prop · G103181 · 1977-12-31 00:00:00 — JO framhöll att nämnden genom bestämmelsen hade fått sanktion att undervissa förutsättningar ompröva redan meddelade beslut . De inlagor som kom in från skattskyldiga tillskatterätten innehöll ofta sakuppgifter som kunde antas vara okända förnämnden. Skatlerätten kunde - uttalade JO vidare - inte heller alltid veta ombeslut ännu hade meddelats av nämnden. Han rekommenderade därför atlskatterätten så länge taxeringsarbelet pågick i första instans sände kopia avskattskyldigs samtliga inlagor rörande den aktuella taxeringen tillvederbörande taxeringsnämnd. Prop.1977/78:181 221 Somjag förut har sagt skall skattskyldig som inte är nöjd med taxeringsnämndensbeslut och vill framföra ytteriigare synpunkter kunna vända sig till nämndenmed begäran om ny prövning. Om skattskyldig anser att en ytterligare bedömningav nämnden inte är meningsfull skall han emellertid ha möjlighet atl i ställetanföra besvär till skatterätten . Att sådanmöjlighet kan beredas de skattskyldiga har setts som en av fördelarna medtaxeringsperiodens föriängning. Detär självfallet önskvärt att de skattskyldiga tar till vara möjligheten att låtataxeringsnämnden ompröva sina beslut och göra de ändringar som framkomnaomständigheter ger anledning till. Det ärdärförav största vikt att nämndensbeslut förses med klara upplysningar om nämndens möjligheter och de fördelardet kan innebära att.utnyttja dessa framför att gå besvärsvägen. Åtskilligaremissinstanser har funnit del otillfredsställande eller oaccepta-beltattutredningen inteharkunnat finnaen lösning försådan samordning att hänsyn alllidkan las till taxeringsnämndens beslut vid framställningen av debetsedlarna påslutlig skatt. Dessa börjar nämligen produceras före taxeringsperiodens utgång.Enligt utredningens förslag får nämndens beslut som meddelas mot slutet avtaxeringsperioden beaktas i den ordning som gäller i fråga om rättelser enligt72 a § TL. För egen del vill jag anföra följande. Det är uppenbarligenofrånkomligt atl föriängningen av taxeringsperioden inte kan utnyttjas fullt utför taxeringsnämndens omprövningsrätl om man ställer krav på attnämndens beslut alltid skall återspeglas i debetsedlarna på slutlig skatt.Någon tillfredsställande lösning erhålls enligt min mening varken genom attbegränsa nämndens rätt till omprövning till före taxeringsperiodensutgång eller genom att senarelägga framställningen av debetsedlarna. Såsom JKhar framhållit i sitt yttrande får det under dessa förhållanden förutsättas attden skattskyldige i förekommande fall, i samband med debetsedelns utsändandeeller , underrättas om förhållandel och vad som med anledning däravär att beakta. Enligt vad jag har inhämtat är det möjligt att informera denskattskyldige på detta sätl. Detsamma gäller när skatterätts beslut harmeddelats . Ianslutning till mitt förslag angående formerna för taxeringsnämndensbeslutförfarande vill jag också ta upp frågan på vilket sätl skattskyldig skallunderrättas om nämndens beslut. Denna fråga sammanhänger i sin tur med hur manställer sig till utredningens förslag om användning av kodsatta standardtexterför nämndens beslutsmotiveringar. Delsamma gäller utredningens förslag attunderrättelserna inte skall behöva undertecknas. Enligtnuvarande bestämmelser skall underrättelse om taxeringsnämn- Prop.1977/78:181 222 densbeslut om avvikelse från skaltskyldigs deklaration eller om skönstaxeringtillställas den skatlskyldige i rekommenderat brev. Underrättelsen skall vidarevara undertecknad av ordföranden. förslag skall nämndens underrättelse sändas till den skattskyldigei vanligt brev utan underskrift. Av underrättelsen skall dock klart framgåvilken taxeringsnämnd som har fattat beslutet och till vilken föredragande inämnden som den skatlskyldige har att vända sig om han önskar upplysningareller vill framföra synpunkter. Det helt övervägandeantalet av de remissinstanser, som har uttalat sig angående förslaget att slopanuvarande krav på underskrift och rekommenderad försändelse, anser atttaxeringsnämndens underrättelser bör undertecknas eller rekommenderas. Mångaanser alt underrättelserna bör både undertecknas och rekommenderas. Som skälför undertecknande anförs bl. a. att de skattskyldiga har ett berättigat kravpå att underrättelser av detta slag är försedda med underskrift. En underskriftsägs vidare skapa garantier för att kontroll har skett av att underrättelsenstämmer överens med nämndens beslut, sådant detta har antecknats pådeklarationen. Kravet på underskrift ställs också i samband med önskemål om attkontroll sker av att beslutsmotiveringen är utformad på ett tillfredsställandesätt. Önskemålen om alt nämndens underrättelser skall sändas i rekommenderadebrev baseras framför allt på farhågor för att de skattskyldiga skall skaffa sigföriängd besvärstid genom osant påstående om att någon underrättelse inte harmottagits. Fleraremissinstanser vänder sig särskilt mot förslaget att taxeringsnämnden skallkunna motivera sina beslut med hänvisning till standardtexter. De som haruttalat tveksamhet beträffande denna del av förslaget är bl. JO ochkammarrätterna i , och . JO har för sin del bl. a.framhållit att hela processordningen skulle vinna på bättre beslutsmotiveringari första instans. när nämnderna kommer att ha till sittförfogande är det enligt JO:s mening ett bestämt krav att beslutsmotiveringarnaförbättras. Få beslut lämpar sig egentligen enligt JO:s mening förstandardiserad motivering. Vid bedömandet av härföreliggande frågor har jag ansett mig i första hand böra ta ställning tillerinringarna mot förslaget om standardtexter för taxeringsnämndensbeslutsmotiveringar. Användning av standardtext kan självfallet godtas bara iden mån den korrekt återger det fattade beslutet. 1 vilken utsträckning sådanatexter i praktiken kan komma till användning torde inte ännu vara helt klariagi.Till dess så har skett bör föredragandena i nämnden enligt min mening beredasmöjlighet att före utsändandet ta del av de maskinellt framställdaunderrättelserna för granskning av beslutsmotiveringarna. Att man på dettasätt låter de utskrivna underrättelserna generellt passera föredragandena serjag som en fördel även från den synpunkten att kontroll därmed kangöras av att uppgifterna i övrigt på underrättelserna stämmer med nämndensbeslut. En sådan kontroll torde inte bli Prop.1977/78:181 223 behövligsedan systemet har intrimmals, men är enligt min mening önskvärd i ettinledningsskede. Vadhärefter angår frågan om underrättelsernas undertecknande har jag förståelseför de remissinstanser som anser att underrättelserna också i fortsättningenbör undertecknas manuellt. En underskrift står för mottagaren som enbekräftelse på att handlingen har utfärdats enligt myndighetens beslut och attdess innehåll har underkastats en sista granskning före utsändandet. Manbör å andra sidan enligt min mening inte utan vidare avstå från de vinster somett maskinellt system ger. Framställande av underrättelserna med hjälp av ADBblir inte verkligt rationellt om inte utskrift och kuvertering kan ske i enföljd utan avbrott för sortering och ytteriigare kontroll eller underskrift. i ADB-system ersätts med upplysning om vilken tjänsteman som kansvara på eventuella förfrågningar torde mottagarna i allmänhet ha förståelseför och inte tillmäta någon större betydelse. En Oeftergivlig förutsättning föralt man skall kunna avstå från underskrift är dock givetvis att handlingen intebehöver få den ytteriigare granskning som kan företas i samband med ettundertecknande. Som jag förut har sagt får man enligt min mening utgå från attunderrättelserna i varje fall under ett inledningsskede bör passeraföredragandena för en slutlig kontroll. Sålänge en sådan ordning skall tillämpas bör underrättelserna enligt min meningockså förses med underskrift varmed taxeringsnämndens ordförande ellerföredraganden intygar att innehållet rätt återger taxeringsnämndens beslut.Sedan förfarandet har tillämpats får prövas närmare vilkaförutsättningar som finns för att sända ut underrättelserna utan undertecknande.Vid denna utvärdering bör bl. a. bedömas om anledning finns att skilja mellanolika typer av underrättelser i fråga om krav på underskrift. RSVbör sedan-förfarandet har tillämpats redovisa för regeringen vilka erfarenhetersom har vunnits och i vilken utsträckning det bedöms som möjligt att slopaunderskrift. Frågan om och i vilken mån underskrift kan underlåtas får sedantas upp i sedvanligt lagstiftningsförfarande. Jagföreslår i enlighet med det sagda att bestämmelse las in i TL om attunderrättelse skall undertecknas av ordföranden eller tjänsteman som biträdertaxeringsnämnden. Vadhärefter angår frågan om underrättelserna bör sändas i vanligt brev eller irekommenderad försändelse har jag viss förståelse förden tveksamhet som vissaremissinstanser har uttalat mot användande av vanligt brev. Som jag tidigaresagt bottnar denna främst i farhågor för att skatiskyldig skall skaffa sigförlängd besvärstid genom osant påstående om att underrättelse inte har mottagits.Jag är emellertid övertygad om att de skattskyldiga, som inte vill nöja sig medtaxeringsnämndens beslut, normalt är angelägna om att anföra besvär snarastmöjligt efter det att underrättelse har kommit dem till hända. Underrättelsernasänds ut och senast i Prop.1977/78:181 224 anslutningtill dennas utgång under taxeringsåret. Vidare torde man kunnautgå från att medvetandet om alt utsända underrättelser mer sällan kommer påavvägar måste avhålla skattskyldig från att mer eller mindre medvetet lämnaosann uppgifi om det faktiska förhållandet. Man bör inte heller bortse från attskatiskyldig som kommer in med sina besvär för sent men åretefter taxeringsåret får sina besvär prövade om taxeringsintendenien helt ellerdelvis biträder dem i sak. Vid vägande av de olika synpunkterna finner jag migböra föreslå att underrättelserna om taxeringsnämndens beslut sänds i vanligtbrev. Beträffandesist behandlade frågor föreslår jag alltså sammanfattningsvis att de maskinelltframställda underrättelserna om nämndens beslut överlämnas tillföredragandena. Dessa får därmed möjlighet att kompletterabeslutsmotiveringarna när det finns skäl lill det och att kontrollera attunderrättelserna klart och rätt utvisar nämndens beslut. Underrättelserna skallundertecknas och sändas i vanligt brev. Bestämmelse härom föreslås inlagen i 69§ 4 mom. TL. 11.4Besvärstider och tider för avlämnande av deklaration Engrundläggande förutsättning för alt taxeringsförfarandet skall kunnarationaliseras och effektiviseras är att taxeringsperioden utsträcks. Därmedblir det bl. a. möjligt att fördela granskningsarbetet över en längre periodoch att ägna särskild uppmärksamhet åt skattskyldiga med komplicerade inkomstförhållanden. Taxeringsperioden skallenligt de av antagna riktlinjerna utsträckas till . Iöverensstämmelse härmed föreslår utredningen att taxeringsnämndens arbetebeträffande visst års taxering skall vara avslutat före utgången av novembermånad under taxeringsåret (71 § TL). Utredningen framhåller emellertid attvissa omständigheter talar för att laxeringsperioden böravslutas något tidigare. Innan del nya systemet har "trimmats in"behövs nämligen något större tidsmarginal för framställning av debetsedlarna påslutlig skatt. Detsamma gäller förfarandet för kvittning av överskjutandepreliminär skatt. Utredningen föreslår därför att taxeringsperioden de tvåförsta åren avslutas . Jagbiträder utredningens förslag. som möjliggör att laxeringsperiodenåren och 1980 avslutas om inte regeringen förordnar annatbör tas in i övergångsbestämmelse lill bl. 71 § TL. Föriängningenav laxeringsperioden påkallar vissa jämkningar av besvärs-bestämmelserna. Denger vidare bl. a. vidgade möjligheter för beviljande av anstånd med lämnande avdeklaration. Utredningen har lagt fram förslag på båda områdena. Jag avser alti första hand behandla de föreslagna besvärsreglerna. Prop.1977/78:181 225 Vadförst angår tiden för skattskyldigs besvär över taxeringsnämndens beslut ärdenna enligt nuvarande bestämmelser knuten till den skattskyldiges mottagandeav underrättelse om nämndens beslut och debetsedeln på slutlig skatt. Har denskattskyldige under taxeringsåret erhållit underrättelse omnämndens beslut att åsätta honom laxering med avvikelse från deklarationeneller att skönstaxera honom skall han inkomma med sina besvär till skatterättensenast (76 § TL). För det fall att skattskyldig intehar erhållit föreskriven underrättelse hai han extraordinärbesvärsrätt enligt 99 § TL. Han för då besvära sig intill utgången av åretefter taxeringsåret. Denna besvärstid blir ytteriigare förlängd om denskattskyldige inte heller har fått debetsedel på slutlig skatt undertaxeringsåret. Besvärstiden går i sådant fall ut först efter det att denskattskyldige har erhållit debetsedel. förslag skall skatiskyldig fö anföra ordinära besvär övertaxeringsnämndens beslut till utgången av februari månad året eftertaxeringsåret. Bestämmelserna om ordinära besvär är enligt förslagettillämpliga när skattskyldig under taxeringsåret har erhållit antingen underrättelseom nämndens beslut eller debetsedel på slutlig skatt. Har ingen av dessahandlingar kommit den skattskyldige till hända under taxeringsåret får hananföra besvär efter det han har mottagit debetsedel. Utredningensförslag att förtänga skattskyldigs besvärstid till utgången av februari månadtaxeringsåret har endast i ett fåtal fall föranlett erinringar frånremissinstansernas sida. Förslaget att skattskyldig skall ha extraordinärbesvärsrätt om han inte har erhållit vare sig föreskriven underrättelse ellerdebetsedel har däremot flera remissinstanser vänt sig emot. a. harframhållits att debetsedeln i många fall inte är tillräcklig för att göra denskattskyldige uppmärksam på atl taxeringsnämnden har gjort avvikelse fråndeklarationen. Nuvarande regler enligt vilka skattskyldig har extraordinärbesvärsrätt när han inte har fött föreskriven underrättelse om taxeringsnämndensbeslut anses därför böra stå kvar. Föregendel vill jag säga följande. Om taxeringsperioden föriängs till den 30 novembermåste givetvis också skattskyldigs besvärstid justeras. Den ordinärabesvärstiden går f. n. ut under laxeringsåret. I de falltaxeringsnämnden har gjort avvikelse från självdeklaration eller åsätt taxeringutan atl deklaration har avgells förutsätts att underrättelse om nämndensbeslut har kommit den skattskyldige till hända . Dettainnebär att skattskyldig i sämsta fal! får högst en månad föratt anföra besvär.Enligt utredningens förslag blir . Jag kan även föregen del ansluta mig lill en sådan lösning. Jag föreslår därför attsluttidpunkten för anförande av ordinära besvär i enlighet med utredningensförslag sätts till utgången av februari månad året efter taxeringsåret. Somhar påpekats i ett par remissyttranden kan man inte räkna med att skattskyldig- när taxeringsnämnden har beslutat att avvika från deklara-15 1977f78. 1977/78:181 226 lionen- alltid skall kunna uppmärksamma detta enbart med ledning av debetsedeln påslutlig skatt. Jag anser mig med tanke härpå inte kunna acceptera utredningensförslag att endast ordinär besvärsrätt skall föreligga när skatiskyldig underlaxeringsåret har fått debetsedel men inte föreskriven underrättelse. Enligtmin mening saknas anledning att frångå nuvarande regler. Jag föreslår därföratt skattskyldig skall ha extraordinär besvärsrätt när han inte har fåttföreskriven underrättelse under taxeringsåret. Tiden för sådana besvär börliksom f. n. vara året efter utgången av taxeringsåret. Jag föreslår med andraord inte någon annan ändring av bestämmelserna om skattskyldigs extraordinära besvärsrätli 99 § TL än som betingas av att tiden för underrättelses mottagande utsträcksfrån under taxeringsåret till taxeringsårets utgång. Vadhärefter angår besvärstiderna för kommun och taxeringsintendent gäller f. (76 § TL) atl besvär över taxeringsnämndens beslut skall ha kommit in föreutgången av mars resp. april månad året efter taxeringsåret. I fråga om dessatider har utredningen inte föreslagit någon ändring. Det helt övervägandeantalet av de remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga anser atttaxeringsintendentens besvärstid bör utsträckas lill . Någraremissinstanser har även pekat på att en föriängning bör ske av kommunsbesvärstid. Jagdelar remissinstansernas uppfattning, att taxeringsintendentens besvärstidmåste göras längre än vad utredningen har föreslagit. För en allsidig bedömningav de skattskyldigas deklarationer och för att taxeringarna skall bli sålikformiga och rättvisa som möjligt är det av största vikt atttaxeringsintendenten får tillräcklig tid för anförande av besvär. Med tanke päatt taxeringsperioden föriängs till och att skattskyldig skallfå anföra besvär till utgången av februari månad året efter taxeringsåret ärdet från torut angivna synpunkter nödvändigt att också förtänga taxeringsintendentensbesvärstid något. Jagföreslår därför att taxeringsintendent skall få anföra besvär till utgången avjuni månad året efter taxeringsåret. bör den tid för vilken anståndkan rnedges taxeringsintendent för att ange yrkande och grunder föriängas lillutgången av september månad. Jag har härvid tagit hänsyn lill att föriängningenomfattar en typisk semestermånad. Jag föreslår att kommuns besvärstid påmotsvarande sätt föriängs till utgången av maj månad. Vidare bör den tid, inomvilken skattskyldig enligt 76 § fjärde stycket TL kan anföra besvär och få demprövade av skatterätt om taxeringsintendenten helt eller delvis biträderbesvären i sak, utsträckas till . Förlängningenav taxeringsinlendentens besvärstid till bör enligt min mening varatillräcklig även för allmänna ombudet i mellankommunala skatterätten. Förslagtill ändring av 76 och 99 §§ TL har utarbetats i enlighet med vad jag här harförordat. Jagvill avslutningsvis nämna att utredningen har föreslagit att bestäm- Prop.1977/78:181 227 melsernai 70 § TL skall utgå och i stället föras in i TK. De utgör som utredningenframhållit rena ordningsföreskrifter. Jag biträder utredningens förslag. Tidför avlämnande av deklaration Utredningenhar i överensstämmelse med de av antagna riktlinjerna inte föreslagitnågon ändring av de tidpunkter vid vilka deklaration senast skall lämnas.Allmän deklarationstidpunkt skall liksom hiuills vara undertaxeringsåret. Likaså behålls i förslaget bestämmelsen att skaltskyldigs räkenskapsårskall ha avslutats efter året före laxeringsåret förattdeklaration skall få lämnas . I andra avseenden innebärutredningens förslag däremot ändring i förhållande lill vad som gäller. Kretsenav skattskyldiga som får lämna deklaration utvidgas enligtutredningsförslaget. Rätt lill föriängd deklarationstid ges sålunda också förden som skall beskattas enligt för gift gällande bestämmelser tillsammans medannan som får lämna deklaration vid utgången av mars månad. På liknande säuskall hemmavarande barn och förälder till .sådant barn ha rätt tillförlängd deklarationstid när den andre har sådan rätt. Motdenna del av förslaget har remissinstanserna inte haft någon erinran. Jagbortser härvid från de remissinstanser som har ansett att även delägare i fåmansbolagbör få lämna deklaration . Vid antagandet av riktlinjernarådde enighet om att sådan rätt inte skulle tillkomma dessa delägare. För egendel vill jag endast föreslå en mindre jämkning av de föreslagna bestämmelsernaangående barn och förälder. Fall när förälder kan behöva föriängddeklarationstid på grund av hemmavarande barns förhållanden måste heltnaturligt vara sällsynta. När så är fallet bör frågan lämpligen kunna ordnasgenom att anstånd medges. Jag ansluter mig i övrigt till utredningenslagtextförslag till 34 § 1 mom. TL men förordar några redaktionella ändringar. Jagövergår härefter till utredningens förslag angående anstånd med avlämnande avdeklaration. Jag vill härvid först erinra om följande. Vidbehandlingen av uttalade föredraganden (prop.1975:87 s. 115) att anstånd borde kunna medges till undertaxeringsåret om synneriiga skäl förelåg. Normalt borde anstånd inte medgeslängre än till . Samma mening hade också skatteutskottet (SkU 1975:31s. Dessa uttalanden godkändes av (rskr 1975:229). Frågantill vilken tidpunkt anstånd längst bör kunna meddelas har utredningen nu tagitupp till ny bedömning. Utredningen finner del från olika synpunkter lämpligastatt endast en tidpunkt anges för anstånd och att denna bestäms till den 31 maj.Ansökan om anstånd bör vidare enligt utredningens Prop.1977/78:181 228 förslaginges senast före deklarationstidens utgång. Utredningensförslag att anstånd skall kunna meddelas längst till utgången av maj månadsynes i stort sett ha accepterats av remissinstanserna. Några remissinstanseranser dock atl bestämmelserna bör utformas så att anstånd kan medges för längretid om synneriiga skäl föreligger. För egen del vill jag anföra följande. Utredningensuppfattning att anståndsmöjligheterna bör begränsas på detta sätt får ses motbakgrund av att utredningen föreslår att revisions- och bokföringsbyråer skallkunna få anstånd för sina klienters räkning enligt godkänd leveransplan.Utredningen anser att risk finns för atl dessa byråer, om två tidpunkter föranstånd angavs, i stor utsträckning skulle fordra den längsta anståndsliden. Utredningens synpunkterbör emellertid enligt min mening kunna tillgodoses utan att utgången av majmånad anges som en absolut sista tidpunkt för anstånd. En lämplig avvägningsynes vara att i lagen ange att anstånd inte får medges längre än till utgångenav maj månad utan att synneriiga skäl föreligger. En sådan utformningöverensstämmer på visst sätt även med nuvarande anståndsregler. Inte hellerdessa anger någon bestämd slutdag. Jag förutsätter dock härvid att den 15 junikommer att vara gränsdag i enlighet med tidigare principbeslut. Jagutgår också från att anstånd enligt leveransplan regelmässigt skall meddelaslängst till utgången av maj månad. De anvisningar som behövs för tillämpningenkan utfärdas av RSV. Jagvill också ta upp några speciella frågor som har berörts av fleraremissinstanser. Förutsättning för att deklaration skall fö lämnas senast den31 mars är såväl enligt nuvarande bestämmelser som enligt utredningens förslagatt räkenskapsåret har avslutats efter året före taxeringsåret.I yttrandena påpekas alt brutet räkenskapsår enligt den nya bokföringslagen(1975:125) går ut , eller . Bestämmelsenom räkenskapsår i TL anses i överensstämmelse härmed böra avse tidpunkten den31 augusti. Vidare har invänts att den föreslagna bestämmelsen om att ansökanbör inges minst före deklarationstidens utgång utgör enrekommendation som inte har sin plats i TL. Jag delarremissinstansernas uppfattning och föreslår att bestämmelserna i 34 § I och 2mom. TL utformas i enlighet härmed. Jag vill framhålla att skattskyldig somväntar till med att ge in sin anståndsansökan får finna sig irisken att den inte kan prövas förrän efter deklarationstidens utgång. Den avmig föreslagna bestämmelsen att räkenskapsår skall ha avslutats efter den 31augusti för att deklaration skall få lämnas bör gälla ocksåbeträffande bolags och rederiers uppgiftsskyldighet enligt 38 § 2 mom. TL. Jagföreslår att stadgandet ändras i enlighet härmed. Någraremissinstanser har påpekat att det kan le sig stötande att deklarationsskyldigskall vidkännas förseningsavgift för försummelse som revisions- ellerbokföringsbyrå har gjort sig skyldig till genom att inte lämna 1977/78:181 229 Jag vill härvid först erinra om alt denna fråga berördes avföredraganden i prop. 1975:87 (s. 115). Han ansåg med instämmande avskatteutskottet (SkU 1975:31, s. 10) atl tillämpningen av bestämmelserna omförseningsavgift i här angivna fall borde övervägas ytterligare. Utredningenhar i sin kommentar till de föreslagna bestämmelserna i 34 § 2 mom. TL uttalatatl deklarationsmedhjälparen uppträder som ombud för den deklarationsskyldige.Denne bör därför vara skyldig att på egen risk kontrollera att deklarationenlämnas senast vid anståndstidens utgång.