prop · G10369 · 1977-12-31 00:00:00 — Att t. ex. använda siraffiagsiiftningen till att framtvinga en viss synpå sexualiteten i samhället skulle i realiteten vara ett återfall till denäldre metoden all lagstifta om sedligheten i stället förden sexuella integriieten." Närdet gäller just incest är det enligt min mening icke som brottsförebygganderådet uttrycker det primärt fråga om vare sig sedlighet eller den sexuellaintegriteten. I främsta rummel gäller intresset familjeinstitutionen och dessupprätthållande som en funktionsduglig basenhet i samhället. Denna uppgift kanfamiljen i längden knappast fylla, om samhället i princip Prop.1977/78:69 53 ställersig likgiltigt till att samlag fritt utövas mellan familjemedlemmar i olika kombinationer,så snart icke en övergreppssituation eller ett beroendeutnyttjande föreligger.Det kan här erinras om att anslutit sig till Europeiska socialastadgan, vari de fördragsslutande parterna förklarat sig ense om alt familjenutgör en av samhällets grundvalar (första delen p. 16 och art. 10); se också prop.1962:175 s. 10. Frånangiven utgångspunkt menar jag det icke möjligt att avstå från kriminaliseringav incesluösa förbindelser. Den behövs, icke för att påverka människornassexuella beteenden, utan för att värna om familjens integritet och dessfunktionsduglighet som samhällsinstitution. Detär välkänt att den vanligaste formen för sexuellt umgänge mellan förälder ochbarn är en relation mellan fader och minderårig dotter. Oavsett om 6 kap. 5 Sbrottsbalken upphäves ellerej,kommerett straffrättsligt förbud att fortbestå idetta fall genom den allmänna regeln i 6 kap. 3 S som förbjuder könsligtumgänge med barn . Beträffande barn i åldern från upp gäller den allmänna regeln i 6 kap. 4 S som förbjuder könsligtumgänge mellan barn i denna ålder, som står under någons övervakning, vårdeller lydnad, och sistnämnda person. Är föräldern i ett sådant förhållande ejbarnets vårdnadshavare, torde dock detta lagbud ej vara tillämpligt. Samlagmellan förälder och bam i lägre åldrar berörs under angivna förhållanden istort sett icke av det föreslagna upphävandet av del generella incestförbudet.Detta upphävande får därför betydelse främst för relationerna mellan förälderoch barn och mellan syskon som är . Dåde ur samhällelig synpunkt mest betänkliga formema av incest sålunda kommerattäven framgent kunna bestraffas, om än icke som incest utan som överträdelse avandra strafföud, kunde det tyckas att ett forlsalt upprätthållande av ett straffsanktioneratinceslförbud ej skulle vara nödvändigt. Av det föregående framgår emellertidatt enligt min mening incestförbudet icke i främsta rummet har till uppgift attskydda barn mot övergrepp av föräldrar eller syskon. Stadgandets huvuduppgiftär fastmera all markera karaktären av degrundläggande förhållandena inomfamiljeenheten. Denna stadgandets funklion är central. Den omständigheten attvissa incesluösa förbindelser kommer att fortsatt bli sirafföara enligt andraregler är därför utan egentlig betydelse då det gäller att bedöma den fortsattagenerella kriminaliseringen av incest. Utifråndet synsätt som här anlagts kan ifrågasättas om icke inceststadgandet bordeöverföras från 6 kap. till det nästföljande 7 kap., vilket handlar"Om brott mot familjen." Det är i detta sammanhang som straffstadgandetom incest har sitt berättigande och sin plats. Stadgandet har nämligen icke tillprimärt syfte att påverka människornas sexualvanor. Om 6 kap. ienlighet med sexualbrottsutredningens förslag småningom kommer att omfaltaendast stadganden om sexuella övergrepp, blir en överfiyttning ofrånkomlig. Prop.1977/78:69 54 Sexualbrottskommitténsargument att straffrättsliga påföljder är i det enskilda fallet föga rationellamedel att bruka beträffande de fiesta av dem som överträder förbudet mot incestkräver en kommentar. Argumentet har utan tvivel slor tyngd. Undersökningarbeträffande dem som dömts för incest visar påföljdernas bristandeändamålsenlighet. Ätt det förhåller sig så är i och för sig icke ovanligt inomstraffrätten. Dennas eviga dilemma är att man i så många fall av allmänna skälmåste upprätthålla en kriminalisering, därför att det är enda sättet att geuttryck åt samhällets ogillande, trots att de fiesta är ense om att icke mycketstår att vinna med ett lagförande av överträdarna. Som sexualbrottskommilténantyder kan påföljden i vissa fall bli till allvariigt men för den enskilde somdrabbas därav. Vadman härvidlag kan göra är att vidga påföljdslatituden. Därigenom blir detmöjligt att nyansera bedömningen i det enskilda fallet och välja en så adekvatpåföljd som möjligt. Böter bör därför föras in bland tillämpliga påföljder förbrotten i 6 kap. 5 S . Det bör också vara möjligt att i ömmandefall - och många fall måste sannolikt betecknas så - tillämpa reglernaom åtalsunderiåtelsei 20 kap. 7 S . Lagföringkandå undvikas till förmån för andraåtgärder. Vadhär framförts representerar i stort sett tankegångar som till för inte längesedan varit i huvudsak obestridda i svensk rättspolitisk debatt. Äv intresse äratt , då straffet för incest med halvsyskon som partner togs bort,lagutskott förklarade sig dela den uppfattningen att det får ansesgenerellt olämpligt att halvsyskon som växer upp tillsammans får ingåäktenskap. Sådana förbindelser kunde enligt utskottet innebära betydandepåfrestningar på familjerelationerna (LagU 1973:20 s. 81). Utskottet menadetydligen att äktenskap mellan halvsyskon, som tillhörde olika familjer, kan eflerdispens tillåtas, däremot knappast äktenskap mellan halvsyskon som vuxit upp isamma familj. Närnuvarande regler om kriminalisering av incest sattes in i 6 kap. 5 Sbrottsbalken vid denna balks antagande, var den dåvarande departementschefenshuvudmotivering härför att regler om straff vid incest tOrde böra bibehållassom uttryck åt samhällets ogillande av förfarandet även när det sker fulltfrivilligt mellan vuxna rättskapabla personer (prop. 1962:10 B s. 182). Underlagstiftningsärendets gång yppades icke i någon annan mening på dennapunkt. Sedandessa uttalanden gjordes, har knappasl något inträffat som föranleder enomvärdering av lagstiftarens syn på familjen som basenhet i samhället. Någotakut praktiskt behov som endast kan tillgodoses genom att strafföudelrörande incest har ej dokumenterats i lagstiftningsärendet. Behovet av altskydda familjen kvarstår oförändrat. Remissutfallet kan ej heller tas tillintäkt för att en ändring i folkopinionen skett. Medutgångspunkt från att samlag i dagens i så ringa omfattning leder tillatt barn framföds, harjag ansett mig kunna låta de arvsbiologiska skälen för enfortsatt kriminalisering träda i bakgrunden. Prop.1977/78:69 55 dockej bortse från dem, dessmer som denna aspekt av sexualbrottskommittén tillagtsavgörande belydelse. 1 detta hänseende måste den föreliggande utredningenbetecknas som otillräcklig. Sexualbrottsulredningensställningstaganden i de arvsbiologiska frågoma bygger på professorn irättspsykiatri yttrande, vilket är fogat som bilaga till ulredningensbetänkande (SOU 1976:9 s. 219 ft). 1 detta yttrande är det dock endast avsnill IV somhandlar om de genetiska frågorna. Möjligen kan vid ett studium av denlitteratur som redovisar i sin litteraturförteckning ytterligaresynpunkter tagas fram. Sexualbrottskommiltén upprepar i sammanfattande formden lidigare utredningens argumentation. Departementschefen i sin tur anslutersig till kommitténs skäl. Vidremissbehandlingen av sexualbrottsutredningens betänkande framkom icke någotnytt material i saken. endosserade utan närmare moliveringuppfattningen att i praktiken riskerna för att incestbarnet skall få defekterär så små alt kriminalisering av incest på arvsbiologisk grund knappast är hållbar.Svenska läkarsällskapet å andra sidan fann ytterligare utredning rörande dearvsbiologiska riskerna erforderlig. Sålänge ett mycket ringa antal incestbarn föds, kan man självfallet helt bortsefrån de arvsbiologiska riskerna för befolkningen som sådan. Frågan begränsas tillriskerna för incestbarnet självt. Utredningen i ärendet ger föga upplysning omhur slora dessa är mätta i absoluta tal. Älströms yttrande ger knappast vidhanden att någon ny forskning framkommit som i och för sig ändrar den tidigarebilden av del faktiska läget. Snarare synes det vara tolkningen av förut kändadata som kan utfalla olika. Det är ju av naturiiga orsaker ett myckel litetmaterial som kan göras till föremål för empiriska undersökningar. Ättsjukdomsrisken för barn som har syskon till föräldrar teoretiskt anges varafyra gånger så stor som för barn som har kusiner lill föräldrar säger inte såmycket, så länge man inte vet på vilken nivå i absoluta tal man rör sig. Ickeheller klargöres i materialet, vilka sjukdomar riskema i praktiken gäller. Lagstiflarenhar utgått från alt de genetiska riskerna för incestbarn är påtagliga.Ännu bekräftades denna uppfattning i ett lagstiftningsärende.1 samband med ändringar i detta år uttalade nämligenföredragande statsrådet - utan att bli motsagd av - att avarvsbiologiska och etiska hänsyn förbudet mot äktenskap mellan dem som är irätt upp- och nedstigande släktskap och mellan helsyskon bör bibehållas (prop. Enligt gängse skick skall den som vill ändra lagen anses ha bevisbördanför alt sakläget nu är ett annat. Jag har svårt att se att vad som andragitsbildar tillräckligt underlag för när den skall avgöra om den skallvidhålla eller frångå sin hittillsvarande uppfattning på denna punkt.Påståendet att talet om de genetiska riskerna skulle vara en efterrationaliseringutan egentligt verklighetsunderlag kan exempelvis icke anses tillfredsställandeverifierat. Underhänvisning till ovan redovisade överväganden avstyrker jag att 6 Prop.1977/78:69 56 kap.5 S skall upphöra att gälla och förordar att böter tillägges som påföljdför otukl med avkomling och otukl med syskon enligt nämnda lagrum. Prop.1977/78:69 57 , ordförande, och statsråden , , ,, , , Åsling, Söder, , Mundebo, Krönmark,, , , , Propositionom ändring i 6 kap. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till lag om ändring i brottsbalkensamt anför. Innebördenav lagrådets ytirande såvitt gäller förslaget om ändringar i 6 kap. 4 och 8 SSbrottsbalken (BrB) är alt ingen ledamot har något att erinra mot att sammaåldersgränser kommer att gälla för homosexuella och heterosexuellaförbindelser. Det förslaget bör föras vidare till . Beiräffandeförslaget om upphävande av strafföesiämmelserna i 6 kap. 5 S BrB om incest hartre av lagrådets ledamöter på särskilt anförda skäl inte funnii anledning attgöra någon erinran. En av lagrådets ledamöter har emellertid föreslagit attkriminaliseringen behålls men att böter införs i straffskalan. För egen del vill jagframhålla att förslaget att avskaffa de särskilda strafföesiämmelserna motincest i sig framstår som mindre angeläget. Mot bakgrund av att frågan utrettsav två kommittér under 1970-lalet, som båda funnit att ett straffrättsligtförbud mot incest inte kan motiveras av. arvsbiologiska hänsyn ellersocialetiska överväganden, ansåg jag emellertid att lagrådets yttrande borde inhämiasäven beträffande denna del av sexualbrottskommitténs förslag. Till dettaställningslagande bidrog den omständigheten att en klar majoritet av deremissinstanser som yttrade sig över sexualbrottsutredningens mera omfattandeoch på andra punkter starkt kritiserade förslag i denna del inte har anmältnågra invändningar. förslag härav skäl somjag redovisati lagrådsremissen inte remissbehandlats. Ätt döma av den debatt som förts sedanlagrådsremissen beslutades kan det emellertid ifrågasättas om inte motståndetmot tanken på 'Beslul om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1977/78:69 58 dennu aktuella lagändringen är både mera allmänt spritt och djupare känt än vadsom framgått av den tidigare remissbehandlingen. Vid sådant förhållande anserjag att övervägande skäl talar för att frågan om att avskaffa sirafföestämmelsernamot incest inle nu tas upp. Jaghemställer att regeringen föreslår attantaga det av lagrådet granskade förslaget till ändringar i 6 kap. 4 och 8 SSbrottsbalken. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden har lagtfram.