prop · G10350 · 1977-12-31 00:00:00 — Vadovan i denna paragraf stadgas Vad ovan i denna paragraf stadgas skall ejmedföra alt såsom nybygg- skall ej medföra alt såsom nybygg- nadanses anordnande öv godtagbar avfallshanteringeller av värmeledning eller vattenklosett eller andra hygieniska förbättringari befintlig byggnad som,även om sådan anordning ej medgåves, måste antagaskomma all kvarstå . Dennalag träder i kraft, såvitt avser 44 S 7 mom. saml 49 a siycket den 1juli 1979, och i övrigi . Prop.1977/78:50 99 Lagom ändring i lagen (1973:189) med särskilda hyresbestämmelser Härigenomföreskrives all 3 S lagen (1973:189) med särskilda hyresbestäm-melser för vissaorter skall ha nedan angivna lydelse. 3SBostadslägenhet eller lägenhet, som är avsedd att hell eller lill ej oväsentligdel nyttjas för holell- eller pensionatrörelse, får ej utan hyresnämndenstillstånd uthyras eller lagas i bruk av ägaren för väsentligen annal ändamål ändel avsedda. Försiasiycket gäller ej lägenhet som tages i anspråk för ändamål som angives i 49 a §försia slyckel byggnadsstadgan (1959:612). Dennalag träder i kraft . 1977/78:50 100 Närvarande:f d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet , justitierådetHessler Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av slatsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande överförslag till 1. lag om ändring i byggnadsstadgan (1959:612), 2. lag om ändring i lagen (1973:189) med särskilda hyresbestämmelserför vissa orler. Förslagen, som finnsbilagda delta protokoll, har inför lagrådel föredragits av hovrättsassessornPer . Förslagen föranleder följande yttranden. Förslagettill lag om ändring i byggnadsstadgan Ändringeni förevarande paragraf har endast karaktär av förtydligande av vad som redangäller. Bifalles vad lagrådel kommer atl föreslå belräffande 49 a § andra siycket,bortfaller från denna synpunkt behovet av elt förtydligande. Då emellertidenligt departementschefen en förfallning om besiktning av motordrivna portar ärall emotse finns likväl gmnd för förtydligandet. Lagrådet tillstyrker därförden föreslagna ändringen. 49a § första styckel Brunnbeig,och : Idella lagrum, som saknar motsvarighet i den nu gällande byggnadsstadgan (BS),meddelas vissa bestämmelser för s. k. befintliga byggnader. I fråga om byggnadsom har uppförts före eller för vilken byggnadslov beviljatsföre nämnda dag skall bestämmelsen i 46 § andra slyckel 5 om anordningar föromhändertagande och bortforslande av avfall äga tillämpning i den omfallningsom erfordras för all byggnaden skall uppfylla skäliga anspråk på godtagbaravfallshantering. Såsomi remissprolokollet framhålls ger nuvarande bestämmelser i inte möjlighetför samhället alt utan samband med nybyggnad eller ombyggnad kräva sådanaändringar i befintlig bebyggelse all en lillfredsslällande De regler som föreslås innebär atl frågan löses ibyggnadslagstiftningen genom att i BS upptagna för nybyggnad och ombyggnadgällande bestämmelser om anordningar för avfall i viss omfallning görs lillämpligaäven i della fall. Delär en fråga av stor principiell belydelse om det kan anses stå i överensslämmelsemed gällande rättsgmndsatser all belräffande en byggnad som uppförts i enlighelmed tillslånd efter då tillämpade byggnormer sedermera, då kraven på nyabyggnader skärpts, införa skyldighet för ägaren atl vidtaga förändringar Såsom framhållesi remissmaterialet vilar byggnadslagstiftningen principiellt på den grundenatt nya krav på egenskaper hos byggnader inte skall ges tillbakaverkande kraft.Emellertid har, som också nämns, i något fall denna princip genombmtils. Så harvarit fallet med regler i 45 §BS om skyddsanordningar på tak; enligt 82 § BS skall vissa av dessa krav gälla även i fråga om byggnad som uppförts eller för vilken byggnadslov beviljats före BS:s ikraftträdande. Enfråga humvida ny lagstiftning på delta område skall tillämpas på äldrebebyggelse måsle givetvis avgöras under hänsynstagande lill både allmänna ochenskilda iniressen. Reglerna i 45 § BS uppbäres av bl. a. det mycket beaktansvärdaintresset atl man bör förhindra olyckor, och det har varit naturiigt alt andrahänsyn här fåll vika. I nu förevarande fall är del otvivelaktigt elt viktigtallmänt intresse alt genom alt inrätta förvaringsplatser och transportvägar pålämpligl säll förbättra arbetsförhållandena för sophämlningspersonalen. Vilkenbelastning delta innebär för fastighetsägarna kan inte närmare bedömas;kostnadsuppskattningar har inte kunnal göras annal än i mycket grova drag ochför de enskilda faslighelerna är förhållandena högsl olika. De föreslagna nya beslämmelsernaär ju också myckel allmänt hållna och tillämpningen avses bli närmare regleradgenom planverkets byggnormer och individuella beslul av vederbörande byggnadsnämnd.På bedömningen inverkar även i vad mån faslighelsägaren kan fä ersällning fråndel allmänna för koslnader. Belräffande denna fråga säger sigdepartementschefen ämna förorda atl slatiigt finansiellt stöd och subventioneri viss omfattning skall kunna ulgå, men närmare redogörelse härför lämnas inte. Iförslagel är emellertid tillämpningen på befintliga byggnader av reglerna i 46 §andra styckel 5 BS omgärdad av vissa restriktioner. Främsl är härvid att märka den modifikationen all vad som krävs är all byggnaden skall uppfylla "skäliga anspråk" på godtagbar avfallshantering. Även om innebördenav detta uttryck varierar från lid lill annan -ell förhållande vartill viåterkommer - avses ullrycket skola innebära en begränsning i förhållande till del för nybyggnad och ombyggnad avsedda stadgandet, låt vara all delta sistnämnda såsom departementschefen framhåller bör vara vägledande. I departements chefens anförande framhålls också att särskilda hänsyn kan behöva las lill 1977/78:50 102 sådanaomständigheter som höga koslnader, byggnadstekniska hinder samlkulturhistoriska eller miljömässiga värden. Denavvägning mellan olika intressen som skall göras försvåras alltså av atlflera faktorer är svårbedömbara. Enligt vår mening torde man emellertid kunnaförvänta att, med ledning av de motivullalanden som gjorts, bestämmelsernaerhåller en tillämpning som ej lägger otillbörliga bördor på fastighetsägarna.Vi godlar därför alt principen i 46 § andra slyckel 5 BS i viss omfallning görslillämplig på befintliga byggnader. Däremolkan anmärkningar riktas såväl mot den närmare utformningen av bestämmelsen i 49a § försia slyckel som mol dess inplacering i 5 kap. BS. Som motiv för atl enändring bör vidtagas har såväl vid frågans behandling /77 årsriksmöte som i remisshandlingarna uteslutande anförts attsophämtningspersonalens arbetsförhållanden bör förbättras. Uttrycket "avfallshantering"omfallar emellertid även de i byggnaden boendes transpor-lering av avfall frånbostäderna till soprum eller dylik förvaringsplats. Avsikten har dock intevarit att de boendes iniressen härvidlag skall primärt kunna föranledatillämpning av den föreslagna bestämmelsen; när hänsyn lill dem som hämtaravfallet från byggnaden kräver atl åtgärder vidtages, skall emellertid ävenandra intressen beaktas vid prövningen. För alt stadgandets innebörd i deltaavseende skall komma lill tydligt ullryck krävs enligt vår mening enomredigering. I etl annal hänseendesynes beslämmelsen böra undergå en saklig ändring. Enligt förslaget skallbeträffande byggnad, som var uppförd eller för vilkenbyggnadslov då hade beviljats, bestämmelsen i 46 § andra slyckel 5 ägatillämpning i den omfattning som närmare anges i della lagrum och i 49 a § försiastycket. Den standard som genom dessa regler anges är emellertid inte en gångför alla given. Del ligger i syslemet, all såväl bestämningen i 46 § andra siycket5 "på etl tillfredsslällande sätl" som bestämningen i 49 a § första styckel"uppfylla skäliga anspråk" med liden undergår betydelseförändringardels genom alt nya byggnormer fastslälles och dels genom att en annanuppfattning gör sig gällande angående vad som på detta område är tillfredsslällandeoch skäligt. Enligt den föreslagna lagtexten skulle därför standarden förbefintliga byggnader ständigt behöva höjas. Atl märka är all della skulle vara fallelendast belräffande de befintliga byggnaderna men däremot inte ifråga om de därefter tillkomna. En sådan effekt av sladgandel framstår somorimlig och har förmodligen inte heller åsyftats. I varje fall anser vi all enändring bör vidtagas, så att kraven på uppmstning av de befindigabyggnaderna skall bedömas efter de normer som gäller vid ändringslagens ikraftlrädande. Hillillshar vi behandlat del materiella innehållet i etl stadgande i ämnet. Vad angårförfarandet i hithörande ärenden anföres följande. 1977/78:50 103 Departementschefenutgår från all den procedur, som regleras genom de bestämmelser om tvångsmedelsom finns i lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggandem. (LPI), skulle vara tillfyllest. Departementschefen uttalar i anslutninghärtill all del i flertalet fall torde vara lämpligt all vitesföreläggandeenligt lagen meddelas (jfr 16 och 17 SS i lagen). fall för vilka enligt uttalanden vid lagens tillkomst vitesföreläggande i försiahand är avsett innebär fastighetsägarens underiåtenhet i regel att hanförsummat bota en brist vars art och omfattning faslighelsägaren själv kanfastställa. Då del t. ex. gäller eftersatt underhåll finns regelmässigt en normatt följa i de beslut om byggnadslov m. m. som Udigare fallals och som ligger lillgmnd för de krav som kan ställas beträffande byggnadens fortsatta skötsel. Ifråga om anordningar för sophämtning är fastighetsägarens skyldigheler - varesig de formuleras så som föreslagils i remissprolokollet eller så som vi i detföljande föreslår - angivna i så allmänna ordalag att fastighetsägaren i regeltorde ha svårt all själv fastställa vad som fordras av honom. Det synes därför nödvändiglall del skapas en ordning enligt vilken arten och omfattningen av hansskyldigheter preciseras. Enklast synes delta böra ske genom att man till denmateriella regeln i ämnet fogar en beslämmelse alt i fall dåden finner all sådana anordningar som föreskrives i den materiellabestämmelsen saknas eller all förefintliga anordningar är otillräckliga skall beslulaom vilka anordningar som skall inrättas. I anslutning härtill bör stadgas atllagen om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m, skall äga lillämpningendasl om sådant beslut meddelals. Det ligger i sakens nalur atl faslighelsägarenbör erhålla skäligt rådmm innan tvångsåtgärd lillgripes. Pågrund av del anförda föreslår vi alt en bestämmelse i ämnet får följande avfattning: "Tillbyggnad som har uppförts före eller för vilken byggnadslov harbeviljats före nämnda dag skall höra sådana i 46 § andra stycket 5 avseddaanordningar som enligt den gällande normer skäligen kan fordrasför alt åsladkomma godtagbara arbetsförhållanden för dem som hämtar avfall frånbyggnaden. alt sådana anordningar som sägs i försia slyckel saknas eller altförefintliga anordningar är otillräckliga, skall nämnden besluta om vilkaanordningar som skall inrällas. Bestämmelsernai lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m.äger lillämpning endasl om beslul som avses i andra slyckel meddelals." Enligtdel remitterade förslagel skall del nu ifrågavarande stadgandet ingå i 5 kap, BS.Delta kapitel handlar emellertid om byggande, dvs. nybyggnad och ombyggnad, mendäremot inte om beskaffenheten - annal än i fråga om underhållet (50 §) - avbefintlig byggnad. Sladgandel har därför systematiskt inte sin plats i 5 kap.Det kan påpekas all den lidigare nämnda 82 § BS, som Prop.1977/78:50 104 görbestämmelser i 5 kap. om lakanordningar lillämpliga på befintliga byggnader,ingår bland stadgans övergångsbestämmelser. På samma sätt reglerades frågan omtakanordningar på befintliga byggnader i övergångsbestämmelserna till 1947 årsbyggnadsstadga (se 178 §). Vi föreslår alt stadgandet, med ovan förordad avfattning,intages som en ny paragraf som sätts in efter 82 § med beteckningen82 a §. Förslredovisar jag under 1-7 allmänna synpunkler på förslagel om anordning förbehandling av avfall i befintlig bebyggelse. Under 8 tar jag därefter ställningtill det av lagrådets övriga ledamöter framlagda förslaget. 1.Åläggande att förbättra befintlig byggnad Isvensk rätl gäller f n. all ägare lill byggnad, som uppförts planenligt och iöverensstämmelse med erhållet lov, då sådant erfordrats, icke kan förpliktasatt, utöver underhållet, vidla standardhöjande åtgärder på byggnaden; se t. ex.RÅ 1975 ref 58. Fastighetsägarens förpliktelser har sälunda, som framgår av 50 SBS, icke sträckt sig längre än atl han varit skyldig alt underhålla existerandebyggnad så myckel att icke dess hållfasthet äventyras eller brandfara, sanitär olägenheleller vanprydnad uppkommer. Detremitterade lagförslagel innebär aU man nu genombryter denna princip och attdet allmänna genom regler i byggnadslagstiftningen generellt ålägger fastighetsägarnaatl i vissl avseende förbättra sina hus. ansåg i den förstaremissomgången i detla ärende det principiellt felaktigt och förenat med svåröverblickbarakonsekvenser att genom byggnadslagstiftningen påfordra standardhöjande ålgärderi befintlig bebyggelse (prop. 1976/77:31 s. 38). Bostadsslyrelsen yttrade sig isamma riktning om än i något mera försiktiga ordalag. Att med utgångspunkt i BSi efterhand ställa nya tekniska krav på redan uppförda byggnader fann bostadsslyrelsenknappasl rimligt (samma prop. s. 37). Iärendet har åberopats två exempel på alt fastighetsägare tidigare ålagts ulföraåtgärder i befintliga byggnader. De är emellertid, som skall visas i detföljande, icke brukbara för detla syfle. De ulgör nämligen icke något egentligtavsteg från den nämnda huvudregeln. Regelni nuvarande 45 § BS om säkerhetsanordningar på hustak infördes . Dengjordes då tillämplig även på befintliga hus. Det var emellertid då, somdepartementschefen angav (prop. 1944:147 s. 21), fråga om en föreskriftföranledd av hänsyn till allmän ordning och säkerhel. Bestämmelser till skyddför allmän säkerhet hade Kungl. Maj:t enligt dåvarande statsrätt befogenhet altsjälv uifärda och ge tillämplighet överallt där en regel av sådan 1977/78:50 105 Regeln om säkerhetsanordningar på tak kunde därför införas i en renl adminislralivordning i en stadga ulan stöd i lag. Sladgandeli 45 § BS ulgör sålunda i realiteten lillämpning av grundsaisen att, då frågaär om fariiga anordningar som kan medföra risker för personlig säkerhel, detallmänna äger ingripa även i bestående rättsförhållanden för alt trygga allmän säkerhel.Principen illustreras även i den andra delen av förevarande lagrådsremissvilken handlar om fariiga porlar. Bakgrunden för förslaget i den delen är attlagstiftaren äger förbjuda eller eljest reglera bruket av fariiga anordningar,oaktat dessa lidigare fält fritt användas. Regeringen har här enligt gällandegrundlag en förordningsrält som anges i 8 kap. 7 § första styckel 1.regeringsformen. Exempleti 45 § BS visar sålunda inte annal än all hänsynen till allmän säkerhet kan taöver grundsatsen att fastighetsägare ej fär åläggas att förbättra fastighel. Delandra exemplet, som har anförts som stöd för all del remitterade lagförslagetej innebär någol nylt, är föreskriften i 53 § 4 mom. BS om alt på tomt med vissbebyggelse friyla skall finnas som är lämplig för lek och utevistelse, om sådanfriyta kan beredas för rimlig kostnad och ulan synneriig olägenhel.Ifrågavarande regel ingår i de allmänna beslämmelserna om tomts ordnande och ulgöricke någol exempel på alt fastighetsägare blivit ålagda någon skyldighet medavseende på befintliga byggnader. Jag kan för övrigi hänvisa lill departementschefsutialandeti prop. 1971:168 s. 20, där del framhålles alt vad del gäller är all ibefintlig bebyggelse ställa befintliga friytor till förfogande för lek- ochrekreationsändamål. Detåläggande som i lagrådsremissen föreslås infört beträffande avfallshantering måsleförstås som en principiell nyhet. Den är ullryck för tanken atl alla ärskyldiga medverka till, även med uppoffrande av egna ekonomiska iniressen, altolika yrkesgmpper får en så sund arbetsmiljö som möjligt. I förevarande fallvill man generellt pålägga alla fastighetsägare att - i den mån så erfordras -ombygga sina hus på sådant säll all byggnaden uppfyller skäliga anspråk pågodtagbar avfallshantering vad gäller sophämlningspersonalens arbetsvillkor.Några exakta beräkningar av kostnaderna för dessa ombyggnader har icke ansettsmöjliga alt göra. Approximativt har nämnis beloppet . På.själva sakfrågan finns del icke anledning att här ingå vidare. harklart uttalat sig för all ett regelsystem lagfästs som gör del möjligt allålägga fastighetsägare all avhjälpa förekommande brister i sophämtningspersonalensarbetsförhållanden genom ingrepp i befintlig bebyggelse (se CU 1976/77:6 s. 4).Vad frågan nu gäller är endast hur denna lagsliftning skall utformas. Prop.1977/78:50 106 Avväsentlig belydelse för lagstiftningens uiformning är hur man besvarar fråganom fastighetsägarna har rätt till ersättning för atl de pålägges enförpliktelse i allmänt intresse. I della hänseende hänvisardepartementschefen till grundsatsen all rörelseidkare i princip inte ansesberättigade till någon ersättning, när samhället föreskriver atl en vissstandard skall iakttas. Som exempel nämns förbättringar som skall vidtas enligtarbelarskyddslagsliflningen. Kostnaderna skall då falla på produktionen, ditdepartementschefen tydligen hänför framställandet av nytligheten boslad ocksådå den frambringas i enfamiljshus. Klarare uttryckt synes departementschefenmena all det är de i varje fastighet boende som slutligen skall betalakostnaden för alt sophämlningspersonalen får bättre arbetsvillkor. Departementschefenförordar visseriigen atl statligt finansiellt stöd och subventioner i vissomfattning skall kunna utgåfrimligtvis lill fastighetsägarna), men dessaförmåner synes rättsligt sett skola utbetalas ex gralia. Departementschefen harhärvidlag med tystnad förbigått frågan vilka skyldigheter det allmänna kan ha atlenligt 2 kap. 18 § regeringsformen utge ersättning. Då fastighetsägaren i dellafall pålägges en förpliktelse lill förmån för etl allmänt intresse, som ejomedelbart angår honom, uppkommer spörsmålet om han är skyldig all tåla dettaingrepp utan ersättning. har i silt remissyttrande över arbetsgmppensförslag observerat denna frågeställning och konstaterar atl det föreligger ensituation av expropriationsliknande karaktär. Enligt2 kap. 18 § regeringsformen skall varje medborgare vara tillförsäkrad ersällningenligt gmnder som bestämmes i lag för det fall alt hans egendom tages i anspråkgenom expropriation eller annal sådanl förfogande. Spörsmålet blir sålunda humvidamyndighets beslul alt fastighetsägaren för förbättring av sophämlningspersonalensarbetsmiljö skall bygga om sin fastighel är elt "annal sådanlförfogande" i grundlagens mening. Viss osäkerhet inställer sig härvidlag. Någon klar praxis harnämligen ännu ej utvecklals rörande vad som skall förslås med "annal sådanlförfogande". fri- och rättighelsulredning har i en bilaga till sitlbetänkande (SOU 1975:75 s. 413-431 Bil. 16) lämnat en utföriig redovisning avolika inlrång som kan länkas falla in under delta begrepp. Följer man dentolkning som förordas i bilagan, skulle sannolikt dock icke elt intrång avdenna nalur - elt åläggande all bygga om fasligheter för atl lillgodose en vissyrkesgrupps krav på en bättre arbetsmiljö - falla in under grundlagsregeln i 2kap. 18 § regeringsformen. Departementschefen uttalade vid grundlagensantagande (prop. 1973:90 s, 237) atl stadgandet syftade på ingripanden somavses i t, ex, rekvisitions- och förfogandelagstiftningen men ej på hinder iplanlagstiftning om begränsningar i möjligheterna Prop.1977/78:50 107 atlanvända fast egendom. Förevarande intrång, som å ena sidan ej innebär ell äganderältsavståendemen å andra sidan går vida längre än alt vara en begränsning i elt framlidaanvändningssätt, ligger på skalan över olika inlrång milt emellan dessa båda avdepartementschefen angivna ytterpunkter. Vilken väg rättspraxis kommerati lavid tolkningen av denna grundlagsregel kan ej förutses , Idelta läge synes del, lill undvikande av alt i en framlid tvister uppkommer om humvidaersättningsfråga avgjorts grundlagsenligt, lillrådligasl alt inrätta sig efteralt grundlagsregeln är tillämplig. kan ske så myckel lättare som regeln i2 kap. 18 S regeringsformen på denna punkt icke ställer andra krav på detallmänna än all den som träffas av förfogandel - i delta fall faslighelsägaren- skall vara tillförsäkrad ersättning enligt grunder som bestäms i lag. Somnyss nämnis fömlskickar departementschefen atl ersällning skall ulgå i vissomfattning. Gmndlagsregelns formkrav skulle sålunda vara uppfyllda om blottgrunderna för ersättningen fastställs i lag. Om så sker kan framgentgrundlagsenlighet av beslul om åläggande alt bygga om sopulrymmen ejifrågasättas under åberopande av 2 kap. 18 § regeringsformen. Avvad nu sagls framgår alt jag förordar att regler om ersättning ingår som etl avsnitii den tilltänkta lagstiftningen. Avintresse i sammanhanget är att notera all grundlagsbudel icke närmare utlåtersig om hur ersättningsgrunderna skall utformas. Grundlagen ger inget stöd föruppfattningen atl, om "förfogandet" sker för tillgodoseende avsäkerhetsändamål eller arbelsmiljösyflen,ersättning för ingreppet skulle utgå eflerför den drabbade mindre fördelaktiga gmnder än om ingreppet skell lill förmånför t. ex. stadsplanering, trafikinlressen eller försvaret. Departementschefensuttalande om all "produktionen" skall bära alla koslnader förstandardförbättringar i arbetarskyddssyfte lärer sålunda behöva modifieras dåfråga är om förfoganden enligt 2 kap. 18 § regeringsformen. 3.Åläggandets karaktär och omfallning Somredan sagls åsyftar del åläggande varom är fråga all skapa godaarbetsvillkor för en viss yrkesgrupp. Bestämmelserna i ämnet borde därför renlsystematiskt ha sin plals i arbetarskyddslagstiftningen. Denna byggeremellertid sina regler på relationen arbetsgivare/arbetstagare. Enligt I §arbetarskyddslagen har denna lag lillämpning på verksamhei vari arbetstagareanvändes lill arbete för arbetsgivares räkning. Faslighelsägaren slåremellertid normalt icke i något arbetsrättsligt förhållande lill sophämlningspersonalen.Den är anställd av kommun eller någon enskild entreprenör. Arbetsgivaren harsålunda icke större faktisk möjlighet atl inverka på personalensarbetsförhållanden inom fastigheten. Del är därför fastighetsägaren i stället måslebli bärare av förpliktelsen belräffande arbetsmiljön. 1977/78:50 108 Närdel gäller atl lägga fasl arten och omfattningen av de skyldigheler som skallpåläggas faslighelsägaren föreslår departementschefen i en ny 49 a § BS att faslighelsägarenskall fullgöra nybyggnadskraven i den omfallning som erfordras för allbyggnaden skall uppfylla skäliga anspråk på godtagbar avfallshantering. Även omnågon oklarhel vidlåder departementschefens uttalanden i den aktuellalagrådsremissen, framgår av lagstiftningsärendets uppkomst och delbakomliggande riksdagsbeslutet atl vad som skall regleras är endast frågan omarbetsmiljön för den personal som avhämlar avfall och sopor. Däremot är ejavsikten, trots de valda ordalagen, atl nu reglera hela avfallshanteringen inomfaslighelen, därvid framför alll inrättandet av sopnedkast för de i faslighetenboendes räkning kommer i förgmnden. Förutomatt åläggandel genom atl anknyta lill begreppei godtagbar avfallshanteringgivits en vidare beskrivning än som egentligen åsyftas, har denna också blivitmycket allmänt hållen. För riskema härmed har redan tidigare bostadsslyrelsenvarnat (se prop. 1976/77:31 s. 37). En sådan vag lagregel kommer nämligen altutlösa ell rullande syslem av plikter. Successivt måsle ombyggnader ulföras avvarje faslighel alll efiersom lagregelns materiella innehåll förändras i ochmed atl kraven i byggnormerna med liden skärps. Varje ändring av byggnormerna istandardhöjande riktning, som ger ny innebörd ål lagens ord "skäligaanspråk", föranleder då en ny omgång ombyggnader av alla berördafastigheter i hela landet.