prop · G10320 · 1977-12-31 00:00:00 — 1 sista slycket avparagrafen regleras i den föreslagna avfattningen efter orden endasl vilkendomstol som skall bedöma frågan om ändring av sådant beslut avförsäkringskassa, som har överprövats av försäkringsdomstol. Däremot meddelasicke, såsom i paragrafens första stycke beträffande beslut som icke prövats avförsäkringsrätt, direkt bestämmelse om att ändring skall ske då förutsättningardärför föreligger. Lagrådetföreslår att sista stycket avfattas sålunda: "Bestämmelserna i första-fjärdestyckena ha moisvarande tillämpning på beslul som har överprövats avförsäkringsdomstol. Därvid skall fråga om ändring bedömas av den domstol somsenast har prövat målet,"' Enligttredje styckei i paragrafen är försäkringskassa alltid skyldig ta upp ett avkassan meddelat beslul till ny prövning, när besvär har anförls av enskild.Enligt bestämmelsen får därvid ändring göras endast i enlighet med klagandensyrkande. I bestämmelsen föreskrivs vidare att om sådan ändring sker, besvären skallanses förfallna. Enligt motiven är avsett att kassan i fall, då den ej ansersig kunna göra en ändring som slår helt i överensslämmelse med vad klagandenyrkar, skall översända handlingarna i ärendel lill försäkringsrätien förprövning tillsammans med uppgift om kassans slåndpunktstagande. Att kassansålunda i hithörande fall alltid skall självmant avge yttrande avviker från deneljest gällande huvudregeln i 13 § förvaltningsprocesslagen omförvaltningsmyndighets skyldighet alt avge yttrande till besvärsmyndighet, sominnebär all yttrande endasl avges när besvärs-myndigheten påfordrar det.Föreskrift i ämnet torde därför böra inlagas i lagtexten. Förslagsvis kan tilltredje stycket fogas en så lydande bestämmelse: "'1 annat fall skallkassan avge yttrande lill försäkringsrätten över besvären.'" Processeni socialförsäkringsmål har i förslaget ulfortnats enligt tvåparts-principen,där riksförsäkringsverkel fördel allmännas talan. Denna talan förs i fiertaletfall såtillvida passivt som verket blott svarar i målet. Men verket skall dockvid behov uppträda aktivt, dvs. vara den klagande parten och föra lalan motmeddelat beslut. Verket bestämmer självt nären aktiv insals i form av besvärfordras, Verkei föreslås därjämte i princip självt få bestämma, huruvida verketskall svara i mål hos försäkringsrätt. Vidare föreslås verket få 1977/78:20 128 anförabesvär till förmån för enskild part. Denna besvärsrätt skall föreligga, såvittavser talan i försäkringsöverdomsiolen, även om verket ej överklagat denallmänna beslut och även om verket tidigare bestämt att intesvara i målet hos försäkringsrätten. Lagrådethar inga erinringar mot dessa principer för ställning iprocessen. Lagrådet vill dock ifrågasätta om den föreslagna lagtexten fullt ultäcker vad som uttalats i specialmotiveringen, särskill i vad gäller avstegenfrån instansordningsprincipen. Lagrådet vill som alternativ framlägga följandeförslag till lagtext, vid vars utformning hänsyn tagits även till denföreslagna 7 § lagen om införande av lagen om försäkringsdomstolar m. m. "12§ har att verka för att beslämmelserna om den allmännaförsäkringen tillämpas likformigt och rättvist. Verket får, även till förmånför enskild part, föra lalan mot försäkringsrätts och allmän försäkringskassasbeslul saml begära ändring enligt 10 §. Imål, där enskild part anför besvär hos försäkringsrätt mot allmänförsäkringskassas beslut, bestämmer humvida verket skallvara part i målet. Även om riksförsäkringsverkel beslutat alt ej vara part, fårförsäkringsrätten förelägga verket att svara i målet, om särskilda skälföreligga. Denomständigheten att icke varit part i försäkringsrätt ulgörej hinder för verket att föra talan mot försäkringsrättens beslut. Anförenskild part besvär över försäkringsrätts beslul, är verkei alltidmotpart." Förslagettill lag om införande av lagen om försäkringsdomstolar, m. m. Ilagrummet stadgas, att äldre beslämmelser om besvär hos ,försäkringsrådet, kammarrätt, regeringsrätten eller försäkringsdomstolengäller i fråga om talan mot beslut som har meddelats före den nya lagensikraftträdande. Debestämmelser om besvär som här avses omfattar icke - såsom man kunde frestasatt tro - behandlingen av anförda besvär och förfarandet i besvärsmål. Detta framgåravefterföljande paragrafer, framför allt 4 och 9 §§. Vad som åsyftas i 3 § är istället regler om vad en part har att iakttaga om han vill anföra besvär, vilkaregler då givetvis skall beaktas vid meddelande av besvärshänvisning. Ettförtydligande på denna punkt synes vara av nöden. Vid en ändring av avfattningentorde man kunna begränsa sig till att lala om besvär helt allmänt utan lilläggav hos vilka instanser besvären enligt de äldre bestämmelserna skall anföras.Lagrådet föreslår, att paragrafen erhåller följande ändrade lydelse: "1fråga om talan mot beslut som har meddelats före Prop.1977/78:20 129 ikraftträdandetgäller äldre bestämmelser med de begränsningar som nedan stadgas." Iförstastycket föreskrivesatt besvär, som har anförts hos försäkringsrådet menej har avgjorts före ikraftträdandet eller som enligt meddelad fullföljdshänvisninganföres därefter, skall efter ikraftträdandet prövas av försäkringsrätten. Ifråga om den förstagruppen besvärsmål,omfattande mål vari besvär redan anförtsvid tiden för ikraftlrädandel, skall försäkringsrådet tydligen i samband medikraftträdandet översända handlingarna lill vederbörande försäkringsrätt.Beträffande den senare gruppen, som omfattar mål vari besvär anföres först eflerikrafiträdandet, kan vissa komplikationer tänkas uppkomma. Även i hilhörandefall gäller alt besvären ställs till försäkringsrådel men skall prövas avförsäkringsrätt. För fall då klagande sänder besvärshandling med angivande avförsäkringsrådet som adressat fär naturligtvis lillses all handlingarna,oaktat rådel upphört, mottas och registreras i någon form, t.ex. av kanslipersonalsom sysslar med rådets avveckling; mottagaren får sedan översända handlingarnatill försäkringsrätten. Om besvärshandlingen av klaganden inom rätt lid direkt lillställesvederbörande försäkringsrätt, bör besvären självfallel anses anhängiggjorda ilaga ordning. För ordningens skull synes detta förhållande böra anges ilagtexten, t, ex. genom föreskrifi att besvärshandling efler ikrafiträdandetfår tillställas försäkringsrällen. Förslagenlämnas ulan erinran. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , Propositionmed förslag till ändrad organisation för besvärsprövning inomsocialförsäkringen m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lag om försäkringsdomstolar 2. lag om ändring i förvaltningsprocesslagen (1971:291) 3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 4. lag om ändring i lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg lill folkpension 5. lag om ändring i lagen (1975:380) om delpensionsförsäkring 6. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring 7. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag 8. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott 9. lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd 10. lagom ändring i studiestödslagen (1973:349) 11. lagom ändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen omallmän försäkring, m. m. 12. lagom ändring i lagen (1959:551) om beräkningav pensionsgrundande inkomst enligllagen (1962:381) om allmän försäkring 13. lagom införande av lagen om försäkringsdomstolar, m. m. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Jagansluler mig i allt väsentligt till vad lagrådet har anfört i sitt ytirande. Deav lagrådet behandlade paragraferna bör således omarbetas i huvudsaklig ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden , Prop.1977/78:20 131 överensstämmelsemed vad lagrådet har föreslagit. Lagrådelsförslag lill ändrad utformning av 1 ij lagen om försäkringsdomslolar komnierjag att la upp i det följande i samband med attjag behandlarförsäkringsrätternas organisation. 1 övrigt vill jag med anledning av vad lagrådeihar anfört i ett par fall tillfoga vissa synpunkter. Beiräffande20 kap. 12 ij lagen om allmän försäkring vill jag såvitt gäller bakgmnden tilldel föreslagna avsteget från instansordningsprincipen anföra följande. avsleginnebär som framgår av remissprotokollet att får föra lalani försäkringsöverdomsiolen till förmån för försäkrad även om verket inte haruppträtt som part i försäkringsrätt och den domstolen har fastställtförsäkringskassans beslul. Det kan nämligen tänkas att verket i samband medgenomgången av försäkringsrätternas beslut anser att ett beslut borde ha varitgynnsammare för den försäkrade än försäkringsrätten har beslutat. Verketkänner t, ex, lill att försäkringsöverdomsiolen har avgjort ettliknande mål och då beslutat på ett för den försäkrade fördelaktigare sätt. sådan situation bör verket utan hinder av instansordningsprincipen kunnaöverklaga försäkringsrättens beslul och yrka ändring lill förmån för denförsäkrade. Lagrådets förslag, som jag biträder, innebär att nämnda avsleg fråninstansordningsprincipen kommer till uttryck i lagtexten. Jagbiträder likaledes lagrådets förslag till omformulering av 3 S i den föreslagnalagen om införande av lagen om försäkringsdomstolar, m. m. 1 likhet medlagrådet vill jag understryka att paragrafen inte avser behandlingen avanförda besvär och förfarandet i besvärsmål. Som jag har anfört iremissprotokollet i anslulning till förvaltningsprocesslagen skall bestämmelsernai denna lag tillämpas inte bara i mål som har anhängiggjorts efterikraftträdandet av de nya bestämmelserna utan också i förfarandefrågor itidigare anhängiggjorda mål som aktualiseras efter ikraftträdandet. Detsammagäller reglerna i lagen om försäkringsdomstolar. Försäkringsöverdomsiolen kansåledes efler ikraftträdandet av de nya bestämmelserna t, ex. avgöra ell målsom har anhängiggjorts med endast tre lagfarna ledamöter omförutsättningarna härför är uppfyllda enligt 3 tj lagen omförsäkringsdomstolar. Lagrådethar i anslutning till 9 ij tagit upp vissa praktiska frågor som har med försäkringsrådeisupphörande att göra. Hilhörande frågor måsle naturligtvis regleras på ettsådant sätt att rättsförluster för enskilda inle uppslår. Det ankommer påregeringen att besluta närmare föreskrifter om hur man skall förfara med debesvärsmål som är anhängiggjorda hos försäkringsrådet i samband med ikraftlrädandelav den nya besvärsorganisationen eller blir del senare med tillämpning av äldrebestämmelser. Några ytterligare bestämmelser härom behöver enligt min meninginte meddelas i lag, vilket inte heller lagrådet synes ha avsett. När delgäller frågan om vilken myndighei besvärshandlingen skall tillställas för altbesvären skall anses anhängiggjorda i laga ordning har lagrådet däremot föreslagitett tillägg i lagtexten. 1977/78:20 132 frågaom besvär över beslut enligt lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring. 1 denna lag finns inga beslämmelser om till vilkenmyndighet en besvärshandling som gäller besvär över riksförsäkringsverketsbeslut skall sändas. Följaktligen gäller förvaltningslagens beslämmelser pådenna punkt, och besvärshandlingen skall således tillställas besvärsmyndig-heten,dvs. försäkringsrådet, men får också tillställas beslutsmyndigheten, dvs. riksförsäkringsverkel.Någon bestämmelse om att besvärshandling får tillställas försäkringsrätt finnsinte i de remitterade lagförslagen men väl en bestämmelse om att besvären skallprövas av försäkringsrätt. Som lagrådet har påpekat bör självfallet besväranses anhängiggjorda i laga ordning om besvärshandlingen i rätt lid tillställsförsäkringsrätt. För att ingen som helst iveksamhel skall råda i dettahänseende bör ett tillägg göras i lagtexten i enlighet med lagrådets förslag. 1 övrigt bör vissaredaktionella jämkningar vidtas i några av de remitterade förslagen. Dessutombör i 2 ij lagen om försäkringsdomstolar tas in en bestämmelse av innebörd atticke lagfaren ledamot i försäkringsöverdomsiolen eller ersättare för sådan ledamotskall förordnas för återstoden av gällande mandatperiod i fall då ledighetuppkommer . Vidare förordar jag att det i lagen ominförande av lagen om försäkringsdomstolar, m. m. införs en bestämmelse avinnebörd att samtliga förordnanden av nu nämnda ledamöter och ersättare skallupphöra att gälla med utgången av . Nuvarande förordnanden löpernämligen ut vid ett fiertal olika tidpunkter fram t. o, m, den 30 september1981, Den föreslagna bestämmelsen avser att göra det möjligt att redan fr, o. m.ikraftträdandet av lagen om försäkringsdomstolar förordna samtliga ledamöteroch ersättare enligt 2 tj denna lag och därigenom få en enhetlig mandatperiodför dessa i fortsättningen. 2Försäkringsrätternas organisation m. m. Delinnebär vissa svårigheler alt i förväg bestämma den lämpliga storleken av dennya försäkringsrättsorganisationen. inkom till försäkringsrådeloch riksförsäkringsverkel sammanlagt ca 12 000 mål och besvärsärenden. Antalethar härefter visat en ökande tendens. Uiredningen har räknat med attförsäkringsrätterna kommeratt få handlägga minst 14 000 mål . Jag har i remissprotokolletförordat en i förhållande till utredningsförslaget utvidgad möjlighet förförsäkringskassorna att vid besvär ompröva egna beslut. Detta torde innebäraett lägre målantal i försäkringsrätterna än vad utredningen har räknat med. Hurslor minskningen blir är svårt alt bedöma, men man lorde lill en början kunnaräkna med att antalet inkommande mål till försäkringsrätterna blir ca 12 000 omåret, F.n. är besvärsprövningen på mellaninstansnivå inom socialförsäkringenkoncentrerad till . Som lämplig organisationsform under ettinledningsskede har utredningen föreslagit tre regionala försäkringsrätter, Prop.1977/78:20 133 föriagdatill , och . Vid remissbehandlingen har framkommit förslagom inrättande av ett större antal försäkringsrätter redan från början. Enligtmin mening bör man söka undvika att inrätta alltför små enheter. Med hänsynhärtill bör man f n. inte gå längre än till en uppdelning på treförsäkringsrätter. Ifråga om lokaliseringen har utredningen haft som allmän utgångspunkt atteftersträva en förläggning av försäkringsrätterna till orter där det finns delshovräti eller kammarrätt, dels centralkontor för försäkringskassa. Härigenomanser utredningen all goda betingelser skapas för rekryteringen av domare ochföredragande lill försäkringsrätterna. Vidare möjliggörs personalulbyte ochandra kontakter med såväl de egna underinstanserna - försäkringskassorna - sommellan besvärsinstanser av olika slag. Däremot har utredningen inte lagllokaliseringspolitiska synpunkter på förläggningsfrågan. Utredningensförslag till lokalisering av försäkringsrätterna har tillstyrkts eller lämnatsutan erinran av fiertalet reniissinstanser. Kammarrätten i har dockansett att det med tanke på befolkningsfördelningen i norra ärlämpligast att den norra försäkringsrätten förläggs till . Även länsstyrelseni och har förordat somlokaliseringsort. Vidare har i ett yttrande förordat att dennorra försäkringsrätten förläggs lill . kommun har väckt fråganom förläggning av en försäkringsrätt till . Föregen del vill jag anföra följande. Den nuvarande personalen vidriksförsäkringsverkets besvärsavdelning och försäkringsrådet får fömtsättaskomma att bilda en stomme i de nya försäkringsrätternas personalorganisation.Genom att en av försäkringsrätterna föriäggs till räknar jagmed att huvudparten av denna personal skall kunna beredas fortsatt anställningpå hemorten. Frågan om den närmare lokaliseringen inom avsesbli prövad inom ramen för uppdrag att inventera lämpligaprojekt för lokalisering till södra förorter. Beträffandede övriga två försäkringsrätterna finner ja det naturligt att den ena förläggstill och den andra till , 1 likhet med utredningen anserjagdet viktigt alt skapa goda betingelser för rekrytering av föredragande ochdomare lill de nya försäkringsrätterna. Jag anser del också angeläget allbehålla en handlingsfrihet när det gäller möjligheten lill en framtida ökadintegration av domstolsorganisationen på mellaninsiansplanet som har berörts iremissprotokollet. Jagförordar av dessa skäl - efter samråd med chefen för -att försäkringsrätterna lokaliseras till sådana orter där del finns kammarrätteller hovrätt. Frånberörda utgångspunkter kan såvitt avser såväl som anseslämpliga som lokaliseringsort. Jag anser dock alt det inte finns anledning attgå ifrån utredningsförslaget om , bl, a. med hänsyn 1977/78:20 134 tillatt det där finns centralkontor för försäkringskassa och till den särskildasatsning som görs att finna lämpliga lokaliseringsprojekt till , Närdel gäller lokaliseringsorl för en försäkringsrätt i vill jag förordaJönköping. 1 finns såväl hovräti och kammarrätt som centralkontor förförsäkringskassa. För valet av denna orl kan även anföras renl lokaliseringspoliliskaskäl. Isitt yttrande över 1 ij lagen om försäkringsdomslolar har lagrådei anfört attdel synes lämpligt all redan i förevarande sammanhang besluta om vilkaförsäkringsrätter som skall inrättas och räkna upp dessa i lagen. Som framgårav det sagda kan slutlig slällning ännu inte tas till den närmarelokaliseringen av en försäkringsrätt inom . Det möler därförsvårigheter all räkna upp försäkringsrätterna i lagen. Del bör i slällel ske ien senare regeringsförfattning som även beslämmer domkretsindelningen. Däremotkan lagrådets påpekande tillmötesgås på det sätlel all anlalelförsäkringsrätter anges i lagtexten. Jag förordar således ell tillägg i I tjlagen om försäkringsdomslolar med innehållel alt försäkringsrätter skall finnaslill ell anlal av tre. Vidbestämningen av försäkringsrätternas domkretsar bör man kunna utgå frånutredningens förslag, som i princip innebär all domkretsen för denförsäkringsrätt som föriäggs lill omfattar ,försäkringsrätten i omfattar , och försäkringsrätten i Umeåomfattar , Från denna principiella indelning bör dock göras denavvikelsen att området för läns allmänna försäkringskassa hänförstill den norra domkretsen och områdena för och Gollands länsallmänna försäkringskassor hänförs lill försäkringsrätten i stockholmsområdet.Folkmängden inom Stockholmsdomslolens domkrets blir då ca 3 250 000, inomJönköpingsdomstolen ca 3 450 000 och inom Umeådomstolens ca 1 500 000. Somjag förul har anfört räknar jag med all anlalel inkommande mål iinledningsskedet för försäkringsrätternas del kommer att uppgå till totalt ca12 000, 1 della anlal ingår bl, a, vissa ärenden som i försia instans harhandlagts av riksförsäkringsverkel eller av lokal skattemyndighet. Dit hörframför alll ärenden om arbetsgivaravgifter och vissa yrkesskadeärenden enligläldre lagsliftning samt ärenden om pensionsgrundande inkomst och underlag för egenavgifter.Antalet mål som hör lill dessa kalegorier kan uppskattaslill ca 2 000, Mål som gäller äldre yrkesskador kommersuccessivi all minska, Ifråga om övriga här nämnda mål finns planer på all föra över dem lill den inslansordningsom gäller för uppbörds- och skaltemål. En sådan ändring kan komma all bli akluellinom några årefter del den nya besvärsorganisationen införls, Mol bakgrundhärav anserjag all en enda försäkringsrätt, och då lämpligen försäkringsrätteni , bör ha hand om samtliga mål inom nu nämnda kalegorier.Vad jag nu har anfört innebär all man har att räkna med en ärendeminskningefter någon lid för denna försäkringsrätt. Med hänsyn härlill bör en del av tiänsternavid denna försäkringsrätt inrättas som extra yänster. Prop.1977/78:20 135 Vidberäkning av del totala niålantalets fördelning på de tre försäkringsrätternahar uiredningen utgåit från folkmängden inom domkretsarna. Med dennautgångspunkt och med beaklande av vad jag har anfört om all vissa mål börhandläggas av enbart försäkringsrätten i Siockholm kan ca 6 000 mål -varav ca 2000 övergångsvis - beräknas falla på Stockholmsdomstolen, drygt 4 000 påJönköpingsdomstolen och närmare 2 000 på Umeådomstolen. Föratt beräkna behovet av tjänsler inom den nya organisationen har utredningengjort jämförelser dels med den nuvarande besvärsorganisationen inomsocialförsäkringen och dels med kammarrättsorganisaiionen. F. n.tiänstgör på de båda mellaninstanserna inom socialförsäkringen sammanlagt 68handläggare. Även om målantalet i den nya mellaninstansen skulle bli i stort settoförändrat i förhållande lill nuläget, komnier personalbehovet all öka. Deltaberor framför alll på all, som jag har föreslagit i remissprotokollet,försäkringsrätt skall vara domför med tre lagfarna ledamöter. Vidare innebärförslaget alt ärendena avgörs efter föredragning, vilket också i viss mån kanöka personalbehovet. På avgörs nämligenfiertalet ärenden av endast två tiänsteman och i regel utan föredragning. Förslagelom lekmannainfiytande i mellaninstansen medför också alt de föredragningar ivilka lekmän dellar måste bli utföriigare och därmed mera tidskrävande än somskulle ha varit fallet om endasl lagfarna ledamöler hade deltagit. Underår 1975 avgjordes på riksförsäkringsverkels besvärsavdelning i genomsnitt ca190 ärenden per handläggare samt i försäkringsdomstolen och försäkringsrådet ca230 ä 240 mål per lagfaren ledamot. En slor del av förberedelsearbetet samtföredragningarna i de båda nämnda domstolarna utförs dock av särskildaföredragande. Målavverkningen utslagen sammanlagt per domare och föredragandeär ungefär hälften så slor, 1 avvaktan på erfarenheter från den nyahandläggningsordningen bör man enligt min mening som en allmän jämförelsenivå fördennya försäkringsrättsorganisationen kunna räkna med ca 135 mål per handläggare,dvs, doniare och föredragande tillsammantagna. Detta skulle innebära ett behovav ca 45 handläggare vid Stockholmsdomslolen, ca 30 vid Jönköpingsdomstolen ochca 15 vid Umeådomstolen, Försäkringsrätternasorganisalion och arbetssätt bör, somjag har föreslagit i remissprotokollet, istora drag utformas i enlighet med vad som gäller för kammarrättema.Försäkringsrätterna bör således indelas i avdelningar. Dessa bör vara så sloraatt sammansättningen kan varieras, Föratt uppnå en lämplig avvägning iförhållande till antalet mål som beräknas ankomma på varje försäkringsrättanser jag alt försäkringsrätten i bör omfatta fem avdelningarmed vardera sex domare, försäkringsrätien i tre avdelningar med sjudomare vardera och försäkringsrätien i två avdelningar med vardera femdomare. Med denna organisution blir antalet doniare 30 vid försäkringsrätten istockholmsområdet. 21 i och 10 i , Med hänsyn till atthandläggningen av avgiftsfrågor m, m, senare väntas bli överlord tillskatteadministrationen boren av avdelningarna 1977/78:20 136 iSiockholm inrättas som extra. Varjeavdelning bör bestå av två ordinarie domare, försäkringsrättsråd, varav en ärordförande på avdelningen och en vice ordförande. Som jag tidigare nämnt bör tiänsternavid en avdelning i inrättas som extra tjänster. Domstolenschef, som lämpligen benämns försäkringsräiisråd och chef för försäkringsrätt,bör vara ordförande på en av avdelningarna vid resp, försäkringsrätt. Vidarebör på varje avdelning finnas minst tre och högsl fem extra ordinarie tjänsterför försäkringsrättsassessorer. Vidarebör del på varje avdelning finnas särskilda föredragande. Även ledamöterna bördock, liksom i kammarrätterna, i viss omfattning själva föredra ärenden. Ifråga om antalet föredragande räknar jag med tre per avdelning i ochJönköping samt två i . Anlalel domare och föredragande skulle härigenom uppgåtill sammanlagt 89, varav 45 vid försäkringsrätien i , 30 iJönköping och 14 i , Varjeförsäkringsrätt bör ha en administrativ serviceenhel för ekonomi-och personaladministraiivafrågor. Till denna enhet böräven registrators- och expeditionsvaktsfunklionenvara knuien. Vidare bör enheten omfatta personal för allmänna skrivgöromål.Varje dömande avdelning bör dessutom ha tillgång lill två tiänster för kansli-och skrivgöromål. Sammanlagt räknar jag med att det behövs 43 tiänster föradministration, skrivgöromål m. m. Totalträknar jag således med att personalorganisationen vid de nyaförsäkringsrätterna skall omfatta 132 tiänster varav 66 i . 44i och 22 i .