prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — SBEF framhåller inledningsvis att en kommunaliseringskulle kunna bidra till en bättre samordnad administration med förenkladekontaktvägar mellan de bostadspolitiskt ansvariga och byggherrar/producenter.Samtidigt skulle man uppnå viss förenkling av handläggningen. Mot bakgrund avde negativa konsekvenser som kan uppkomma i form av bl. a. olikformigtillämpning av de komplicerade regler som gäller för långivningen, kapacitets-och kompetensproblem hos kommunerna, sämre erfarenhetsåterföring, jävsproblemetc, anser föreningen dock att en kommunalisering skulle innebära betydandeomställningsproblem som skulle äventyra den kontinuitet som råder.Utredningens förslag bör därför inte genomföras förrän det blivit betryggandestyrkt att kommunerna kan fullgöra uppgifterna på rationellt och konkurrensneutraltsätt. 1977/78: 93 77 NBDanser att den huvudsakliga rationella beröringspunkten mellan byggnadsväsendetsorgan och den statliga låneadministrationen finns mellan kvalitetskrav enligtbostadsfinansieringsförordningen och byggnormer. I övrigt tordeberöringspunkterna enligt delegationen inte vara speciellt påfallande. Motdenna bakgrund har argumentet för att de kommunala organen för byggnadslovsgivningockså skall ha hand om lånebeslut knappast någon större tyngd när det gällerärendenas sakliga innehåll. Om en sådan samordning ter sig motiverad är bl, a.beroende av den framtida byggnadslagstiftningen. Innan man tagit ställning tilldet sakliga innehållet i kommande förslag och de handläggningsfrågor som harsamband med detta anser delegationen att det är för tidigt att göraadministrativa förändringar av det slag som utredningen föreslår. EnligtHSB är det svårt att överblicka konsekvenserna av förslaget. Handläggningen avbostadslåneärendena inom nuvarande organisation fungerar i administrativtavseende väl. Möjligheterna att förbättra organisationen och genomföra sådanaändringar i bostadslånesystemet, som en förändrad bostadsförsörjningssituationkräver bör underkastas en djupare prövning. Fortsatt utredning, eventuellt meden bredare representation, framstår därför som nödvändig enligt HSB:suppfattning. Även kommun efterlyser en grundligare analys av förslagetskonsekvenser. En bättre genomarbetning av hur kommunaliseringen påverkar mark-och bostadspolitikens olika faktorer bör således komma till stånd. För attansvaret för en uppgift skall vara meningsfull bör erforderliga befogenheterföreligga. Så förefaller inte vara helt klart, eftersom exempel i förslagetvisar att ansvaret i skilda avseenden liggei på kommunerna menbeslutsbefogenheterna ligger på regional eller central nivå. Kommunen delarutredningens principiella målsättning men anser att utredningens utformning avmedlen måste bli föremål för en snar förnyad översyn, Stockholmskommun ifrågasätter om den föreslagna kommunaliseringen verkligen ökar medborgarinflytandetoch medför större effektivitet. Besluten skall även fortsättningsvis fattasenligt detaljerade statliga bestämmelser. En omfattande statlig kontroll ochinformation kommer att bli nödvändig vilket kommer att förstärka den redanomfattande lånebyråkratin. Även om är väl mstad kommer enöverföring av beslutanderätten i låneärenden att medföra krav på personalförstärkningoch ökad administration. Kommunen påpekar också alt det är tveksamtatt genomföra större administrativa förändringar innan den pågående översynenav byggnadslagstiftningen är avslutad. Beviljande av lån och låneförvaltning ärintimt förenade. Därför ifrågasätter kommunen om den av utredningen föreslagnauppdelningen innebär någon administrativ förenkling. Det kan bli svåröverskådligtför de lånesökande att ha flera organ att vända sig till i olika skeden av ettlåneärendes behandlingstid. 1977/78:93 78 kommunenatt de i betänkandet framförda förslagen i vissa viktiga frågor bör ses över. Göteborgskommun konstaterar att decentralisering av beslutsfunktioner från stat tillkommun i princip är mycket angelägen inom olika verksamhetsområden. En ändradansvarsfördelning måste emellertid enligt kommunen baseras på en störrehandlingsfrihet genom minskad statlig detaljstyrning. Kommunens uppfattning ärsåledes att förslagen bör bearbetas innan de kan utgöra gmnd för förändringar ide delar som berör kommunerna. Enligt kommun bör ett klarläggande avriktlinjerna för en ny byggnadslagstiftning tillsammans med en kritiskgranskning av den förda bostadspolitiken behandlas i ett sammanhang. Dettautgör ett nödvändigt underlag för ett ställningstagande till organisatoriskaförändringar av administrationen av bostadspolitiska åtgärder. Frånflera håll framhålls att kommunernas uppfattning måste tillmätas avgörandebetydelse i kommunaliseringsfrågan. Utgångspunkten är härvid att kommunerna börvara positiva till en kommunalisering för att förslaget skall genomföras.Länsstyrelsen i som anmäler viss tveksamhet mot utredningens förslagi dess helhet anser att, om det inte visar sig ett allmänt kommunalt intresseatt handha låne- och bidragsgivningen, länsbostadsnämnderna bör vara kvarintill dess att en mera smidig och rationell organisatorisk lösning harhittats, som innebär en reell decentralisering och effektivisering av den artsom eftersträvas. Skulle den alldeles övervägande uppfattningen blandkommunerna vara för en kommunalisering motsätter sig inte ensådan ordning. i har också tillmätt kommunernasställningstagande avgörande betydelse. Tilldem som är uttalat positiva till en kommunalisering hör bl. a. , , Svenska , bostadssociala delegationen,decentraliseringsutredningen, statens planverk, ,länsstyrelserna i , , , ochVästernorrlands län, länsbostadsnämnderna i och Västernorrlandslän samt ca 100 kommuner bland dem , , , ,, , , , , ,, , , , , , , , ,, , , , , ,, , , , och kommuner. Etttillstyrkande yttrande har dock i många fall förbundits med reservationer avskilda slag, främst krav på kompensation för kostnadsökningar i kommunerna samten översyn av nuvarande regelsystem med syfte att minska den statligadetaljstyrningen. konstaterar att kommunerna har huvudansvaret förbostadsförsörjningen och bebyggelseutvecklingen. Insatserna är mycketomfattande. Knappast något bostadsbyggande eller någ- 1977/78: 93 79 raandra åtgärder för bostadsförsörjningen kan vidtas utan kommunernas medverkan.Kommunerna har ett primärt intresse av att de ekonomiska, planmässiga,tekniska och sociala synpunktema på bostadsbyggandet lokalt blir på bästa sätttillgodosett. Det är därför naturligt att de också får besluta om vilka objektsom skall ha lån. Genom en kommunalisering kan det nuvarande dubbelarbetet i lånegranskningenelimineras. Om en instans i ärendebehandlingen slopas får man en snabbarebeslutsgång och handläggningstiderna skulle i många fall minska. Förbundetflnner det emellertid anmärkningsvärt att utredningen inte har diskuteratmöjligheterna att förenkla lånehanteringen. Det är angeläget att hela låneförfarandetses över och att ansökningsförfarandet och handläggningen i kommunemaförenklas. Härigenom skulle betydande rationaliseringsvinster kunna uppnås, bl.a. torde ärendehanteringen bli snabbare. Nuvarande låneregler är såkomplicerade att den enskilde har svårt att överblicka vad som gäller.Förenklingar bör därför genomföras inte bara när det gäller blanketter ochanvisningar. Också de bakomliggande lånereglerna måste göras mindre omfattandeoch detaljerade. Förbundet vill se en sådan förenkling som en nödvändigförutsättning för att överföra den nuvarade lånehanteringen till nivå. Dennasyn på behovet av förenkling av lånebestämmelser och översyn avadministrationen delas av bl, a, , flera länsbostadsnämndersamt ett 50-tal kommuner, som i regel har sett sådana åtgärder som viktigare änen kommunalisering. i Stockholmslän tillstyrker i princip förslaget om kommunalisering med hänvisning till attkommunerna har huvudansvaret för bostadsförsörjningen ochbebyggelseutvecklingen. Enligt styrelsen har primärkommunema goda möjligheteratt avväga och samordna ekonomiska, planmässiga, sociala och tekniska aspekteroch från dessa utgångspunkter skapa en god miljö för människorna. Det är därförnaturligt att kommunema också får fatta avgörande beslut beträffandelångivningen. Kommunemas ansvar för bostadsförsörjningen i dess helhet kommeratt markeras genom att deras ansvar för låneförluster föreslås öka. Ävensträvandena att på ett mer genomgripande sätt föra in ekonomiska aspekter i denfysiska planeringen torde främjas, Kommunema utför ett betydandearbete i varje låneärende. Styrelsen framhåller dock att en överflyttning avbeslutanderätten i låne- och bidragsärenden till kommunema innebär att vissakostnader överförs från stat till kommun och fömtsätter att kommunerna kompenserashärför. En minoritet inom styrelsen ställer sig dock tveksam till förslaget.Minoriteten framhåller att förslaget innebär att primärkommunerna själva skallfå bevilja lån till sin egen byggnadsverksamhet, något som påtagligt torde ökarisken för olyckliga jävsförhållanden och minskad rättssäkerhet för denenskilde medborgaren. Denna utveckling från förvaltningsbeslut till politiseradlångivning motverkar strävanden 1977/78: 93 80 attskapa klara riktlinjer och ansvarsförhållanden. Länsbostadsnämndeni konstaterar att kommunernas ansvar på det bostadspolitiskafältet har ökat successivt . Efter 1960- och 1970-talenskommunsammanläggningar syns det därför enligt nämndens mening följdriktigt attkommunernas ansvar ökas på föreslaget sätt, FÖr detta talar också att denföreslagna omfördelningen av uppgifterna mellan stat och kommun sannoliktkommer att medföra en viss lidsvinst i ärendehanteringen. Nämnden framhålleremellertid att omläggningen förutsätter att kommunerna är beredda att ta på sigdet ansvar och de kostnader som är förbundna med en kommunalisering. Bostadssocialadelegationen tillstyrker kommunaliseringen mot bakgrund av att denna bl, a.tillgodoser önskemål om en nära kontakt med verkligheten. Problemen varierar istor utsträckning lokalt och lösningarna måste sökas på det lokala planet.Även decentraliseringsutredningen tillstyrker. Den föreslagna organisationenleder enligt utredningen lill bättre renodling av uppgifter och befogenheterpå olika nivåer än f, n. Detta medför i sin tur en förenkling av arbetet somhar möjligheter atl stimulera till effektivitet i verksamheten och ökarmöjligheterna för allmänheten att få kontakt med de beslutande organen.Kommunerna har enligt utredningens bedömning goda förutsättningar att svara förde uppgifter som utredningen har lagt på dem. känneringen tveksamhet inför ett system som innebär att ett kommunalt organ skallbevilja kommunen statliga lån och bidrag. stryks under att en kommunaliseringinte får innebära att staten genom detalj-föreskrifter i onödan reglerar denkommunala verksamheten. I annat fall riskerar man att fördelarna med en kommunalisering i första hand möjligheter till en bättre lokal anpassning går förlorade. Svenskariksbyggen anser att förslaget är i överensstämmelse med de principer om ökatkommunalt inflytande i bostadsförsörjningsfrågorna vars tillämpning allmänt hareftersträvats. För förslaget talar också en del praktiska omständigheter.Riksbyggen hänvisar bl, a, till den kritik som företaget har riktatmot byråkratisering av lånehandläggningen. Den anses till en del bero på attbesluten tas i länsbostadsnämnderna och inte direkt i kommunerna. Attkommunerna i varje enskilt ärende knyts upp genom borgensåtaganden torde bidratill en lika seriös behandling av ärendena i kommunerna som den som utförs ilänsbostadsnämnderna. I syfte att renodla beslutsprocessen framhåller förbundetemellertid att det kan vara motiverat att beslut som gäller kommuner tas pålänsstyrelsenivå. tar också upp de negativa konsekvenser som följermed förslaget och de åtgärder som måste vidtas för alt så långt möjligteliminera eller kompensera dessa. Bl, a. påtalas behovet av entydigaföreskrifter, information och service från statliga myndigheter,erfarenhetsåterförening samt kompensation till kommunerna för ökadeadministrativa kostnader. anser sig i huvudsak kunna Prop.1977/78: 93 81 tillstyrka en kommunalisering men framhåller att man intehar kunnat bedöma om och i vilken utsträckning som de nu framlagda förslagen äradekvata i en framtida situation eller mest angelägna som bostadspolitiskreform. anser förslaget ligga väl i linje medden allmänna utvecklingen inom bostadsförsörjningen, som kännetecknas av ettallt större kommunalt inflytande. Kommunen framhåller vikten av alt förslagetspositiva effekter inte urholkas av alltför omfattande statligadetaljföreskrifter som helt binder kommunema i deras verksamhet, Herrljungakommun framhåller bl. a. att handläggningen och bedömningen av låneärenden ihög grad är beroende av person- och lokalkännedom. Detta gäller såväl denekonomiska sidan som den planmässiga bedömningen. Det kommunala organet harfrån början till slutet av handläggningen denna kännedom samt direktkontaktenmed låntagaren. Vid handläggning på annan nivå måste allt bedömningsmaterialöversättas till skriftlig form med åtföljande dröjsmål vid kompletteringar,förfrågningar m, m. En sådan handläggning finner kommunen högst orationell,ser en kommunalisering som en rationell åtgärd, dels för denenskilde som därmed får att göra med endast en i allmänhet närbelägen instans,dels för myndigheterna som kan undvika dubbelgranskning och samordnaolika rutiner för granskning av låneansökningar m, m. kommun anser attde uppgifter som kommunerna skulle överta vid en kommunalisering är just sådanasom de har alla möjligheter att överblicka och vid behov göra prioriteringarinom. Personellt bör de inte belasta kommunerna i alltför stor utsträckningjämfört med dagens läge, eftersom kommunerna i sin planering redan nu styrbostadsbyggandet och via byggnadsnämnd och andra organ har full insyn i deåtgärder som planeras. Många remissinstanser har aktualiserat en partiell ellersuccessiv delegering av beslutanderätten i vissa låne- och bidragsärenden. Ivissa fall förordas också en frivillig linje, dvs. att beslutanderätten försöver på sådana kommuner som själva vill överta denna rätt. Till dessa remissinstanserhör bl, a, länsstyrelserna i , , , ochVästerbottens län samt , , , , , ,, och kommuner. i ställer sig i principavvisande till en kommunalisering. Eftersom den lokala kännedomen torde varasärskilt värdefull vid långivning avseende socialt inriktade låneformer t, ex.förbättringslån, förefaller det emellertid enligt styrelsens uppfattning motiveratatt överlåta beslutsfattandet därom till de kommuner som så önskar. Enligtlänsstyrelsen i bör beslutsfunktioner överflyttas från statentill kommunerna så långt möjligt och i den utsträckning som är förenligt medbostadskonsumenternas intressen. 6 1977/78.1 saml. 1977/78: 93 82 klarläggamöjlighetema att dela upp lånebesluten mellan stat och kommun efter ärendeslageller på annat sätt. Med hänvisning till kommuner nas skilda administrativaresurser ifrågasätter i om inte decentraliseringenkan genomföras successivt i takt med den erforderliga ökningen av antalettjänster i kommunerna. Enligt i , som harförordat en överarbetning av förslaget, torde ett överförande i synnerhet förde mindre kommunerna medföra kostnader som inte står i rimlig proportion tillnyttan och fördelarna. Det är därför tveksamt om beslutanderätten skallpåtvingas kommunerna. En lösning skulle kunna vara att det regionalabostadspolitiska organet får möjlighet att delegera beslutanderätten till dekommuner som så önskar. Denna lösning förordas också av och Åselekommuner. Enligt kommun är utredningens motiv för att avvisa en partiell kommunaliseringinte hållbara om frivilliglinjen följs, Norrköpingskommun anser att det finns flera skäl som talar för att beslutanderätten ibostadslåneärenden bibehålls på regional nivå. Däremot anser kommunen attbeslut om lån och bidrag enligt kungörelsen om statligt stöd till energibesparandeåtgärder bör delegeras på kommunerna, eftersom dessa beslut är av mindrebostadspolitisk betydelse. Dessutom anser kommunen att beslut om dispens frånmarkvillkoret enligt 6 § bostadsfinansieringsförordningen kan delegeras påkommunerna med hänsyn till att markvillkorsärenden kan betraktas vara av markpo-liliskkaraktär. som har samma principiella grundinställning haringet att erinra mot att vissa ärenden av begränsad omfattning som energisparlånetc. kommun anser att man i en första etapp borde kunnadecentralisera beslut om bostadslån till styckebyggda småhus samt lån ochbidrag till energibesparande åtgärder varefter en successiv decentraliseringav resterande ärenden kan övervägas. Även anser att beslutenom lån och bidrag till energibesparande åtgärder skulle kunna kommunaliseras, 4.5.2Decentralisering av beslutsfattandet inom den statliga organisationen Utredningensförslag till decentralisering av beslutsfattandet i ett stort antalärendegrupper från regeringen och till det regionala organethar fått ett mycket starkt gensvar bland remissinstansern.i, I åtskilliga fallhar de förordat att ytterligare beslutsfunktioner decentraliseras.Invändningar mot utredningens förslag på denna punkt saknas helt. Blandremissinstanser som tillstyrker kan nämnas , , decentraliseringsutredningen,Svenska , , många länsbostadsnämnder, länsstyrelser och kommuner.HSB framhåller dock att det är ett oeftergivligt villkor att inte detövergripande politiska ansvaret hos riksdag och regering för bostadspolitikenundanskyms. 1977/78: 93 83 Ettflertal remissinstanser förordar till skillnad från utredningen att beslutanderätteni fråga om bidrag till förbättring av boendemiljön decentraliseras frånbostadsstyrelsen till den regionala organisationen eller i något fall direkttill kommunerna. Till dessa remissinstanser hör bl. a. ,decentraliseringsutredningen. samt och Klippanskommuner. anser att beslut om bidrag till miljöförbättring ären verksamhet av samma karaktär som lån och bidrag till förbättring avbostadsförsörjningen i övrigt och därför bör handläggas av länsbostadsnämndernamedan , som förordar att beslutanderätten läggs påkommunerna, åberopar behovet av lokalkännedom samt att de boendes medverkankräver kort avstånd mellan sökande och beslutsfattare. Boendemiljödelegationenär av motsatt uppfattning och anför att erfarenheter visar att dencentrala handläggningen är nödvändig tills vidare med tanke på den osäkerhetoch brist på erfarenhet som finns inom detta område. Delegationen ser docksom sin uppgift att successivt sprida den nödvändiga kunskapen ocherfarenheten för att på kunna decentralisera själva bidragsgivningen. Besluti fråga om lån och bidrag till allmänna samlingslokaler som enligtutredningens förslag skall fattas av har av remissinstansernaoftast berörts i anslutning till frågan om bidrag till miljöförbättrandeåtgärder. Länsbostadsnämnderna i och som förordaren decentralisering till regional nivå av beslut om bidrag tillmiljöförbättringar anser att även besluten om stöd till allmänna samlingslokalerbör decentraliseras. Av motsatt uppfattning är ochMalmö kommun. framhåller att dessa ärenden är fåtaliga och kanrymma särskilda samordningsproblem som motiverar att besluten ligger på centralnivå. Förbundet anser att nuvarande ordning fungerar bra varför det inte finnsskäl till någon ändring, Bosladsstyrelsenvill för sin del komplettera utredningens förslag om decentralisering med vissaärendegmpper. Således föreslås att länsbostadsnämnderna från regeringenövertar beslutanderätten i fråga om uthyrning av bostäder till lokaler avannat slag än låneunderlagslokaler, preliminära beslut om hyresförlustlån samtgodtagande av annan säkerhet än inteclcning i vissa fall. Styrelsen föreslårdessutom att dess befogenhet att medge anstånd med betalning av lånekostnaderi högst 12 månader överflyttas till länsbostadsnämnderna. Förslagetom en decentralisering av beslutanderätten i fråga om tidskoefficient frånregeringen till har i regel inte berörts av remissinstanserna.Länsbostadsnämnden i och i läntillstyrker dock förslaget i denna del. 1977/78: 93 84 Utredningensförslag till förändringar i ramsystemet har i princip mottagits positivt avremissinstanserna. ser dock vissa problem när det gällerförslaget om fördelning på kommuner av ramar för bostadslån till ombyggnad, förbättringslånoch energispar st öd. Denna fördelning måste baseras på ett osäkert underlag.Före ett kalenderårs början är behovet av medel i olika kommuner inte känt inågon större utsträckning. Det måste därför enligt styrelsen bli behov av ettflertal justeringar . Betänkligheter av detta slag behandlas också avMalmö kommun, som emellertid anser att det inte möter några särskildasvårigheter att finna erforderligt underlag. Förslagetatt länsstyrelserna också i län med storstadsområden bör fördelabostadsbyggnadsramarna i hela länet på kommuner och storstadsområden tillstyrkseller lämnas utan erinran med något enstaka undantag. Till dem som tillstyrkerhör bl. a. , länsbostadsnämnden i samtlänsstyrelserna i , och samt . framhåller emellertid i detta sammanhang att man måste finnalösningar som är anpassade till de regionala förhållandena. Malmökommun ställer sig däremot avvisande till förslaget och förordar att den centralaramfördelningen på län och storstadsområden behålls. Utvecklingen inomstorstadsområdena inrymmer enligt kommunens mening planeringsproblem av sådanart att områdena bör jämställas med län i regeringens regionalpolitiskahandlande. Förslagetatt i skall fördela ramen förGöteborgsregionen som rör tre län tillstyrks av länsstyrelserna iGöteborgs och samt . Tre reservanter i iGöteborgs och län samt är emellertidnegativa till en omedelbar förändring. framhåller att man svarar för långsiktiga bedömningar av bostadsbehovet i regionen och försammanställning och bedömning av de kommunala bostadsbyggnadsprogrammen. Dettamaterial utgör underlag för beslut om ramar till regionen. En överflyttning avramtilldelningen till i innebär attlänsstyrelsen har att bedöma regionens bostadsbyggnadsprogram, i vilket ingårkommuner från två andra län, och sedan avväga en ramfördelning mellanGöteborgsregionen och den del av som ligger utanförGöteborgsregionen, En ändring av ramfördelningssystemet i regionen kan såledeskräva en ändrad handläggning av underlag för ramfördelningen t. ex,bostadsbyggnadsprogrammen. Innan mera varaktiga lösningar avsamordningsproblemen i har nåtts, anser kommunalförbundetatt bostadsbyggnadsfrågorna 1977/78:93 85 ochdärmed ramfördelningssystemet för regionen inte bör förändras. Motsvarandeuppfattning redovisas av de tre reservanterna i , medan Göteborgskommun för sin del åberopar kommunalförbundets yttrande. Utredningens uppfattningatt fördelningen inom storstadsområdena liksom bör ankomma på dekommunala samarbetsorganen delas av de remissinstanser som har uttalat sig ifrågan med undantag av i . Styrelsen hänvisar tillatt man i olika sammanhang påtalat olägenheter av att länsstyrelsenssamordnande funktion på detta sätt inskränks. Det samlade grepp i fråga omresursfördelningen i länet som måste ha kräver bl. a. möjlighetertill avvägningar av bostadsbyggandet mellan samtliga kommuner i länet.Länsstyrelsen ställer sig därför avvisande till förslaget attkommunalförbundet skall besluta om fördelningen på kommuner av ramen försydvästra . Av motsatt uppfattning är Sydvästra kommunalförbundoch kommun. stöder helt utredningens förslag att dekommunala samarbetsorganen även fortsättningsvis skall svara för fördelningenav bostadsbyggnadsramarna i sydvästra . Det gemensamma kommunalaansvarstagande för bostadsförsörjningen, som vuxit fram i dessa tre regioner,har visat sig fungera bra och ligger helt i linje med utredningensdecentraliseringssträvanden. Utredningens förslag attregeringen skall överta den centrala ramfördelningen har i regel bemöttspositivt. i framhåller således att bostadsbyggandetspelar stor roll för den regionala utvecklingen. På grund därav anserlänsstyrelsen i likhet med utredningen att beslut om fördelning på län avramar för långivningen samt tillstånd för inte statligt belånat byggande börfattas av regeringen och inte som av .