prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — För egen del vill jag framhåUa att den globalalivsmedelsförsörjningen och världsmarknaden för jordbruksprodukterkännetecknats av två helt motstridiga tendenser. A ena sidan har rätt och råderfortfarande en stor livsmedelsbrist i många , där större delen avbefolkningen får en från hälsosynpunkt otillfredsställande kost och flerahundra miljoner människor direkt svälter. Vid världslivsmedelskonferensen i Romår bedömdes det årliga importbehovet av spannmål vid mitten av 1980-taletför med marknadsekonomi till omkring 85 milj. ton, medan importenunder varit ca 50 milj. ton. Ä andra sidan prägladesvärldsmarknaden fram t. o. m. av överskott och låga priser. Efter någraår med högre priser har ungefär samma situation inträtt. Överskottsproblemen i den västliga industrivärlden berorytterst på att produktionen ökat snabbare än den köpkraftiga efterfrågan inomindustriländerna och på världsmarknaden i övrigt. Händelserna under åren19721975 avspeglar otvivelaktigt världsmarknadens ökade känsUghet för produklionsslörningaroch stigande svårigheter att mobilisera främst spannmål vid skördebakslag i deviktigaste i-länderna eller vid missväxt i . I detta sammanhang villjag framhåUa att det i stort sett har varit till fördel för med lågavärldsmarknadspriser, eftersom dessa länder i ökande utsträckning har blivitberoende av import. Jag delar den uppfattning som kommit till uttryck i såvälutredningens betänkande som vid remissbehandlingen att vi har att räkna med attjordbruksprodukternas bytesvärde på den internationella marknaden kommer attstiga, men att en betydande instabilitet kommer att föreligga.Däremot kan jag inte ansluta mig till de remissinstanser, som anser att densvaga världsmarknaden motiverar en minskning av densvenska produktionsvolymen, främst i fråga om spannmål. För egen del anser jagatt starka skäl talar emot en sådan anpassning av produktionens storlek eftersvängningarna på världsmarknaden. Jag delar utredningens uppfattning att det inte ärsannolikt att i fortsättningen i alla lägen kommer att kunna görakompletterings- 1977/78:19 166 köp av jordbrukets stapelvaror till väsentligt lägrepriser än de inhemska. Utsikterna till en lönsam och bestående exportförefaller inte heller komma att förb'ättras, åtminstone inte under denärmaste åren. Vad som händer på blir i hög grad beroende av vadsom kommer att ske i i fråga om befolkningstillväxt, ekonomiskutveckling samt produktionsutveckling i jordbruket. Jag vill ocksä erinra omatt det i anslutning till världslivsmedelskonferensen från svensk sidaställdes i utsikt att skulle bidra till tryggandet av världslivsmedelsförsörjningengenom en utvidgad reservlagring och genom vissa leveranser på särskilda villkorav främst spannmål tUl behövande länder. Sådana åtgärder har också vidtagits. I dettasammanhang vUl jag även erinra om att det vid världslivsme-delsrådets tredjesession i ManUa slogs fast att, även om livs-medelssituationen påkort sikt har förbättrats, någon garanti inte fanns för att denna förbättringskulle komma att bestå. Man noterade att den prioritetsförändring mot ökadsatsning på livsmedel, som världslivsmedelskonferensen beslutade om,ännu inte helt kommit till stånd. Man beklagade frånvaron av systematiska ochgemensamma åtgärder för att genomföra den universella deklarationen omutrotande av hunger och undernäring. Jag finnerskäl att här även påpeka att har en betydande import av livsmedel ochfodervaror, särskUt sådana som av klimatskäl inte produceras i vårt land. a. ris, frukt, grönsaker, kolonialvaror samt fodermedel. a. socker samt vegetabiliska fetter och oljor. Det totala värdet avdenna import har uppgått till 6 å , varav från u-länder1,5 å . Vår motsvarande export har uppgått tUl 2 ä 2,5 miljarderkr. 6.3 Utvecklingen inom jordbruket anför att utvecklingen förjordbrukets del under de senaste tioårsperioderna har inneburit enöverflyttning av produktion, förädling och marknadsföring från det egentliga jordbmkettill andra sektorer. Härigenom har arbetskraft kunnat lösgöras från jordbruketoch överföras till andra sektorer. Befolkningen i jordbruk med binäringar harminskat från till . har denna utveckling gått långsammare. Jordbrukets roll somarbetskraftsreserv för andra näringar har varit avsevärt mindreän tidigare. Minskningen har i huvudsak skett genomålderspensionering. Den betydande effektivisering som ägt rum inom jordbruketunder efterkrigstiden har väsentligen skett genom att arbetskraft ersatts medmaskiner o. d. Vinsterna av denna effektivisering har kommit samhället tillgodogenom att prisstegringarna på jordbruksprodukter kunnat be- 1977/78:19 167 gränsas och genom de insatser som friställd arbetskraftkunnat prestera i andra samhällssektorer. Enligt de av utredningen redovisade beräkningarna stegjordbrukarnas inkomsier från jordbruksdriften obetydligt eUer inte alls inomsamtliga storleksgrupper meUan . Vid de minsta gårdarna tilloch med minskade de. Fr. o. m. steg inkomsterna från jordbruksdriftenbetydligt inom alla storleksgrupper. Då den allmänna prisnivån också stegkraftigt , var det dock endast vid de största gårdarna somman erhöll inkomsthöjningar realt sett. Utredningen framhåller vidare att jordbrukarnas ochindustriarbetarnas familjeinkomster utvecklades parallellt undeV försiahälften av . har familjeinkomsterna förflertalet jordbrukare i genomsnitt legat lägre än industriarbetarfamiljensinkomster. har jordbrukarfamiljens inkomster i procent räknati allmänhet stigit ungefär lika mycket per är som industriarbetarfamiljens. Utredningen har gjort en bedömning av utvecklingen inomjordbruket fram tiU resp. 1985. Åkerarealen beräknas omfatta totaltca 2,9 milj. ha, vilket innebär en viss fortsatt nedläggning av marginellajordar i skogsbygderna. Antalet jordbruksföretag minskar genom att arealer vidmindre företag läggs till mera bärkraftiga företag. Antalet sysselsatta beräknarutredningen till ungefär 170 000 personer . Som en följd av den nuvarande åldersstrukturen blandlandets jordbrukare kommer huvuddelen av minskningen av arbetskraften att skegenom ålderspensionering. Utredningens redovisning av utveckUngen inom jordbruketföranleder ingen särskUd erinran från min sida. Jag vill dock framhålla viktenav att näringen ges sådana villkor att nyrekryteringen kan ske påett tillfredsställande sätt. En fortsatt effektivitetsförbättring i näringen ärangelägen för att målsättningarna för jordbrukspolitiken skall kunna uppfyllas. Jag viU framhålla att möjligheterna tilleffektivitetsförbättringar kan komma att begränsas bl. a. medhänsyn till den moderna teknikens inverkan på miljön. Frågan om begränsning avjordbrukets användning av handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel samt UtveckUngenav alternativ till nuvarande produktionsteknik har tagits upp av bl. Verket har också anmält sin avsikt att ta initiativ tUl att isamverkan med andra berörda myndigheter och jordbrukets organisationer utarbetariktiinjer för hur jordbruket bör bedrivas med hänsyn tiU miljövårdssynpunkter.Jag viU för egen del framhålla att vi måste eftersträva att finna en produktionsteknikdär hög effektivitet kan förenas med kraven på resurshushållning och ekologiskbalans. Även krav i fråga om arbetsmiljö samt djurhälsovård och djurskydd måstekunna tillgodoses. 1977/78:19 168 Tillfrågan om inkomstutvecklingen i jordbruket torde jag få anledning återkommasenare /, när förslag till reglering av priserna påjordbruksprodukter för prisregleringsperioden efter skallbehandlas. 6.4Jordbrukspolitikens mål och niedel Desenaste årtiondena har för jordbrukets del kännetecknats av en mycket snabbomvandling, som bl. a. inneburit att antalet yrkesverksamma inom näringenstarkt gått ner. Denna omvandling har försiggått under en växelverkan mellanden allmänna ekonomiska utvecklingen och tekniska framsteg i vid mening inomjordbruksdriften. som utbyggnaden av industrin och servicenäringarna kr'ävtökade insatser av arbetskraft har traktoriseringen och övrig mekanisering inomjordbruket och skogsbruket möjliggjort en omfattande överflyttning av arbetskrafttill de expanderande näringarna. Denomdaningsprocess som lantbruket genomgått under har haftvittgående följder för den svenska landsbygden, särskilt inom landets skogs-och meUanbygder. Det vikande befolkningsunderlaget i dessa bygder har på mängahåll menligt inverkat på möjlighetema att upprätthålla en godtagbar samhälleUgoch annan service för kvarvarande befolkning. För att motverka dessakonsekvenser har samhället vidtagit regionalpolitiska åtgärder av olika slag.I norra har de generellt verkande jordbrukspolitiska insatserna sedanlänge kompletterats med särskilda åtgärder för att förbättra jordbruketssituation. Deriktlinjer för jordbrukspoUtiken, som antogs , kan anses irmehålla trejordbrukspolitiska delmål, inkomstmålet, produktionsmålet ochrationaliserings- eller effektivitetsmålet. I1947 års jordbrukspolitiska beslut var inkomstmålet överordnat övrigajordbrukspolitiska mål, och prissättningen på jordbruksprodukter syftade iförsta hand till att förverkliga inkomstmålet. preciseradesinkomstmålet till att avse inkomstlikställighet för vissa jordbrukargruppermed jämförbara grupper i samhället. Som sådan jämförelsegrupp användes vid beräkningamaindustriarbetare i vissa dyrorter. I1967 års beslut anges i fråga om inkomstmålet att de som ärsysselsatta inom jordbruket skaU kunna påräkna ekonomisk och social trygghet isamma utsträckning som andra näringar erbjuder. Vidare sägs att det skall varamöjligt för dem som är sysselsatta inom jordbruket att få del av den aUmännastandardstegringen. Någon ytterligare precisering av inkomstmålet görs inte. IsfäUet anförs att den samlade avvägningen av prissättningen måste ske medbeaktande av alla de faktorer som är relevanta i sammanhanget. Produktionsmåleti beslut innebär att produktionens omfattning skullebegränsas till vad som var erforderligt för att trygga 1977/78:19 169 en god beredskap i fråga om livsmedelsförsörjningen. Sommått på storleken av de produktionsresurser som behövdes för detta syfte angesen lägsta självförsörjningsgrad i fredstid av . Det ansågs i första handangeläget att produktionen i snabb takt anpassades så att för jordbruketkostsam överproduktion så vitt möjUgt kunde undvikas. Det anfördes vidare attdet fanns anledning att tid efter annan överväga takten i anpassningen. Som effektivitetsmål anges beslut attjordbruksnäringen under så långt möjUgt samma betingelser som gäller förnäringslivet i övrigt och till lägsta möjliga kostnader för samhället ochkonsumenterna skall åstadkomma en jordbruksproduktion av den storlek sombedömdes erforderlig med hänsyn till försörjningsberedskapen. I direktiven tUl jordbruksutredning angavs att deallmänna målen för vår jordbrukspolitik borde gälla även i fortsättningen.Utredningen skulle överväga om det fanns anledning ompröva produktionsmålet,belysa och analysera inkomst- och standardutveckUngen för dem som ärsysselsatta inom jordbruket, undersöka möjUgheterna att gå över tUl en s. k.lågprislinje liksom möjligheterna tiU andra modifieringar avjordbruksprisregleringen samt förutsättningslöst ompröva rationaliseringspolitiken. Utredningen har inte ansett sig böra närmare precisera inkomslmåletför de i jordbruket yrkesverksamma. Den hänvisar dels tiU vad som anförts i1967 ärs beslut, dels till de regler för inflationsskydd och inkomstföljsamhetsom ingår i prisregleringssystemet. Jag anser det angeläget att göra en klarare markering avinkomstmålet än som skett i utredningen. Jag återkommer senare till hur dettabör ske. Utredningen har vid sin bedömning av den svenskajordbruksproduktionens lämpliga omfattning funnit att ett produktionsmål, ivilket livsmedelsberedskapen beaktas, bör uttryckas som delmål för vissaviktiga produktionsresurser, främst åkerarealen och mjölkproduktionens omfattningsamt för produktionsinriktningen. Jag återkommer senare till hurproduktionsmålet enligt min mening bör utformas. Statens insatser för att främja jordbruketsrationalisering bör enligt utredningen utformas så att livsmedel kan producerastiU lägsta möjliga kostnad. Denna inriktning kan ges beteckningeneffektivitetsmålet. Även till denna fråga återkommer jag . Några remissinstanser tar upp frågor som närmast innebäratt jordbrukspolitiken skulle tillföras nya mål. SPK, prisregleringskommitténoch Samarbetsorganet i jordbruksfrågor för enskild handel och industri anseratt utredningsförslaget i högre grad än som skett borde ha utformats i syfteatt begränsa prisstegringstendenserna i samhället. Jag delar uppfattningen attinflationen utgör ett allvarligt samhällsproblem som motiverar åtgärder frånstatsmakternas sida över ett mycket brett 1977/78:19 170 fält.Jag vill emellertid erinra om att nuvarande prissättningssystem bl. a. innebäratt krav på en fortlöpande effektivitetsökning ställs på jordbruket för attden avsedda inkomstföljsamheten skall uppnås. Enligtsocialstyrelsen borde utredningen även ha utformat ett särskilt folkhälsomål.Frågan har också tagits upp i ett särskUt yttrande i utredningen. Jag kan delaståndpunkten att det finns beröringspunkter mellan jordbrukspolitiken ochsamhällets strävan att förbättra folkhälsan, bl. a. genom att förbättrakostvanorna. En påverkan på kostvanorna kan ske genom avv'ägningen avlivsmedelssubventionerna som tUlkommit av andra än jordbrukspolitiska skäl.Ökade insatser för att förbättra kostvanorna är angelägna, men jag anserliksom utredningen att informations- och upplysningsverksamhet bör varahuvudmedel i dessa strävanden. Jaghar i det föregående framhållit att den geografiska utbredningen ger jordbruketen viktig roll frän regionalpolitisk synpunkt. Jag har också framhållit attsärskilda åtgärder behövs för att inkomslmålet skall kunna uppnås i norraSverige med hänsyn till de högre produktionskostnader som man där har. I detföljande kommer jag också att avisera förslag om bl. a. att ett särskilt regionalpolitisktjordbruksstöd skall utgå i sådana fall där jordbruket kan ingå som del i enkombination av flera yrken och sysselsättningar. Motbakgrund härav finns det enligt min mening anledning att markerajordbruksnäringens regionalpolitiska betydelse. Jordbrukspolitiken bör sålundamedverka till att jordbruket och därtUl knuten serviceverksamhet ochlivsmedelsindustri kan ge största möjliga underlag för syssel-s'ättning irationell produktion i områden med mindre goda förutsättningar för annatnäringsliv. Det innebär att samhällets insatser inom jordbrukssektorn börsamordnas med och ingå som ett led i en aktiv regionalpoUtik. Av särskiltintresse är tillvaratagandet av de fördelar från brukarsynpunkt somkombinationen jord/skog erbjuder. Även i fråga om andra näringar ochverksamheter med anknytning tUl areell produktion bör i största möjligautsträckning ske en samordning. Utredningenframhåller att de medel som använts för att förverkliga de fordbrukspolitiskamålen har varit en särskild prisreglering för jordbruksprodukter, med varshjälp de inhemska produktpriserna har hållits på en högre nivå än priserna påden internationella marknaden (prisstöd), StatUga åtgärder för att stimulerarationaliseringen i jordbruket samt en markpolitisk lagstiftning. Under1960-talet har som fjärde medel att påverka utveckUngen inom jordbrukettillkommit arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utredningens förslag innebäringen ändring i här berörda avseenden. Föregen del finner jag ingen anledning att föreslå någon ändring vad avser demedel som utnyttjas för att förverkliga de jordbrukspolitiska målen. Jag villdock påpeka att de regionalpolitiska aspekterna på jord- 1977/78:19 171 bruksnäringen motiverar en bättre samordning med övrigastatliga insatser på detta område. Vidare bör framhållas att dearbetsmarknadspolitiska insatserna inom jordbrukssektorn måstekomma att få en annan inriktning än , då avgångenfrån jordbruket var mycket stor. I det följande kommer jag att närmare redogöraför hur prisregleringen och den statliga rationaliseringspolitiken enligt minmening bör utformas. Den markpoUtiska lagstiftningen utreds f. n. avjordförvärvsutredningen. Som jag tidigare anfört har utredningen inte ansett sigböra närmare precisera inkomstmålet för de i jordbruket yrkesverksamma. Den påpekaremeUertid att det prisregleringssystem, som tillämpats under en följd av år,inrymmer en regel som har tiU syfte att jordbrukarna skall uppnå inkomstföljsamhetmed övriga befolkningsgrupper. Utredningen anför vidare att det får övervägasom det för att nå inkomstmålet för så stora grupper jordbrukare som möjligtblir nödvändigt med särskUda låginkomstsatsningar. En strävan bör enligtutredningen vara att nå ökad utjämning av inkomsterna meUan olika jordbrukarkategorier.Komplettering bör också ske med olika åtgärder för att förbättra jordbrukarnassociala standard. I övrigt anser utredningen att en betydande frihet liksom hUtillsbör lämnas vid prisawägningen. För egen del anser jag liksom utredningen attprissättningen på jordbrukets produkter bör ske med hänsynstagande tUl alla defaktorer som kan ha betydelse i sammanhanget. Det är angeläget att prisöverläggningarnabl. a. kan grundas på material som belyser lönsamhets- och inkomstförhållandenaför olika jordbrukargrupper. Liksom bör ifrågavarande beräkningaranförtros berörda myndigheter, i första hand statens jordbruksnämnd ochlantbruksekonomiska samarbetsnämnden. I vårtland har samhället genom en aktiv och målmedveten reformpolitik söktåstadkomma en rättvis fördelning av välståndet. Denna välfärdspolitik byggerpå solidaritet mellan människorna och har en stark förankring hos det svenskafolket. Med hänsyn till bl. a. förhållandena på den internationella marknadenförutsätter detta att jordbruket erhåller ett prisstöd. Den prisreglerandeverksamheten blir därigenom ett viktigt led i jordbrukspolitiken. Mot dennabakgrund bör ett huvudsyfte med jordbrukspolitiken vara att tillförsäkra demsom är sysselsatta inom jordbruket i alla delar av landet en ekonomisk ochsocial standard, som är likvärdig med den som jämförbara grupper uppnår. Dettasyfte bör särskilt beaktas vid prissättningen av jordbruksprodukterna. Jag anseratt det inte nu finns anledning att precisera inkomstmålet genom att ange vilkagrupper som bör jämföras och hur jämförelsen bör tillgå. Det bör framhållas attdet här gäller att ta hänsyn till såväl eko- 1977/78:19 172 nomisksom social standard, varför det är svårt att göra exakta mätningar. Iförsta hand bör inkomstmålet avse heltidssysselsatta inom jordbruket. Givet ärockså att rimliga krav bör ställas på effektivitet i produktionen. I likhetmed utredningen anser jag att det är nödvändigt att i fortsättningen görasärskilda låginkomstsatsningar för att inkomstmålet skall uppnås för så storagrupper jordbrukare som möjligt. En strävan bör därvid vara att nå en ökadutjämning av inkomsterna mellan olika jordbrukarkategorier. Likaså bör såsomhittills utgå särskilt stöd till jordbruket i norra för att kompenserade högre produktionskostnader som där föreligger. Detta är en förutsättning ominkomstmålet, som jag i det föregående uttalat, skall avse sysselsatta inomjordbruket i alla delar av landet. Jagfinner det speciellt värdefullt att det, inom ramen för särskilda låginkomstsatsningar,kunnat vidtas åtgärder för att förbättra jordbrukarnas sociala standard, bl.a. i form av avbytarverksamhet. Enligt min mening är det nödvändigt att ägnadenna del av den sociala standarden stor uppmärksamhet . Om så intesker kommer det att bli svårt att åstadkomma en önskvärd rekrytering tillnäringen, vilket i sin tur skulle leda till minskad effektivitet. Idetta sammanhang vUl jag erinra om att regeringen tiU-satte ensärskild utredning med uppgift att lägga fram förslag till utbyggnad av avbytarservicentill jordbruket. En utbyggnad bör göra det möjligt att lösa avbytarfrågan vidsjukdom och längre ledighet. Jag avser att föreslå regeringen att föreläggariksdagen förslag i frågan vid 1977/. Den långsiktigamålsättningen bör vara att alla lantbrukare skall kunna erbjudas, förutomersättare vid sjukdom, regelbunden ledighet och semester. Jag villvidare erinra om att det vid överenskommelsen om prisjusteringar m. m. per den1 avsattes 50 milj. kr. för ett förbättrat socialförsäkringsskydd förlantbrukare. Även här bör målsättningen vara att ge lantbmkarna en socialtrygghet, som är likvärdig med den som flertalet yrkesverksamma åtnjuter. Denutformning av inkomstmålet som jag förordar inneb'är att de som är sysselsattainom jordbruket skall kunna följa med i den allmänna standardökning som kanuppnås i vårt land. Detta bör verka stimulerande och utvecklingsbefrämjande.Det är dock inte fråga om en lönsamhetsgaranti för varje enskilt företag. Äveni fortsättningen måste man räkna med betydande variationer mellan olika brukningsenheteroch mellan enskUda år beroende på bl. a. skördeutfallet och svängningar iprisnivån. Ettsärskilt problem i sanmianhanget är den ökade grad av specialisering somkännetecknar jordbruket, främst inom animalieproduktionen. Denna ökadespecialisering ställer stora krav på prisawägningen så att 1977/78:19 173 lönsamhetsrelationerna inte blir snedvridna ellerpristryckande överskott uppkommer. 6.6 Produktionsmålet och livsmedelsberedskapen Som tidigare framhållits innebar produktionsmålet i 1967års jordbrukspolitiska beslut att produktionens omfattning skullebegränsas till vad som var erforderligt för att trygga en god beredskap ifråga om livsmedelsförsörjningen. Som mått på storleken av de produktionsresursersom behövdes för detta syfte angavs en lägsta självförsörjningsgrad i fredstidav . EnUgt de bedömningar som då gjordes borde produktionsresurserna ijordbruket från rent samhällsekonomisk synpunkt motsvara en produktionsvolymsom låg under den lägsta volym, som av bl. a. beredskapsskäl borde upprätthåUas.Genom denna inriktning kom produktionsmålsättningen beslut att intaen central roll för utformningen av jordbrukspolitiken. Idirektiven till jordbruksutredning uttalades att en relativtlångtgående begränsning av jordbruksproduktionens omfattning skuUe kunna varamotiverad om rent samhällsekonomiska synpunkter skulle vara vägledande. Deterinrades vidare om att i prop. 1967: 95 hade framhållits att den sannolika utveckUngenav det intemationella handelspolitiska samarbetet talade för att ett betydandeutrymme för import av jordbruksprodukter borde finnas . Det centralaskälet för att upprätthålla en stor inhemsk jordbruksproduktion varnödvändigheten av att trygga en god beredskap i fråga om livsmedel. Idirektiven påpekades vidare att produktionsmönstret ändrats ivissa avseenden. a. hade produktionen av mjölk blivit mer balanseradsamtidigt som spannmålsproduktionen ökat kraftigt. Eftersom spannmålsöverskottfått exporteras tUl låga priser hade regleringsekonomin på spannmålsområdetblivit alltmer ansträngd. Mot bakgrund av den målsättning som angetts i 1967års beslut om att produktionen i snabb takt skulle anpassas så att kostsamöverproduktion undveks, borde utredningen överväga om det, med hänsyn tUl deförändringar som skett av produktionsinriktning ochproduktionsteknik eller av andra skäl, fanns anledning att omprövaproduktionsmålsättningen. I direktiven anfördes vidare att utredningen bordeundersöka vilka metoder som kan användas för att undvika permanenta överskott. I enlighet med direktiven har utredningen verkställtomfattande utredningar och beräkningar rörande livsmedelsberedskapen och desamhällsekonomiska effekterna av olika alternativ i fråga om jordbruksproduktionensomfattning. har begreppet självförsörjningsgrad använts föratt ange livsmedelsberedskapen, dvs. våra möjligheter att i händelse avavspärrning och krig trygga livsmedelsförsörjningen. Därmed har det ocksåansetts 1977/78:19 174 möjUgt att beskriva produktionsmålet med detta begrepp.Utredningen har funnit att den fredstida självförsörjningsgraden ärett lämpUgt begrepp för att ange behovet av försörjningsresurser vid enavspärrning. Viktiga skäl härför är jordbrukets ändrade produktionsinriktningoch ökade beroende av importerade produktionsmedel.