prop · G10324 · 1977-12-31 00:00:00 — Samtidigtsom programplaneanvisningarna lämnades uppdrog regeringen åt överbefälhavarenatt granska ett inom BOG upprättat principutkast till en ny befälsordning fördel militära försvaret. 1 anvisningar för detta uppdrag angavs bl. a. attgranskningen skulle ulgå från den kvantitativa inriktning av befälspersonalensom framgick av anvisningarna för programplaneringen. Syftet med granskningenskulle vara att ge underlag för beslul om huvudlinjerna i en ny befälsordningför del militära försvaret i enlighet med de riktlinjer som hade redovisats i1973 års riksdagsbeslut i befälsordningsfrågan. Principutkastetavsåg en gemensam principlösning för hela det militära försvaret. Förhållandenaför det vämpliktiga befälet och reservbefälet berördes dock endast i den mån dehade direkl sammanhang med yrkesbefälets förhållanden. Principutkaslel log fastapå de av personalorganisationerna framförda tankarna på en gemensam rekrytenngoch grundutbildning till yrkesofficer. Det innehöll en rad huvudmoment såsomrekrytering och värnpliktsutbildningens genomförande för blivande yrkesbelalsaspiranter,antagnings- och behörighetskrav, grundläggande yrkesbefälsutbildning, urval,vidareutbildning etc. 1 principutkastet angavsbl. a. alt blivande yrkesbefälsaspiranter fullgör grundutbildning somvärnpliktiga tillsammans med övriga värnpliktiga inom resp. uitagningskategori.Erforderiigt antal aspiranter och nödvändig bredd i rekryteringen förutsatteatt denna skedde från såväl pluionsbefäls- som Prop.1977/78:24 11 Vidare angavs mera detaljerat antagningskrav i fråga ombefälsskattning, principer för ansökan, urval och antagning av aspiranter samtförkunskapskrav i allmänna ämnen för tillträde till grundläggande yrkesbefälsutbildning.Härvid borde i princip krävas allmän behörighet och vissa särskildaförkunskaper av dels generell art, dels varierande yrkesspecifik art. Dengrundläggande yrkesbefälsulbildningen borde enligt principutkaslel i alla defall då eleverna kommer från skilda värnpliktskategorier inledas med enförberedande yrkesbefälsskola med mål att ge aspiranterna en ensartad militärkunskaps- och färdighets nivå. Den grundläggande yrkesutbildningen skullemeddelas inom en yrkesofficersskola 1 med mål att främst ge eleverna förmågaatt tiänstgöra som utbildare inom pluton eller motsvarande enhet eller somdelsystemledare. Skolan förutsattes omfatta högst och innefatta såvälskolmässig ulbildning som praktisk tiänstgöring. Enligtprinciputkaslel skulle överbefölhavaren vidare överväga vissa altemativa målför och utformningar av dels den grundläggande yrkesbelals-utbildningen, delsyrkesofficerarnas vidareutbildning på de båda officers-skolor som följde efterofficersskola 1. Överbefälha våren skulle sålunda pröva en grundläggande yrkesbelalsutbildningsom för icke systembunden personal även innefattade teoretisk utbildning förplacering på plutonchefsnivå i krigsorganisationen. Vidare skulle somalternativ undersökas möjligheterna att för icke systembunden personal ftyttaöver teoretisk utbildning för uibildaruppgifterna från officersskola 2 till dengrundläggande yrkesbefälsulbildningen. I sammanhanget angavs vidare alt enomvärdering av vissa befattningars nivågruppering kunde behöva ske och att jusleringari tiänsle-slällningssystemet kunde bli aktuella. Ettförsta urval till officersskola 2 skulle enligt principutkaslel ske ett efter den grundläggande yrkesbelalsutbildningen bland dem med intresseför fortsatt högre utbildning. Urvalsprinciper redovisades också liksom även delider inom vilka urval av blivande bataljonschefer/ftersystemledare resp. kompanichefer(motsvarande) i krigsorganisationen borde ske. Officersskola2 var enligl principutkastet fn villig och skulle för arméns och kustartillerietsdel leda till tiänstbarhet i fred som kvalificerad utbildare inom pluton som förbandsutbildas.1 krigsorganisationen skulle placering kunna ske i sådana befattningar påplutonchefsnivå som oundgängligen krävde yrkesmän. Utbildningen borde omfattaett år och vara uppdelad för att därigenom minska frånvaron frånutbildningsverksamheten vid förbanden. Personalsom av olika skäl inte hade gått genom officersskola 2 senast tolfte året efteryrkesofficersskola 1 eller bedömdes inte komma i fråga förofficersskola 2 skulle enligl principutkastet allt efter freds-och/ellerkrigsorganisationens behov vidareutbildas för specialuppgifter. Nivågrupperingenav olika uppgifter i detta fält skulle övervägas i samband med granskningen.Vidare skulle övervägas för vilka uppgifter lång erfa- 1977/78:24 12 renhetkunde ersätta skolning. Officer som efterofficersskola 2 hade fullgjort väl vitsordad tiänst som utbildareeller kvalificerad delsystemledare och som fullgjort krigsförbandsövning ellersärskild övning i krigsbefaitning på plutonchefsnivå kunde enligt principutkastetkommenderas till fortsatt utbildning på motsvarigheten till nuvarandetruppslags- och vapenofficersskolor, i utkastet benämnd yrkesofficersskola 3.Utbildningen vid denna skola skulle syfta till tjänslbarhet i krig somkompanichef (syslemledare) och i fred som chef för pluton (systemledare).Förkunskaper i civila ämnen utöver allmän behörighet torde behövas generelltoch borde lägst motsvara teoretisk linje på gymnasieskolan jämte särskildaförkunskaper i övrigt anpassade till den yrkesspecifika utbildningen. Fortsatt utbildning tillbataljonschefsnivå och högre nivåer skulle enligt principutkaslel ske vidofficersskolorna 4 och 5 som motsvarade nuvarande allmännaresp. Vissa i principutkastetberörda frågor förutsattes bli prövade i senare sammanhang, bl. a. inhämtandeav behörighetsgivande utbildning före militär vidareutbildning, åldersgränseroch uppgifter för äldre personal samt frågan om den civilmiliiära lekniskapersonalens och nottiljpolispersonalens framtida kategoritillhörighet. 4Personalorganisationernas yttranden över principutkastet ,KOF och POF framhöll bl. a. att principlösningen i utkastet till sina huvuddragstämde överens med de förslag till ny befälsstmktur som förbunden hade lämnat igemensamt yttrande över den departementspromemoria som låg till grund för prop.1973:128.1 sistnämnda yttrande framhölls dock som särskild förutsätining förenny befälsordning att den obligatoriska utbildningen för yrkesofficerare bordeföra fram lill så kvalificerade och ansvarsfulla uppgifier att de uppfattadessom intressanta och meningsfulla även efter lång anställningstid, dvs.fredsbefattningar på nivån plutonchef specialplutonchef, speciallärare inomarmén och befattningar på motsvarande nivå inom marinen och flygvapnet. Under fömtsättning attnämnda kvalitetshöjning tillgodosågs tillstyrkte förbunden att principutkasteti allt väsentligt godtogs som underiag för det fortsatta arbetet på en ny,enhetlig befölsordning för det militära försvaret. På några punkter gavprinciputkastet enligl förbunden uttryck för uppfattningar som förbundenantingen särskilt önskade understryka, eller hade en avvikande mening om ochifrågasatte ändringar av. I fråga om rekryteringförutsatte förbunden att kategorin värnpliktigt kompanibefäl tillfördes rekryteringsunderiagetpå samma grunder som värnpliktigt plutons- och gruppbefäl. Förbunden vidhöllhärutöver sitt krav på lägst befälsskattning 6 för tillträde tillyrkesofficersutbildning. Kravetpå allmänbehörighet som villkor för tillträde till yrkesoffi- Prop.1977/78:24 13 cersutbildningfick enligt förbundens bestämda uppfattning inte eftersättas. Elever med ettbegränsat kompletteringsbehov i enstaka ämnen borde dock kunna beredastillfälle till studier för komplettering under yrkesofficersskola 1. Förbundenutgick vidare från att behovet av särskilda förkunskaper prövades ytteriigare ianslutning till det fortsatta arbetet. De utredningar och förslag somförsvarsgrenscheferna hade redovisat rörande behovet av förkunskaper iallmänna ämnen fick enligt förbunden inte föregripa en sådan prövning.Förbunden förväntade sig lösningar som tillgodosåg objektiva krav påyrkesofficeren i rollerna som chef fackman och utbildare på olika nivåer, mensamtidigt stämde överens med principerna för utformningen avtillträdesvillkoren för grundläggande högskoleutbildning på gmndval av riksdagensbeslut och de föreskrifter som regeringen med stöd härav utfärdade. Vadavsåg yrkesofficersskola 1 framhöll förbunden bl.a. att arbetsuppgifterna inomden lägsta utbildningsenheten - pluton (motsvarande) - där den nyutnämndeyrkesofficeren verkar borde fördelas efter lärarnas kunskaper, intressen och erfarenhet.Eftersom tiänstgöringsförhål-landena inom pluton enligt förbundens meningomöjliggjorde en strikt funktionsuppdelning, borde yrkesofficerarna vid pluton(motsvarande) ha ungefär samma pedagogiska kvalitet. För personal som inte är systembundenborde därför det principiella målet för yrkesofficersskola 1 i fråga om uppgifti fredsorganisationen vara att ge den teoretiska grund som behövdes för attyrkesofficeren skulle kunna verka som kvalificerad utbildare vid pluton (motsvarande)som förbandsutbildas. Del av denna utbildning borde fullgöras underhandledning vid gmndutbildningsförband. Försystembunden personal behövde yrkesofficersskola 1 delas upp på fack ellerlinjer. En mycket stor del av utbildningen borde dock vara gemensam och ha motsvarandemål som för den icke systembundna personalen. Förutom grundläggandeyrkesofficersutbildning borde skolan för systembunden personal ge en bred basför fortsatt utbildning inom facket och till annat fack. Visskvalificerad pedagogisk utbildning, t. ex. i förbandsutbildningsmelo-dik, ochmer krävande teoretisk undervisning kunde enligt förbunden med fördel anstå lilldess yrkesofficeren hade något eller erfarenhet i tjänsten ochsålunda hänföras lill närmast högre utbildningsnivå. Förbundenframhöll vidare all den blivande yrkesofficeren i en ny befälsordning - utövervärnpliktig befälsutbildning och förberedande yrkesofficersskola - skullekomma att gå genom en lång yrkesofficersutbildning och förvärvaavsevärt fördjupad kunskap och förmåga som fackman, ledare och utbildare inompluton vid eget iruppslag. Målet för yrkesofficersskola 1 borde därför enligtförbunden utformas så att krigsplacering i överensstämmelse med regeringenstidigare nämnda anvisningar för programplaneringen, dvs. som lägst plutonchef(motsvarande), kunde säker- Prop.1977/78:24 14 ställasför såväl systembunden som icke systembunden personal. För att nå delta målkunde, enligt förbunden, tiden för den grundläggande yrkesofficersutbildningenbehöva föriängas i förhållande lill vad som förutsattes i principutkaslel. Ommålel för den grundläggande yrkesofftcersutbildningen utformades i enlighet medförbundens synsätt och därvid uppkommande behov alt förlänga utbildningstidenvid yrkesofficersskola 1 tillgodosågs kunde, enligt förbundens mening,yrkesofficersskola 2 utgå i utbildningsgången för yrkesofficerare. Enytterligare förutsättning härför var dock att visst utbildningsinnehåll isistnämnda skola fördes över till yrkesofficersskola 3 som härigenom behövdeförlängas i motsvarande mån. Underlag fören ändamålsenlig avvägning mellan debåda utbildningsskedena i fråga om utbildningsmål, utbildningstid,ämnesfördelning m. m. bordeenligt förbunden tas fram i samband med detfortsatta arbetet med kurs- och timplaner för resp. skeden. Den fortsatta utbildningenefter yrkesofficersskola 1 skulle, med beaklande av den lägsta kompetensnivåsom förbunden hade förutsatt att alla minst skulle uppnå, i princip ske enligtden enskilde yrkesofficerens fria val inom ramen för det antalutbildningsplatser som stod lill förfogande. Bland sökande till fortsattutbildning kunde ett urval behöva ske. 1 principutkaslel tecknad grund försådant urval kunde förbunden godta men de satte i fråga om särskilda studielämplighetsprovbehövdes utöver de urvalskriterier som angavs. Förbunden anslöt sig tillprincipen att tillträde till skolor och kurser som ingick i fortsatt utbildningefter yrkesofficersskola 1 skedde successivt inom vissa tidsintervall. De iprinciputkastet angivna tidsintervallen kunde därvid ligga till grund förslutliga överväganden. Utbildningsgångarna måste utformas under beaktande av behoveiatt säkerställa en god rekrytering och hög kvalitet på yrkesofficerskåren somhelhet. För att tillgodose krigs- och fredsorganisalionens behov avkvalificerade chefer i ledande befattningar måste utbildningen som yrkesofficermedge en snabb yrkeskarriär för ungdomar som med framträdande studie- ochbefälslämplighet förenade hög ambition att tillgodogöra sig officersyrketsutvecklingsmöjligheter och nyttiggöra försvaret sin duglighet. rimligtanspråk härvidlag syntes enligt förbunden vara att tillträde lill yrkesofficersskola3 fick ske tidigast tjänst som yrkesofficer. Beiräffandeutbildningsinnehåll och utbildningsmål ansåg förbunden all den nyutnämndeyrkesofficeren efter genomgång av yrkesofficersskola 1 och därpå följandepraktisk tjänstgöring hade tillräckligt bred allmän kunskaps-och erfarenhetsgrundför fortsalt utbildning vid yrkesofficersskola 3. Samma utbildning i samhälls-och naturvetenskapliga ämnen samt fördjupade kunskaper om totalförsvaret somgavs vid yrkesofficersskola 3 borde också ges eleverna vid speciallinje. 1konsekvens med uppfattningen att yrkesofficersskola 2 kunde ulgå, om Prop.1977/78:24 15 dengrundläggande yrkesofficersutbildningen inriktades så som förbunden förordade,måste vissl utbildningsinnehåll föras över till yrkesofficersskola 3. Utbildningenvid denna behövde då förlängas. Storleken av föriängningen kunde enligtförbunden bedömas först när kurs- och timplaner för aktuella utbildningsskedenförelåg. Reservofficerarnasceniralorganisalion framhöll i sitt remissyttrande bl. a. att inomförsvarsmaktens krigsorganisation utgör yrkesbefälel av allt befäl.Inom armén är av befälet på kompanichefsnivån reservofficerare.Centralorganisationen fann att den helt otillräckliga reservofficersrekryteringentill armén, främst infanteriet, utgjorde ett allvarligt hot mot vårt militäraförsvars effektivitet. Ett av huvudsyftena med en ny befälsordning var, enligtcentralorganisationen, alt trygga tillgången på befäl. Reservofficersfråganmåste därvid ägnas ett primärt intresse och lösas tillsammans med övrigabefälsfrågor. Centralorganisationenframhöll alt den delade försvarsutskottets uppfattning att bl. a.försvarsekonomiska faktorer skulle ligga till grund för befälsordningen. Dettorde, enligt centralorganisationen, ställa sig dyrare att besätta enbefattning i krigsorganisationen på kompanichefsnivå med en yrkesofficer än meden reservofficer. En analys borde därför göras av vilka befattningar ikrigsorganisationen som inte nödvändigtvis måste besättas med yrkesbefäl. Detborde även, enligt organisationen, utredas vilka uppgifter ifredsorganisationen som kunde fullgöras av reservofficerare och värnpliktigtbefäl under egen utbildning och övning för krigsuppgiften. Organisationen ansågatt sådana överväganden borde ligga lill grund för dimensionering avpersonalbehovet i fredsorganisationen. Centralorganisationenbefarade vidare att de förhållandevis låga behörighetskraven och den långautbildningsgången för yrkesbefälet enligt principförslaget skulle komma attmedföra svårigheler att rekrytera välkvalificerad ungdom lill officersyrket.Organisationen bedömde del vara nödvändigt att behörighetskraven för antagning tillyrkesofficersutbildning kompletterades med en beskrivning över yrkets krav iolika nivåer. Organisationenframhöll också att en ny befälsordning inte fick leda till alt yrkesbefäletblev en isolerad grupp i förhållande lill övriga befälsgrupper inomkrigsorganisationen. Ett sätt att undvika detta var att för krigsuppgifternasamordna utbildningen för de olika befälskategorierna så långl detta var praktisktmöjligt. Centralorganisationenansåg slutligen att del borde öppnas möjligheter för reservofficerare som varlämpade för militär vidareutbildning till befattningar på bataljonschefsnivåoch som var villiga därtill att åta sig sådan utbildning. ansåg att oavsett hur en framlida befälsordningutformades skulle det inom befälshierarkin både i fred och krig komma attbehövas sådan personal med kvalificerad teknisk ulbildning som motsvaradedagens civilmilitära ingenjörer. Prop.1977/78:24 16 Dennya befälsordningen måsle ulformas så att anställning inom försvaret i framtidenvar konkurrenskraftig och attraktiv även för ingenjörer. Förden kvalificerade tekniska utbildningen av anställda inom försvarsmakten bordeman så långt det var lämpligt utnyttja del allmänna skolväsendets resurser. Förbundetansåg vidare att det var synnerligen väsentligt att a 11 civilmilitär ingenjörspersonal,oavsett försvarsgrenstillhörighet, behandlades på ett likartat sätt och i ettsammanhang när det gällde att undersöka hur rekrytering, utbildning m. m.skulle ske i framliden. Överbefälhavarenspersonalutredning omfattar dels utredning rörande försvarsmaktenspersonalbehov m. m., dels granskning av det inom försvarsdepartementet upprälladeprincipulkasiet lill ny befälsordning fördel militära försvaret.Överbefälhavaren använder i personalutredningen begreppen "stambefäl"och "stamofficer" i stället för "yrkesbefäl" och "yrkesofficer". Överbefälhavarenframhåller att befälsordningen måste utformas på sådant sätl att rekryteringentillgodoses såväl kvalitativt som kvantitativt. Vidare konstateras att befälsordningsfråganinie kan slutföras utan att reserv-och värnpliktsbefälels utnyttjande ochvillkor noggrant behandlas. Överbefälhavaren förutsätter alt samtligabefälskategorier tas upp i del fortsatta arbetet. Överbefälhavaren redovisari personalutredningen de kvantitativa och kvalitativa totalbehoven, dvs.behoven av stam-, reserv- och värnpliktsbefäl, i krigs-och fredsorganisationeni slutelav 1980-talet.Överbefälhavaren utgår från alt huvuddelen av dencivilmilitära personalen, dvs. mästare och tekniker, mariningenjörer linje Gsamt floltiljpoliser vid flygvapnel räknas som stambefäl i den nyabefälsordningen. Härvid understryks särskilt att allt stambefäl skall utbildasför att kunna medverka i utbildningen av värnpliktiga. totala befälsbehov framhåller överbefälhavaren attbehoven av reserv- och värnpliktigt befäl även är antalsmässigtdominerande. Detta aren logisk och nödvändig konsekvens av värnpliktsförsvaret. Överbefälhavarenkonstateraratt stambefäl behövs i många olika typerav krigsförband. Dettagäller för befattningar där fördjupade kunskaper om organisalion, materiel ochstridsmiljö är särskilt värdefulla för förbandens Prop.1977/78:24 17 effektoch för vilka värnplikts- och reservbefälens utbildnings- och tiänstgö-ringstiderär otillräckliga. Sådana s. k. "skaU"-befattningar återfinns på allanivåer från troppchefsnivå och uppåt. Totalbehovetav stambefäl i "skalf-befaltningar inom krigsorganisationen uppgår enligtöverbefälhavaren till 20 200. Behovet för fredsorganisationen utgör ca 21 500.Överskjutande del - ca 1 300 - utnyttjas även inom krigsorganisationen, främstpå plutonchefs- och kompanichefsnivåerna. Överbefälhavaren framhåller att detstora behovet av stambefäl i "skalf-befaltningar inte är något nytt.Behovet finns även i dagens krigsorganisation. Det har emellertid ökat på grundav kraven i den framtida stridsmiljön och den avkortade värnpliktsutbildningen. Överbefölhavarenframhåller vidare att kraven i den framtida stridsmiljön även har motiverat enöversyn av dagens nivågmppering av olika befattningar för såväl stambefäl somreserv- och värnpliktigt beföl. Härvid har särskilt befattningarna påtroppchefs-, plutonchefs- och kompanichefsnivåerna granskats. Överbefälhavarenkonstaterar att översynen av de samlade uppgiftema i krigsorganisationen beslyrkerstambefäletsavgörande betydelse för värnpliklsförsvarels effekt, framför allt omedelbartefter mobilisering innan övrigt befäl har hunnit fö rutin och befäst fältvana. Överbefälhavarensanalyser visar att den framtida stridsmiljön kräver sådani yrkeskunnande hoschefer på bataljonschefsnivå och högre nivåer att stambefäl liksom tidigaremåste tas i anspråk där. Beträffandekompanichefsnivån (systemledarnivån) konstaterar överbefälhavaren attuppgifternas krav på färdigheter och ledarskap med fa undantag endasl kantillgodoses inom ramen för stam- resp. reservbefälsutbildning. Reservbefälsinstitutionenär och än mer i den framtida krigsorganisationen en omistlig del avförsvaret. Alla ansträngningar bör därför även i fortsättningen göras för attrekrytera denna befälsgrupp. Reservbefälets villkor utgör en integrerad del avhela befälsordningsfrågans lösning. Dennyssnämnda översynen av dagens nivågruppering av olika befattningar ikrigsorganisationen har lett till att vissa befattningar för såväl stam-somvärnpliktsbefäl av försvarsgrenschefema har hänförts till högre nivå än i dagenskrigsorganisation. Exempel härpå är kompanikvartermästarna. Dessa är i daghänförda lill iroppchefsnivå. Överbefälhavaren framhåller att det mot bakgmndav de ökande kraven på personal-och underhållstjänsten vid förband för röriigstrid är nödvändigt alt höja kompetensen för kvartermästarna till plulonchefsnivå.Dessutom måste flertalet befattningar för kompanikvartermästare besättas medstambefäl. Trots de omvärderingar till högre nivå som gjorts kvarstår ett stortantal "skaU"-befattningar (ca 4 000) på troppchefsnivå. Överbefälhavarenbedömer det inte möjligt att betrakta alla nämnda behov av stambefäl i krig somnormgivande för befölsstaten. Fredsuppgifterna, dvs. främst förbandsprodukiionenoch mobiliseringsförberedelserna, måste totalt sett vara dimensionerande förstambefälets omfattning. 2 1977/78. Prop.1977/78:24 18 nensbehov av stambefäl på lägre nivåer än bataljonschefsnivån får efter inbördesprioritering tillgodoses mol bakgrund av den totala omfattning som fredsuppgifternaoch fredsorganisationens struktur medger. Detkvantitativa behovet av stambefäl i fredsorganisationen bestäms av fredsutbildtiingsarbetetoch med delta sammanhängande produktion och vidmakthållande avkrigsorganisationen. Därutöver finns i fred ett antal gemensamma myndigheteroch funktioner för främst gemensam ledning, utbildning, förvaltning ochforskning. Dessa ingår till vissa delar i krigsorganisationen. Överbefälhavarenerinrar om och lämnar exempel på det fortlöpande utredningsarbetet rörandebehovet av militär personal och summerar med utgångspunkt i dessa utredningaratt försvarsmaktens behov av militär och civilmilitär personal år 1974beräknades till drygt 23 000. Tillgången på militär och civilmilitär /77 är 20 350. Obalans råder främst inom utbildningssektornbeträffande behov och tillgång på befäl. Efter prövning av rimligauppgiftsförändringar och inventering av möjligheterna till fortsattarationaliseringar utgår överbefälhavaren från att det totalabefälsbehovet i slutet av 1980-talel kan begränsas till ca 21 500. Överbefälhavarenförutsätter härvid att en del av befälsuppgifterna löses av trupptiänstgörande stambefälsaspiranter(elever under officersskola 1). Överbefälhavarenanser alt nuvarande brister inom värnpliktsutbildningen och beträffandebefälets arbetsmiljö måste avhjälpas genom att befälets kvalitet höjs och de framräknadebefälsbehoven täcks. Vad rör fredsbehovet av stambefal liksom behovet ikrigsorganisationen har överbefälhavaren granskat befälets uinyitiande ifredsarbetet för att nå optimala lösningar. Resultatet av granskningen visaratt huvuddelen av stambefälet från början och vissa under avsevärd del av sinyrkesverksamma tid bör verka som utbildare vid pluton (delsystemledare). Behovenav stambefäl i krigs- och fredsorganisationen på olika nivåer framgår avföljande tabell. nivå typbefattning (exempel) nivå typbefattning (exempel) 2 ar (högre än 3 bataljonschef etc.) 1 Bataljonschef m. m. och högre befattningar nivå typbefattning (exempel) nivå typbefattning (exempel) 4 Bataljons-, fartygs- och flygdivisionschef II Kompanichef fanygschef (stridsfartyg) och flygdivisionschef IV Ställföreträdande plutonchef rotechef V Utbildare vid pluton, delsystemledare 'Arméns fredsbehov (I-ll) är 2 680, krigsbehov 2 580.