nuhar anfört. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hennes hemställan. 361 Kommittéer:Industridepartementet Del II 1:1 Tilläggsdirektiv till delegationen (I 1975:02) förenergiforskning Departementschefen,statsrådet , anför. Medslöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefenför industridepartementet en delegation (1 1975:02) för energiforskning meduppgift att bl.a. ta fram underlag för planering av forskning ochutvecklingsarbete inom energiområdet i ett långsiktigt perspektiv. I direktivenför delegationens arbete angavs att underlaget bör redovisas på sådant sätt altdet kan tjäna som underiag för statsmakternas beslut om omfattning ochinriktning av forskningen och utvecklingsarbetet på energiområdet sedan det nulöpande treåriga energiforskningsprogrammet genomförts. Delegationensuppdrag i detta avseende angavs närmare genom tilläggsdirektiv den 10 juni1976. Dessa innebar bl.a. att delegationen i sitt underiag skulle redovisaalternativa förslag. Ett alternativ borde i förhållande till insatserna inomenergiforskningsprogrammet under /78 innebära en oförändradambitionsnivå. Ett alternativ borde bygga på en tjugo-procentig minskning avambitionsnivån. Delegationen skulle däratöver vara oförhindrad att redovisa ettav delegationen avvägt alternativ som innebär ökad ambitionsnivå. Vid anmälan den 22december 1976 av frågan om tillkallande av en angav statsrådetJohansson att delegationens direktiv bör ändras i vad avser de alternativaförslag som delegationen har all redovisa. Ett alternativ bör allfiämt innebäraen oförändrad ambitionsnivå i förhållande till insatserna inom energiforskningsprogrammelunder /78. Därutöver bör delegationen redovisa två av delegationenavvägda alternativ som innebär högre ambitionsnivå. Härvid bör belysas främstmöjligheterna att öka insatserna vad gäller utvecklingen av förnyelsebaraenergikällor. Sådana insatser bör innefatta även den forskning och utvecklingsom behövs för alt anpassa olika konsumtionssektorer lill ökal utnyttjande avsådana energikällor. Delegationens direktiv bör nu ändras i enlighet härmed. Som angavs vid anmälan avfrågan om tillkallande av en finns ett nära samband mellandelegationens och kommissionens uppgifter. Det är väsentligt attförutsättningar skapas för eU väl fungerande, ömsesidigt informationsutbyte ochen koordinering av de arbeten som syftar lill att förse regeringen med underiagbeträffande utsikterna för nya tekniska lösningar m.m. Delegationenssammansättning har därför ändrats så att ett personsamband skapatsmellan delegationen och kommissionen. Det är emellertid, som också angavs viddet nämnda tillfället, angelägel att pågående utrednings- och förslagsverksamhetinom energiområdet fortgår och genomförs ulan avvaktan på energikommissionensmer långsiktiga och Deln 1:2 Skr 1977/78:103 362 Vad gäller delegationen för energiforskning vill jag därvidsärskilt framhålla betydelsen av att delegationens uppgifter som programansvarigiorgan för programmet Allmänna Energisystemstudier och för samordning av dentotala forsknings- och utvecklingsverksamheten inom energiområdet kangenomföras under i huvudsak oförändrade arbetsformer. Jaghemställer att regeringen bestämmer uppdraget till delegationen förenergiforskning på det sätt jag har angett. .Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hanshemställan. 2.Kooperationen och dess roll i samhället Departementschefen,statsrådet , anför. Kooperationenspelar en viktig roll inom det svenska samhället. En stor del av landetsbefolkning är som medlemmar, kundereller anställda engagerade i den kooperativaverksamheten. Genom sin folkrörelsekaraklär bidrar kooperationen verksamt tillsamhällets ekonomiska, sociala och demokratiska utveckling. Grundläggande regler förde kooperativa föreningarnas verksamhet ges i lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar. Utmärkande fören ekonomisk förening är att den genom verksamhet ivilken medlemmarna på ett eller annat sätt deltar, t.ex. som avnämare ellerleverantörer, skall främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Lagen föreskriveri övrigt bl.a. öppet och frivilligt medlemskap, demokratisk förvaltning, atträntan på medlemmarnas insatta kapital skall vara begränsad och alt överskotti stället skall fördelas i förhållande till medlemimarnas användning avföreningens tjänster. För vissa slag av ekonomiska föreningar finns särskildlagstiftning. Det gäller bl.a. bostadsrättsföreningar som regleras av bostadsrättslagen(1971:479). Inomkonsumentkooperationen, dvs. främst konsumtionsföreningar anslutna tillKooperativa ,samt ibostadsrättsföreningar anslutna till och Svenska Riksbyggenfinns drygt tre miljoner medlemmar, eller ca två miljoner om dubbelanslutningarräknas bort. Konsumentkooperationen sysselsätter i sina föreningar och i dedotterföretag som drivs i aktiebolagsform ca 80.000 personer. Marknadsandeleninom så betydande sektorer som livsmedelshandeln, bensinhandeln ochbostadsproduktionen ligger vid . Inom producentkooperalionen,där lantbrukskooperalionen är den övervägande delen, uppgår antalet medlemmartill närmare en miljon eller ca 200.000 om dubbelanslutningar räknas bort. 1 deproducentkooperativa företagen sysselsätts ca 70.000 personer. Lantbrukskooperalionenhar en helt dominerande ställning inom vissa led och delar avlivsmedelsproduktionen, bl.a. när det gäller mejeri- och slakleribranscherna.Av den totala livsme-delsindustriproduklionen svarar lantbrukskooperationen förca 50 96. 363 Kommittéer:lndustridepartementet Del II 1:2 lantbrukskooperationeningår också större delen av det privata skogsbruket och en växande sektor inomskogsindustrin. Kooperationensnäringspolitiska roll har inle varit föremål för någon närmare karlläggningeller analys. Utredningen (Fi 1975:03) om löntagarna och kapitaltillväxten hardock tagit initiativ till en kartläggning av konsument- ochproducentkooperationen. Preliminära resultat från denna kartläggning väntasföreligga . Därutöver berörs kooperationen eller vissa delardärav även av andra aktuella utredningar. Som har nämnts inledningsvis, gesgrundläggande regler för de kooperativa föreningarna i lagen om ekonomiskaföreningar. Den lagen är i tekniskt avseende uppbyggd efter förebild i 1944 årsaktiebolagslag. Ar 1975 antog en ny aktiebolagslag (SFS 1975:1385).Med anledning därav har inom gjorts en översyn avföreningslagstiftningen. Resultatet av översynen redovisas i promemorian (Ds Ju1976:11) Förslag fill lag om ekonomiska föreningar m.m. Det i promemorianframlagda lagförslaget innefattar närmast en teknisk översyn av föreningslagsliftningen.Vissa betydelsefulla nyheter föreslås emellertid. De innebär dock inte någraändringar i de grundläggande reglerna på föreningslagstiftningens område.Promemorian remissbehandlas f n. Fråganom kooperationens kapitalförsörjning torde direkt eller indirekt beröras avbåde kapiialmarknadsutredning (Fi 1969:59) och utredningen omlöntagarna och kapitaltillväxten. Kooperationen berörs även av förelagsskatteberedningens(Fi 1970:77) arbete. Vissa distributionsfrågor har utretts av dislribulionsutredningen(H 1970:14) och redovisats i betänkandet (SOU 1975:69) Samhället ochdistributionen. Konkurrensfrågorna utreds av utredningen (H 1974:05) rörandeöversyn av konkurrensbegränsningslagen och av sakkunniga (H 1975:06) förutvärdering av prispoliliken. På det konsumenlpolitiska området utreds vissafrågor av utredningen (H 1976:03) om insyn i företagens marknads- och produktplaneringm.m. och andra av utredningen (H 1976:04) om regional konsumentpolitiskverksamhet. På regeringens uppdrag kartlägger statens industriverk fn. ägarkoncentra-tioneni det svenska näringslivet, inbegripet kooperationen. Vissa av de branschutredningarsom pågår berör branscher med stor kooperativ andel. utredersålunda bl.a. problemen inom livsmedelsindustrin, medan frågor rörandeskogsindustrin utreds inom industridepartementet med skogsbranschrådet somreferensorgan. Fråganom kooperationens ställning har tagils upp i . 1 motion 1975/76:1747av m.fi. hemställdes att hos regeringen skulle anhålla omutredning av frågan om kooperationens ställning i näringslivet.Näringsutskottet framhöll i sitt betänkande (NU 1975/76:54) bl.a. atl en sådanutredning skulle kunna ge värdefull information om ett område inom näringslivetsom det f n. är svårt att fä en samlad överblick över. En utredning borde ävenkunna ge betydelsefulla uppslag beträffande näringspolitikens utformning.Riksdagen beslöt att hos regeringen begära utredning i enlighet med vadutskottet hade anfört (rskr 1975/76:388). Det svenska näringslivetär i huvudsak grundat på privat företagsamhet. Även om de statliga ochkooperativa företagen inom vissa sektorer spelar en betydande roll utgör dessaförelagsgrupper totalt sett endast en mindre del av näringslivet. Näringslivetpräglas av snabb strukturomvandling samt krav på demokratisering ochdecentralisering. Under dessa förhållanden är det från samhällets synpunktangeläget att den kooperativa förelagsformen utvecklas som ett livskraftigtalternativ och komplement till både den privata och den DelII 1:2 Skr 1977/78:103 364 De traditionella kooperativa grundsatserna synes i fleraavseenden kunna tjäna som riktlinjer för handläggningen och lösningen avväsentliga näringspolitiska problem. Mot denna bakgrund finns det anledning atlpröva förutsättningarna och villkoren för kooperationens medverkan i näringslivetsomvandling. Enutredning om kooperationen och dess roll i samhället bör därför nu komma tillstånd. Jag förordar att en kommitté tillkallas för ändamålet. Till närmarevägledning för utredningsarbetet vill jag efler samråd med chefen för handelsdepartementetanföra följande. Arbetetbör i första hand inriktas på en komplettering av den kartläggning och analysav konsument- och producentkooperationens uppbyggnad, omfattning och verksamhetsorn pågår genom utredningens om löntagarna och kapitaltillväxten försorg. Bl.a,bör utvecklingen inom kooperationen i fråga om regional betydelse, struktur,marknadsandelar, nya verksamhels-grenar och andra förhållanden av betydelse förbelysning av kooperationens roll i näringsliv och samhälle analyseras. Kooperationensrelativa styrka fördelar sig tämligen ojämnt på olika branscher; innebörden ochkonsekvenserna härav, liksom möjliga utvecklingstrender med avseende påkonkurrens och regional fördelning bör likaledes uppmärksammas, KommiUén böräven ägna uppmärksamhet åt innebörden och betydelsen av olika särdrag ikooperationens mål och funktion, exempelvis den demokratiska verksamhetsformen,I dessa frågor bör kontakt hållas med referensgrappen för folkrörelsefrågorinom kommundepartementet som arbetar med ett allmänt översynsarbete när detgäller relationerna mellan samhället och folkrörelserna. Enbetydelsefull fråga, som bör belysas närmare, är kooperationens möjligheter altmedverka i omvandlingen av svenskt näringsliv. Kommittén bör här bl,a. söka angevad de nära kontakter med råvaruproduktion eller avsättningsmarknader som utmärkerkooperationen innebär för dess industriella förutsättningar och i anslutninghärtill studera på vad sätt dessa kan komma allmänna näringspolitiska syften lillgodo. Också tillkomsten av nya företag på kooperativ grund som ettbetydelsefullt alternativ vid nyetableringar av företag bör uppmärksammas. Dettorde också vara av särskilt intresse att studera vad konsumentkooperationenhar inneburit när det gäller konsumenternas kunskap om och inflytande påproduktion och distribution av viktigare varor och fiänster. Motsvarande analysbör göras beträffande bostadskooperationen. Kommitténbör vidare söka jämföra de villkor som olika företagsformer arbetar under ochanalysera frågan om ekonomisk verksamhet i kooperativa företagsformer på någraväsentliga punkter bedrivs under andra villkor än dem som gäller för företageni allmänhet. En naturlig första åtgärd härvidlag bör vara atl belysa deskillnader som följer av reglerna i lagen om ekonomiska föreningar ochaktiebolagslagen. Jag vill härutöver peka på ett område där del är av särskiltintresse att få en jämförelse mellan de olika förelagsformernasverksamhetsbetingelser. När det gällerkooperationens kapitalförsörjning är det angeläget all jämföra insatskapitaletsroll med aktiekapitalet i aktiebolag. Kommittén bör bl.a. pröva möjligheternaalt underlätta uppbyggnaden av eget kapital i kooperativa företag. Det är ocksåangeläget att kooperationens kapitalförsörjningsproblem i övrigl blir närmarebelysta. Speciellt bör försöriningen med långa krediter och riskkapitalstuderas. Det bör undersökas om kooperationen i finansieringshänseende särbehandlasgenom gällande regler och etablerad 365 Kommittéer:lndustridepartementet Del II 1:2 praxis.1 dessa frågor bör kontakt hållas med kapiialmarknadsutredning. Jagvill i detta sammanhang erinra om att företagsbeskattningen f n. ses över inomföretagsskatteberedningens ram. Skattefrågorna bör därför inte omfattas avutredningsuppdraget. Enannan fråga som bör belysas är de krav som ofta ställs, från medlemmar ochandra, atl kooperativ verksamhet skall upprätthållas trots att detta från rentaffärsmässiga utgångspunkter ulgör en belastning för organisationen. mellan sociala hänsyn och krav på affärsmässighet ställerkooperationen inför svåra avvägningsproblem. Kommittén bör analysera betydelsenhärav i ett samhälleligt perspektiv och belysa hur kooperationenskonkurrensförutsättningar påverkas. Ytteriigareen fråga som bör tas upp i detta sammanhang är de kooperativa företagensmedverkan i demokratiseringen av näringslivet. Eventuella problem igränsdragningen mellan den kooperativa medlemsdemokralins ochföretagsdemokratins ansvarsområden bör analyseras och bedömas. Kommitténbör också belysa den viktiga internationella roll som de kooperativa rörelsernaspelar. Traditionella internationella förbindelser mellan kooperativa rörelserfrämst i industriländerna har steg för steg vidgats att även omfatta ett stortantal utvecklingsländer. Det kooperativa alternativet har också varit avbetydelse inom sistnämnda länder, såväl ide'ologiskt som vid praktisk medverkani olika projekt. Kooperationens internationella roll bör också ses mot bakgrundav den snabba framväxten av multinationella företag såväl i som i andraländer. Inom vissa sektorer, t.ex. livsmedelsbranschen, spelar kooperationenredan idag en stor roll och ulgör en balanserande faktor gentemotmultinationella förelag. Kommittén bör undersöka kooperationens framlida förulsäuningaräven i detta internationella perspektiv. Denkarlläggning och analys som jag nu har uttalat mig för bör bli ett värdefulltunderlag för framtida åtgärder inom såväl de kooperativa organisationerna somden offentliga näringspolitiken. Kommittén bör givetvis -mot bakgrund av de rönsom utredningsarbetet kommer att föra med sig -kunna lämna förslag till sådana åigärder. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för industridepartementel atltillkalla en kommitté med högst nio ledamöter med uppdrag att utreda frågan omkooperationen och dess roll i samhället, attutse en av ledamöterna att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver altersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna skall belasta trettonde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Del II 1:3 Skr1977/78:103 366 Departementschefen,statsrådet , anför. Ar1973 beslöt chefen för alt inrätta en särskild arbetsgruppför glesbygdsfrågor i Kungl. 1 gruppen ingår representanter fördepartement som handlägger glesbygdsfrågor, för och fören av länsstyrelserna i skogslänen. 1enlighet med uttalande (InU 1974:7, rskr 1974:203) knöts en pariamentarisktsammansatt referensgrupp till arbetsgmppen. Referensgruppen (A 1974:11) skallenligt direktiven följa arbetsgruppens verksamhet och yttra sig över åigärderav större principiell betydelse, som arbetsgruppen kan komma alt föreslå.Gruppen skall också kunna initiera utredningar om åtgärder för glesbygden. Det finns som jag ser delavgörande nackdelar med den organisation för behandling av glesbygdsfrågornasom jag nu har beskrivit. En bättre ordning är enligt min mening all i ställetför arbelsgrappen och referensgruppen inrätta ett enda organ med uppgift atlbereda, samordna och intensifiera regeringens glesbygdsinsalser. Dettaorgan, som lämpligen bör betecknas glesbygdsdelegalionen, bör bl.a. la uppfrågan om statlig garanti för att upprätthålla servicen på vissa orter i degeografiskt större glesbygdskommunerna. Härvid bör delegationen samråda med dentill knutna glesbygdsnämnden, glesbygdsgruppoch andra organ som handlägger glesbygdsfrågor. Vid sidan av frågan om denkommersiella och samhälleliga servicen bördelegationen behandla förglesbygderna specifika sysselsättningsproblem. Arbetet skall inriktas på attförbättra glesbygdsbefolkningens levnadsförhållanden i olika delar av landet.Den mest utpräglade glesbygden i skogslänens inre delar och skärgårdsområdenabör dock ägnas särskild uppmärksamhet. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarmig atl tillkalla högst 8ledamöter att ingå i en delegation för glesbygdsfrågor altutse en av ledamöterna alt vara ordförande attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat arbetsbiträde åldelegationen. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver alt ersättning tillledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i form av dagarvode enliglkommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives atl kostnaderna fördelegationen skall betalas från trettonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig til! föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 367 Kommittéer:Industridépartementet Del II 1:4 Departementschefen,statsrådet , anför. Underåren 1966-1970 ökade folkmängden i med i genomsnitt 12.000personer . Ökningen berodde till största delen på en omfattandeinflyttning. har befolkningen i minskat medanförortskommunerna i regionen, framför allt , och , harhaft stor nettoinflyUning. Totalt sett har regionen haft ettutflyttningsöverskott. Spridningenav bebyggelsen och arbetsplatsernas koncentration till ett fåtal platser iregionen medför en omfattande arbelskraftspendling. Denna bedöms komma all öka iframtiden. Arbetsplatsernai är i slor utsträckning koncentrerade till ,och kommuner till vilka inpendling av arbetskraft har skett.Pendlingen går i stor utsträckning över länsgränser. Ale och i Älvsborgslän och i haren omfattande pendling till län. Näringslivet iGöteborgsregionen barett betydande industriellt inslag. Till skillnad frånövriga storstadsområden dominerar den tunga verkstadsindustrin som svarar föromkring av den totala industrisysselsättningen. , SKF och varven geri dag arbele åt av alla industrisysselsatta inom regionen. Vid sidan avverkstadsindustrin utgör transporlverksamhet och partihandel de mestkarakteristiska inslagen i regionens näringsliv. 1 jämförelse med övrigastorstadsregioner är andelen yrkesverksamma kvinnor och andelen sysselsatta medlängre utbildning liten. Tjänstesektornhar en i förhållande lill andra storstadsregioner liten andel av de sysselsatta. Uppgifterhämtade från länsplaneringen visar att sysselsättningsutvecklingen fördenärmaste åren väntas bli svag. Inom industrin beräknas ca 8.000arbetstillfällen försvinna . Byggnadssektornsom har minskat kraftigt bedöms nu stabiliseras. Sysselsättningsökningväntas främst inom den offentliga sektorn och där särskilt inom vårdsektorn. Demera långsiktiga sysselsättningsfrågorna belyses inom länsplaneringen. Delgäller bedömningen av såväl näringslivets utveckling som tillgängligheten tillde arbetsplatser som finns. 1 ingår, som jag har angett,kommuner i såväl som och . Dennauppdelning på flera län försvårar planeringen i . En bättresamordning av den statliga planeringen i regionen är därför angelägen. Berörda länsstyrelser hari länsplaneringen redovisat olika syn på den roll som skilda delar av regionenbör spela. 1 riksdagsbeslutet om samordnad sysselsäUnings- och regionalpolitik (prop.1975/76:211, AU 1976/77:7, rskr 1976/77:79) sägs därför att regeringen skallöverväga hur samordningen av den stadiga planeringen i skallförstärkas. En organisation för samarbete mellan kommunerna finns redan. De sysselsättningsproblemsom har nämnts i det föregående väntas snabbt slå igenom på Göteborgsregionensarbetsmarknad. Del II 1:4 Skr 1977/78:103 368