prop · G10397 · 1977-12-31 00:00:00 — Rätten attfatta beslut om gallring i övrigt har dock i betydande utsträckning delegeratstill . För viss typ av information, nämligen uppgifter ipersonregister för ADB, har dock gallringsrätten delegerats tilldatainspektionen. Jag ansluter mig tUl utredningens uppfattning att det boröverlåtas åt den nya arkivinstitutionen atl själv fatta gallringsbesluten. Enförutsättning härför är att arkivinstitutionen är statlig myndighet. Jagbehandlar detta spörsmål närmare i anslutning till organisationsfrågorna. Därdiskuterar jag också arkivinstitutionens anknytning till det statiigaarkivväsendet och den enligt min mening lämpliga kopplingen tUl statensarkivstyrelse. Gallringsbeslut av mer principiell innebörd bör fattas av dennastyrelse. Jag anser vidare atl beslut av sådan karaktär bör fallas först eflerhörande av SR resp. . 11.5.1 Leveransskyldigheten 11.5.1.1 Allmänt Som jag har förordat (avsnitt 11.1) bör samtligaföreskrifter om skyldighet att lämna pliktexemplar av skrifter och ljud- ochbildupptagningar tas in i en lag. Denna lag bör kallas Lag om pliktexemplar avskrifter och ljud- och bildupptagningar. Lagen bör således innehåUaföreskrifter om dagstidningar och andra skrifter, radio- och TV-pro- 6 1977/78.1 saml. 1977/78:97 82 gram,film, fonogram, videogram och vissa kombinationer av skrifter och ljud- ochbildupptagningar. Skyldighetenatt lämna exemplar av tryckt skrift till bibliotek regleras f. n, i lagen(1949: 166, ändrad 1977: 1022) om skyldighet att avlämna för bibliotek avseddaexemplar av tryckt skrift (leveranslag). För andra skrifter än trycktaskrifter och för ljud- och bildmaterial finns som jag har nämnt intenågra motsvarande bestämmelser. Jag vill i det sammanhanget erinra om att vi påljud- och bildområdet befinner oss i ett intensivt utvecklingsskede. Deprodukter som är de dominerande på marknaden kan bli ersattaav andra tekniska anordningar. Den nu föreslagna lagstiftningen kan därförsnabbt bli föråldrad och behöva ses över. Det sagda kan antas gälla särskilt ifråga om kombinationer av skrifter och ljud- och bildupptagningar, där dentekniska utvecklingen lätt kan medföra en stark ökning av antalet olikavarianter. Jagkommer i fortsättningen att i tur och ordning ta upp pliktexemplar avskrifter, pliktexemplar av ljud- och bildupptagningar och pliktexemplar avkombinerat material. Samma disposition återfinns i lagförslaget. TFomfattar fr. o. m. , förutom tryckt skrift, under vissaförutsättningar även skrift som har mångfaldigats genom stencilering,kopiering eller liknande tekniskt förfarande. Enligt 1 kap, 5 § TF äger TFtUlämpning på sådan skrift om antingen utgivningsbevis finns för skriften eUerskriften är försedd med beteckning som visar att den har mångfaldigats samt ianslutning därtill tydliga uppgifter om vem som har mångfaldigat den och för mångfaldigandet, I båda fallen förutsätts dessutom liksom för trycktskrift att skriften är utgiven. EnUgt 1 kap, 6 § TF är skriften utgiven närden har blivit utlämnad till salu eller för spridning på annat sätt. Undantaggörs dock för sådana handlingar hos myndigheter som inte är tiUgängliga förenvar, dvs. Andringarnai TF /78 innebar också att skyldigheten att lämnagranskningsexemplar av tryckt skrift upphörde alt gälla , Istället gäller nu skyldighet att bevara och på anmodan av justitiekanslern förgranskning tUlhandahålla ett exemplar av skrift, som TF är tiUämplig på,Bestämmelsema om granskningsexemplaren finns i 4 och 5 §§ lagen (1977: 1016)med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens område, Ibetänkandet Pliktexemplar av skrift konstaterar utredningen att skyldighetenatt tUlhandahålla granskningsexemplar och skyldigheten att lämna exemplar avskrift till bibliotek inte står i samband med varandra på det sätt som dentidigare skyldigheten att lämna gransknings- 1977/78: 97 83 exemplaroch skyldigheten att leverera biblioteksexemplar har gjort. Man behöver enligtutredningens mening därför inte känna sig bunden av TF:s begreppsbestämning påsamma sätt som fömt. Utredningen finner emellertid att de tryckta skrifternaäven i fortsättningen kommer att inta en central position i sammanhanget. Debör därför med vissa begränsningar i främsta rummet omfattas av skyldighetenatt lämna exemplar tiU bibliotek. n. bör enligt utredningen denna skyldighet inträda när den tryckta skriftenhar utgivits. Utredningen finner därför att det i 1 kap, 5 och 6 §§ TF bestämdabegreppet tryckt skrift bör läggas till grund också för en ny lag om skyldighetatt lämna pliktexemplar till bibUotek, Utredningenhar övervägt om stencilerad, fotokopierad eller genom liknande teknisktförfarande mångfaldigad skrift bör underkastas leveransplikt när dess innehållär sådant att den, oavsett vad som gäller enligt TF, sakligt sett bordeinförlivas med boksamlingarna. Utredningen finner det dock svårt att ställa uppnågra kriterier som på ett otvetydigt sätt utmärker vilka skrifter som bör varaleveranspliktiga enligt en sådan ordning. Den föreslår därför, attleveransskyldigheten i fråga om sådan mångfaldigad skrift som avses ocksåbör grunda sig på de förutsättningar som anges i 1 kap. 5 och 6 §§ TF. Statskontoretanser alt de från TF lånade kriterierna, som skiljer ut leveranspUktigtmaterial från icke leveranspliktigt, inte särskilt väl sammanfaller med olikaskrifters eventuella värde från forskningssynpunkt. RiksarkivetframhåUer för sin del att den lösning som utredningen har valt ger formellakriterier för att bestämma om en skrift är leveranspUktig eller ej.Gränsdragningen är enligt arkivets mening klar och entydig. Nackdelen med denföreslagna lösningen är att det finns en allt rikare flora av stencUerade ellerpå annat liknande sätt mångfaldigade skrifter som inte kommer in under TF mensom innehåUer information av stort värde för forskare. Den gränsdragning somutredningen har gjort innebär att en väsendig del av denna information intefångas in. erinrar i sammanhanget om att det inom det statligaarkivväsendet bevakas alt stencilerade rapporter, promemorior, cirkulär ochandra skrifter med värdefull information arkiveras hos de statUga myndighetersom producerar eller mottager dem. Även motsvarande skrifter hos kommuner börfinnas arkiverade i kommunernas arkiv. Sådana förutsättningar saknas däremotnär det gäller utgivna av företag, organisationer, föreningaroch enskilda. Uppgiften att se till att också sådana skrifter införlivas medbibUoteken kommer enligt mening att kräva stora insatser. Trotsdet sagda är emellertid berett alt tUlstyrka det föreslagnatillämpningsområdet för leveransskyldighet för skrift. Jagvill erinra om alt TF tUlbaka har varit utgångspunkt förleveransskyldigheten i fråga om tryckt skrift. Även efter den utvidgning avTF:s tillämpningsområde som har skett Prop.1977/78:97 84 1978kan man lätt konstatera om en skrift faller under förordningens skydd ellerinte. Som statskontoret och påpekar kan tiUämpningen av de nyareglerna i TF emeUertid innebära att en del skrifter med leveransvärdigtinnehåll kommer att falla utanför skyldigheten att lämna pliktexemplar. Dekriterier som skulle behöva ställas upp för att göra den nya lagen heltäckandemåste, som utredningen har konstaterat, bli allmänt utformade. De skulledärigenom lätt kunna ge upphov tiU besvärliga gränsdragningsproblem ipraktiken. Biblioteken bör i stället liksom f. n. få förvärva de berördaskrifterna på annat sätt än genom pliktieverans i den mån skrifterna börinförlivas med bibliotekens samlingar. Jag delar således utredningensuppfattning att TF:s bestämning av begreppet skrift bör kunna läggas tUl grundför leveransskyldighet enligt den nya lagen. Idet lagförslag om pliktexemplar av skrift som utredningen lägger framföreskrivs att lagen gäller skrift på vilken TF är tillämplig. TF bygger påfömtsättningen att utgivningen av skriften har skett här i landet. Mot dennabakgmnd är det, såsom utredningen också utgått ifrån, i och för sig intenödvändigt att i de olika bestämmelserna om leveransskyldighet ställa uppkravet att skriften skall vara utgiven här. Enligt min mening bör emellertiddenna viktiga fömtsättning liksom leveranslag framgå direkt avlagtexten. Jag förordar därför, att den nya lagtexten utformas i enlighet medvad jag nu har angett. Kravetatt skriften skall vara utgiven sätter enligt utredningen en gräns mellan förrent privat bmk framställda skrifter, som inte kan anses utlämnade förspridning och därmed inte blir leveranspliktiga, och skrifter som sprids tillutomstående, vilka blir leveranspliktiga. Utredningen anser att dengränsdragning som har skett vid tillämpningen av TF emellertid intehar utmärkts av någon större skärpa. Den föreslår därför, att skrifter som harframställts uteslutande för internt bruk hos någon skall undantas frånleveransplikt. anser att det i utredningen inte lämnas något klartbesked om vad som skall anses vara skrift framställd uteslutande för interntbmk hos någon. Beteckningen internt bruk bör enligt kungl. I stället bör, i anslutning tiU beslut av Kungl. Maj:t den 2 mars 1973angående leveransskyldigheten för departementens offsetcentraler, väljas enformulering som innebär att tryck som framstäUts med kontorsoffset men är avarkivalisk karaktär, såsom protokoll, arbetspromemorior och dylikt, skallundantas. Vad beträffar övrigt material som produceras med kontorsoffset anserkungl. att det bör lämnas åt biblioteken att verka för att redanutbildad praxis för vad som skall lämnas även fortsättningsvis tillämpas. Enligtmin mening är det olämpligt att ta in sådana bestämmelser i den nya lagen somkan uppfattas som tolkningar av de grundläggande reglerna i TF. Dessutom kanden bestämmelse som utredningen har 1977/78:97 85 föreslagitleda tiU tveksamhet i tiUämpningen. Jag har därför uteslutit den i mittlagförslag. Emellertid behövs, såsom kungl. påpekar, bl. a. förden offentUga sektorn regler som inskränker den leveransskyldighet somföreskrivs i den nya lagen. Av 4 kap. 4 § TF följer att undantag frånskyldigheten att lämna pliktexemplar måste föreskrivas i lag. Jag har därför ileveranslagen undantagit vissa skrifter som har framstäUts hos myndighet.Undantagen avser protokoll, arbetspromemorior och . Vad gällerandra skrifter, som har framställts hos myndighet, torde kravet på utgivningutgöra en tillräcklig begränsning av leveransskyldigheten. Jaghar tidigare i detta sammanhang (avsnitt 11,2) ställt mig positiv till ettförslag från om en utvidgad skyldighet alt lämna pliktexemplar av skriftpå annat språk än svenska. Enligt leveranslag görs ingen åtskillnadmeUan skrifter på svenska språket och skrifter på utländska språk, om de harframställts här i landet. När framställningen har skett utomlands ges vissainskränkande regler. I fråga om periodisk skrift föreligger leveransskyldighetendast om utgivningsbevis skall finnas för skriften eller ändå har utfärdats.Utgivningsbevis skall enligt 13 kap. 2 § TF finnas för utiändsk periodiskskrift som huvudsakligen är avsedd att spridas inom riket. I fråga om skriftsom inte är periodisk skall exemplar lämnas endast om skriften helt ellerdelvis är avfattad på svenska språket och inte förs in endast i enstakaexemplar. Invandrarverketsförslag bygger på att förlag, som ägs av invandrargrupper, ofta låter tryckasina skrifter i hemländerna. Enligt min mening bör de önskemål som verket harframfört tillgodoses på det sättet att skrift, som inte är periodisk och somhar framställts utomlands, blir leveranspUktig om den huvudsakligen är avseddatt spridas här i landet och inte förs in hit endast i enstaka exemplar. Ensådan regel innebär att periodiska och icke periodiska skrifter som harframställts utomlands i stort sett jämställs i fråga om pliktleveranser. I1949 års leveranslag föreskrivs att bibUoteksexemplar skall vara fullständigtoch felfritt samt i övrigt i samma skick som de för spridning avseddaexemplaren. Utredningen föreslår en likadan bestämmelse. Enligt utredningensmening bör i den läggas in t, ex, att i fråga om ett läromedelspaket eller enspråkkurs inte bara de skrifter som ingår i dessa, ulan också de ljud- ochbildupptagningar m, m, som ingår skall lämnas. Annars kan pliktexemplaret inteanses fullständigt. Utredningen, som påpekar att det nu sagda innebär skärpningav praxis, anser att det vid den nya lagens tillämpning bör vara höjt övervarje tvivel att lagens krav på fuUständighet också täcker delar av en produktsom inte utgörs av skrift. Såsomjag har nämnt (avsnitt 11,2,1) bör leveransskyldigheten enligt dennya lagen även omfatta vissa läromedel och vissa andra kombinationer, vari bl,a. ingår skrift, fonogram eller videogram. Prop.1977/78:97 86 regelsom f. n. gäUer om det skick i vUket ett exemplar skall lämnas lill bibliotekger enligt min mening inte utrymme för den vida tolkning som utredningen idetta avseende anser bör läggas in i den. Jag föreslår därför att helt nyaföreskrifter förs in i lagen i fråga om skyldighet att lämna pliktexemplar avläromedelspaket och annat kombinerat material. Jag återkommer senare lUl dessaföreskrifter (avsnitt 11.5,1.4), 11.5.1.3Pliktexemplar av ljud- och bildupptagningar EnligtDAK:s förslag lill lag om arkivexemplar av vissa ljud- och bUdupptagningar skaUtill arkiv som regeringen bestämmer lämnas ett exemplar av varjeljudupptagning och upptagning av rörliga bilder, varav exemplar utlämnas förspridning eller görs tiUgängliga för allmänheten på annat sätt. Detta skalldock inte gälla bl. a. i fråga om dels ljudupptagning med en upplaga av mindreän 20 exemplar, dels ljudupptagning med en upplaga av lägst 20 men mindre än100 exemplar, om särskUd anmälan med vissa uppgifter görs till arkivet inomviss tid, och dels ljud- eller bUdupptagning, av vilken exemplar skall användasendast i radio- eller televisionssändning. Avvad jag har sagt (avsnitt 11,2,3) framgår att jag anser att DAK:sförslag inte bör följas på vissa punkter. Till skUlnad mot DAK föreslår jagvissa begränsningar när det gäller skyldigheten att lämna pliktexemplar avljud- och bildupptagningar som har mångfaldigats utomlands och gjortstillgängliga för allmänheten här i landet. I fråga om fUmer medför mitt förslagatt i huvudsak endast sådana filmer skall lämnas som visas vid biografföreställningar.Dessutom föreslår jag att SR:s och Lokalradios skyldighet att lämnapliktexemplar skall fullgöras genom att företagen lämnar sinareferensupptagningar till arkivinstitutionen. Detta bör ske efter det attderas skyldighet att bevara upptagningarna för att säkerställa bevisningen avinnehållet i program utgått. Även skyldigheten att lämna pliktexemplar avupptagning av radio- och TV-program bör enligt min mening regleras i den nyagemensamma lagen för skrifter och ljud- och bildupptagningar. Motbakgmnd av vad jag nu har anfört finner jag alt lagens bestämmelser om ljud-och bildupptagningar lämpligen bör behandla de olika medierna var för sig. Ensådan ordning är enklare för den leveransskyldige att ta del av an om reglernages den genereUa utformning som DAK föreslår. I lagförslaget tar jag i tur ochordning upp leveransskyldigheten i fråga om radio- och TV-program, film,fonogram och videogram. Jag har redan tidigare (avsnitt 11,2,3) angett vUkenambitionsnivå som bör gälla för bevarande av dessa olika material, Ispecialmotivering till lagen kommer jag att utförligt kommentera den föreslagnaleveransskyldigheten. Jag uppehåUer mig här endast vid ett par punkter. Leveransskyldighetför ljud- och bildupptagningar bör uppkomma när upptagningen har gjortstUlgängUg för allmänheten här i landet. 1977/78: 97 87 minmening bör upptagningar av radio- och TV-program således bli leveranspliktiganär programmen har förekommit i rundradiosändning, Fonogram och videogram hargjorts tillgängliga för allmänheten när de här i landet har framförtsoffentligt, utbjudits till försäljning, uthyrning eller utlåning eller harspritts på annat sätt. När det gäller film föreslår jag attleveransskyldigheten skall uppkomma i och med att filmen visas offentligt här ilandet. För leveranserna av fonogram, videogram och film bör föreskrivas enfrist på en månad. Upptagningarna av radio- och TV-program bör lämnas inom enmånad från den dag, då programföretagets skyldighet att bevara dem somreferensupptagningar har upphört dvs. efter programmets sändning. Fråganom pliktexemplar av mindre upplagor av fonogram har tagits upp av bl, a, SR,Företaget anför att skivimportörerna mycket sällan tar in större upplagor avmera exklusiva inspelningar, t, ex. opera, nutida seriös musik, experimentelljazz- eller popmusik. De vanligaste kvantiteterna för dessa kategorier är ettpaket som rymmer 1820 LP-skivor, SR anser därför att pliktexemplar skalllämnas även av sådana program. Det av DAK föreslagna undantaget för upplagorom 20 exemplar bör därför enligt SR inte gälla. Jagdelar, tUl skUlnad mot SR, DAK:s uppfattning att mindre upplagor bör undantasfrån skyldigheten att lämna pliktexemplar. Inte heUer för upptagningar somimporteras i ett Utet antal bör leveransskyldighct gälla. Däremot anser jag attden ordning med anmälningsskyldighet, kopplad till en skyldighet att under visstid bevara och tillhandahålla arkivexemplar, som DAK föreslår, är tungrodd ochomständlig. Den passar således inte i ett enkelt system för pliktleveranser.Jag har tidigare avvisat (avsnitt 11,2,2) tidningsfilmningskommitténs förslagom ett motsvarande arrangemang i fråga om dagstidningar. Mitt lagförslagupptar således inte någon föreskrift om aiunälningsskyldighet för ljudupptagningarsom har framställts i ett visst mindre antal exemplar. Vad gäller de synpunktersom SR har framfört vill jag erinra om alt en hel del av de inspelningar som SRhar nämnt bör kunna återfinnas bland de upptagningar av radio- och TV-programsom skaU lämnas till arkivinstitutionen. Skyldigheten att lämna pliktexemplarav fonogram bör enligt min mening gälla för upplagor som uppgår till 50exemplar eller mer. De upptagningar som inte når upp tUl denna gräns och sominte återfinns bland pliktexemplaren av upptagningarna av radio- och TV-programkan arkivinstitutionen förvärva inom ramen för tillgängliga resurser. Jaganser att samma minimigräns bör gälla även för videogram och kombineratmaterial. 11.5.1.4Pliktexemplar av kombinerat material Utredningenom pliktexemplar av skrift anser det väsentligt att man bibehåller nuvarandehuvudregel att pliktexemplar av skrifter skall läm- 1977/78:97 88 nasi samma skick som de exemplar som är avsedda för spridning. Denna regel börenligt utredningen också täcka de delar av en produkt som inte är skrift. Ifråga om t, ex. ett läromedelspaket eller en språkkurs bör, anser utredningen,leveransskyldigheten således inte bara omfatta skrifter som ingår i dessa utanäven ljud- och bildupptagningar. Somjag har anfört delar jag inte utredningens uppfattning om vad som kanläggas in i den regel som gäller om pliktexemplarens innehåll ochutförande. Enligt min mening kan denna regel gälla enbart i fråga om sådantmaterial som kan betraktas som mindre tillbehör till pliktexemplar. Jag avserdå t. ex. omslag, fodral, innehållsförteckning och utskrift av innehåUet i ettfonogram. Att så bör vara fallet bör komma till uttryck i lagen. Jag föreslårdärför att denna förses med en regel om tillbehör till pliktexemplar. Vaddärefter gäller kombinationer av olika material bör, såsom jag harframhållit, i den nya lagen föras in särskilda föreskrifter om vissakombinationer av skrifter och ljud- och bildupptagningar. anför efter samråd med Föreningen att frågan om pliktleveranser av läromedelspaket ärbetydUgt mera komplicerad än vad som framgår av utredningens betänkande. Ettproblem är att läromedelspaket sällan släpps ut på marknaden som färdigt paket.I allmänhet byggs paketet upp successivt under . Utredningensförslag synes enligt uppfattning inte beakta dettaförhållande. Föreningen anser att flera frågor har lämnats obesvarade. En avdessa frågor är om tryckerierna skaU lämna det tryckta materialet och förlagetAV-produkterna. En annan är hur mottagarna skall kunna hålla reda på vilkaenheter som hör till visst paket. En tredje är om avsikten är att leveransinte skall ske förrän hela paketet är färdigt eller om de ingående delarnaskall lämnas i den takt som de publiceras. En fjärde är hur man skall förfaradå del av paket byts ut. Underberedningen av utredningsförslagen om leveransskyldighet i fråga om läromedelspakethar samråd skett med bl. a. representanter för Föreningen och . a. av de synpunkter, som jag på detta sätt har inhämtat, förordarjag att följande skall gäUa om skyldigheten att lämna pliktexemplar avkombinerat material. Beträffande kombinerat material som inte utgör läromedelbör leveransskyldigheten avse material som beslår av skrift, fonogram ochvideogram eUer material som beslår av skrift och fonogram eUer videogram. VadgäUer fUmer, som visas offentligt t. ex. vid biografföreställning, och radio-och TV-program, som förekommer i rundradiosändning, görs dessa tillgängliga förallmänheten på sådant sätt att det inte är naturligt att konstruera en leveransskyldighetför en kombination av dessa medier och skrift som har 1977/78:97 89 Annorlunda förhåller det sig om film eller radio-och TV-program försöver på videogram och distribueras i denna form. I sådant fall föreliggerskyldighet att lämna pliktexemplar enligt den regel om kombinationer som jagnyss har nämnt. Frågan om leveransskyldighet för film aktualiseras emellertidockså när det gäller läromedel. 1fråga om kombinerat material som utgör läromedel bör leveransskyldigheten avsematerial som består av skrift och fonogram. Den bör också gälla material somutgörs av skrift, fonogram och sådant bildmaterial som är avsett att visas medtekniskt hjälpmedel. En tredje leveranspUktig kombination bör bestå av skrifteller fonogram och sådant bildmaterial som jag har nämnt. Det bildmaterialsom främst avses är bildband, mikrofUm, diabilder, fUm och videogram. Jagförordar vidare att skyldigheten att lämna pliktexemplar av kombineratmaterial bör åvila den som har beställt mångfaldigandet. I andra hand bör dennaskyldighet avse den som har lämnat ut kombinationen för spridning här i landet.Liksom beträffande fonogram och videogram bör gälla en minimigräns på 50exemplar. I övrigt bör reglerna för skrift kunna tillämpas på motsvarande sätt.Leverans bör således ske tUl bibliotek. Av bl, a, kostnadsskäl förordar jagatt två pliktexemplar skall lämnas, ett till kungl. och ett tillbiblioteket vid i . Om någon av komponenterna byts ut ellerändras, bör i princip den nya kombinationen lämnas enligt samma regler somgäller den förra kombinationen. Kombineratmaterial kan ges ut i sin helhet vid ett och samma tillfälle, I sådant fallbör pliktexemplar av materialet lämnas därefter och i ettsammanhang. Kombinerat material kan också ges ut i etapper. MeUan utgivningeneller spridningen av de olika delarna kan i sådana fall förflyta ganska långatidsperioder. Det är därför lämpHgt att skyldigheten att lämna pliktexemplar avde olika delarna inträder inom viss lid efter det att delen i fråga har gettsut eller har lämnats ul för spridning. När den leveransskyldige lämnar en sådandel tUl kungl. och universitetsbiblioteket i måste han alltidupplysa mottagaren om att materialet är avsett att ingå i kombinerat material.Delta är nödvändigt dels för att kungl, skall inse alt endast tvåpliktexemplar, och inte t, ex, sju, skall lämnas, dels för att det skall ståklart för kungl. alt man är rätt mottagare av ett fonogram ellerett videogram. Om avsikten alt i etapper ge ut visst kombinerat materialundantagsvis inte skuUe fullföljas, bör kungl. lämpligen självtavgöra hur man bör förfara med det material som har lämnats. Någrasärskilda föreskrifter därom bör inte tas in i lagen, 11.5.2Tryckfrihetsförordningens tillämpning på arkivmaterialet DAKframhåller i sitt betänkande att faran för skada för upphovsmäns och andrarättighetshavares legitima intressen ökar om upphovs-rättsligt skyddat materialblir allmän handling när det lämnas tiU arkiv- 1977/78:97 90