prop · G103135 · 1977-12-31 00:00:00 — Angåendedet bundna biståndets eventueUa exportfrämjande effekt konstaterar utredningenatt leverans av icke-konkurrensmässlga produkter sannolikt inte har någon eUernegativ effekt i detta avseende. För konkurrensmässiga produkter som det mednuvarande regler för upphandling gäUer konstateras att erfarenhetema ärbegränsade. Merparten av sådana uppköp som har förekommit har skettgenom obunden upphandUng. Utredningen konstaterar att bland programländema endastIndien tillhör de större svenska u-landsexportmarknadema. Endast i länder somav kolonial traditon handlar främst med sitt f. d. moderland anser utredningenatt bundet bistånd kan skapa en ny exportmark nad. BPUkonstaterar att aUtid haft en jämförelsevis låg andel av sitt biståndbundet tUI upphandling i . Skälet härför har varit att det svenskabiståndet primärt syftar tiU att tUlgodose intresse. Svenskaexportintressen har fått komma i andra hand. Det bedömdes emellertid nödvändigti att binda en något ökad andel av biståndet. Motivet fördenna bindning har främst varit behovet av att stärka betalningsbalansen ochfrämja sysselsättningen. BPUkonstaterar att försöken att nå en internationeU överenskommelse om avbindninghittills har misslyckats, men förordar en fortsatt aktiv svensk politik för attåstadkomma en intemationell avbindning av biståndet. BPU:smajoritet förordar att en del av biståndet även fortsättningsvis binds tillupphandling i , så länge en IntemationeU överenskommelse om avbindninginte nåtts. Bbdningen bör ske på så sätt att mottagarlandet självt väljer devaror och tjänster som skall ingå i biståndet. BPUkonstaterar avslutningsvis att en betydande del av biståndet sannoUkt även ifortsättningen kommer att resultera i upphandling i , oavsett ombiståndet binds eller inte. Prop.1977/78:135 52 majoritet har riksdagsledamöterna sig. I sin reservation påpekar att utredningen redovisar enrad så timgt vägande skäl mot bindning att utredningens behandling av fråganborde utmynnat i förslag om avskaffande av förhandsbindningar av svensktbistånd, Måbrink konstaterar i sin reservatlon att bundet bistånd medför storanackdelar för mottagarländema och föreslår att förhandsbindningen avskaffas. Fråganom bundet bistånd är en av de frågor i betänkandet som föranlett flestkommentarer från remissLnstanserna. Tre yttranden innehåller klara yrkanden påen ökad andel bundet bistånd (m. fl., och ). Tolv instanser instämmer i stortsett med utredningens slutsats att viss bindning i ungefär nuvarandestorleksordning synes mest ändamålsenlig under rådande omständigheter. 17remissinstanser förespråkar en fuUständig avbindning av det svenska biståndet,vissa dock med reservatioT nen att avvecklingen av det bundna biståndet kanbehöva ske gradvis. De näringsorganisationersom yttrat sig i frågan förespråkar ökad bindning. Klarast uttalar sig SverigesIndustriförbimd m. fl., som i och för sig anser det önskvärt med enintemationell överenskommelse om. avbindning, men som i avvaktan, på en sådanöverenskommelse anser det angeläget att bindning ligger på en nivå somi någon mån är jämförbar med andra. industriländerSi skuUe stärka sinposition i avbindningsförhandlingama genom att själv binda en avsevärt ökad delav sitt bistånd, anser organisationerna. Ökad bindning sktdle leda till bl.a.förbättrad bytesbalans, höjd konkurrensförmåga, ökad sysselsättning och ökadförståelse för u-hjälp hos den svenska allmänheten och den svenska industrin.Organisationema konstaterar även att en otiU-räcklig del av de svenska bidragentill multilaterala organisationer resulterar i beställning i , LOinstämmer i utredningens förslag vad gäUer fortsatt bindning av biståndet samtförnyade initiativ tiU en intemationeU överenskommelse om avbindning. LOförordar vidare en mer långsiktig och aktiv planering av det bundna biståndetfrån SIDA, varigenom problemen med bundet bistånd borde kunna minimeras. Dennaplanering bör dock, enligt LO, inte inriktas så att det bundna biståndetkommer att ersätta tidigare rent kommersieU export från . SIDA påpekar att svenskavaror och tjänster upphandlats till betydande belopp oberoende av bindning.Utredningen har ej givit något skäl tiU antagandet att bindning leder tillökade biståndsleveranser från . MöjUgheter finns, enligt SIDA, attytterUgare höja andelen svenska varor och tjänster inom biståndet, genom attmottagarländerna 1977/78:135 53 fårökad Information om det svenska utbudet av konkurrenskraftiga varor. Även omdenna information i första hand åligger företagen själva och exportfrämjandemyndigheter och organisationer, förklarar sig SIDA beredd att medverka. SIDAfinner det ej motiverat att ange ett särskUt volymmål för bundet bistånd. Omett u-lands myndigheter och företag är väl informerade om det svenskanäringslivets möjligheter att leverera konkurrenskraftiga varor, kommerbiståndet enligt ändå att leda tUl upphandling i . 6 Samarbete med på industriområdet 6.1 AUmänt (IBU) ger en kortfattad bakgrund tlU ökade efterfrågan på biståndinom industriområdet. IBU hänvisar tiU industribiståndsutredning(Industriutveckling och utveckUngssamarbete, SOU 1972: 90) som ägnade motiv,mål och strategier för industriutveckling ett betydande utrymme. 1977 årsutredning har kompletterat detta material med en enkätundersökning omfattandeelva , varav sju är programländer för det svenska biståndet. Denföretagna undersökningen visar att brist på kapital, utbUdad arbetskraft ochutländsk valuta, samt bristande marknadskärmedom och otiUräcklig infrastmkturutgör de grundläggande hindren för u-ländernasindustrialiseringsansträngningar. Utredningen konstaterar vidare bl, a, att destuderade länderna överlag har en positiv inställning till import av utländskteknologi, även om viUkoren för utiändska etableringar varierar avsevärt meUanländema. IBU pekar på attu-ländernas efterfrågan på bistånd och annat samarbete inom industriområdetökat kraftigt . Hänvisning görs därvid såväl till kollektivtframförda u-landskrav på industriområdet som tUl bilateralt framförda önskemålinom och utanför det reguljära biståndssamarbetet. Utredningen redogör för devid FN:s organisations för industriell utveckling (UNIDO) andrageneralkonferens framförda u-landskraven som resulterade i den s, k.Lima-deklarationen och påpekar att krav på ökade investeringar fråni-länderna intar en framskjuten plats i deklarationen. IBUredovisar SIDA:s hittUlsvarande erfarenheter av utveckUngssamarbetet inomindustriområdet. SIDA lämnar stöd i oUka former till industriutveckling iflertalet programländer. Utredningen konstaterar att programländernasefterfrågan på industribistånd av olika skäl är svår att kvantiflera, men pekarpå att utbetalningarna inom området industri 1977/78:135 54 ökatkraftigt och att undersökningen av sju programländer visar attde länder som önskar ökade biståndsinsatser inom industriområdet oftasamtidigt efterfrågar ett mer aktivt engagemang från svenska företag. Ländernaefterfrågar även olika former av industrisamarbete utanför biståndet. Motbakgrund av redovisningen av det hittUlsvarande industribiståndet konstaterarIBU att vissa typer av insatser lämpar sig mindre väl för traditionellbiståndsverksamhet. Detta gäller främst överföring av kapital och teknologiinom ramen för samägda företag, s. k. joint , och anskaffning avriskvUUgt kapital. Utredningen redovisar hur ett antal andra OECD-länderförsökt att lösa detta problem genom att inrätta offentliga utvecklingsbolag.Utredningen beskriver några exempel på utvecldingsbolag och redovisar deskUlnader i inriktning och finansiering som dessa bolag uppvisar. IBUger en presentation av de genomförda intervjuerna med svenska tUlverkande företagoch konsultföretag. Det konstateras att huvudparten av de svenskau-landsinvesteringama är koncentrerade tUl ett mindre antal relativt rikau-länder. De faktorer som begränsar företagens möjligheter att utvidga sittu-landsengagemang är enUgt utredningen främst bristande möjligheter att erhåUakonkurrenskraftig finansiering och brist på personal. Företagen har förklaratsig beredda under vissa förutsättningar att medverka i u-landsprojekt i enrad oUka former. IBU drar därför slutsatsen att svenska företag är beredda atti högre grad än tidigare medverka i en överföring till av kunnande,teknologi och kapital. Fleraremissinstanser som yttrar sig över efterfrågan på industribistånd(bl. SIDA, SIND, IMPOD och m.fl. /, , SHIO och SAF/) delar utredningens uppfattning attefterfrågan på Industrisamarbete från såväl programländer som andra u-länderhar ökat. Ambassaden i , LRF, CUF, ekonomi,och menar emellertid att efterfrågan ärofullständigt belyst av utredningen. Remissmstanserna saknar en analys avövrig efterfrågan, dels sådan som gäller andra insatser inom industriområdet ände utredningen föreslagit, dels insatser inom andra sektorer än industri. SIDA,LO, TCO, CUF, SSU och efterlyser en klarare diskussion avmålen för industribiståndet och sambandet mellan dessa mål och de allmännaprincipema för biståndspolitiken. SIDA pekar på ett antal mål förindustribiståndet som statsmakterna och styrel sen successivt fastställt itakt med att antalet industriinsatser i program- Prop.1977/78:135 55 ländernaökat; ökad sysselsättning, minskade regionala Inkomst- ochsysselsättningsskUlnader, minskat ekonomiskt och teknologiskt utlands-beroendesamt ökning av sådan produktlon som tillgodoser befolkningens elementärabehov. LOframhåUer vikten av att industribistånd främst utgår till de länder som strävarefter ökat ekonomiskt oberoende. Enligt TCO bör industribistånd till defattigare i första hand kanaliseras till sektorer som förserbefolkningen i dessa med basföraödenheter. ,m fl. menar att det är olämpligt att från svensk sida förorda en vissIndustrialiseringstrategi framför en annan. Målen för de svenska insatserna börenligt förbundet styras av egna önskemål och prioriteringar. CUFframhåller att målen för det svenska industribiståndet bör styras av deutvecklingskrav själva faststäUt. Bland dessa vUl CUF understrykabl. a, successiv inhemsk kontroll över råvaror och förädlingsprocesser, kravatt industristödet bör bidra till landsbygdsutveckling och regional balans.Enligt SSU står u-ländemas grundläggande problem i vad avser industrialiseringatt finna i de multinationella företagens dominans över det teknologiskakunnandet. Svenskt industribistånd måste enligt förbundet stödja u-ländernassträvan efter självständig industri:-planering och oberoende. FPU poängteraratt svenskt Industribistånd bör ha som mål att bygga upp en u-landsanpassadteknologi, till stor del vara Inriktat på småindustri samt medverka tillekonomisk utveckling på landsbygden. Fleraremissinstanser, bl. a. LO, SAREC, OECD-delegationen i menar att utredningens analys av orsakerna tillu-ländemas industriallserlngsproblerh är ofullständig. Enligt LO:s uppfattninghar som en följd därav utredningens olika förslag kommit att bli lösryckta frånsitt sammanhang och svåra att relatera till det övriga biståndet. Någraremissinstanser berör effektivitetsaspekterna på industribiståndet. RRVbetonar att en omsorgsfull landanalys är en förutsättaing för ett effektivtindustribistånd. SIND saknar i betänkandet en diskussion av altemativa förslagtill industristöd, som från effektivitetssynpunkt eventuellt skulle ha bedömtssom mer värdefulla bidrag tUl u-ländemas industrialisering. En sådan diskussionborde enligt verket ha utgjort en dominerande del av utredningens betänkande.Sveriges Industriförbund m. fl. anser att en grundläggande förutsättning förett effektivt industri-bistånd är att svensk industris kunskaper ocherfarenheter utnyttjas i biståndsarbetet. Det är därför enligt förbundetviktigt att mottgarländerna får en klar bild av den svenska industrins utbud. Bl.a. STU, CUF och kommenterar förhållandet meUan biståndoch kommersiell verksamhet. Enligt STU är det angeläget att good-willi används inom industribiståndet 1977/78:135 56 föratt skapa fastare kontakter av kommersieU karaktär. CUF och vamar för att utredningens förslag kan komma att sudda ut gränslinjenmellan bistånd och kommersiella förbindelser. SARECoch OECD-delegationen i saknar en analys av utländska privatainvesteringars roll 1 som bakgnmd tUl de av utredningen framfördaförslagen. FPU, CUF och förordar skärpt kontroll avsvenska företags utiandsinveste-ringar. DyUka investeringar får enligt FPU ejbidra till att stödja regeringar som motverkar frihet och social jämlikhet,menar att utredningen ger en alltför förenklad bild avverkligheten när den okritiskt antar att utländska investeringar har en positivinverkan på u-ländema. SIND,ambassaderna i och ifrågasätter om utredningenshuvudförslag kan motiveras från biståndspolitiska utgångspunkter och urskiljersnarare en önskan att stödja svensk företagsamhet. SIDA,CUF och SSU betonar att stöd till kooperativ verksamhet bör ingå som en viktigdel i industribiståndsverksamheten. 6.2Överväganden och förslag beträffande SIDA:s verksamhet IBUföreslår att SIDA mer aktivt än hittiUs bör bevaka och inventera det pågåendeintemationeUa och inhemska arbetet rörande u-landsanpassad teknologi. SIDA börfinansieUt kunna stödja utvecklingsarbete rörande anpassad teknologi i såvälu-länder och internationeUa organisationer som, i begränsad omfattning,institutioner och företag i . Utredningen föreslår vidare att ensamordningsgmpp i vilken bl. SIDA och STU bör ingå tillsätts. AUmäntförordas ett intensifierat samarbete mellan SIDA och STU. IBUförordar att fortsatt prioritet ges åt stöd till utvecklingen av småindustri iprogramländerna. Stödet till institutioner som stärker ländernas egen kapacitetinom småindustriområdet bör fortsätta. SIDA bör företa en omfattanderesursinventering av svensk småindustri för att utröna tillgängligheten av bl,a. personal, arbetsintensiv teknik, ej utnyttjade anläggningar m. m. IBUförordar att SIDA ökar sin beredskap att förstärka u-ländemas kapacitet påförhandlingsområdet. Verket bör bl. a. överväga att sluta ett avtal med FN:sCenter för transnationella företag (UNCTNC) i syfte att kanalisera svenskabidrag genom centret. SIDAbör vidare enligt utredningen upprätta ett samarbete med institutioner iSverige som har möjlighet att ställa personal till förfogande för uppdrag attbistå i förhandlingar med utländska företag. Utredningen pekar dock påde risker för internt svenska konflikter som 1977/78:135 57 skullekunna uppstå om SIDA:s egen personal engagerar sig i förhandlingar mellan ettu-land och ett svenskt företag. IBUpresenterar ett antal uppslag rörande åtgärder som bör övervägas av SIDA föratt främja rekryteringen av experter från svensk industri. a. förordas attSIDA genomför en kartläggning av tillgängliga experter inom industriområdetoch att verket organiserar rekryteringsfrämjande kurser riktade mot potentieUaexperter. Utredningen pekar vidare på de trygghets- och meritvärderingsproblemsom uppstår i samband med experttjänstgöring och rekommenderar SIDA att ingåöverenskommelser med industrin för att lösa dessa frågor. IBUbetonar vikten av att SIDA genom en allmän inventering ökar sitt kunnande omSveriges industrieUa resursbas och framhåUer särskUt småindustri och s. k.basindustrier. Målet för inventeringen skulle vara att ge SIDA möjlighet effektivt än kunna presentera det svenska utbudet förmottagarländerna. IBUanser vidare att SIDA i anslutaing till den svenska resursinventeringen påeget initiativ bör företa sektorstudier i de programländer som kan väntas bliföremål för fortsatt svenskt industribistånd. IBUfinner det angeläget att SIDA överväger ytterligare insatser för att stödjaprogramländemas exportansträngningar och förordar bl. a. fortsatt stöd tUl FNrsIntemational Trade Center (ITC) och IMPOD. Möjligheter till nordiskt samarbetepå detta område bör enligt utredningen tiUvaratas. Enfömtsättning för ett effektivt industribistånd är enligt utredningen attSIDA:s kontakter med det svenska näringslivet fördjupas och byggs ut, Utrednmgenpekar på att ett sådant samarbete även skulle öka kunskaperna om ochförståelsen för svensk biståndspolitik inom näringslivet. a. förordarutredningen att det samarbete som redan etablerats mellan SIDA,och byggs ut ytterligare och kompletteras medett regelbundet samråd mellan SIDA:s ledning och företrädare för näringslivet. Iett avsnitt om , konstaterar utredningen att genomförandetav de presenterade förslagen torde kräva en förstärkning av SIDA med minst femnya tjänster. Utredningen anser vidare att det statliga avlöningssystemet utgörett hinder för rekrytering av personer med industriell erfarenhet och förordaren utredning för att komma till rätta med detta problem. SIDA:s Industribyråbör enligt utredningen vid behov kunna förstärkas tUlfälligt genom utnyttjandeav konsulter. SIDAbeklagar att utredningen inte närmare utrett det stöd till industriutvecklingsom kan komma att ges genom det s. k. importstödet. Detta används i storutsträckning för upphandling av svensk utmstning för u-ländemas industriellautveckUng. Prop.1977/78:135 58 Fleraremissinstanser har synpunkter på frågan om u-landsanpassad teknologi. SIDA,m. fl och LRF instämmer i utredningens uppfattning attdet är u-ländema själva som måste ha huvudansvaret för teknologianpassningen.Många remissinstanser, såsom SAREC, KK, KF och ambassaden i , betonar attgenerella omdömen om anpassad teknologi inte kan göras utan att lokalaförhållanden och projektets art måste få vara avgörande. Principema för val avteknologi i ett u-land skUjer sig inte från de överväganden som görs vidinvesteringar i i-länderna, framhåUer ambassaden i . SARECföreslår att en ny utredning får i uppdrag att vidare studera forskningen omu-ländemas industriaUsering. m. fl. vUl tiU skiUnad från utredningen att SIDA skaU gesmöjUghet att stödja även kommersieU utveckling av u-landsanpassad teknologi dådet inte går ätt dra någon klar gräns mot mer biståndsimiktadteknologianpassning. Flertalet remissinstanser tiUstyrker den föreslagnasamrådsgruppen för teknologianpassning. STUbefarar att utredningen underskattat behovet av teknisk-industriell kompetensför den planerade verksamheten på teknologianpassningens område. Remissinstansernaär övervägande positiva tlU tanken på stöd tUl småindustri. LRF och ambassaden iMaputo är tveksamma till förslaget att göra en inventering i och anseratt det istället är efterfrågan i mottagarländerna som först bör kartiäggas.Remissinstanserna är positiv-va till att SIDA lämnar förhandUngsbistånd tillu-ländema och delar i flera fall utredningens uppfattning att SIDA inte självtbör engagera sig aktivt på u-landets sida vid förhandlingar med svensktföretag. Flera remissinstanserpåpekar att frågan om tjänstledighet och meritvärdering vid rekrytering avexperter behöver ägnas ökad uppmärksamhet. m. fl.anser att rekryteringen bör underlättas om SIDA Istället för att anlitaenskilda experter rekryterar hela företag. LRF föreslår att SIDA träffaröverenskommelser med organisationer och företag om exempelvis tjänstledighetvid .expertuppdrag. LRF anser också att det är en fördel för förankringen iSverige av biståndsverksamheten om svenska experter utnyttjas.Industriförbundet m. fl. förklarar sig villigt att på nytt ta upp diskussionenom återanställning av utsänd personal. SIDA och ambassaderna iMaputo och är tveksamma till alltför allmänna Inventeringar avden svenska resursbasen. Sådana inventeringar bör istället ske med utgångspunktfrån preciserade projektönskemål från u-ländemas sida. anser att sektorstudier i mottagarländerna bör företas med utgångspunktfrån den svenska resursbasen och inriktas på branscher där har särskiltgoda förutsättningar att Prop.1977/78:135 59 LRF framhåller att skogs- och livsmedelssektorernasannolikt kommer att kunna tillhandahålla viss expertis. Ambassaden i Luandavarnar för att missförstånd kan uppstå om SIDA utför studier för svenskaföretags räkning. m. fl anser att den marknadsföring på export utredningendiskuterar bör Inriktas på hela världsmarknaden, Inte enbart på . Detär enligt m. fl. också angeläget att SIDA informerarnäringslivet om situationen i programländerna. erinrar om att ett kontaktnät redan existerar i föreningarna. Flertaletremissinstanser är eniga om att SIDA:s resurser på industribiståndsområdetbehöver förstärkas. TCO och ambassaden i anser att föreslagnafem nya tjänster inte är tillräckUgt. Flera ambassader betonar också attfältorganisationen kan behöva förstärkas om SIDA får nya uppgifter påindustriområdet. Statskontoret,LO och TCO vill vänta med beslut om personalförstärkningar tlU dessbiståndsutredningens organisationsbetänkande före ligger. LRFbefarar att SIDA trots resursförstärkningar kommer att behöva göra enprioritering av alla de uppdrag som utredningen föreslår att SIDA skallfullgöra. LRF anser att största vikt bör läggas vid den mindre och medelstoraindustrui samt vid projekt som berör basindustrin. 6.3Överväganden och förslag rörande en fond för industrielit samarbete medu-Iändema IBUfinner att ett stort antal fattigare önskar hjälp av för sinindustrieUa utveckling, samt att många av dessa länder välkomnar en medverkanfrån det svenska näringslivet i detta arbete. IBU konstaterar emellertid attdenna efterfrågan bära tUl viss del och i vissa utvalda länder kan tUlgodosesinom ramen för SIDA:s verksamhet. Utredningen anser därför att regeringenborde vidta åtgärder för att, i de fattigare intresse och på derasvUlkor, främja överföringen av kapital och kunnande från svenska företag tilldessa länder. IBUföreslår i detta syfte att ett organ inrättas med uppgift att främja uppkomstenav tiUverkande företag i de fattigare u-ländema. Organet borde ges följandeuppgift att informera svenskt näringsUv ominvesteringstillfällen i , att informera om möjligheten av ettsamarbete med svenska företag genom organets förmedling. 1977/78:135 60 att satsa riskkapital i form av aktier i, ochlångfristiga lån tUl, företag i , att uppmuntra företag i att också satsasådant kapital, attmedverka tUl att ytterligare behövlig finansiering anskaffas för de projekt organet engagerar sig i, att göra fömndersöknlngar i egen regi ochfinanslera sådana undersökningar som utförs av andra intresserade parter, och att samarbeta med SIDA för industriell utveckling iprogramländerna. IBUanser att organet bör få formen av en självständig stiftelse med namnet Fondenför industrieUt samarbete med u-låndema. Fonden bör enligt utredningen ej hasom syfte att förmedla biståndsinsatser av benefik karaktär, utan sträva efteratt sammanföra parter som har fömtsättningar att kunna utveckla ett för bådaparter lönsamt långsiktigt samarbete. IBUföreslår att staten ensam tiUskjuter fondens grundkapital och vill inteutesluta att kapltaltiUskottet under ett uppbyggnadsskede tas frånbiståndsmedel. Utredningen förordar att fondens styrelse leds av SIDA:sgeneraldirektör eUer annan representant för SIDA. Utrikes-, handels- ochindustridepartementen bör enligt förslaget vara företrädda i styrelsen som börha nio ordinarie ledamöter och tre suppleanter. Fonden bör underuppbyggnadsskedet ha relativt liten personal, företrädesvis personer mederfarenhet från industriell verksamhet. lffl,JÖK§i§£tt.,fenden,gsse.tt.ji]ti.näKden bemyndigats att uggtajåa pkapiJglmÄt Beträffandeländervalet för fondens insatser konstaterar IBU att med de relativt rikau-länderna har industrieUt samarbete i allmänhet kunnat etableras utanspeciella stödåtgärder från regeringens sida. Utredningen förordar sålunda attprioritet ges dels åt programländerna för svenskt bistånd, dels andra fattigareu-länder med förutsättningar att utveckla ett industriellt samarbete medSverige. Enligt utredningen bör det ankomma på fondens styrelse att definierabegreppet "fattigare". Vid val av mottagarländer bör dettafattigdomskriteriimi kompletteras med en bedömning av resp. landsutvecklingspolitik och av landets vUja och förmåga att leva upp till sinainternationella betalningsförpliktelser. Vadgäller kriterier för val av projekt anser IBU att fonden bör stödja sådanaprojekt som är kommersiellt lönsamma och har en positiv utvecklingseffekt 1värdlandet.