prop · G1038 · 1977-12-31 00:00:00 — Detta förutsätterkunskaper om tillgängligt utbud på marknaden, möjligheler att kvalitativt ochkvantitativt bedöma behoven saml resurser i olika avseenden. Föralt närmare kartlägga hushållens situation i nämnda hänseende har utredningensökt formulera de krav som från hushållens synpunkt bör ställas pådistributionen av dagligvaror saml undersökt hushållens inköpsarbele, 1 densenare delen har en av utredningen genomförd, ingående hushållsundersökning iÖrebro kommun utgjort viktigt underlag. Dekrav som uiredningen menar bör ställas från hushållens synpunkt är i korthetföljande, - Sortimentet bör vara så stort alt hushållen irimlig omfattning kan tillgodose individuella behov och anspråk. - Sortimentet bör vara lätt tillgängligt eftersominköpsbehoven är stora och ofta återkommande. Tillgängligheten kan tillgodosesantingen genom butiker vid bostäder, arbetsplatser och utmed färdvägar ellergenom att va- Prop.1977/78:8 21 rornaav företagen fraktas till bostaden eller tillhandahålls genom kringföring iregelbundna turer. - Försäljning eller vamavlämning bör anpassas till detider då hushållens inköpare inle är bundna av t, ex. förvärvsarbete. - Priserna bör vara så låga som möjligt. Det ärspeciellt viktigt om man beaktar dagligvarornas stora andel av hushållensbudget. Detta gäller särskUt för stora hushåll med låga inkomster. - Information om varor, priser, hemsändning m. m, börfinnas i lättillgänglig form. - Försäljningsställenas miljö, dvs. utformning,utrustning och service, bör vara sådan att inköparnas arbete i butiken inteblir för besväriigt och tidskrävande. Företagensförutsättningar att tillgodose dessa krav harenligi utredningen väsentligtändrats i olika avseenden . De viktigasteförändringarna anges vara sortimentets tillväxt, minskningen av antaletförsäljningsställen, nyetablerade butikers lokalisering samt utbredningen avsjälvbeijäningssystemet. Delta har naluriigen medfört förändringar avhushållens situation i olika avseenden. Vadgäller sortimentets tillväxt anför utredningen att fier produkter och flervarianter av olika produkter givetvis innebär en ökad möjlighet för hushållenatt tillgodose olika behov och individuella anspråk. Förändringen mot butikermed ett fullständigt dagligvarusortiment synes också främja strävanden attrationalisera inköpen. Utvecklingen i dessa avseenden kan emellertid ocksåmedföra nackdelar för hushållen - sorlimentstillväxten ökar kraven påbutikernas storiek och med mycket stort sortiment följer svårigheter attöverblicka utbudet och träffa medvetna val. Svårigheterna kan öka med ökandesjälvbeyäningsgrad. Ifråga om förändringar av butikernas antal och lokalisering gäller att vatienedläggning av butik innebär en försämring av tillgängligheten ellervalmöjligheterna för ett större eller mindre antal hushåll. Delta gäller dockinte alllid i de fall nedläggningen avser butiker med enbart specialsortimentlill förmån för butik med ett fullständigt sortiment. I sådana fall kan tillgänglighetenlill hela sortimentet snarare förbättras. Vad som närmast är aktuellt äremellertid enligt utredningen vilken betydelse utvecklingen från smånärhelsbuliker mol större enheter i centra och vid trafikleder har förhushållens situation. Frågan gäller således närmast att väga behov av godtillgänglighet i förhållande till bostaden mot intresset av bl. a. storasortiment och fördelaktiga priser. Närdet gäller inköpsarbetet konstaterar utredningen bl.a. att hushållen uppenbartföredrar att göra täta inköp när de har god tillgång till butiker. undersökning gjorde tätortshushållen i i genomsnitt 5inköp , vilket i stort stämmer med liknande undersökning 5-6 årtidigare. Man gör i stor ulsträckning också inköpen i Rera butiker. Prop.1977/78:8 22 ochi genomsnitt läcktes endasl hälften av inköpsbehovet i det egna bostadsområdetsbutiker och resten i mera avlägsna inköpsställen. Till en del förklaras dettaav att man kombinerar inköpen av dagligvaror med andra ärenden eller att mangör dem i anslutning till arbetsresor. Hushållensinköpsfrekvens är i viss mån beroende av avståndet till närmaste butik.Hushåll i tätorten med mer än I km till närmaste butik gjorde således igenomsnitt 4 inköp , och i glesbygder ligger inköpsfrekvensen enligtolika undersökningar kring . Det förhållandevis tätainköpsmönstret beror till en del på att många hushåll saknar såvälförvaringsmöjligheter som transportmedel för att kunna koncentrera sina inköptill ett eller ett par lillfällen . Ett sådant inköpsmönster kräverockså en ingående planering av mathållningen. Närdet gäller utnyttiandet av olika butiker visar skilda hushållskategorier olikabeteende. Pensionärshushåll utnyttiar således den närmaste butiken mer änandra, och av de hushåll som utnyttjar stormarknaderna är relativt mångabarnfamiljer. Hushållens utnyttjande av den närmaste butiken beror i viss månpå dess läge och storlek - ligger butiken relativt långl bort utnyttjas den imindre utsträckning och delsamma gäller om den är liten. När del gällerinköpare i olika resurssilualion visade del sig i Örebro-undersökningen bl. a.alt de som hade förvärvsarbete och lillgång lill bil utnyttjadenär-hetsbulikerna mindre än andra. Denfortsatta utvecklingen av hushållens inköpsmönster beräknas - förutsatt attinga särskilda ingripanden görs - innefatta en långsam sänkning avinköpsfrekvensen, ökad rörlighet i fråga om val av inköpskälla, större andelköp med bil och ökad koncentration av köpen lill veckoslutet, 3.3.2Hushållens problem I inköpsarbeiei Utredningenhar analyserat hushållens problem i inköpsarbetet dels på en generell nivå,dels för speciella gmpper av hushåll. Härvid har behandlats bl. a. verkningarnapå hushållens transportarbete till följd av en fortsatt utglesning avbutiksnätet. Utredningen menar att dessa är svåra att närmare beräkna. Även omdet i första hand är små butiker i bostadsanknutna lägen som försvinner skulle,med hänsyn lill det inköpsbeteende som hushållen i visade, nedläggningav den närmaste butiken i många fall inle innebära någon drastisk ökning avtransportsträckorna . Utredningen framhåller dock att beroendet avden närmaste butiken varierar mellan olika hushållsgmpper. Generelltmenar utredningen ätt alla hushåll har fördel av butiker på nära avstånd ävenom de såsom i i genomsnitt inte handlar ens hälften av veckoinköpel där.Redan nu har hushållen i glesbygd samt i mindre bostadsområden och tätorter imånga fall förlorat sin närhetsbutik, Fömtom att en näriiggande inköpskällaförsvunnit mister dylika områden också butikens sociala funktion. Nedläggningav butik sker ofta ungefär Prop.1977/78:8 23 samtidigtsom nedläggning av skolor, poststation m. m. 1 dylika fall är butiksnedläggningenen del i ett större strukturproblem, anser utredningen, Isammanhanget påpekas att ett enskilt hushåll inte har möjlighel att påverkasina yttre inköpsförutsättningar. Hushållen kan rimligen inte avgöra vad derasinköpsbeteende betyder t. ex. för den närmaste butikens möjligheter altöverleva. Utredningenhar också funnit generella problem bl, a, när det gäller alternativethemsändning av varor efter lelefonorder. Alt sådan hemsändning inle har kommittill bruk i nämnvärd utsträckning kan bero på att butikerna intetillhandahåller inköpslisior, att konsumenten vill se varorna eller attavlämningen av varorna tidsmässigt eller på annat sätl kan vara besväriig. Utredningenhar vidare sökt belysa problemen för sådana grupper som kan få särskildaproblem lill följd av stmkluromvandlingen inom handeln. Blandmera generella problem nämns de svårigheler som hushåll i lands-eller glesbygdhar. Genom de längre avstånden till butik har hushållen i dessa områdentvingats minska inköpsfrekvensen. Även svårigheter att använda transportmedelkan ha verkat i denna riktning. För att klara inköpen är man - särskilt iextrema glesbygder - ofta hänvisad till samåkning i bil med grannar.Uiredningen konstaterar sålunda alt man i många glesbygdshushåll kan varaberoende av andra för att få sin varuförsörjning ordnad ulan allt för storauppoffringar. Ettannat problem i extrema glesbygder är alt butikerna i de närmare omgivningarnakan vara så små att de inte kan hålla ett tillräckligt sortiment av varor. Vissatyper av hushåll anlas kunna få problem vid en fortsatt utglesning avbutiksnätet. Utredningen framhåller bl, a, att pensionärshushållen är meraberoende av den närmaste butiken än andra hushållsgrupper. Utredningensundersökningar visar också all hushåll som saknar bil och som hardåliga yttre förutsättningar kan ha belydande svårigheler all ordna sinvamförsörjning, Uiredningenframhåller också de slora problem som personer med handikapp av olika slagutsätts för. De slag av handikapp som i della sammanhang är mesl besvärande ärrörelsehinder och synbesvär. Utredningen pekar bl. a. på alt en delrörelsehindrade kan förfiytla sig endasl med bil och behöver irafikorienieradeinköpsställen medan somliga behöver butiker på nära håll. Närhelsbuliker,särskilt av äldre lyp, fyller dock ofta inle kravet att entré och lokal börvara rymliga. Sammanfattningsvisfinner uiredningen att det är hushåll med goda resurser, i första hand medlillgång lill bil, som har de bästa förutsättningarna att anpassa sig tillförändringar i butiksslrukturen. Andra grupper kan få vidkännas betydligt ökadeuppoffringar för alt tillgodose sina inköpsbehov. Man finner också all svårainköpsförhållanden överlag föreligger i hushåll som inle har bil, som inte harbutik inom gångavstånd och som i vissa fall också saknar allmänna kommunikationerför all nå en butik. 1977/78:8 24 Utredningenhar samlat in statistik om de handelsanställda och även inhämtat derassynpunkler på förhållandena och utvecklingen inom handeln. Sålundakonslaleras, att de handelsanställda som arbetstagare utgör en mycket slorgmpp. Enligt folkräkningen var antalet sysselsatta med minst halvnormal arbetstid i denna grupp ca 435 000 personer. Som jämförelse nämnerutredningen att moisvarande anlal inom industrin utgjorde drygt en miljonpersoner. Av de inom handeln sysselsatta föll ca 278 000 på detaljhandeln. Uiredningenkonstaterar vidare bl. a., alt de handelsanställda har förhållandevis lågalöner, hög andel deltidsanställda och hög andel kvinnor. De handelsanställdassituation i förhållande till andra yrkesgrupper belyses i en rapport omdeltidsanställdas inkomster och sysselsätlningsförhållanden, som den dåvarandedelegationen (Ju 1973:03) för jämställdhet mellan män och kvinnor gav ut ifebmari 1975. Den visar bl. a, att av alla affärsbiträden arbetadedeltid, dvs, mindre än . Högre andel deltidssysselsattafanns endast inom yrkesområdet fastighetsskötsel och städning. Bland dedeltidsanställda affärsbiträdena var andelen kvinnor . Hälften av dedeltidsanställda kvinnorna var inie fackligt organiserade, och härvidlag avvekaffärsbiträdena inte nämnvärt från medeltalet. Organiserade deltidsanställdahade i nästan alla yrkeskategorier högre me-dellimförtjänsi än deoorganiserade. Närdel gäller inställningen till arbetsförhållandena har utredningen funnit all debutiksanslällda jämfört med arbetstagare i vissa andra yrken förefaller varaavgjort mer positiva. gäller bl, a. inställningen i allmänhel tillarbetet, till medarbelare och till affärstider. I fråga om arbetslokaler ochpersonalutrymmen var inställningen dock inle lika positiv. har buliksslruklurens förändring från fackligautgångspunkter i stora drag inte haft någon påtaglig negativ inverkan,anför uiredningen. Någon större förändring av antalet sysselsättningstillfällenhar inte skell under senare lid och lidigare arbelsmiljöproblem har till en delblivit lösta. efterlyser dock bättre utbildning ochpekar på problem med ojämn arbetsbelastning, särskilt i slormarknader. aktualiserar för- och nackdelar med små eller stora butiker ocksåaffärslidsfrågan. Förbundet menar att det är de stora enheterna som drivit framsöndagsöppethållandet och det vidgade öppethållandet i övrigt, vilket harvaril negativt för de anställda. 3.5Kraven på handeln och behovet av åtgärder Utredningenhar inte funnit det lämpligt eller möjligt att ställa upp preciserade mål fördistributionen av allmän giltighet, utan frågan om önskvärd utformning avföretagens tiänster samt butikernas lämpliga lokalisering får Prop.1977/78:8 25 avgörasi olika lokala situationer, Däremoi anger uiredningen vissa allmänna krav ochönskemål, som distributionssystemet bör uppfylla. Dessa måsle menar uiredningenmed nödvändighet variera mellan olika bebyggelsetyper, då det framför allt ifråga om närhet lill butikerna inte är möjligt att ställa upp samma önskemål l.ex. i glesbygd som i tätorter. Enutgångspunkt är all i försia hand tillgodose intressena hos hushåll som harlångl till butik och konsumentgmpper som i olika avseenden har dåligaförutsättningar för inköpsarbeiei, dvs. hushåll utan möjlighet att använda bilvid inköpen, hushåll där inköparna har brist på tid eller har svårt att gå ochatt bära och hushåll där bristande förvaringsmöjligheter gör täta inköpnödvändiga. Itätorter gäWer frågan om tillgänglighet lill butik närmast vilken grad avnärhet som bör eftersträvas. Inom överskådlig framtid synes nämligenbu-liksbeståndel i medelstora och större tätorter under nu rådande förutsättningarinte komma att utglesas till den grad all allvarliga problem medtillgängligheten uppstår för merparten av hushållen. Ett allmänt önskemål börenligt utredningen vara att dagligvarubutiker finns med god spridning icentralare delar och att åtminsione en butik finns i varje friliggande bostadsområde. Vidplaneringen av nya bostadsområden anser utredningen att man i fråga omdagligvambutikerna bör eftersträva - att maximala gångavståndet blir högsl I km till enfullsorterad butik - att gångavståndet till sådan butik för fiertalethushåll bör vara ca 500 m eller mindre - att det bör undersökas om en mindrekompletteringsbutik kan etableras om ovannämnda önskemål inle kan uppfyllas, t.ex. vid småhusbebyggelse - alt det alltid bör undersökas om butikerna kanspridas i området när underiagel är tillräckligt för fier än en butik - saml att planeringen görs fiexibel så allanpassning kan ske lill ändrade förutsättningar och behov. Omförhållandena är sådana all bostadsområden har slörre maximala gångavstånd änI km till butik är det väsentligt, att möjlighel till resor med kollektivairafikmedel för buliksbesök saml hemsändnings- och hemköps-service föreligger. Ettannat krav avser all tillgodose iniressei av alt valmöjligheter mellan butikerav olika slag finns i medelstora och större tätorter. Frågan om all la balansmellan butiker av olika storlek och med olika sortimenisinriktning och prisnivåkan inte lösas generelll ulan måste avgöras mot bakgrund av de lokalaförhållandena i varje särskilt fall. Del är därvid enligt uiredningen av viktall myckel slora enheter inte tillkommer innan lämpligheten ingående prövals iolika avseenden. Fördelningen av butikerna mellan olika företagsgmpper harbetydelse för konkurrensförhållandena . Vid fördelning av nyabutikslägen bör tillses att företagsgmpper som är underrepresenterade i orteni första hand kommer i fråga. 1977/78:8 26 Öppethållandetidernamåste enligl uiredningen anpassas till de tider då hushållens inköpare inle ärbundna av förvärvsarbete. Butikernas framtida service när det gälleröppelhållande blir dock beroende av resultaten av den omprövning avaffärslidsfrågan, som görs av afrärlidskommilté. Uiredningenmenar vidare all krav på informaiion och transporttjänster i princip bör gällaför alla butiker. Mindre krav kan dock ställas på mindre butiker. Lågakostnader och priser är slulligen ett viktigt krav från såväl hushållens somsamhällets sida, som andra krav ofla får underordnas, Iglesbygder måsle krav och önskemål modifieras i vissa avseenden. Del gällerfrämsl tillgängligheten lill butik, där kraven snarasl får uttryckas iresiidstermer. Uiredningen anser att en restid till butik medkollektiv trafik bör vara maximum utom möjligen i mera extrema glesbygder. Somalternativ till buliksbesök bör hemköpsservice tillhandahållas av allabutiker. Möjligheler lill såväl kollektiva resor som bör finnas minsltvå gånger . Distributionendrivs i ell marknadsekonomiskl system som trots brister och svagheter inrymmerfördelar för konsumenterna. En förutsättning för alt marknadsekonomin skallfungera så bra som möjligt har bedömis vara alt en fri och obunden konkurrensråder mellan företagen, Uiredningen anser att konkurrensen i dagligvaruhandelni slort har fungerat väl i fräga om bl, a. koslnadspressande rationaliseringaroch sortimentsulveckling. Konkurrensen i sig förmår dock inte lösa föreliggandeproblem i fråga om tillgänglighet och åstadkomma de förändringar i ulvecklingensom utredningen bedömt nödvändiga. a, menar utredningen alt den förväntadeutvecklingen mot en struktur som huvudsaklingen skulle bestå av storbutikermåste hejdas. Åtgärder med följande syften föreslås, nämligen - alt förbättra anpassningen i marknadssystemet - alt lösa problem med varuförsötiningen ochåstadkomma tillfredsställande service för hushällen - samt all förändra ulvecklingen så all socialaaspekler blir beaktade. Deåtgärder som utredningen menar bör vidtas bör syfta lill att underlättahushållens inköps- och transportarbete. De skall kunna avse att direkl påverkabuliksslruklurens ulveckling generelll och i specifika fall. De skall ocksåkunna vara ägnade all undanröja brister i anpassningen mellan förelagens utbudoch hushållens efterfrågan, Uiredningenhar funnii att det i samliga fall krävs ökade insalser av olika samhällsorganför all få lill slånd önskade förändringar. 1 viss ulslräckning krävs ocksåökade befogenheter för myndigheler. Del är, menar 1977/78:8 27 uiredningen,allmänt selt angelägel all samhället på lokal, regional och central nivå meraaktivt tar sig an distributionsfrågorna, kan ske ulan all man därmedmbbar nu gällande grundförutsättning, nämligen alt distributionen äger rum iell decentraliserat ekonomiskt syslem med belydande handlingsfrihet för bådeförelag och hushåll. Detärenligt uiredningen från demokratisk synpunkl väsentligt, all vikligasamhällsuppgifter löses så nära människorna som möjligt. Det är därförnaturligt all kommunerna har ett ansvar även för butiksstrukturens utvecklingoch alt ställningstagandena blir sakligl väl underbyggda och politisktförankrade. Den genomförda kommunindelningsreformen har också tagit sikle påalt göra kommunerna lill väl avpassade områden för den lokalasamhällsplaneringen. Kommunernas förvaltningsorganisation har byggts ut ochgjorts mera kvalificerad för olika lillkommande uppgifter. Församhällsorgan på regional och central nivå blir enligl uiredningen uppgifternanärmasl all t. ex. förhandla och samordna i mera övergripande frågor, tainitiativ lill och anvisa medel lill forskning, bedriva undersökningsverksamhetoch information samt liksom nu lillämpa och övervaka olika lagbestämmelser.Myndigheterna som arbetar med pris-, konkurrens-och konsumentfrågor har redanslora insikler i allmänna förelags- och hushållsproblem men bör bli merainriktade på all behandla distributionsfrågor än vad som är fallet.Utredningen finner det särskill väsentligt all distributionsområdet merasystematiskt bevakas utifrån konsumentpolitiska utgångspunkter. Enhuvudfråga när del gäller kommunernas uppgifter är ulformningen av enöversiktlig deialjhandelsplanerlng. Uiredningen redovisar de förslag sombutiksetableringsutredningen tidigare hade lämnal i ämnet, vilka jämte avgivnaremissvar har överlämnats lill utredningen. Uiredningen redovisar vidare enmodell för deialjhandelsplanerlng som har utarbetatpå uppdrag av uiredningen. Där beskrivs hur delaljhandelsplaneringen kanknylas an lill det återkommande planeringsarbetet i kommunerna.Arbetet har koncentrerats på all redovisa riktlinjer för planeringen påöversiktlig nivå. Deutredningar och synpunkler på kommunernas roll för buliksslruklurensulveckling som sålunda lagls fram visar enligt uiredningen entydigt, altkommunerna här anses ha ell ansvar som bör komma lill utiryck i en målmedvetenoch insiktsfull handläggning av frågor som rör hushållens behov av kommersiellservice. Om kommunerna mera effektivt än nu skall kunna påverka ulvecklingenutifrån bedömningar av hushållens servicebehov måste deras planering avdelaljhandelsseklorn förbällras. Problemen i detaljhandeln och kommunernasresurser för planering skiljer sig avsevärt mellan olika kommuner.Handläggningsordningen för den översiktliga de- 1977/78:8 28 laljhandelsplaneringenbör vara sådan all även kommuner med små resurser kan ulföra planeringen. Denbör vara så allmängiltig all den fungerar även för kommuner därslörre krav måsle ställas på denna planering och där man kan förvänta attplaneringsprocesserna är mera omfallande. skall planeringen fördetaljhandeln samordnas med annan social, ekonomisk och fysisk planering ochgöras rullande, dvs, löpande revideras, framhålls del. Närdel gäller planeringens genomförande ansluter sig utredningen i allt väsenlligilill de riktlinjer som Kommunförbundei har föreslagii. Innebörden av dessa är islorl följande. Planeringenav varuförsörjningen bör knylas till den kommunala planeringsprocessen genomde s. k. gemensamma planeringsförutsättningarna. Dessa utgör de villkor ochramar för kommunen som skall gälla , de skall reviderasårligen och förankras politiskt genom beslut i kommunfullmäktige. Dettamaterial kan dock knappasl utvidgas med specifika uppgifter om hushållens behovoch anspråk och om detaljhandeln, utan dessa bör redovisas för sig, 1 sambandmed att de gemensamma fömtsättningama revideras av kommunstyrelsen bör ocksåvamförsörjnings-frågorna tas upp så att de kan behandlas med andrabetydelsefulla faktorer såsom näringsliv i övrigt, trafikförhållanden ochsamhällelig service. Degemensamma planeringsförutsättningarna skall redovisa nuläge ochutvecklingstendenser för befolkning och näringsliv, för bostadsbestånd ochbostadsbyggande, för samhällelig service, kommunikationer m. m. De skall ävenange kommunalpolitiska ställningstaganden som grundas på delta underlag samlmål för kommunens och kommundelarnas framlida ulveckling. Den servicekommunledningen vill tillförsäkra kommunens invånare skall anges. Detaljhandelnpåverkas i hög grad av sådana ställningstaganden som gmndas på della underlagsaml mål för kommunens och kommundelarnas framlida ulveckling. Den servicekommunledningen vill tillförsäkra kommunens invånare skall anges.Detaljhandeln påverkas i hög grad av sådana ställningstaganden och mål, framförallt genom att de redovisar den eftersträvade mmsliga fördelningen av bostäderoch arbelsplalser som är den grundläggande fömlsättningen för detaljhandelnsverksamhet. Vidare kan kommunledningens val av utvecklingslinjer innebära attdetaljhandeln indirekt får stöd, t. ex. genom kompletterande bebyggelse somkan öka kundunderlaget och genom förändring av trafikförhållandena som kanförbättra tillgängligheten. Närdel gäller hushållen är del svårt att klarlägga verkliga behov. Man får iavvaktan på förbättrad kunskap göra allmänna överväganden mot bakgrund avålderssammansättning, förvärvsfrekvens, lillgång lill bil, ekonomiska resurseroch liknande faktorer. Kraven på service måste med nödvändighel variera medbl. a, bebyggelsetypen och kan förändras över tiden t. ex. genom förskjutningari åldersstrukturen. Detsärskilda planeringsunderiaget för detaljhandeln bör beskriva nuläget Prop.1977/78:8 29 a. konsumtionsunderlag, butikernas antal, lokalisering, omsättning ochyla, helst också deras typ av sortiment samt prisnivå, 1 nulägesbeskrivningenbör även ingå uppgifter om varuhussar och deras verksamhetsområden,förekomsten av hemsändning saml öppelhållandeliderna. Helst bör även hushållensinköpsvanor kartläggas. Underiagel skall också redovisa förväntad utveckling iolika kommundelar och hur detaljhandeln kan väntas bli påverkad därav om ingasärskilda åigärder vidtas. Materialeti planeringsunderlaget bör sammanställas på sådani säll all föreliggandeproblem beiräffande vamförsörjningen las fram, såväl för nuläget som vid olikautvecklingslinjer och handlingsalternativ.