prop · G10385 · 1977-12-31 00:00:00 — förslag skall dessa elever, när så bedöms erforderligt, avskolledare, lärare, skolsköterska eller föräldrar kunna hänvisas till skolhälsovården,Remissinstansema sluter enhälligt upp bakom utredningens förslag på dessapunkter. SÖ framhåller dock att hänvisning av elev tUl läkarundersökning börkunna göras även av annan skolpersonal. Jag delar SÖ:s uppfattning och förordardärför att 25 a § fjärde stycket skollagen ändras i enlighet med utredningensoch SÖ:s förslag. Det bör även tydligt framgå av skollagen att elev har rättatt bli läkarundersökt, om han begär det hos skolläkare eller skolsköterska, 25 a § sjätte stycket bör därför ändras. 3.4.5Skolhälsovårdens organisation m. m. 1de avsnitt som rör skolhälsovårdens organisation framhåUer utredningeninledningsvis att skolhälsovården bör organiseras med utgångspunkt i elevemasoch skolans behov. Härvid måste man dock beakta varje kommuns strakturoch organisation av övriga kommunala och landstingskommunala omsorgs- ochvårdorgan. Eftersom kommunernas förutsättningar och straktur är olika,fortsätter utredningen, måste den enskUda kommunen ha ett avgörande inflytandeockså över skolhälsovårdens praktiska utformning. Utredningen understrykerockså i detta sammanhang behovet av ökad samverkan mellan kommuner ochlandstingskommuner i personal- och resursplaneringen för skolhälsovården. Efterdessa allmänna synpunkter om ökad frihet i organisationsfrågor tarutredningen upp dels frågan om skolhälsovårdens lokalisering, dels frågan om personaltäthetinom skolhälsovården. förstnämnda frågan förordar man att skolhälsovården skall ha sina lokalerförlagda till skolan. Förslagetfår stöd i de remissvar som behandlat frågan. Även jag finner det önskvärt att kommunemaplanerar verksamheten så att ele- 1977/78: 85 jqq vernafår sitt behov av skolhälsovård tillgodosett inom skolans lokaler. I de fallskolan är integrerad med hälsovårdscentral eUer lUcnande anläggning ellerligger i dess närhet borde det dock vara möjligt att samordna resurserna för skolhälsovårdoch övrig hälso- och sjukvård. Antaletelever per skolsköterska styrs genom föreskrifter i 4 kap. 3 §skolförordningen (1971: 235), där det heter att det inte bör ankomma mer än 1500 eller, för gymnasieskolan, 1 000 1 200 elever på en heltidsanställdskolsköterska. Utredningen föreslår en sänkning av elevantalet till 800 försåväl grund- som gymnasieskolan. De experter i utredningen som företrädersocialstyrelsen. och har i särskiltyttrande uttalat sig mot centralt givna normer för personaltäthet inom skolhälsovården.Som har framgått av den tidigare redovisningen av remissyttranden är remissopinionenstarkt splittrad i denna fråga. Föregen del vill jag peka på att utredningen betonar att personalbehovet inom skolhälsovårdenberor på flera faktorer än antalet elever. Man pekar här bl, a. på attomfattningen av elevvårdsresurserna i övrigt inom skolan spelar enbetydelsefull roll i sammanhanget. Eftersom skolhälsovården är en del av densamlade elevvården kan man ifrågasätta lämpligheten av att centralt reglerapersonaltätheten för specieUa personalkategorier inom elevvårdsteamet. Enligtmin mening måste man också beakta en rad andra, lokala förutsättningar när manskall ta ställning till personaldimensionering för skolhälsovården. Exempel härpåär antalet skolenheter och avståndet mellan dessa, elevemas fördel- I ning på olika stadier ochstudievägar, antal elever med handikapp av olikaslag och den sociala stmkturen i skolans elevområde. I likhet med en radremissinstanser, bl. a. ' samt flerakommuner och landstingskommuner anser jag därför att centrala rekommendationerav det slag utredningen föreslår är aUtför onyanserade hjälpmedel vid lokalaställningstaganden tiU personaltäthet för skolhälsovården. Dessa frågor bör, vUketockså fram-håUits av nämnda remissinstanser, avgöras av huvudmannen i samrådmed personalorganisationerna och med beaktande av alla de faktorer som mantillmäter betydelse i sammanhanget. Även från den principiella grandsyn påansvarsfördelningen mellan stat och kommun, som har präglat de senaste årensreformarbete inom skolan och vars syfte är att ge den enskUda kommunen ökatansvar för behovsbedömning och resursavvägning, ter sig fortsatt statlig normeringav personaltätheten inom just skolhälsovården tveksam. Jag är därför av denuppfattningen att inga föreskrifter och anvisningar i dessa avseenden börutfärdas vare sig i skolförordningen eller i de föreskrifter och anvisningarsom den centrala tUlsynsmyndigheten utfärdar. Deinvändnmgar som jag nu har redovisat gäller också om förslaget till viss personaltäthet i fråga om skolläkare, även om 1977/78: 85 101 utredningenhär inte har önskat föra in föreskrifter om den föreslagna personaltätheten iskolförordningen. Vilket antal läkare som skall finnas bör således enligt minmening fastställas lokalt av huvudmannen för verksamheten. Med hänsyn tUl att landstingsanstäUdaläkare svarar för en mycket stor del av läkarvården i skolorna är det angelägetatt varje kommun beslutar i dessa frågor efter samråd med landstingskommunen, Minaställningstaganden till utredningens förslag vad avser personaltäthet inom skolhälsovårdenvUar, som framgått av det föregående, på den principieUa grunden atthuvudmannen, i detta faU kommunen, själv har att besluta om sinaangelägenheter. Mot denna bakgrund har jag inle tagit ställning tUlutredningens förslag om viss personaltäthet inom skolhälsovården. Utredningensförslag utgår från dess ställningstagande till innehåll och arbetsmetoder i skolhälsovården.Det ankommer på kommunerna att pröva dessa frågor med utgångspunkt från delokala förutsättningar som föreligger. Idetta sammanhang vill jag också ta upp frågor som rör anställning och behörighetför skolläkare och skolsköterskor. 14 § 2 kommunallagen (1977: 179) och 17 kap. 55 § skolförordningenframgår att kommunfullmäktige får besluta att annan nämnd änskolstyrelsen skall handlägga frågor om anställning av annan skolpersonal än skoUedare,lärare, skolläkare och skolsköterska. Enligt 19 kap. 3 § skolförordningen fårbesvär anföras över beslut om tillsättning av skoUäkar- ochskolskötersketjänster. Dessa tjänster är därmed de enda tjänster i skolväsendetmed kommunalt reglerade anställningsvUlkor, där statliga instanser kan prövakommunala tUlsättningsbeslut och där kommunen inte själv har frihet att bestämmavilken nämnd som skall handha anställningsfrågor. Enligt min mening saknasvägande skäl för att denna reglering kvarstår. Jag förordar därför att dessatjänster i nämnda avseenden blir jämställda med övriga kommunalt regleradetjänster. Detta kräver vissa ändringar i skolförordningen. Det bör ankomma påregeringen att besluta om sådan ändring. Ifråga om behörighet gäller f, n, att SÖ med stöd av bemyndigande i 17 kap, 54 §skolförordningen skall meddela föreskrifter för anställning som skolsköterska.SÖ:s beslut skall ha föregåtts av samråd med , F. n. är behörighetsvUlkorendika för hel- och deltidsanställda skolsköterskor. För skolläkare saknas specieUabehörighetsföreskrifter utöver de krav på behörighet för utövande av läkaryrketsom regleras i sjukvårdslag och sjukvårdskungörelse. Enligt socialstyrelsensmening bör dock som behörighetsvillkor för skolläkartjänst gälla genomgångenvidareutbildning inom lämplig specialitet eUer för allmän läkarvård. Utredningenföreslår att behörighetsvUlkoren för skolskötersketjänster skall vara lika,oavsett anstäUningen avser hel- eller deltidstjänstgöring. Liksom hittUlsavses SÖ få bemyndigande att faststäUa dessa behörighetsvillkor, I likhet meden enhäUig remissopinion ansluter jag mig till utredningens förslag på dennapunkt. Vadgäller skolläkare är jag inte beredd att tiUstyrka utredningens förslag attreglera behörigheten i skolförordningen. Ifråga om huvudmannaskap redovisar utredningen argument för och emot tvåalternativa lösningar med antingen skolhuvudmannen eller sjukvårdshuvudmannensom huvudman för skolhälsovården. Alternativet delat huvudmannaskap avfärdarman med motiveringen att ett sådant skulle försvåra det lagarbete som skolhälsovårdenär uppbyggt på. Förlösningen med skolhuvudmannen som huvudman för skolhälsovården talar enligtutredningen främst att elevvården i skolan blir effektivare om allaarbetstagare har samma huvudman, att samarbetet mellan olika personalkategorierdå underlättas och att insatser av stu-diestödjande karaktär blir lättare attgenomföra om elevvårdsteamet som helhet sorterar under samma huvudman. Motdenna lösning kan enligt utredningen anföras att den kan försvårapersonalrekryteringen tUl skolhälsovården, att den medför risk för att skolhälsovårdenfår svårigheter att följa med i den medicinska utvecklingen och att därigenomhälsovården i skolan kan komma att bli alltför rutinmässig och endast till endel motsvara behoven av hälsoövervakning och tidig diagnostik av elevema. Somfördelar med alternativet med sjukvårdshuvudmannen som huvudman även för skolhälsovårdenanger utredningen bl, a. att detta skulle leda till större effektivitet ochbättre resursutnyttjande i samhäUets hälso- och sjukvård för barn och ungdom,att samarbetet mellan personalen inom skolhälsovården och hälso- och sjukvårdeni övrigt skulle underlättas, att rekryteringen till skolläkartjänster skulleförbättras och att kontinuiteten i läkarkontakterna för det enskilda barnetskulle bli större. Som nackdelar med detta alternativ anger utredningen, att skolhälsovårdeninte lika tydligt skulle framstå som en samordnad del av skolans elevvård ochatt det skulle bli svårare att vidmakt-håUa skolhälsovårdspersonalens kunskaperom skolans arbetsmiljö och samverkansformer. Efter att ha vägt de olikaargumenten mot varandra kommer utredningen fram tUl att skolhälsovården även iframtiden bör vara en angelägenhet för skolhuvudmannen. Skälet tUl detta äratt man bedömt sambandet skolhälsovård övrig elevvård som tyngre än sambandetskolhälsovård övrig hälso- och sjukvård. Prop.1977/78:85 103 Remissopinionenär starkt delad i huvudmannaskapsfrågan. Flertalet av remissinstansema,däribland , . och ettantal kommuner uttalar sig för landstingskommunalt eller delat huvudmannaskap.Bland de instanser som har förordat fortsatt kommunalt huvudmannaskap märks SÖ,utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK) och några kommuner, däriblandStockholms kommun, samt ochCentralorganisationen . De argument remissinstansema har redovisat försitt ställningstagande ansluter tUl dem som utredningen själv fört fram för deolika alternativen. För egen del vUl jag idenna fråga anföra följande, I direktiven till utredningen framhölls attutredningen i sitt arbete skulle utgå från en grundsyn på skolhälsovården somen del av skolans elevvård. Jag ansluter mig tUl denna uppfattning. Oavsett vUkethuvudmannaskap man väljer bör man därför i den praktiska utformningen avverksamheten utgå från ett sådant synsätt. Enligt min mening är de brister somredan i dag kan förekomma i elevvårdspersonalens inbördes kontakter och isamspelet mellan skolhälsovårdspersonalen och övriga personalkategorier inomoch utanför skolan endast i mindre utsträckning betingade av att olikaarbetstagare har olika anställningsförhållanden. Orsakerna till svårigheter avdetta slag, som i större eller mindre omfattning förekommer inom flertaletverksamheter, är oftast att söka i andra förhållanden. Det kan bero på oklarheti arbetsfördelningen mellan olika arbetstagare eller bottna i bristande insikti eller förståelse hos den enskilda arbetstagaren för hur det egnaarbetsområdet är beroende av och griper in i andra områden. Det kan vidarebero på olika uppfattningar om elevvårdens mål, innehåll och arbetsmetoder sombottnar i ideologiska motsättningar m. m. Problemen måste därför främst lösasmed andra metoder än organisationsförändringar. Påflera håll i landet pågår försök, där landstingskommuner efter avtal medkommunen ombesörjer delar av skolhälsovården. Vidare har utredningen påvisatatt av den totala skoUäkarinsatsen i landet utförs av läkare som harlandstingskommunal anställning, I praktiken har vi alltså ettsystem med delat huvudmannaskap på många håll och utredningen har inte pekat pånågra negativa följdverkningar av detta förhåUande, I många fall har tvärtomsamarbetet med landstingskommuner upplevts som en klar förbättring, särskiltdär samma läkare svarar för barnets hälso- och sjukvård såväl i som utanförskolan. (S 1975: 04) om ny lagstiftning för hälso- och sjukvården pågåröverväganden om huvudmannaskapet för skolhälsovården, utifrån en helhetssyn påsamhällets hälso- och sjukvård. Enligt min mening bör ett StäUningstagandetill huvudmannaskapsfrågan därför avvaktas till dess denna utredning avgivitsina förslag. Jag är således f. n. inte 1977/78: 85 bereddatt föreslå någon ändring av huvudmannaskapet. Liksom nu gäller bör kommunernaha ansvar för att skolhälsovård anordnas. Jag har ingen erinran mot att kommunoch landstingskommun överenskommer att skolhälsovårdsuppgifler kan fullgöras avlandstingskommun. Sådan samverkan förekommer på sina håll. För attge kommunerna de formeUa möjligheterna att besluta att skolhälsovårdsuppgiflerkan fullgöras av landstingskommun bör 25 a § skollagen ändras på sätt jag i detföregående angivit. Motbakgrund av sitt ställningstagande i huvudmannaskapsfrågan föreslår utredningenatt SÖ även framgent skall fungera som central tillsynsmyndighet över skolhälsovården.För att tUlgodose kravet på informationsutbyte och samråd meUan den centrala tUlsynsmyndighetenoch andra intressenter inom skolhälsovården, främst , föreslårutredningen att ett samarbetsorgan, benämnt skolhälsovårdsdelegationen,inrättas under SÖ, Delegationen som skulle bestå av representanter för SÖ,och andra berörda myndigheter och organisationer, skulleenligt förslaget få en rådgivande funktion i förhåUande till den centralatillsynsmyndigheten. Vidare skulle delegationen som ett väsentligt arbetsområdeha att sam.ordna och utveckla forsknings- och utvecklingsarbete inom pedagogikoch medicin med anknytning till skolhälsovården eller tUl ungdom i skolåldern.Delegationen skulle slutligen få en sekreterare tiU sitt förfogande men i övrigtutnyttja den sakkunskap som finns inom SÖ och . Remissinstansernasinställning till frågan om vem som skall svara för den centrala tiUsynen över skolhälsovårdenär avhängig av deras syn pä huvudmannaskapet. De remissinstanser som stöderutredningen på den punkten förordar således att SÖ skall vara central tiUsynsmyndighet.Övriga remissinstanser uttalar sig här tUl förmån för ellerintar en neutral attityd. Få remissinstanser har kommenterat det föreslagnasamrådsorganet. Jaghar i det föregående redovisat min syn på skolhälsovårdens funktion som enintegrerad del i skolans samlade ele'vård och fram.hållit alt denna syn måstebli vägledande för verksamhetens utformning, oavsett hur man lokalt löserfrågorna om organisation och huvudmannaskap. Jag ser det därför som naturligtatt den centrala tillsynen över verksamheten även i fortsättningen skall åvilaSÖ och där samordnas med det utvecklingsarbete som bedrivs påelevvårdsområdet. Däremot stäUer jag mig tveksam till behovet av det föreslagnasamrådsorganet. De uppgifter som enligt utredningen föreslås ankomma på organetär enligt min mening inte av den omfattningen eller den arten att de inte kanlösas inom befintlig organisation. En effektiv statsförvaltningförutsätter att myndigheterna i sitt dagliga arbete beaktar det behov somfinns av informationsutbyte och samråd med andra myndigheter ochorganisationer. 1977/78: 85 105 Myndighetsövergripandesamrådsorgan som det här är fråga om bör därför begränsas tiU sådanasakområden, där många myndigheter och organisationer har intressen, och därförutsättningar till effektiv samplanering saknas inom basorganisationen. För skolhälsovårdensdel föreligger, enligt min mening, inget av dessa viUkor och det bör därförliksom nu ankomma på SÖ och att ta de initiativ tiU samråd ochinformationsutbyte sinsemellan och med andra berörda intressenter som man ansererforderliga. F.n. finns det tre olika vidareutbildningar för sjuksköterskor för behörighettill skolskötersketjänst, av vilka två omfattar två terminer och en omfattar 26veckor. Enligt utredningen är det svårt att öka antagningskapaciteten tUl dessautbUdningar, bl. a. på grund av svårigheter att få fram erforderligt antalpraktikplatser. För att möta det behov av nyrekrytering som skulle uppstå, omdels utredningens förslag till rekommendation beträffande personaltäthet förskolsköterskor genomfördes i kommunerna, dels förslaget tUl behörighetsvillkorgenomfördes, föreslår utredningen att kortare vidareutbildningskurser anordnasvid sidan av den reguljära utbildningen. Den ena av dessa skulle utgöras av enkurs i social barnavård för sjuksköterskor enligt äldrestudiegång och med erfarenhet av yrkesarbete som motsvarar praktiken i denreguljära utbUdningen. Den andra vidareutbildningen som redan finns riktar sigtill icke behöriga skolsköterskor och omfattar . Jag finner dessa vidareutbUdningarangelägna för att underlätta rekryteringssituationen och göra de verksammainom skolhälsovården bättre skickade för sitt arbete. Chefen förutbildningsdepartementet har tidigare denna dag i samband med sin anmälan avanslaget Utbildning för vårdyrken under nionde huvudtiteln (prop, 1977/78: 100bil. 12) räknat med att dessa utbildningar skall kunna rymmas inom denföreslagna vidareutbildningskapaciteten inom högskolan. Detankommer på högskolemyndigheterna att efter samråd med SÖ i sin planeringbeakta behovet av sådana vidareutbUdningar. förslag att SÖ bör få i uppdrag att utarbeta centralt informationsmaterialom skolhälsovårdens innehåll för blivande lärare bör det enligt min meningankomma pä berörda myndigheter att avgöra huruvida och i vUken utsträckning behovav sådant informationsmaterial föreligger. Utredningenhar beträffande skolhälsovården i folkhögskolan föreslagit att den böromfatta samtliga elever, att den i fråga ominnehåll bör vara likvärdig med den som ges inom grund- och gymnasieskola menatt de återkommande hälsokontrollerna bör kunna utgå om de ej anses nödvändiga.Huvudmannaskapet skall handhas av skolhuvudmannen. SÖ skall vara centraltillsynsmyndighet, EnUgtfolkhögskoleförordningen (1977: 551) omfattar skolhälsovården vid folkhögskolannumera samtliga studerande. Detta förhåUande har också beaktats vidutformningen av det statsbidragssystem som gäller för folkhögskolan. övriga förslag beträffande folkhögskolor har jag samma inställningsom jag redovisat i det föregående angående skolhälsovården i grand- och gymnasieskolan.Det bör således enligt min mening stå resp, skolhuvudman fritt att kommaöverens med landstingskommuner om vem som skaU vara huvudman för skolhälsovården.Vidare bör SÖ även framgent svara för den centrala tUlsynen, Jag har i dessafrågor samrått med chefen för . Somjag har anmält vid mina ställningstaganden till nytt statsbidragssystemför bör, för att genomföra vissa av beslut om skolansinre arbete, ändringar vidtas i skollagen och i lagen om barnomsorg. Jag harfunnit att dessa förslag tUl ändringar bör behandlas med de förslagtill ändring i skollagen som jag behandlat i samband med min anmälan av vissa skolhälsovårdsfrågor.De frågor som gäller skolans inre arbete är dels särskUd undervisning ochuppskjutande av skolstart. EnligtrUisdagens beslut (1975/76: 39, UbU 1975/76: 30, rskr, 1975/ 76: 367) skallsärskild undervisning vara avsedd främst för elev som på grund av handUcappeller långvarig sjukdom ej kan delta i vanlig undervisning. För att dettaskall komma klart tUl uttryck i skollagen bör dess 24 § ändras. Av 24 § bör förtydlighetens skull även framgå att den som lider av sjukdom som tvingar tiUupprepad kortare frånvaro har rätt tUl särskild för honom lämpad undervisning. Vidareskall enligt samma riksdagsbeslut skolmognadsklasser inte längre anordnas igrundskolan. I stäUet skall för de skolplUftiga barn som inte är skolmognauppskov med skolstarten kunna ske. Barn, som har fått sin skolstart uppskjuten,skall delta i förskola. Skolplikten skall således kunna fullgörasäven genom deltagande i förskola, I anledning härav bör 32 och 38 §§ skollagenändras. Skyldighetenför kommun att bereda barn, som fått sin skolstart uppskjuten, plats iförskola, förutsätter även att 5 § i lagen (1976: 381) om barnomsorg ändras.Jag har i denna fråga samrått med chefen för . 1977/78: 85 107 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att 1. antaga inomutbildningsdepartementet upprättat förslag till lag om ändring i skollagen(1962: 319), 2. antaga inom utbUdningsdepartementetupprättat förslag tUl lag om ändring i lagen (1976: 381) om bamomsorg, 3. godkänna de riktlinjer för skolhälsovårdensmål, innehåll och organisation som jag har förordat. 1977/78: 85 lOg 4 Anslagsberäkningar för /79 DRIFTBUDGETEN n.Bidrag till driften av grundskolor m. m. 1976/77Utgifti 6 744 808 232 1977/78 Anslagi 6 909 000 000 1978/79 Förslag 7 760000 000 *Anslagen Bidrag till driften av grundskolor m. m. och Särskilda åtgärder påskolområdet. F.n. finns två anslag tUl verksamheten inom . Från anslaget Bidragtill driften av grundskolor m. m. utgår allmänt driftbidrag till kommunemaskostnader för enligt förordningen (1958: 665) om statsbidrag tiUdriftkostnader för det allmänna skolväsendet (omtryckt 1973: 356, senastelydelse 1977: 1060). Uranslaget bestrids i första hand kostnaderna för driften av gmndskolan ochpraktisk lärarutbildning vid med undantag för vissa tjänstgöringstillägg.Kostnaderna för avlöning av skoldirektörer och biträdande skoldirektörerersätts ur detta anslag. Bidragsunderlaget för de allmänna driftbidragen ochför statsbidraget till kostnaderna för avlöning av skoldirektör och biträdandeskoldirektör beräknas enligt vissa schematiska regler och utgörs i huvudsak avårslönebeloppen för tjänster som inrättats i föreskriven ordning. Det allmännadriftbidraget för motsvarar bidragsunderlaget efter avdrag av enmindre kommunandel. Statsbidraget för avlöning av skoldirektör utgår med 79 %av bidragsunderlaget. Anslagetbelastas vidare med vissa kostnader för reseersättningar m, m, samt medkostnader för statsbidrag till dels avgifter tiU försäkring för tUläggspension(ATP), dels socialförsäkringsavgift till sjukförsäkringen ochfolkpensioneringen, dels aUmän arbetsgivaravgift. Ur anslaget utgår vidarebidrag till vissa enskilda skolor. Urdet andra anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet utgår bidrag förförstärkning av insatserna på de områden inom skolan där olika problem gör siggällande, I första hand bör dessa medel användas för åtgärder inom grundskolanoch därvid främst på högstadiet. I geografiskt hänseende skall bidrag utgå förinsatser i storstadskommunerna. Statsbidrag till personell förstärkning vidundervisningen utgår med belopp som för varje undervisningstimme motsvarar av timarvode enligt CT 11. Statsbidrag till förstärkningsanordningar förelevvård och fritidsverksamhet utgår av de verkliga kostnaderna fördenna verksamhet. 1977/78: 85 109 Ienlighet med vad som förordats i det föregående skall statsbidrag tUlgrundskolan utgå i form av basresurs och förstärkningsresurs. Antaletbasresurser bestäms med hänsyn till antalet elever i varje skolenhet, varviden basresurs för lågstadiet utgår för varje påbörjat 25-tal elever i varjeårskurs, och för mellan- och högstadiet en basresurs för varje påbörjat 30-talelever i varje årskurs. Förstärkningsresursen utgår med perelev i kommunens grundskolor. Länsskolnämndsresursen utgår med 0,026veckotimmar per elev i länets gmndskolor. Totalaantalet elever i uppgick /77 till 1 028 165. Läsåret1977/78 beräknas antalet elever tUl ca 1 031 458 och /79 tiU ca1037 000. () har därvid räknat med en årlignettoimmigration av 10 000 personer fr. o. m, 1976. Pågrundval av uppgifter ur SÖ:s långtidsbudget /781981/82 om antalklasser har följande preliminära antal basresurser kunnat beräknas /79.