prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — Kostnaderna för den ökadekontrollen skall helt täckas med en avgift som får räknas in i underiaget fördet statliga lånet. Beloppet skall fastställas av bostadsverket. Kostnaden förden ökade granskningen och tillsynen uppskattas av utredningen till 2 000-3 000kr. 1 de fall det är uppenbart att byggherren ochbyggnadsentreprenören inte har gemensamma ekonomiska intressen och byggherrendessutom av kommunen bedöms ha fullgoda förutsättningar atl ansvara förkontrollen anser utredningen att kommunen skall ha möjlighet att överiåtaansvaret för kontrollen till byggherren. Utredningen kan också länka sig atlsammanslutningar av husköpare själva organiserar gransknings- och besiktningsverksamhetsom kan godtas av kommunerna. Köpare av sådana småhus som byggs utan statligalån bör enligt utredningen kunna köpa kontroll- och besiktningstjänster avkommunen. Utformningen av organisationen, organisationsfrågor iförhållande till kontroll enligt bestämmelserna i , ochfrågor som rör kontrollens omfattning bör enligt utredningen utredas i närasamarbete med del av utredningen föreslagna bosladsverket och . Innan jag redogör för min bedömning beträffande byggadministrations-utredningensförslag vill jag erinra om att frågan om tillsyn av byggnadsarbeten i sambandmed energisparåtgärder behandlas i prop. 1977/78:76 (s. 39 0. Remissinstanserna har genomgående anslutit sig till uiredningensuppfattning att åtgärder bör vidtas för att stärka småhusköparnas ställning iförhållande till byggherrar, entreprenörer och husfabrikanter. Många haremellertid förordat en bredare syn på problemet, där bl. a. frågor omproducentens egenkontroll, producentansvaret, tillverkningskontroll, förlängdagarantier m. m. bör övervägas i samband med en ökad kontroll och besiktning ikommunal regi. Även jag anser att dessa frågor har ett nära samband. Avbetydelse i detla sammanhang är också att bl. ochmånga kommuner bedömer all riskerna för skadeståndsanspråk gentemot kommunernai samband med en besiktningsverksamhet i den omfattning som utredningen harförordat måste utredas innan förslaget kan genomföras. Mot denna bakgrund är jag nu inte beredd att föreslå ettökat konsumentskydd i enlighet med utredningens förslag. Många kontakter medenskilda människor som oförskyllt har råkat i ekonomiskt ohållbara situationeri samband med förvärv av småhus har emellertid övertygat mig om att omedelbaraåtgärder till skydd för småhusköpare måste vidtas i avvak- Prop.1977/78: 93 202 tan på de förbättringar som kan väntas med anledning avpågående utredningsarbete och överväganden beträffande de frågor som jag härnämnt. Först vill jag peka på att den fortlöpandebyggnadskontroll, som länsbostadsnämnderna kan föreskriva, den s. k.dagkontrollen, kan utnyttjas i större utsträckning. Kontrollen kan lämpligenombesörjas av kommunen, normalt genom medverkan av tjänsteman hosbyggnadsnämnden. På så sätt kan denna kontroll ordnas på ett för alla parterrationellt sätt. Jag övergår nu till vissa grundläggande förutsättningarför ett förbättrat konsumentskydd. Slutsatsen av mina överväganden blir att ettvisst tillägg till låneunderiaget för bostadslån skall kunna medges omsmåhusköparen åtnjuter ett visst ekonomiskt skydd vid förvärvet. Jag har idessa frågor samrått med chefen för . Av väsentlig betydelse för småhusköparens rättsligaställning är självfallet de rättigheter denne tillförsäkras genom detköpeavtal som träffas med säljaren. Som regel används standardkontrakt som gerköparen en sämre rättsställning än som följer av allmänna dispositiva regler ibl. a. jordabalken. Med hänsyn till att småhusköpkommittén f. n. prövar bl. a.småhusköparens civilrättsliga ställning saml den pågående processen imarknadsdomstolen om vissa bestämmelser i entreprenadkontrakl anser jag migförhindrad att närmare beröra dessa kontraktsvillkor. Ett grundläggande kravbör emellertid vara att kontrakten utformas så atl de ger den vanligesmåhusköparen en klar överblick över de rättigheter och skyldigheter somföljer med kontraktet och atl en bättre jämvikt mellan säljare och köpareuppnås i enlighet med de utgångspunkter som legat till grund för bl. a. småhusköpkommitténsdirektiv. Som fömtsättning för tillägg till låneunderiaget bör gällaatl producenten ställer ekonomiska garantier för att huset färdigställs ienlighet med utfästelser i köpekontraktet. Sådana garantier bör för atl varabetryggande utgöras av bankgaranti eller annat åtagande som ger motsvarandesäkerhet. För atl ett förbättrat konsumentskydd skall kunnaåstadkommas måste småhusköparen också garanteras ett ekonomiskt skydd försådana fel och brister som upptäcks efter garantibesiktningen. En lämplig tidför ett sådant skydd är enligt min mening en räknat från tiden förslutbesiktningen. bör rimligen mera allvarliga fel kunnaupptäckas. Köparens ekonomiska skydd bör lämpligen utformas som ett försäkringsskyddsom omfattar väsentliga fel och brister på byggnaden. En lämplig utgångspunktvid denna bedömning är att avvikelser från utfästa egenskaper, byggnadsstadganskrav och handlingar som har legat till grund för byggnadslov och lånebeslututgör väsendig fel eller brist. För att undvika tvister för mindre försäkringsfall bör en viss minimigräns för vad del kostar att avhjälpa dessa bristeranges. Kostnadsgränsen bör avse den samlade kostnaden för att avhjälpa vid iett sammanhang konstaterade avvikelser. Under förutsättning att angivna villkor är uppfyllda börett belopp för garanti- och försäkringskostnader få ingå i låneunderiaget förstatligt Prop.1977/78: 93 203 bostadslånavseende småhus som upplåts med bostads- eller äganderätt. Del bör ankomma påbostadsstyrelsen atl efter samråd med och närmare fastställa de gmnder för avtalets innehåll samtproduktionsgarantins och försäkringsansvarets utformning som bör gälla somvillkor för ett sådant tillägg till låneunderiaget. Beloppets storiek börfastställas av regeringen efter förslag från . Jag villredan nu stryka under att beloppets storlek bör avpassas så att försäkringsgivarenutformar sitt åtagande gentemot byggherren så att denne får ett starktincitament att åstadkomma en god produkt. Beträffandekostnaderna för reformen beräknar jag att de årliga utgifterna för bostadslånpå grund av sådana tillägg ökar med 10-20 milj. kr. och utgifterna förräntebidrag med 1,5-3 milj. kr. Mot bakgrund av bl. a. vad jag förordarbeträffande ikraftträdandetidpunkl torde endast marginella budgeteffekteruppstå under /79. Denu föreslagna reglerna innebär ett kraftigt förbättrat ekonomiskt skydd vidförvärv av småhus med ägande- eller bostadsrätt. Enligt min mening är det påsikt angeläget att alla småhus omfattas av detta skydd. Speciella svårigheteratt lösa försäkrings- och ansvarsfrågorna föreligger emellertid i vissa fall t.ex. för s. k. självbyggare och köpare av monteringsfärdiga eller fabrikstillverkadesmåhus. a. dessa skäl är det f. n. inte möjligt att införa detföreslagna skyddet som ett villkor för statliga bostadslån. Jag avseremellertid atl senare föreslå regeringen att ge i uppdrag attpröva förutsättningarna för detta och lämna regeringen en redogörelse för sinaöverväganden med anledning härav. utfärdar typgodkännanden av produkter, metoder och lösningar ochi samband härmed tillämpas tillverkningskonlroll när produkterna färdigställspå fabrik. Utredningen har föreslagit en obligatorisk tillverkningskonlrollsom förutsättning för statliga lån till fabrikstillverkade småhus ochsammansatta komponenter som är svåra att kontrollera på byggnadsplatsen. Jagvill efter samråd med chefen för stryka under värdet avatt ett ökat antal produkter och metoder typgodkänns och i anslutning härtillblir föremål för tillverkningskonlroll. Härigenom underlättas såvälbyggnadsnämndens granskning och tillsyn som den ansvarige arbetsledarensfortlöpande tillsyn på byggnadsplalsen liksom även beslällarkontrollen.Huruvida tillverkningskontrollen bör göras obligatorisk erfordrar emellertidfortsatta överväganden. Jag är därför f. n. inle beredd att föreslå att entillverkningskontroll blir obligatorisk. Jagvill sammanfattningsvis framhålla att mina förslag i det föregående har tagitsikte på alt stärka småhusköparnas ställning genom atl staten erbjuder enmöjlighet all få lån lill kostnader för en sådan garanti och försäkring somavser att ge småhusköparen garantier för att huset uppförs Prop.1977/78: 93 204 och färdigställs i enlighet med uppställda förutsättningaroch för att väsentliga fel och brister efter färdigställandet kan rättas till.Genom dessa garantier räknar jag också med all större uppmärksamhet kommer attägnas ål kontroll- och besiktningsverksamhet utan atl några ingrepp ikommunernas ansvar för denna verksamhet behöver göras. Jag vill i sammanhanget nämna atl både statens planverk,som har ett övergripande ansvar för den kommunala byggnadskontrollen ochbostadsstyrelsen enligl vad jag har erfarit, avser alt se över bestämmelsernaom granskning och besiktning i samband med byggnadslovgivning och den statligalångivningen. Självfallet bör denna översyn ske i nära samråd med . 7.5.1 Beslut om fördelning av ramar på central nivå Omfattningen av bostadslångivning, förbältringslångivningoch verksamheten med energi spårs löd bestäms genom ramar som fastställs avriksdagen. Ramen för bostadslån till nybyggnad bestäms kalenderårsvis ochuttrycks i kvadratmeter våningsyla för bostäder och sådana lokaler som räknasin i låneunderlag och pantvärde. I budgetpropositionen för /79har jag föreslagit att den särskilda medelsramen för beslut om lån tillnybyggnad, som är sekundär i förhållande till ytramen, skall slopas. För bostadsbyggandet utan statliga lån fastställerregeringen en ram för beslut om byggnadstillstånd. För beslut om bostadslån lill ombyggnad och räntebärandeförbättringslån samt lån- och bidrag till energibesparande åigärderfastställer årsvis en ram uttryckt i kronor. För räntefria förbätlringslångäller motsvarande ordning. Beslut om fördelning av bostadsbyggnadsramar på län ochstorstadsområden fattas f n. av bosladsstyrelsen. Länsstyrelserna beslutar isin tur om fördelning av tilldelade ramar på kommuner med undanlag förstorstadsområdena, för vilka kommunala samarbetsorgan beslutar omfördelningen. Vad jag nu har sagt gäller nybyggnadsramarna. Övriga ramar förlån och bidrag fördelas av på länsbostadsnämndema. Någon fördelningpå kommuner förekommer inte för dessa låneformer. har föreslagit att dencentrala ramfördelningen i fortsättningen skall ankomma på regeringen samt -mot bakgrund av förslaget att kommunalisera beslutanderätten i låne- ochbidragsfrågor - att ramfördelning på kommuner skall införas i de fall sådanfördelning f. n. endast förekommer på län. Mot bakgrund av mina ställningstaganden i det föregåendeär jag inte beredd att aktualisera någon ytteriigare ramfördelning på kommuner.Jag Prop.1977/78: 93 205 vill emellertid framhålla att mina överväganden i detföljande avser att möjliggöra en samlad bedömning av ny- och ombyggnadsramarnaoch att det i ell sådant läge är naturiigt med en samordnad behandling av ramarför ny- och ombyggnad på såväl central som regional och lokal nivå. Utredningens förslag i fråga om den centralaramfördelningen skall ses mot bakgrund av bl. a. den viktiga roll sombostadsbyggandet spelar för den regionala utvecklingen och nödvändigheten avatt samordna denna fördelning med övriga regionalpolitiska insatser. Påregional nivå har en sådan samordning redan genomförts, eftersomlänsstyrelserna beslutar såväl om ramtilldelning för nybyggnad som om vissaandra regional politiska insatser. Jag återkommer senare till den inskränkningi länsstyrelsernas övergripande ansvar som ligger i att en central fördelningav ramar f. n. sker på vissa storstadsområden. Med hänsyn till vad har anfört omgrunderna för ramfördelningen vill jag framhålla att fördelningen även ifortsättningen bör grundas på bostadsbyggnadsbehovet. Som styrelsen självframhåller påverkas emellertid detta behov av beslut om olikaregionalpolitiska insatser, vilket enligt min mening gör en samlad bedömning nödvändig. Fördelningen av nybyggnadsramarna på län bör mot bakgmndav bl. a. behovet av att samordna de regionalpolitiska insatsema ifortsättningen ankomma på regeringen. bör lämna erforderiigt underiagför regeringens beslut i dessa frågor. Frågan om fördelning av ramar förbostadslån till ombyggnad avser jag att återkomma till i anslutning till minaöverväganden beträffande ett nytt ramsystem för ombyggnad. Vissa remissinstanser har ansett att en ramfördelning påregeringsnivå skulle kunna innebära risker för en fördröjning av nödvändigaomfördelningar av ramar mellan län under löpande kalenderår. Även jag finnerdet motiverat med en ordning som möjliggör en snabb omfördelning. Mot dennabakgrund avser jag att föreslå regeringen föreskrifter som möjliggör enerforderlig flexibilitet i systemet. 7.5.2 Beslut om fördelning av ramar på regional nivå F. n. gäller, som jag har redovisat, atlbostadsstyrelsen fördelar nybyggnadsromen på län och storstadsområden.Länsstyrelserna fördelar ramarna på kommuner utanför storstadsområdena medankommunala samarbetsorgan fördelar ramarna inom storstadsområdena. har föreslagit att ramarnai fortsättningen skall fördelas enbart på länsstyrelser som i sin tur skallfördela ramar på kommuner resp. storstadsområden. Inom storstadsområdena skallramfördelningen även i fortsättningen ankomma på de kommunala samarbetsorganen.Utredningens förslag har med några undanlag godtagits av remissinstanserna. Beträffande , vari ingår kommuner fråntre län, anser Prop.1977/78: 93 206 utredningen alt ramfördelningen bör ankomma pålänsstyrelsen i . Den särskilda ramfördelningen på storstadsområden har sittursprung i den mycket starka expansion som tidigare ägde rum i dessa områdenoch behovet av att på central nivå kunna göra en fördelning av ramar mellanområden med en relativt balanserad bostadsmarknad och sådana med en akutbostadsbrist. Dessa problem får numera anses undanröjda. Med hänsyn till att länsstyrelserna även i fråga ombostadsbyggandet har del övergripande regionala planeringsansvaret anser jag atlfördelningen av ramar på storstadsområden och kommuner utanför detla områdeinom ett län inte skall avgöras på central nivå. Den centrala fördelningen bördärför i fortsättningen göras enbart på län. Det bör ankomma på länsstyrelsenatt fördela ramarna på storstadsområden och på kommuner i övrigt i länet. Somjag strax återkommer till kräver dock frågan om ramfördelning tillGöteborgsregionen särskilda överväganden. Jag vill i detta sammanhangframhålla att huvudmannaskapet för den regionala samhällsplaneringen f. n.utreds. Vad jag nu har förordat innebär således inget ställningstagande idenna fråga. Mina förslag i det föregående ger ullryck för denbetydelse beslut om ramfördelning bör tillmätas. Därför bör länsstyrelserna ienlighet med 40 a § länsstyrelseinstmktionen (1971:460, omtryckt 1976:892)regelmässigt inhämta yttrande från . Remissinstanserna delar allmänt utredningens uppfattningalt fördelningen inom storstadsområdena även i fortsättningen bör ankomma påde kommunala samarbelsorganen. Även jag har denna uppfattning. För detta talarbl. a. nödvändigheten av gemensamma kommunala insatser i ettbostadsförsörjningsområde, vilket bl. a. har kommit till uttryck i bostadsförsörjningslagen.Jag kommer senare att föreslå regeringen att utfärda särskilda bestämmelserbeträffande ramfördelningen i län med storstadsområden. Vad beträffar ramfördelningen inom Göteborgsregionenuppstår särskilda problem med hänsyn till atl kommuner från tre län ingår idenna region. anför således att speciellasamordningsproblem gör sig gällande och att en ändring av ramfördel-ningssystemelkan kräva en ändrad handläggning av underlaget för ramfördelningen, bl. För egen del kan jag ansluta mig till uppfattningen attlänsindelningen i medför speciella samordningsproblem. Dessabör emellertid inte vara större än att en från både principiella och praktiskasynpunkter önskvärd samordning på regional nivå av bostadsbyggnadsplaneringen börkunna komma till stånd . I avvaktan på alt de praktiska problemen kringett ändrat ramfördelningssystem inom denna region kan lösas bör regeringen t.v. avdela en särskild ram för inkl. de kommuner som ingår iHallands och . 1977/78: 93 207 7.5.3Ramsystemets utformning som instrument för statsmakternas in-vesteringssiyrning Fråganom ramsystemets konstruktion i denna mening har varit aktuell i flerasammanhang under 1970-lalel. riksdag beslöt (prop. 1972:72, CU1972:28, rskr 1972:201), på grundval av förslag i en av delegationen för bostadsfinansiering(DFB) utarbetad promemoria (Ds In 1971:17) Lokalbyggandet i samband med denstatliga långivningen, atl bostadsbyggnadsramarna skulle omfatta inte barabostäder utan också lokaler. Den gemensamma ramen för bostäder och lokalerskulle uttryckas i det ylmåtl, kvadratmeter våningsyta, som fortfarande gäller. Medanledning av uttalanden i prop. 1972:72 behandlade DFB i promemorian (Ds In1973:14) frågan om ekonomiska ramar för bostadsbyggandet med statligt stöd. Ipromemorian anförde DFB att ekonomiska ramar bättre skulle svara motinvesteringsvolym och kreditvolym. Sådana ramar skulle även underlättainförandet av en gemensam ram för allt stalsbelånat bostadsbyggande samt ge nyamöjligheter att påverka standard och kostnader. Mot denna bakgrund föreslog DFBatt ett ekonomiskt ramsyslem som byggde på pantvärden för nybyggnad och godkändakostnader för ombyggnad och förbättring skulle införas. Även räntefriaförbättringslån skulle ingå i den ekonomiska ramen men som en särskild delraminom denna. DFB:sförslag behandlades i prop. 1974:150 (s. 363). Föredraganden ställde sig bakomde syften med ekonomiska ramar som DFB hade redovisat. Också den tekniskautformningen av ramsystemel - främst möjligheten lill utbytbarhet mellan olikaverksamheter - ansågs äga förtjänster. Med hänsyn lill vissa invändningar vidremissbehandlingen av DFB:s förslag förordade dock föredraganden altmöjligheten till komplettering och förbättring av dåvarande ramsystem - så attdet i möjlig mån tillgodosåg samma syften som DFB:s förslag - i första handborde prövas. fick i enlighet härmed i uppdrag att vidtasådana ändringar i ramsystemet alt dessa syften i möjlig mån tillgodosågs. Bostadsstyrelsenhar med anledning av detta uppdrag i sin anslagsframställning för budgetåret1976/77 lagt fram förslag beträffande utbytbarhet mellan ny- ochombyggnadsramarna. Föregen del anser jag att det nuvarande ramsystemel är relativt svåröverskådligtoch i viss mån komplicerat. Kombinationen av ytram och medelsram för nybyggandeoch medelsram för ombyggnad kan göra det svårt att direkt få en överblick avramarnas konsekvenser för investeringsvolym och kreditmarknad. Uppdelningen pånybyggnadsram och ombyggnadsram medför onödigt administrativt besvär vid bytemellan ramarna och gör det omöjligt att decentralisera besluten om fördelningenav en total investeringsvolym på lokal nivå. Ibudgetpropositionen för /79 har jag föreslagit atl medelsramenför beslut om lån till nybyggnad skall slopas efiersom den är 1977/78: 93 208 sekundäri förhållande till ytramen och således inle fyller någon egentlig funktion. Vidmin beskrivning av ramen för har jag kompletterat ytramen för nybyggnadoch medelsramen för ombyggnad med en beräkning av de totala kreditanspråk somföljer av dessa ramar. Också beträffande ramen för bostadsbyggandet ulanstatliga lån har jag beräknat anspråken på byggnadskrediter. Minredovisning i budgetpropositionen av vad ramarna innebär i ekonomiska termerger vid handen atl jag anser att det är angeläget med ekonomiska mått påbostadsbyggandet. Det gäller bl. a. i fråga om kreditinstitutens planering avmöjligheterna all tillgodose bostadssektorns kreditförsörjning. Ekonomiskaramar skulle också ge möjlighet till regionala och kommunala beslut omutbytbarhet mellan olika ramar. Motdenna bakgrund anser jag att ytterligare överväganden bör göras i fråga om ramsystemel.Del ankommer på regeringen att ta initiativ till sådana överväganden. Bostadsstyrelsenbör därför ges i uppdrag atl överväga hur också ombyggnadsramen kan uttryckasi ett ekonomiskt mått som är jämförbart med motsvarande mått vid nybyggnad.Styrelsen bör vidare överväga möjligheten till utbytbarhet mellan nybyggnads-och ombyggnadsramarna på såväl regional som lokal nivå. Enligtmin mening skulle fördelar uppnås om också ramen för bostadsbyggandet utanstatliga lån kunde uttryckas i ett mått som är direkt jämförbart med ramarnaför det statsbelånade bostadsbyggandet. bör få i uppdrag atti samråd med överväga också denna möjlighet. Delstatliga bostadslånets storlek, dess förmånsrältsläge samt räntebidragetsstorlek bestäms på grundval av de beräknade produktionskostnaderna förbyggnadsföretaget enligt en metod som i sina huvuddrag fastställs avregeringen. Bosladsstyrelsen svarar för den närmare utformningen av dennametod, kallad metod för beräkning av låneunderlag ochpantvärde. Enligtde av stalsmaklema beslutade riktlinjerna skall metoden utformas bl. a. så atlden ger kostnadstäckning för ett välplanerat och rationellt bedrivetbyggnadsföretag. Metoden får inte vara styrande på bebyggelsens och bostädernasutformning. Metoden bygger på en maximering och schablonisering av de beräknadeproduktionskostnaderna som antas ha kostnadsdämpande effekter. Maximeringenförutsätts medföra att lånetakel - lika med pantvärdet i flertalet fall -ligger på en nivå under medianen för produktionskostnaderna. Lånetakelanpassas till kostnadsvarialioner och rum genom en s. k. tidskoefficient,som bestäms av regeringen, och s. k. ortskoefficienter som 1977/78: 93 209 Markkoslnader bestäms kommunvis av länsbostadsnämndernaefter förslag av kommunerna. Låneunderlagetbestämmer både bostadslånets och räntebidragets storlek. Avdrag görs för denegna insatsen som varierar för olika företagsformer. Pantvärdet bestämmerbostadslånets placering i inleckningssamman-hang. Pantvärdet anger därmed ocksåutrymmet för underiiggande lån, boltenlån. Kostnaderöver det statliga bostadslånet - egen insats och s. k. överkostnader - måstefinansieras med byggherrarnas egna medel eller med s. k. topplån. Dessatopplån, som har kort återbetalningstid, hög ränta och inte omfattas avräntebidrag, ger avsevärt högre kapitalkostnader än det kapital för vilketbostadslån, boltenlån och räntebidrag utgår. Byggadministrationsutredningenföreslår beträffande projekt som upphandlats i konkurrens attproduktionskostnaden enligl bästa anbud skall läggas till grund för belåningen(finansieringsunderlag). Produktionskostnaden bör dock inte få väsentligtöversliga en jämförelsekostnad (pantvärde) beräknad i princip enligt nuvarandemetod. Om detla är fallet skall lån över huvud taget inte utgå. Undantag frånhuvudregeln om produktionskostnadsbelåning vid upphandling i konkurrensföreslås för småhus som bebos av lånesökanden, s. k. styckebyggda småhus. 1dessa fall skall enligt utredningens förslag jämförelsekostnaden (pantvärdet)alltid utgöra finan-sieringsunderiag om den är lägre än produktionskostnaden.Också i fråga om projekt som inle har upphandlats i konkurrens anserutredningen all bostadslånens storlek och förmånsrättsläge skall bestämmas påi huvudsak samma sätt som f n. I defall produktionskostnaden utgör finansieringsunderlag föreslår utredningen allräntebidrag skall beräknas med utgångspunkt i jämförelsekostnaden. För den delav produktionskostnaden som belånas utöver jämförelsekostnaden och som inleomfattas av räntebidrag skall lånet förräntas efter statens självkoslnad. Utredningenanser vidare att pantvärdemetoden bör överarbetas i vissa delar. Möjligheter atlförenkla metoden bör prövas. Sättet alt beräkna orts-och lidskoefficient börses över. Utgångsstandarden bör preciseras. Förslagetom produktionskostnadsbelåning innebär enligt utredningen en överföring frånkreditinstituten till staten av lån på ca 100-150 milj. kr. Räntebidragsanspråken påverkas inte. Detföreslagna belåningssystemel bör enligt utredningen inte träda i kraftomedelbart. Regeringen bör bedöma när konkurrensförhållandena medger att deföreslagna reglema träder i kraft.