prop · G10382 · 1977-12-31 00:00:00 — noterar såledesmed tillfredsställelse att utredningen vid tolkningen av direktiven har tagitsom sin uppgift att efter en kartläggning av de fria teologiska seminariernasutbildning och en diskussion av begreppet konfessionell utbildning och isamband därmed värdet av den vid seminarierna bedrivna utbildningen ur allmänsamhällelig synpunkt gå tUl konkret belysning av olika former i vUka samhälletkan tänkas ge den av seminarierna bedrivna utbildningen sitt direkta stöd. Örebromissionen däremot är kritisk mot vissa avutredningens resonemang och slutsatser och anser att en mer kvalificeradanalys av seminarieutbildningen skulle ha gett utredningen störreförutsättningar för en enhetlig bedömning. Samhällsvetenskapliga fakultetens iGöteborg fakultetsnämnds och utbildningsnämnds uppfattning är att detframlagda betänkandet uppvisar så grava brister att det inte bör ligga tillgrund för beslut om bidrag tUl utbildningen inom teologiska seminarier. De allra flesta remissinstanserna intar i stort sett enpositiv ståndpunkt till utredningens förslag om stöd till de fria samfundens teologiskaseminarier. Det gäller även de närmast berörda instanserna, dvs. seminariernashuvudmän och de studerande. Några av dessa redovisar emellertid visstveksamhet, främst till högskoleanknytningen, medan Örebromissionen ochelevkåren vid ställer sig mer eller mindre avvisande tillutredningens förslag om ekonomiskt stöd. i understryker vikten av attseminariernas integritet och deras centrala betydelse för samfundens livbevaras oavsett vilken modell för statligt stöd man väljer. De övrigasamfunden anför liknande synpunkter i sina yttranden. Några remissinstanser, bland dem Svenska baptistsamfundetoch framhåller att ett samhällsstöd skullekunna förbättra utbildningens kvalitet. Sistnämnda instans anser att ett bidragskulle hjälpa seminarierna att även för framtiden kunna anställa väl utbildadelärare och hålla undervisningen på en hög nivå. Dessutom skulle det enligtstiftelsen ge seminariernas lärare ökade möjligheter att få tid över tillteologisk bearbetning av aktuella problem och till ett teologiskt nyskapande,som ligger i hela samhällets intresse. Arkebiskopen anser att det är tillfredsställande attmöjligheter kan öppnas för en breddning av det samhälleliga stödet tUlutbildning till 1977/78: 82 tjänstinom de fria trossamfunden i . Frikyrkliga teologgruppen i Uppsalauttrycker på liknande sätt tillfredsställelse över förslagen. Den anser detmycket väsentligt att aUa som skall tjänstgöra i framtidens kyrka/samfundbibringas en objektiv och ändamålsenlig utbildning. Gruppen förmodar att dettaär den mest framkomliga vägen mot nya öppningar i ekumeniken. Högskolani stöder förslaget om bidrag tUl seminarierna och anser attseminarierna på ett avgörande sätt har bidragit till förverkligandet av dendemokratiska grundsynen. och i Uppsalahälsar med tillfredsställelse det samhällsstöd som genom förslaget skuUe kommasamfundens utbildningsanstalter tUl del. Detta innebär enligt nämnderna att dettotala utbudet av religionsutbildning skulle främjas som de principieUaförutsättningar beaktas, vilka gäller för den religionsvetenskapligautbildningen på olika nivåer. Nämnderna förmodar att detta resulterar i en förhögskolan och den reUgionsvetenskapliga utbildningen och forskningen stimulerandeeffekt. Någraremissinstanser berör frågan om avgränsningen av förslaget om stöd till attgälla de åtta seminarier som är representerade i de fria teologiskaseminariernas rektorskonvent. UHÄ anser sig inte ha anledning att ta närmareställning till stödet tiU seminariema. Ämbetet påpekar emeUertid att omförslaget bifalls en rad samfund kommer att lämnas utanför och hänvisar tillyttrandena från samhällsvetenskapliga fakultetens i ochutbildningsnämnd. Dessa nämnder anser att avgränsningen har skett på ettgodtyckligt och olyckligt sätt. Nämnderna anser att fria samfund inte äroproblematiska att avgränsa och frågar varför de mosaiska församlingarnasutbildning inte kan anses vara teologiska seminarier. Nämndema frågar likasåefter skälen tiU att Kyrka av Sista Dagars Heliga inte finns med i utredningen.Även Örebromissionen anser av andra skäl att utredningens begränsning avuppdraget är diskutabel och framhåller att ett eventuellt stöd inte får varaså utformat att strukturella förändringar fördröjs eller förhindras. Styrelsenför högskoleregion däremot förutsätter att bidragssystemet endast gäUerden av utredningen föreslagna gruppen av seminarier. i det vara korrekt och helt naturligt att utredningen även tagit med deseminarier som inte står under UHÄ:s tillsyn men är representerade i de friateologiska seminariemas rektorskonvent. Frikyrkliga teologgruppen i Uppsalaanser att de anstalter som utredningen har behandlat faller inom ramen för vadsom kan ligga i samhällets intresse att stödja. Men därutöver förekommerenligt teologgruppen en ymnig flora av s. k. bibelinstitut m. m., vilkasundervisning inte fyller några som helst vetenskapliga krav. 1977/78: 82 13 rantierbor enligt teologgruppen skapas för att de föreslagna medlen inte tillfallersådana utbildningar. Närdet gäller de av utredningen angivna motiven för stöd har remissinstansernafrån skilda utgångspunkter berört dels synpunkten att samhället har ettintresse av att stödja seminarierna i deras egenskap av idécentra förfolkrörelser på samma sätt som samhället stöder t. ex. rörelseanknutnafolkhögskolor, dels synpunkten att den samfundsmässiga profileringen avutbildningen kan gagnas av samspel med högskoleutbildningen. SÖ anser det naturligt atttillstyrka förslaget utifrån värdet av ideologisk pluralism. Historisk-filosofiskaoch språkvetenskapliga sektionernas i sektionsnämnder och utbildningsnämnder.Svenska kyrkans utbildningsnämnd samt framför liknandesynpunkter. framhåller vidare att det måste vara av störstavärde för vårt samhälle att samfundens folkrörel-sepräglade karaktärbevaras och vidareutvecklas. Pastorsutbildningen och seminariernas övrigaverksamhet utgör enligt missionsförbundet en i samfunden så integrerande delatt det alltjämt måste anses som ofrånkomligt att denna verksamhet sker isamfundens egen regi. Örebromissionenser frågan om relationerna mellan samfund och seminarier på ett annat sätt änutredningen. Den anser att samfunden i utredningen genomgående tillskrivs enroll som enbart är tUlämplig i delar av kristenheten och att det under senareår för allt fler har blivit mer naturligt att se kristenheten som en enhet. Dennära bundenhet till huvudmannen som angetts i betänkandet anser örebromissioneninte giltigt för . i anser att utredningeninte helt har kunnat undgå en viss ensidighet, då den för de olika seminariernagemensamma kristna grundinriktningen väl knappast blivit tillräckligtuppmärksammad. menar att utbildningen vid dess seminarium är konfessionell iden meningen att den är klart yrkesinriktad för tjänster inom det egnasamfundet. Såväl lärare som studerande förutsätts vara medvetna om ochengagerade för detta. Man betonar emeUertid att målsättningen i studium ochundervisning inte är någon snäv kon-fessionalism i gängse mening utan attsaklighet och analys, allsidighet och noggrannhet med flera vetenskapUgakriterier är vägledande riktmärken. anser attyrkesinriktning lika litet här behöver innebära en försnävning som när detgäller andra yrkesinriktade utbildningar även inom högskolans ram. Elevkårenvid Svenska missionsförbundets teologiska seminarium ser den nära anknytningentill samfundets församlingar och samfundsledning som mycket väsenttig. Man ärtveksam till statligt stöd då man menar att man därmed riskerar en sämrekontakt med församlingarna. Elevkåren vid anser att mannär det gäller sam- 1977/78: 82 hålletsstöd till folkrörelser måste beakta att idealitet och personligt offrande harvarit grundpelare i detta sammanhang. Elevkåren ställer sig tveksam tillförslaget om stöd bl. a. med hänvisning till behovet av ökad u-landshjälp.Sistnämnda skäl för tveksamhet anger även elevkåren vid Missionsförbundetsteologiska seminarium. och elevkårer som har yttrat sig har betonat nödvändigheten avatt seminariernas självständighet garanteras. Elevkåren vid Cötabroser det som mycket väsentligt att staten inte i samband med stödet ställernågra krav eller villkor som kan begränsa skolornas möjligheter att varasamfundsskolor och som sådana bevara och bära vidare det arv och den profil somväckelserörelserna har fört med sig. Elevkåren vid Kortebo angersom förutsättning för statligt stöd att seminarierna garanteras full frihetatt själva lägga upp såväl undervisning som organisation utan några som helstkrav eller direktiv från statens sida. Ett bevarande av seminariernasintegritet betyder enUgt i inte endast ett livsvillkorför samfundens verksamhet. Det betyder också att seminarierna på bästa sättkan göra en insats i samhället. anser attutredningens definition av kritisk skolning mycket väl går att förena medhuvudmålsättningen för ett teologiskt seminarium och att den inte behöverbegränsa seminariets teologiska och ideologiska frihet och självständighet. Närdet gäller seminariernas samspel med högskolan anser styrelsen för Uppsalahögskoleregion att en ökad anknytning mellan högskoleutbildningen ochseminarierna bör främjas. Styrelsen är av den uppfattningen att bidraget tillhögskoleanknytning sannolikt utgör både en förutsättning och en möjlighet förseminarierna att hos högskolan beställa enstaka kurser. Även styrelserna förStockholms högskoleregion och högskoleregion ställer sig positivatill anknytning mellan seminarierna och den religionsvetenskapliga utbUdningenvid högskolan. Metodistkyrkani framhåller att dess övertygelse att seminarierna bäst kan göra eninsats i samhället med bevarad integritet inte för den är ett hinder för skulle kunna tänka sig något slag av anknytning till högskolan.Metodistkyrkan anser att sådan anknytning kan bli värdefuU, bl. a. i fråga omforskningsanknytning och återkommande utbildning, men att den inte får utgöravillkor för statligt stöd. anser att frågan omrelationerna mellan seminarierna och den nya högskolan är centraltbetydelsefull och att möjligheter som kan öppna sig tUl samverkan måste hälsasmed tiUfredsstäl-lelse. tar upp frågan huruvida ett statligt bidrag tillseminarierna med åtföljande utökad samordning kan tänkas påverka seminariemasmål i en för samfunden icke önskvärd riktning. Stiftelsen gör detta utifrån deerfarenheter som man har vunnit under 1977/78: 82 15 dentid dess seminarium, , haft grundkursen ireligionskunskap integrerad i sin pastorsutbildning. Stiftelsen finner kursenvärdefull särskilt i två avseenden: dels ger den nödvändiga teologiskabaskunskaper, dels ställer den eleverna inför ofrånkomliga teoretiska frågorsom t. ex. hur och den kristna trons sanningsanspråk förhåUer sig tillgängse vetenskapliga och allmänna kriterier på sanning eller hur religionspsykologisktolkning av religiös erfarenhet förhåller sig till tolkning av sammaerfarenhet, t. ex. omvändelsen. Stiftelsenmenar att ett teologiskt seminarium visserligen kan ge dessa baskunskaper ochsjälvt presentera problemen, men anser att det ligger ett särskilt värde i attden studerande får möta dessa frågor i högskolans öppna miljö och i dialog ochkonfrontation med oliktänkande. Man anser också att mötet mellan de tvåstudiemiljöerna bl. a. ger en fördjupad studiemotivation. betonarEvangeliska fosteriands-stiftelsen vikten av att de baskunskaper och frågor somhögskoleutbildningen ger och ställer bearbetas utifrån seminariernasteologiska grundsyn och att seminariemas teologiska profil tydligt kommer frami seminariets kompletterande konfessioneUa undervisning. Stiftelsen framhålleratt bearbetningen av de nämnda teoretiska grundproblemen inte alltid ärproblemfri och lätt vare sig för lärare eller för elever men är nyttig ochstimulerande och befordrar personlig, intellektuell och teologisk mognad. Ävenelevkåren vid säger sig uppleva integrationenövervägande positivt. Örebromissionenanser att det finns förutsättningar för att skapa en bredare kontaktyta mellanseminarierna och fakulteterna helt oberoende av ett eventuellt ekonomiskt stödoch den föreslagna samordningen. Ifrågan om utredningens förslag att seminariernas utbildning skall anses varahögskoleutbildning med enskilt huvudmannaskap framhåller UHÄ sin tveksamhet,främst på grund av att tUlträde till seminarierna som regel bygger påmedlemskap i ett visst samfund, dvs. på ett tros-krav. UHÄ anser att analoginmed rörelsefolkhögskolor inte är hållbar, eftersom folkhögskolorna omfattas avfolkhögskoleförordningen, som väl medger en profUering av utbildningen vid folkhögskolornamen inte tillåter att motsvarande krav ställs på de studerande. Styrelserna förUppsala och högskoleregioner anmäler liknande tveksamhet. Styrelsenför högskoleregion däremot delar utredningens uppfattning att denutbildning som ges vid seminarierna bör kunna betraktas som högskoleutbildning.Med hänsyn tiU att ett utredningsarbete skall utföras för att eventueUtåstadkomma ett enhetligt statligt huvudmannaskap kan det enligt styrelsenifrågasättas om det är rimligt att nya utbildningar med annat än statligthuvudmannaskap förs till högskolan. anser dock attseminarieutbildningarna är så sneciella att det finns skäl för att de medoförändrat huvudman- 1977/78: 82 naskapkan betraktas som högskoleutbildning. Samhällsvetenskapligafakultetens i och utbildningsnämnd anser att ettspeciellt problem utgörs av att utredningen förutsätter att högskoleutbildningskall kunna ha enskild huvudman. En sådan möjlighet ges inte i högskolelagen, framhåUernämnderna, och måste bli föremål för en speciell lagstiftning. Nämnderna anseratt man särskUt bör beakta att en del av den beskrivna utbildningen inte fyllerhögskolans krav på att utbildningen skall vila på vetenskaplig grund. Idenna fråga framhåller Örebromissionen att utredningen går ut från att dereligionsvetenskapliga fakulteternas icke-konfessionella undervisning imotsats till seminariernas konfessionella är principiellt förutsättningslösoch bygger på vetenskaplig grund. Örebromissionen anser att utredningensvetenskapsbegrepp är både felaktigt och förlegat. All undervisning ochforskning utgår enligt Örebromissionen från bestämda värderingar som är uttryckför ett bestämt traditionssammanhang. Bestämda krherier kan ställas upp föratt en forskning skall anses som vetenskaplig, men till dessa hör inte att denär förutsättningslös. Örebromissionen anser att det är helt klart atthögskolan inte kan vara konfessionell och inte ha samma värderingar som samfundensseminarier. Men detta betyder enligt samfundet inte att undervisningen vid ettseminarium inte kan bygga på vetenskaplig grund, representera vetenskapligmetod eller nödvändigtvis är mindre konfessionellt öppen. Örebromissionen anseratt utredningens argument inte ger rätt grund för ett i och för sig värdefulltutbyte mellan de teologiska fakulteterna och seminarierna. Metodistkyrkani anser att eftersom seminarierna och högskolan synes ha ungefär likakrav på förkunskaper de också bör kunna anses som jämställda i de avseenden somutredningen behandlar. Detta så mycket mer som lärarna utöver den akademiskabakgrunden också genom specialstudier och praktisk erfarenhet har skaffat sigkompetens. Ärkebiskopenanser att det bör övervägas om inte stödet till seminarierna bör utgå utan hänvisar tiU jämlikheten i utbUdningsnivå mellan teologisk fakultet ochteologiskt seminarium och ges med hänvisning tiU samtliga seminariers yrkesförberedandeutbildning. Utredningensförslag att återkommande utbildning skall främjas bl. a. genomövergångsmöjligheter mellan seminarium och högskola kommenteras i mångaremissvar. Det möts i de flesta fall av positiva reaktioner även om man kanfinna nyansskillnader i omdömena. Flera remissinstanser anför också bl. a.synpunkter om antal poäng som bör få tillgodoräknas vid övergång frånseminariestudier till högskolestudier. anser i fråga om seminarieelevernas intresse att det måstemed styrka framhållas vikten av att frågan om Prop.1977/78: 82 17 derasfortsatta studier vid högskolan löses och att en reglering genomförs somundanröjer den osäkerhet om tillgodoräknande som alltjämt råder. Metodistkyrkani anser att frågan om övergångsmöjligheter mellan seminariema och denallmänna högskolan lättare borde kunna lösas efter den utveckling som har ägtrum vad gäUer både seminarierna och högskolan. Om man även tar hänsyn till attden treåriga seminarieutbildningen jämförd med den kurs som gäller för deförsta 40 poängen inom universitetens religionsvetenskapUga linje, även är mer omfattandeän denna, borde det enligt mening inte behöva råda någontvekan om att studerande efter fuUständig seminarieutbildning bör fåtillgodoräknas 40 poäng. framför liknande synpunkteroch påpekar beträffande utredningens jämförelse mellan kurslitteraturen igrundkurs AB 1 i religionskunskap och den som förekommer vid seminariema börkompletteras med att de olika seminariema utöver eller i stället förgrundkursens litteratur har annan kurslitteratur som ofta finns i detdifferentierade ämnesstudiet, dvs. Detta innebär enligtmissionsförbundet att seminariestudiema med hänsyn tUl kurslitteraturen oftamotsvarar betydligt mer än 40 poäng. bedömer som mycket positivt förslaget om centraltutfärdade bestämmelser om seminariestuderandes tillträde till religionsvetenskapUgutbildningslinje. Stiftelsen föreslår att seminariernas treårigapastorsutbildning skall värderas som 80 poäng i teologie kandidatexamen. Denanser att utbildningen objektivt sett motsvarar detta poängtal men framhållerockså att en sådan uppvärdering även skuUe gynna högskolan genom att flerseminariestuderande fortsätter vid högskolan, som därmed skulle få ett ökatstuderandeunderlag. Elevkårenvid anser att varje seminarium bör bedömas individueUtnär det gäller tillgodoräknande av studier vid övergång till högskolan.Elevkåren vid Svenska missionsförbundets teologiska seminarium redovisar enliknande ståndpunkt. Den anser att det inte är rimligt att göra ett genereUt tUlgodoräknandesom är lika för samtliga skolor eftersom det enligt dess mening är skillnader istandard och kursplaner meUan de seminarier som utredningen behandlar.Örebromissionen anser att man även i fortsättningen bör ha individuellprövning av meriterna vid övergång till högskola men att generella regler börges för detta. Dessa regler skulle avse överskrivning av studieresultat.Örebromissionen anser vidare att regeringen bör ta initiativ till att treårig seminarieutbUdningfår motsvara 60 poäng i religionsvetenskap vid ansökan till sådan linje vidlärarhögskola där ämnet religionskunskap ingår. i Göteborgshögskoleregion vill att bestämmelse om seminariestuderandes tillträde skallanges även i utbildningsplan för de ämneslärarlinjer där ämnetreligionskunskap ingår 1977/78: 82 ,. Styrelsen påpekar vidare att religionsvetenskapligutbildning förekommer även i andra former än som allmän utbildningslinje vidhögskolan och att det därför inte är tillräckligt med cen-trah utfärdadebestämmelser rörande tillträde för seminariestuderande. Elevkårerna vid teologiska seminarium och vid önskaratt utbildningen vid seminarierna också skall ge behörighet som lärare ireligionskunskap. Även SÖ berör denna fråga och framhåller vikten averforderliga kompletteringar om seminariestudierna skall kunna tiUgodoräknas iden religionsvetenskapliga grundkursen även för lärarkompetens. Någraremissinstanser berör även forskningsanknytningen. Svenska framhåUeratt det är ofrånkomligt att seminariemas begränsade resurser leder till bristeri fråga om forskningsanknytningen. Samfundet anser att det även ur utbUdningssamhälletssynpunkt borde vara positivt att de fria samfundens forskningsanknytning i betydandeutsträckning får en internationell prägel. Den önskade anknytningen till annanutbUdning och forskning bör enligt samfundets uppfattning vara mer mångsidigoch rörlig än utredningen synes räkna med i och med att den endast aktualiserarden religionsvetenskapliga högskoleutbildningen. Samhällsvetenskapligafakultetens i och utbildningsnämnd framhåller attforskningsanknytning inte kräver att de teologiska fakulteterna får ettriksansvar. Ansvaret kan enligt nämndernas mening ges till någon av defakultetsnämnder som finns inom regionen. EnligtUHÄ:s mening bör en generös behandling vid prövning i linjenämnd avansökningar om tillgodoräknande av studiemeriter från seminarierna ge sammaresultat som de åtgärder utredningen föreslår. Ifråga om statligt studiestöd även för elever vid krigsskola, missionsskolanGötabro och missionsskolan Kortebo, vilka inte erhåller sådant,har de som yttrat sig i frågan ställt sig positiva, bl. a. med hänvisning tillrättvise- och jämlikhetskrav. skiljer sig i dennafråga från övriga som yttrat sig i fråga om studiestöd tiU elever vidFrälsningsarméns krigsskola. Nämnden anför att i flera avseendenintar en särställning, i fråga om bl. a. förkunskapskrav, andelen teoretisk-teologiskaämnen av utbildningen samt kurslitteratur. Med utgångspunkt i dessa förhållandenanser nämnden att det kan ifrågasättas dels om utbildningen vid äratt betrakta som högskoleutbildning, dels om en ökad integration medhögskolan är möjlig och från samfundets sida önskvärd. Nämnden menar att ettnaturligt alternativ vore att bedriva utbildningen inom folkhögskolans ram.Därmed skulle eleverna få tillgång till studiestöd. Prop.1977/78: 82 19 I fråga om de former för stödet som utredningen föreslår,har remissinstanserna i ett fåtal fall underkänt förslagen eller aktualiseratandra alternativ. I ett flertal fall har diskussionen gällt avvägningen mellandet genereUa stödet och stödet tUl högskoleanknytning. Även om några samfundutan förbehåll stöder utredningens förslag kan man bland samfunden märka enklar tendens att vUja betona det generella stödet. Samhällsvetenskapliga fakultetens i och utbildningsnämnd anser att utredningen lämnar flermöjligheter obeaktade. Främst vill nämnden peka på att seminarieutbUdningenskulle kunna få stöd på samma sätt som folldiögskolan eller studieförbunden. Regionstyrelsenför högskoleregion går i sitt resonemang också ut från stödet tillfolkhögskolan och anser att seminarierna kan inbegripas i en modell somregionstyrelsen anser borde tillämpas när man anordnar högskolekurser vidfolkhögskola. anser vidare att resurser för högskoleutbildningvid teologiska seminarier bör anvisas över regionstyrelsema i stället för, somutredningen föreslår, över UHÄ. Örebromissionen avvisar den bidragskonstruktion somutredningen föreslår och säger sig inte kunna acceptera att ett ur mångasynpunkter viktigt samarbete tvingas fram genom bidragskonstruktionen.Elevkåren vid säger sig med liknande motiveringar inte kunnatänka sig bidrag enligt utredningens förslag. Elevkåren vid teologiska seminarium är positiv till ett stöd som i förstahand innebär enbart direkta generella bidrag eftersom denna stödform enligtelevkårens mening skuUe ge samfundet de bästa möjligheterna att bestämmainnehållet i pastorsutbildningen. Elevkåren anser vidare att även om inte enviss del av stödet avsätts för högskoleanknytning det ändå finns möjlighet förseminariet att t. ex. köpa enstaka kurser eller kalla gästföreläsare. Elevkåren vid Götabro föredrar alternativetgenerella bidrag men kan tänka sig att en mindre del av bidraget reserverasför köp av kurser från högskolan. I så fall vill elevkåren att även de friateologiska seminarierna räknas in under högskolebegreppet. Elevkåren vid anser att en samordning medhögskolan inte bör vara förutsättning för det statliga stödet. Elevkåren menaratt utredningen inte klart har uttryckt vad samordningen egenligen innebär.Den säger sig vara öppen för besök av föreläsare från högskolan liksom för attlärare från högskolan undervisar i vissa kurser, men avvisar bestämt varje möjlighetför högskolan att styra kurser, val av litteratur osv. förordar en stödform somgör det möjligt för seminarierna att utnyttja enstaka kurser vid högskolan. Flera av remissinstanserna ger utredningens förslag idenna fråga ett oreserverat stöd. Bland dessa kan nämnas UHÄ, historisk-filosofiskaoch