prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag räknar också med alt riksskatleverkel såsom centralmyndighet förkronofogdemyndigheterna kommer att biträda dessa med sammanställningar övergällande branschanvisningar och med tabeller och andra hjälpmedel föruträkningar enligt givna metoder, Ianslutning till vad som har anförts vill jag understryka att den nya lagenavses bli tvingande endasl på del sättet att köparens befogenheter och förmånerenligt lagen inte får inskränkas genom avtal. Det finns alltså inte någothinder mot att man t. ex, för vissa branscher, där önskemålet om enklareavräkningsreglerdominerar, utformar avtalsformulär som innehåller meraschablonartade avräkningsregler, under förutsättning all köparen inte härigenomsätts i en sämre ställning än som följer av lagens regler (jfr LU 1977/78:5 s,38), Säljaren kan också i det enskilda fallet, genom avtalet eller i exempelvisen handräckningssiluation, till köparens förmån avstå från tillämpningen avmera invecklade avräkningsregler. Ensärskild typ av avtalsvillkor som behandlas i den nuvarande avbetalningsköplagenär s. k. kopplingsförbehåll och avräkningsförbehåll. Med kopptingsförbehåtlavses ett viltkor enligt vitkel köparens rätt titt det köpta godset görsberoende av att köparen fullgör även annan förpliktelse än som åligger honomenligt avbetalningsköpel. Delta innebär att säljaren kan utnyttja sin rält altåterta godset om köparen åsidosätter sådan annan förpliktelse och att säljarenvid ett återtagande, oavsell på vilken grund detta sker, ur godsets värde fårtillgodogöra sig ersättning även för en fordran som avses medkopplingsförbehåtlet. Med avräkningsförbehåll åsyftas ett avtals-viltkor som gersäljaren rält alt besiämma på vilken fordran en betalning från köparen skallavräknas när säljaren har mer än en fordran mot köparen. Enligt8 S avbetalningsköplagen förbjuds i princip att kopplingsförbehåll används vidavbetalningsköp. Undanlag görs dock för del faltet att ett kopplingsförbehållavser ersättning för reparation eller annan åtgärd med avseende på godset. Inteheller avräkningsförbehåll får förekomma annat än då det avser ersättning förreparation e, d. Förbehåll som slrider mol dessa regler är ulan verkan. Beträffandeeffekterna av att kopplings- och avräkningsförbehåll sålunda i viss omfattningtillåls vid avbelalningsköp kan framhållas följande. Enligl 2 Savbetalningsköplagen krävs det föratt säljaren skall få utkräva förfallopåföljdelleråterta varan ett kvalificerat belatningsdröjsmål från köparens sida. Dessabeslämmelser gäller inte beträffande sådan fordran på ersättning för repara- Prop.1977/78:142 72 tione, d, som omfattas av ett giltigt kopplingsförbehåll. I fråga om förutsättningarnaför utkrävande av förfatlopåföljd eller återtagande vid dröjsmål med betalningav sådan fordran råder sålunda i princip avtalsfrihet (jfr ,Lagen om avbelalningsköp, 1957, s. 83). Detta innebär naturligtvis en vissförsvagning av köparens skydd. Å andra sidan kan säljaren inte utnyttia denenkla och snabba handräckningsvägen för att återta en vara på grund av dröjsmålmed betalningen av kopplad fordran. Detta följer av bestämmelsen i 11 S förstastycket avbetalningsköplagen. Vill säljaren återta varan på gmnd a\' dröjsmålsom nämndes, måste han sålunda väcka talan vid domstot om att återfå den(jfr , a, a., s. 83 O- Om säljaren mot köparen har både enfordran enligt själva avbetalningsköpel och en fordran för reparation etterannan åtgärd beträffande varan kan säljaren emelleitid med stöd av ettavräkningsförbehåll i första hand avräkna alla inbetalningar på den senarefordringen. Har köparen inte tillräckliga medel för att betala bådafordringarna, kan säljaren härigenom åstadkomma att köparen råkar ikvalificerat dröjsmål med betalningen av fordringen enligt avbetalningsköpeloch på grund härav återta varan med anlitande av handräckning. Om fordringenför reparation e. d. då inte är fullt betald kan säljaren, som tidigare nämnts,tillgodoräkna sig denna fordran vid återtagandet. Genomkonsumentkreditlagen utesluts helt användningen av kopptingsförbehåtl sominnebär att återtaganderäiten kan utnyttjas som säkerhet för annan fordran änkreditfordringen. Enligt 15 S andra stycket konsumentkreditlagen gältersålunda att endast kvalificerat dröjsmål med betalningen av kreditfordringenfår åberopas som grund för åleriagande. Vid återtagande får kreditgivarentillgodoräkna sig endast obetald del av kreditfordringen saml dröjsmålsräniaoch ersättning för vissa kostnader. Vidare gäller enligt 14 Skonsumentkreditlagen att kreditgivaren inte får försl på annan fordran avräknabelopp, som köparen eriägger för avräkning på kredilfordringen vid kreditköp.Detta innebär att inte heller avräkningsförbehåll kan komma lill användning vidkonsumentkreditköp. Beträffande motiven för alt varje möjlighet till kopplingsålunda har avvisats kan hänvisas titt prop, 1976/ 77:123 s, 123-125 Gfr ävenLU 1977/78:5 s, 42 O- Enligt kreditköputredningenkan del vid avbelalningsköp mellan näringsidkare inle anses typiskt settoskäligt all säljaren får utnyttja kopptings- och avräkningsförbehåll i denutsträckning som f n, är lillålen enligt avbetalningsköplagen. Totalförbudet ikonsumentkreditlagen har emellertid gett utredningen anledning att mol bakgrundav mera principiella synpunkler föreslå en inskränkning av de nuvarandekopptingsmöjligheterna vid avbelalningsköp utanför konsumentområdet.Utredningen framhåller all förbehållet om återtaganderätt har sillberättigande för att säljaren skall kunna säkerställa betalningen avköpeskillingen. Mot den bakgrunden saknas det enligt utredningens meninganledning alt låla säljaren få täckning även för annan fordran med stöd av ettåtertagandeförbehåll. 1977/78:142 73 föreslagitatt ett återtagande inte skall kunna utlösas genom ett kopplingsförbehåll.Enligt utredningen finns del däremot inte skäl att hindra användningen avavräkningsförbehåll som avser fordran på ersättning för reparation etter annanåtgärd beträffande varan. Ett avräkningsförbehåll bör emellertid inte få ledatitt att fordran för reparation e, d, tillgodoräknas säljaren vid återtagandeav varan. Utredningenstre experter från näringslivet anser i sitt särskilda yttrande attkopplingsförbehåll även i fortsätlningen skall tillåtas i samma omfattning somenligt den gällande avbetalningsköplagen. Enligt experterna har detta störrebetydelse än när de nuvarande reglerna kom till, bl, a, på grund av altkostnaderna för reparationer och underhåll numera är högre i förhållande tillvarornas pris. Om möjligheterna att använda kopplingsförbehåll slopas kan delenligt experterna medföra risk för att motiverade reparationer o, d, intevidtas eller all de skjuls upp. Experterna framhåller även all utredningen intehar redovisat att några olägenheter har uppkommit i samband med avbetalningsköpmellan näringsidkare till följd av gällande reglering. Detstora flertalet remissinstanser, främst företrädare för näringslivelsinlressen, har anslutit sig till den uppfaltning som har redovisats avexperterna från näringslivet. Från något håll har påpekats att det framstår sominkonsekvent alt förbjuda kopplingsförbehåll men lillåia avräkningsförbehållbeiräffande reparationsfordringar o. d. För egen del vill jagframhålla all de skäl som vid konsumentkreditlagens tillkomst anfördes för attavskaffa användningen av kopplingsförbehåll vid konsumentkreditköp i storutsträckning gör sig gällande även såviti avser avbetalningsköp mellannäringsidkare. Liksom utredningen anser jag del också rikligt attåtertaganderäiten i princip får användas endast för att säkerställa säljarensrätt till betalning enligt själva avbetalningsköpel. Jag vill emellertid erinraom att jag i del föregående (avsnitt 4.2) har framhållit alt säljaren därmedockså har ett berättigat intresse av att varan hålls i ett sådani skick attsäljarens säkerhet inte äventyras. Delta kan underlättas, om säljaren får vissmöjlighel alt utnyttia varans värde för att säkerställa fordringar påersättning för reparationer, underhåll o, d. Man kan inte heller bortse frånatt en sådan ordning i en del fall kan vara till direkl fördel för köparengenom all han lättare än annars kan få reparationsåtgärder m, m, utförda påkredit. Redan utredningens förstagi fråga om avräkningsförbehåll innebär en praktiskt betydelsefull inbrytning iprincipen att återtaganderäiten bör säkerställa endast rätten titt betalningenligt själva avbetalningsköpet. Som har framgått har delta förslag ioch för sig godtagits av praktiskt taget alla remissinstanser. Motbakgrund av vad jag anförde och med hänsyn titt remissutfallet i övrigtanserjag emellertid att man bör kunna gä ett steg längre, när man nu befinnersig utanför konsumentkredilköpens område. Enligt min mening bör säljarensålunda inte endasl fö rält alt åberopa ett avräkningsförbehåll i denomfallning som utredningen har föreslagit, Harett sådant förbehåll uppställts Prop.1977/78:142 74 ifråga om fordran på ersättning för reparation eller annan åtgärd beträffandevaran, bör säljaren också få tillgodoräkna sig sådan fordran när varan alertas.En sådan ordning synes mera Uiljdriklig än den som utredningen har föreslagit.Om säljaren tillåts att i första hand avräkna kontant betalning påreparalionsfordringar o, d,, kan det framstå som svårförståeligt att han inleskulle ha en motsvarande möjlighet när köparen eriägger "betalning"genom alt varan återtas. Medden nu föreslagna lösningen finns det emellertid inte lillräcklig anledning atti fortsättningen behålla säljarens nuvarande möjlighel att förbehålla sig rättatt återta varan vid dröjsmål med betalning av reparationsfordringar o. d. Somframgår av den redogörelsen kan denna rätt . inte göras gällandehandräckningsvis, och någon lagändring härvidlag har inte ifrågasatts.Kopplingsrälten Iramstår då som föga betydelsefull från praktisk synpunkt vidsidan av säljarens möjlighet att i första hand avräkna betalning påreparationsfordringar o, d. samt att tillgodoräkna sig sådana fordringar isamband med ett återtagande. 1 likhei med uiredningen anserjag därför att dennya avbetalningsköplagen inte bör lämna uliymme för all använda sådana direktakopptingsförbehåtl. Bådeden nuvarande avbetalningsköplagen och konsumentkreditlagen föreskriverattavräkning skatt ske mellan parterna om säljaren (kreditgivaren) vill utnyttjasin räll att återta en vara. Avräkningsreglerna är tillämpliga såväl viduppgörelse ulan myndighels rnedverkan som när varan återtas genom handräckningeller domsverkslällighet. Bestämmelsernaom vad köparen och säljaren skalltillgodoräknas bygger i princip på tanken att säljaren (kreditgivaren) skattförsättas i samma ekonomiska läge som om köpet rätteligen hade fullgjorts vidden tidpunkt då återtagandet sker. Köparen tillgodoräknas sålunda varans värdevid återtagandet. Säljaren (kreditgivaren) tillgodoräknas den obetalda delen avsin fordran enligt köpet med viss reduktion, eventuell dröjsmålsränta- enliglkonsumentkreditlagen maximerad titt viss räntesats -samt kostnader föråtertagandet enligt vissa närmare föreskrifter. Enligl avbetalningsköplagentillgodoräknas säljaren emellertid desutom fordran på ersättning för reparatione. d. beträffande godset, under förutsättning att avtalet innehållerkopplingsförbehåll avseende sådan fordran. Omköparen vid avräkningen tillgodoräknas ett större belopp än säljaren(kreditgivaren), får varan enligt båda lagarna återtas endast om mellanskillnadenbetalas lill köparen eller, om varan har värderats av utmätningsman, nedsättshos denne. Fördelfall att avräkningen i stället resulterar i ett saldo lill säljarens förmån fårdenne enligl avbetalningsköplagen kräva ut mellanskillnaden (restskulden) meninte mer. Enligt konsumentkreditlagen gäller däremot ett principiellt förbudför krediigivaren att kräva ul restskulden. Prop.1977/78:142 75 intei det undantagsfallet att varan har utsatts för belydande värdeminskning genomvanvård från köparens sida. Kreditköputredningensförslag till bestämmelser i en ny avbetalningsköplag om uppgörelsen mellanparterna vid återtagande innebär till väsentlig det att den nuvarandeavbetalningsköplagens regler anpassas till konumentkre-ditlagen. Köparen skattenligt förslaget tillgodoräknas varans värde vid återtagandet, beräknat efterviss gmnd. Säljaren får tillgodoräkna sig den obetalda delen avkreditfordringen efter den förut behandlade reduktionen av kreditkostnaden (seavsnitt 4.3 ovan) samt i förekommande fall dröjsmålsränta. Enligt utredningenbör utanför konsumentkreditområdet inte gälla någon särskild begränsning avräntesatsens storlek. Vidare har utredningen föreslagit att säljaren skatt fåtillgodoräkna sig närmare angivna kostnader för återtagandet i huvudsaktigöverensstämmelse med vad som föreskrivs i konsumentkreditlagen och i dennuvarande avbetalningsköplagen. Gmndas återtagandet på dom varigenom köparenhar förpliktats att utge varan skall säljaren enligt förslaget fö tillgodoräknasig även olselald ersättning för rättegångskostnad enligt domen. Dennabestämmelse saknar motsvarighet i konsumentkreditlagen. Ger avräkningen tillresultat all en restskuld uppkommer för köparen skall säljaren enligt förslagetha rätt att kräva ut denna men inte mer. Utredningensförslag har i de nu berörda delarna tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av praktiskl taget samtliga remissinstanser, , Föregen del harjag redan tidigare anslutit mig till ulredningens förslag i frågaom säljarens rätt all utkräva eventuell restskuld (se avsnitt 4.1 ovan). Även iövrigt kan jag i huvudsak biträda förslaget till regler om avräkningen mellanparterna när återtagande sker. Jag anser dock alt det är överflödigt attföreskriva att säljaren, när återtagandet grundas på dom, får tillgodoräkna sigfordran på rättegångskostnad enligt domen. Det är här fråga om en domfäst ochexigibel fordran som säljaren kan kvitta mot ett eventuellt saldo köparen tillgodo. Av vad jag har anfört i det föregående avsnittet (4,4) följerå andra sidanatt de av utredningen föreslagna bestämmelserna bör kompletteras med enföreskrift all säljaren också får tillgodoräkna sig sådan fordran på ersättningför reparation e. d, som omfattas av ett avräkningsförbehåll. Ensärskild fråga som har tagits upp av utredningen gäller hur man bör förfara vidavräkningen, om säljaren för att kunna återta varan måste betala en skuld somköparen har titt tredje man. Köparen kan t. ex. ha lämnat varan för reparationunder sådana förhållanden alt den som har verkställt reparationen harretentionsrätt, dvs, rätt att hålla kvar varansom säkerhet för sin fordran påersättning. Måste säljaren då för att få ut varan betala köparensreparationsskuld bör detta enligt utredningen beaktas genom avdrag på varansvärde vid avräkningen. Detsamma bör enligt utredningen gälla när retentionsrättutövas för andra fordringar än reparationsfordringar och säljaren måste betalasådan fordran för att kunna återta varan. Utredningens förstag motsvarar vadsom har ansetts böra gälla enligt den nuvarande 1977/78:142 76 avbetalningsköplagenoch konsumentkreditlagen (se prop. 1976/77:123 s, 181 0. En liknande fråga kanuppkomma på grund av att fordorl inle får brukas, om förfallen vägtrafikskatt(fordonsskatt etter kilometerskatt) fot det löpande och det närmast föregåendeskatteåret inte har erlagts, se 16 och 21 §§ vägtrafikskattelagen (1973:601), Isådant fall bör enligt utredningen avdrag göras på fordonets värde vidåtertagandet med hänsyn till att inbetalning måste göras om fordonet skall fåanvändas Qfr prop, 1974:164 s, 32), Har säljaren återtagit ett fordon efteravräkning med avdrag för obetald skatt men blirdet sedermera köparen såsomftimtvarande ägare av fordonet som betalar in skattebeloppet (jfr 7 Svägtrafikskattelagen), bör köparen enligt utredningen anses få en däremotsvarande återkravsrätl mot säljaren inom ramen för det avdrag som skett påfordonets värde vid återtagandet. Utredningens övervägandeni dessa frågor har biträtts eller lämnats utan erinran av det stora flertaletremissinstanser. Vissa kritiska synpunkler har emellertid framförts iyttrandena från RSV och några kronofogdemyndigheter. Såvitt gälter köparensvägtrafikskatteskutder anser sålunda RSV och ett par kronofogdemyndigheter attdessa bör beaktas vid avräkningen endast om säljaren senast vid återtagandeterlägger skatten. RSV ifrågasätter dock om del inte vore rimligt att medgesäljaren visst anstånd härmed men ändå beakta skatteskulden vid avräkningen, omskulden uppgår till särskilt stort belopp och köparen annars skulle fö ettsaldo sig till godo. Några kronofogdemyndigheter ställer sig avvisande tillatt säljarens betalning av köparens reparationsskulder e, d, titt tredje maneller av köparens vägtrafikskatteskutder skall behandlas som en"dold" post vid avräkningen och anser att sådan betalning i ställetbör öppel tillgodoräknas säljaren som en kostnad för återtagandet eller som ensärskild avräkningspost. Föregen del harjag kommit fram titt att de frågor som här diskuteras bör lösasgenom ultryckliga lagregler och inte enbart genom motivuttalanden. Underremissbehandlingen har nämligen framkommit att nuvarande praxis hoskronofogdemyndigheterna inle torde vara fullt enhetlig och att del i någon månråder delade meningar om vad som bör gälla på de ifrågavarande punklerna. Jaganser det vara klart att säljaren i samband med ett återtagande bör på någotsätl få tillgodoräkna sig alt han har varit tvungen att betala köparens skulderlill tredje man som har retentionsrätt i varan. Detsamma bör gälla om säljarenmåste beiala köparens skuld avseende t, ex, väglrafikskalt för att varan efteråtertagande skall kunna brukas på avsett sätt. Debetalningar som här avses kan iblartd uppgå till betydande belopp. En regleringi avbetalningsköplagen av säljarens rätt att i samband med ett återtagandetillgodoräkna sig sådana betalningar bör emellertid begränsas till en rättförsäljaren att avräkna dem mol ell saldo köparen lill godo som annars skulleha uppkommit. Det saknas anledning att genom avbelatningsköptagen därutöver laställning lill frågan i vad mån säljaren genom sin betalning får en Prop.1977/78:142 77 motsvarandefordran mot köparen. Med hänsyn härtill bör de nu aktuella betalningarna interegleras i bestämmelserna om den vanliga avräkningen mellan parterna såsomposter som skall tillgodoräknas säljaren. Detta skulle kräva onödigtkomplicerade regler, ) stället bör frågan lösas genom ett undanlag frånprincipen att varan får endast om säljaren erlägger sådanmellanskillnad lill köparens förmån som har uppkommit vid den obligatoriskaavräkningen. Enligt undantagsföreskriften bör säljaren mot köparenstillgodohavande få avräkna sådan betalning av köparens skuld, som säljaren harvarit tvungen alt erlägga för att kunna återta varan eller för att denna efteråtertagande skall kunna brukas p avsetl sätt. Den nu föreslagna regelninnefattar ipte någol krav på all säljaren har betalat köparens hela skuld, t,ex, en vägtrafikskatteskuld, föratt han skall få återta varan. Det räcker attbetalningen på skulden motsvarar köparens tillgodohavande. Med hänsyn härtillbör å andra sidan endast fjaktiskt fullgjord betalning kunna åberopas avsäljaren. Om skulden inle hade existerat, hade ju säljaren ändock blivittvungen att till köparen betala eller för hans räkning nedsätta ett motsvarandebelopp för att kunna återta varan. Motsvarandebestämmelser om kreditgivarens rätt att vid återtagande tillgodoräkna sigbetalning av köparens skulder bör föras in i konsumentkreditlagen. Jagåterkommer till della i det följande. 4.6Förfarandet vid återtagande, förbud mot utmätning, m. m. Dennuvarande avbetalningsköplagen innehåller bestämmelser om handräckning föråtertagande av avbetalningsgods och verkställighet av dom varigenom köparen harförpliktats åleriämna vara som har sålts på avbetalning. Enligtkonsumentkreditlagen får dessa bestämmelser i stor utsträckning tillämpningäven på konsumentkreditköp med förbehåll om återtaganderätt,Konsumentkreditlagens regler om handräckning m, m, innebär dock en delbetydelsefulla avvikelser från moisvarande regler i avbetalningsköplagen, Kreditköpulredningenföreslår att den nuvarande avbetalningsköplagens regler om handräckning m, m, -med de ändringar däri som skett i samband med konsumenlkreditlagens lillkomsl(SFS 1977:982)-i huvudsak förs över lill den nya avbetalningsköplagen.Utredningens förslag innehåller dock vissa sakliga och formella avvikelser frånde nuvarande reglerna. Sålunda föreslås, efter mönster frånkonsumentkreditlagen, alt ansökan om handräckning skall få göras endast om detbeträffande köpet har upprättals en skriftlig handling som innehåller uppgifterom olika faktorer som har belydelse vid handräckningen, bl, a, kredilkostnaden.Vidare föreslår utredningen en regel som är avsedd alt göra del lättare all besiämmahuruvida den nya avbetalningsköplagens eller konsumentkreditlagens föreskrifterom handräckning skall tillämpas i ett enskilt fall. Enligt denna regel skallhandräckning enligl den nya lagen inte få beviljas, om del finns påiagliganledning Prop.1977/78:142 78 räknamed möjlighelen alt det ifrågavarande köpel faller under konsumentkreditlagen,1 lagtekniskt hänseimde föreslås ati en hänvisning i den nuvarandeavbelatningsköptagen lill 56, 59, 60 och 60 a SS utsökningslagen (1877:31 s, 1)ersätts med fullständiga beslämmelser i den nya lagen. Denya reglerna föreslås i samma omfattning som reglerna i den nuvarandeavbetalningsköplagen bli lillämpliga också på konsumentkreditköp med förbehållom återtaganderätt. Föregen del kan jag i likhet med remissinsianserna ansluta mig lilt utredningensförslag i de flesia hänseenden. Beträffande vissa punkter får jag dock särskiltanföra följande. har föreslagit bör det för alt säljaren skall få ulnyttjahandräckning fordras, alt beträffande köpet har upprättats en av parternaunderskriven handting som innehåller:bl, a, uppgifter om kreditkostnaden förköpel. Detta torde få till följd att köparen praktiskt tagel alttid kommer atterhålla skriftlig information om sin kostnad för krediten (jfr avsnitt 4,1,2ovan). Enligtden nuvarande avbetalningsköplagen krävs alt säljaren i ansökan om handräckninguppger bl, a. vad han fordrar i ränta, om han gör anspråk på sådan. Någonmotsvarighet titt den regeln finns inte vare sig i konsumentkreditlagen etteri utredningens förslag. Utredningen uttalar (betänkandet s. 115) alt säljaresom vilt göra anspråk på dröjsmålsränia bör ha möjlighet att framställa yrkandehärom senast vid återtagandeförrättningen saml att sådant yrkande får anses hablivit framstäitt, om ett åberopat kontrakt innehåller bestämmelser omdröjsmålsränia Gfr även prop. 1976/77:123 s. 182). sålunda förestagit har under remissbehandlingen kritiserats av RSVoch några kronofogdemyndigheter, som befarar att onödiga praktiska problemskall uppstå. Om säljaren inte såsom f n, framställer ränteyrkande redan iansökningen om återtagande utan gör det försl i samband medålertagandeförätiningen kan del enligt dessa remissinstanser leda lilt altförrättningen inte kan genomföras i ell sammanhang. kanvidare belasta:; med komplicerade ränteberäkningar trots alt säljaren ipraktiken kanske saknar intresse av alt kräva ut dröjsmålsräntan eller skullenöja sig med ett lägre och på enklare sätt beräknat räntebelopp. Deifrågavarande remissinstanserna anser därför att del enligt den nya avbelatningsköptagenbör fordras att säljaren i sin ansökan uttryckligen anger vad han fordrar idröjsmålsränia. Enligtmin mening finns det skäl att beakta de synpunkter av praktisk art som sålundahar förts fram. Jag förordar därför att både i den nya avbetalningsköplagen ochi konsumentkreditlagen införs en föreskrift om all säljaren i ansökningen skalluppgi; vad han fordrar i dröjsmålsränta, Idet föregående (avsnitt 4,4 och 4.5) har jag föreslagit att säljaren vidavräkningen i samband med återtagande skall få tillgodoräkna sig fordran påsådan ersättning för reparation e. d. beträffande varan som omfattas av ett Prop.1977/78:142 79 avräkningsförbehåll.Del bör krävas att säljaren i ansökan om handräckning anger vad han fordrar isådant hänseende.