prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Här kan också nämnas denya bestämmelser som förbjuder rättighetsbegränsningar enbart på grund avpolitisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning och som skyddar motras- och könsdiskriminerande normgivning. Reglernai det nya rättighetskapitlet innebär vidare att rättighetsskyddet förstärks påflera olika sätt. Till de absolut skyddade rättigheter som redan från börjanfanns RF har fogats ytteriigare rättigheter som inte heller kanbegränsas annat än efter grundlagsändring; nämligen skyddet mot tvång all getill känna åskådning, skyddet mot tvång all delta i sammankomst för DelII Ju:l Skr 1977/78:103 4 opinionsyttringetc, skyddet rnoltvång aU tillhöra'trossamfund eller annanåskådningssammanslutning, skyddet mot åsiktsregistrering samt skyddet mot kroppsstraff,tortyr och medicinsk påverkan i syfte att tvinga fram eller hindra yttranden.Också de särskilda diskrimineringsförbuden är absoluta. Av opinionsfriheternahar religionsfriheten fött ell absolut skydd. Övrigaopinionsfriheter samt rörelsefriheten, skyddet för den enskildes integritet iolika hänseenden och domstolsoffentlighelen kan även i fortsättningenbegränsas genom vanlig lag. Möjligheterna alt besluta rältighetsbe-gränsandelagar har emellertid inskränkts på flera sätt. Längst går dessa inskränkningari fråga om föreningsfriheten som ISr begränsas endast såvitt gällersammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur ellerinnebär förföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visstetniskt ursprung. I övriga delar är skyddet för föreningsfriheten lika absolutsom t.ex. skyddet mot landsförvisning. Också mötes- ochdemon-stralionsfrihelerna bereds skydd genom bestämmelser som anger de ändamålför vilka dessa friheter (2r begränsas. Dessa bestämmelser innebär i sak attmötes- och demonstrationsfrihelerna knappast kan begränsas utöver vad som f.n.görs i lagen om allmänna sammankomster. Ocksåi fråga om yttrande- och informationsfriheterna innehåller 2 kap. RF i sin nyalydelse en uppräkning av ändamål för vilka begränsningar får ske. Dessafriheter Hr begränsas av hänsyn lill rikets säkerhet, folkförsörjningen, allmänordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivets heigd och förebyggandetoch beivrandet av brott. Vidare lär friheten atl yttra sig i näringsverksamhetbegränsas. Uppräkningen är emeUertid inle uttömmande. Generellt gäller alldessa friheter får begränsas om särskilt viktiga skäl föranleder del.Grundlagslexlen understryker dock vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet ochinformationsfrihet i politiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga ochkulturella angelägenheter. Såvitt gällerrörelsefriheten, skyddet för den enskildes integritet i skilda hänseenden ochdomstolsoffentligheten finns inte några motsvarigheter till de nu nämndareglerna till skydd för opinionsfrihelerna. 1 fråga om samtligabegränsningsbara rättigheter gäller emellertid vissa generella begränsningsramar.Rättighetsbegränsningar får sålunda göras bara för att tillgodose ändamål somär godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Vidare Hr en begränsning aldrig gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett denoch den får inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den friaåsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Som redan har nämntsliren begränsning inle heller göras enbart på grund av politisk, religiös,kulturell eller annan sådan åskådning. De nya reglerna innebärvidare att utlänningar här i riket flr ett förstärkt rätlighetsskydd. 1 frågaom de flesta absoluta rättigheter jämställs de helt med svenska medborgare.Såvitt g:äller det stora flertalet övriga rättigheter är utlänningarnalikställda med svenska medborgare om annat inle följer av särskildaföreskrifter i lag. En viktig del av skyddetför fri- och rälligheterna utgörs av den lagprövningsrält som f.n. anses;tillkomma domstolar och andra rättstilläm-pande organ och som avses beståoförändrad tills vidare. Om en domstol eller annan myndighet finner att enföreskrift i lag eller lägre författning uppenbart strider mot grundlag fär deninte tillämpa föreskriften. Detsamma gällerom ett grovt formfel har begåtts vidföreskriftens tillkomst. 1 motsats till vad fri-och rätlighelsutredningen hadeföreslagit innehåller RF:s nya rättighelskapilel emellertid inte någonuttrycklig bestämmelse om lagprövningsrätlen. 5 Kommittéer: Del II Ju:l Vidsidan av de egentliga rättighelsreglerna i 2 kap. innehåller RF fr.o.m. den 1januari 1977 också ett programstadgande som anger de viktigaste målen för densamhälleliga verksamheten. Detta stadgande har tagits in i 1 kap. omstatsskickets grunder i en ny 2 §. Parallelltmed arbetet på att förslärka RF:s grundlagsskydd har det också bedrivits enlagstiftningsverksamhet inriktad på att bygga ut och förstärka det särskildarätlighetsskyddel i TF. Den tillsalla massmedieutredningen ladesommaren 1975 fram förslag till en ny massmediegrundlag som skulle ersätta TFoch som innehöll regler om yttrandefriheten i tryckt skrift, ljudradio, TV ochfilm. På grundval av delta förslag har viktiga förstärkningar gjorts avrätlighetsskyddel i TF. Dessa grundlagsändringar har beslutats av riksdagenunder och kommer att träda i kraft . De nya reglernainnebär främst dels en utvidgning av TF:s yttrandefrihetsskydd till att avseockså stencilerade, fotokopierade och på liknande sätt mångfaldigade skrifter,dels en förstärkning av skyddet för den som anskaffar eller lämnar upplysningarför publicering. Denu nämnda ändringarna i RF och TF utgör emellertid inte någon slutpunkt iarbetet på att förslärka skyddet för den enskildes fri- och rättigheter. Denomständigheten att massmedieutredningens förslag inle har lett till beslut omen ny massmediegrundlag innebär sålunda inte att planerna på atl ersätta TF meden grundlag med vidare syftning har skrinlagts. 1975/76:204 aviseradesen ny utredning som på grundval bl.a, av massmedieutredningens förslag skulleutarbeta en särskild yttrandefrihetsgrundlag (s. 38). Också i fråga om RF:srättighetsskydd har förutsatts all lagstiftningsarbetet skall fortsätta. Ipropositionen med förslag till de nya rättighetsreglerna förordade minföreträdare sålunda atl möjligheterna att bygga ut skyddet för de medborgerligafri- och rättigheterna med regler om förfarandet vid rältighetsbegränsandelagstiftning utreds i särskild ordning (prop. 1975/76:209 s. 89 f.). 1 sambandhärmed borde också utredas frågan om lagprövningsrättens framtida utformning(s. 95). Dåvarande justitieministern förordade vidare en förutsättningslösutredning av lagrådets uppgifter inom hela lagsliftningsområdet (s. 96). Förslagetalt fullfölja arbetet med en särskild yttrandefrihelsgrundlag godtogs avriksdagen utan särskild kommentar (KU 1975/76:54). 1 samband med att riksdagenbehandlade förslaget till nya rättighelsregler i RF log den upp hela frågan omdet fortsatta arbetet på fri- och rättighetsområdet till diskussion. Det varenligl KU (1975/76:56 s. 13 f.) angeläget att arbetet på alt förstärka ochfördjupa skyddet förde medborgerliga fri- och rättigheterna inte sågs somavslutat i och med att fri- och rältighelsproposilionen hade framlagts ochbehandlats av . KU förordade atl arbetet i stället fortsattes ävendärefter med bl.a. en ny utredningsomgång med följande remissbehandling. 1detta utredningsarbete borde enligt utskottets mening ingå överväganden ommöjligheterna alt i stor utsträckning ge ell fullständigare grundlagsskydd åti första hand yttrandefriheten, informationsfriheten, mötesfriheten,demonstrationsfriheten och föreningsfriheten. Utskottet erinrade i dettasammanhang om den aviserade utredning som skall ha i uppdrag alt utarbetaförslag lill en särskild yttrandefrihelsgrundlag innehållande regler om bl.a.yttrandefriheten i film, radio och TV samt i de ytterligare medier somlämpligen kan bli föremål för sådan särskild reglering. Utskottet förordade atltill utredning skulle upptas också frågan om all i grundlag på ett sätt sommotsvarar regleringen av tryckfriheten i TF infoga närmare bestämmelser om ävenandra opinionsfriheter än yttrandefriheten. DelII Ju :1 Skr 1977/78:1193 6 skallsyfta till att i största möjliga utsträckning i grundlag uttömmande regleraifrågavarande friheter. Detfick enligl ulskoltel ankomma på regeringen att bedöma om utredningsarbetet isin helhet bör bedrivas i en eller flera kommittéer. Utskottet förutsatteemellertid som självklart ett betydande inslag av parlamentariker iutredningsarbetet. Parallellt med arbetet på atl i ökad utsträckning bereda ettabsolut grundlagsskydd bl.a. ftir opinionsfrihelerna borde enligt utskottetsmening övervägas frågan om att förstärka skyddet för rättigheter som inte kanskyddas på delta sätt. Som exempel på en sådan förstärkning nämnde utskottetregler som bättre än riksdagsordningens allmänna bestämmelser om bordläggning,följdmotionsrätl, återremiss till utskott och uppskov med behandlingen avärende tillgodoser det särskilda behov av utrymme för allmän debatt kring etträltighetsbegränsande lagförslag som ibland kan förekomma. Sådana regler omtidsutdräkt mellan förslag och slutligt beslut skulle enligt utskottetförbättra möjligheter att underkasta framlagda lagförslag ennoggrann prövning mot bakgrund av bl.a. de synpunkter som kan ha förts fram iden allmänna debatten. Utskottetdelade vidare föredragande departementschefens uppfattning att enförutsättningslös utredning om lagrådels ställning och uppgifter borde kommalill stånd och all också lagprövningsrätten borde omfattas avutredningsuppdraget. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottet i samtliga de nu nämnda hänseendena. Detfortsatta utredningsarbetet på fri- och rättighetsområdet bör nu inledas. Jagavser att hemställa om bemyndigande atl tillkalla en parlamentariskkommitté som skall fä i uppdrag atl med utgångspunkt i massmedieutredningensförslag utarbeta förslag till en ny yttrandefrihelsgrundlag. Det kan visa siglämpligt alt i en sådan grundlag reglera också yttrandefriheten vid möten ochdemonstrationer, vilket i så fall skulle innebära alt skyddet för mötes- ochdemonslrationsfriheterna flyttades över från RF lill den nya grundlagen. Detutredningsuppdrag som jag har nämnt är av en sådan omfattning ochsvårighetsgrad atl det inte kan påräknas leda lill ett propositionsförslagredan under innevarande valperiod. Eftersom det är angeläget atl snarastmöjligt få till stånd en förbättring av grundlagsskyddet för de medborgeriigafri- och rättigheterna anser jag emellertid att det nu genast bör tillkallas ensärskild kommitté som skall fä i uppdrag alt lägga fram förslag tillförstärkning av RF:s rättighetsskydd så snart att det första riksdagsbeslutetkan fattas före nästa ordinarie riksdagsval. Även denna kommitté bör hapariamentarisk sammansättning. Som framgår av denredogörelse som jag har lämnat tillåter RF också efter den 1 januari 1977att vissa rättigheter begränsas genom vanlig lag inom delvis ganska vida ramar.Bl.a. gäller detta yttrande- och informationsfriheterna. Den särskildayttrandefrihelsulredningens arbete kan förväntas leda fram till reglersominnebär atl de för vårt demokratiska samhällsskick särskilt betydelsefulladelarna av yttrandefriheten och de övriga opinionsfrihelerna fär ettgrundlagsskydd av samma styrka som del nuvarande tryckfrihets-skyddet. Atl åstadkommaen sådan omfattande materiell rättighetsreglering är emellertid, som jag nysshar nämnt, en tidskrävande uppgift. Med hänsyn till den begränsade tidsram somgäller för den nu aktuella kommittén bör denna på hithörande område i förstahand inrikta sig på att utarbeta särskilda regler om förfarandet vidrältighetsbegränsande lagstiftning. 7 Kommittéer: Del II Ju:l skallha till uppgift att ställa upp hinder mot att en riksdags majoritet, t.ex.under inflytande av påtryckningar från främmande makt eller påverkad av entillfällig inhemsk opinion, utnyttjar möjligheten att inom de ramar som RFställer upp besluta om rättighetsbegränsningar av ett slag som normalt skullete sig helt oacceptabla. En naturlig lösning förefaller här vara att skaparegler som innebär att rättighetsbegränsningar inte kan beslutas lika snabbtsom vanlig lag. Kommittén lär vid sin utformning av sådana regler bl.a. taställning till om ett krav på särskild tidsutdräkt skall gälla undantagslöst ellerom under vissa förutsättningar - t.ex. om en betydande majoritet kanvinnas för ett lagförslag - eller på vissa områden skall kunna fä lill stånd enrällighelsbegränsning ulan särskild tidsutdräkt genom ell enda beslut. Det äruppenbart att behovet av att kunna begränsa rättigheter genom ett enda beslutökar ju större det rätlighetsområde är som omfattas av de särskildaförfarandereglerna. Kommittén bör därför också överväga om dessa regler kanbegränsas lill att gälla opinionsfriheterna eller om de skall ha störreräckvidd. Kommitténsandra huvuduppgift skall, i enlighet med vad har förordat, vara atlta ställning till lagprövningsrättens roll i rätlighetsskyddet och hur dennarätt bör vara utformad . Dentredje av kommitténs huvuduppgifter gäller lagrådets ställning. Enligt minmening talar starka skäl för ett återinförande av en obligatorisk medverkan avlagrådet i lagstiftningsarbetet. Såvitt gäller denna fråga bör det kommandeutredningsarbetet bedrivas i två etapper. Jag avser att senare denna dag begärabemyndigande att tillkalla en särskild utredare som skall överväga frågorna omlagrådets sammansättning och arbetsformer och om inriktningen av lagrådelsgranskningsverksamhel saml om dess beräknade arbetsbörda vid olikaavgränsnjngar av området för en obligatorisk lagråds-granskning. Dettautredningsarbete, som bl.a. kan väntas leda till flera alternativa utformningarav ett system med obligatorisk lagrådsgranskning, bör vara avslutat . Det bör sedan lämpligen ankomma på den kommitté som nuskall tillkallas att mot bakgrund av det sålunda tillgängliga materialet taställning till hur man skall avgränsa området förden obligatoriskagranskningen, hur lagrådet skall vara sammansatt och hur dess granskning avrältighetsbegränsande lagar skall föras in som en särskild del avrätlighetsskyddet. 1samband med utskottsbehandlingen av förslaget till nya fri- ochrättighelsregler avgavs ett stort antal reservationer med bl.a. krav påytterligare förstärkningar av rältighelsskyddet. Här kan pekas på frågorna omförstärkning av skyddet för egendomsrätten, krav pä en viss minsta lid mellande två besluten vid grundlagsändring, förbud mot rättigheisbegräns-ning pådiskriminatorisk grund, utvidgning av förbudet mot retroaktiv lagstiftning samtregler till skydd för näringsfriheten och den s.k. föräldra-rällen, dvs.föräldrarnas rätt att ha vårdnaden om sina barn och att bestämma om derasuppfostran och utbildning. Den av mig nu förordade kommittén bör vara oförhindradatl ta upp även sådana frågor till behandling. Såvitt gäller egendomsrätten börarbetet i första hand inriktas på uppgiften att närmare ange kvalitetskravet påden ersättning som enligt RF i gällande lydelse skall utgå vid expropriationoch annat sådant förfogande. Om kommittén skulle finna att näringsfriheten ochföräldrarätten bör komma lill uttryck i RF bör den la ställning till om detlaskall ske genom kompletteringar av program-stadgandet i I kap. 2 § RF i dettalagrums nya lydelse eller om man i någon utsträckning bör bereda dessarättigheter skydd med hjälp av bindande rättsregler i 2 kap. RF. DelIIJu:2 Skr 1977/78:103 8 Kommitténbör under sitt arbete hålla kontakt med den särskilda yltrandefrihetsutredningsom jag har nämnt i det föregående. Somjag redan har sagt bör det första riksdagsbeslutet om ett förstärkträtlighetsskydd i RF kunna fattas års val. Detla innebär alt det nudiskuterade utredningsarbetet måste genomföras med skyndsamhet. Kommitténsförslag bör läggas fram senast vid utgången av . Jagvill i detta sammanhang slutligen nämna att jag avser att föreslå regeringenatl redan under innevarande förelägga förslag till reglersom bidrar till att förstärka skyddet för de medborgerliga fri- ochrättigheterna genom alt möjliggöra beslutande folkomröstning igrundlags-sliftningsfrågor. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommitté med högst älta ledamöter för alt utreda frågan omförstärkt skydd i regeringsformen för de medborgerliga fri- och rättigheterna, attutse en av ledamöterna au vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat arbetsbiträde åtkommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligl kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 2.Lagrådets ställning och uppgifter Departementschefen,statsrådet , anför. Degrundläggande reglerna om lagrådet, vilket inrättades som ettfristående statsorgan för granskning av lagförslag, återfinns f n. i 8 kap. 18§ regeringsform (RF). Av bestämmelserna där framgår att det ilagrådet skall ingå domare i högsta domstolen och regeringsrätten och atl dessuppgift är att avge yttranden över lagförslag lill regeringen. kan enligt RF inhämta yttranden av lagrådet. Några bestämmelserom när yttrande skall inhämtas finns inle i grundlagstexten. omlagrådets uppgifter kompletteras av reglerna riksdagsordning (RO) omriksdagsutskotts möjligheter att inhämta yttranden från statliga myndigheter.Enligt 4 kap. 10 § RO skall statlig myndighet i princip lämna upplysningar ochavge yttrande när utskott begär det. Redan en tredjedel av utskottets ledamöterkan fä till stånd en sådan 9 Kommittéer: Del II Ju:2 begäran.Utskottsmajoriteten kan emellertid hindra att yttrande inhämtas, om den finneratt därmed förenat dröjsmål med ärendets behandling skulle leda till avsevärtmen. Den i RF och RO fastslagna rätten för riksdagsutskotten alt formelltremittera lagförslag lill lagrådet är en nyhet i förhållande till vad somgällde före 1973-74 års författningsreform. Denärmare reglerna om lagrådels organisation finns i lagen (1965:186; ändradsenast 1974:578) om lagrådet. Av denna lag framgår alt lagrådet kan utgöras avhögst tre avdelningar varav en ordinarie och två extra. I varje avdelning skallnormalt tjänstgöra tre justitieråd och ett regeringsråd, vilka samtliga utsesav resp. domstol. Regeringen kan emellertid förordna atl en annan lagfarenperson skall träda i stället för ett av justitieråden. Regeringen har ocksåmöjlighet att för ett visst ärende öka ut en lagrådsavdelning med en särskiltfackkunnig person. 1 övrigl innehåller lagrådslagen regler om när extraavdelning skall träda i tjänst, närmare bestämmelser om utseende avlagrådsledamot och ersättare för ledamot samt bestämmelser om ledamots rättlill ledighet och om hans tjänstgöring i den domstol han tillhör. Detfinns inle några regler rörande omfattningen av lagrådets granskning. Allmänenighet råder emellertid om att yttrandena bör begränsas till att avselagförslagens rent juridiska utformning och frågor rörande samordningen mellande föreslagna lagarna och redan existerande lagstiftning, däribland derasförenlighet med grundlag. Frågor som gäller en föreslagen lags politiskalämplighet faller således utanför lagrådets granskningsverksamhet. Framtill gällde att regeringen var skyldig att inhämta lagrådets utlåtandeöver förslag till lagstiftning enligt 87 § RF - dvs. allmän civil-och kriminallag, kriminallag för krigsmakten och kyrkolag - samt över förslagtill sådan lagstiftning som enligt särskilda bestämmelser i skulle beslutasi den i 87 § föreskrivna ordningen. Som exempel på lagstiftning av det senareslaget kan nämnas lagstiftning om högsta domstolens och regeringsrättenssammansättning och tjänstgöring, om lagrådet, om svenskt medborgarskap och omstatstjänstemannens rällsslällning. Bestämmelserna RF innebar efterordalagen atl yttrande från lagrådet skulle inhämtas också i de fall där Kungl.Maj:l med stöd av 89 § överlämnade delar av den administrativa eller ekonomiskahormgivningen till samfälld lagstiftning i den i 87 § föreskrivna ordningen. 1praxis ansågs dock skyldighet alt höra lagrådet inte föreligga i 89 §-fallen.Bland de klart utläsbara undantagen från granskningsobligatoriet märktessärskilt grundlag, vallag, kommunallag, sekretesslag och helaskattelagstiftningen. Denobligatoriska lagrådsgranskningen avskaffades genom grundlagsändringar sombeslutades . Det viktigaste skälet för denna åtgärd värden kraftigaökningen av lagrådets arbetsbörda. Lagrådet hade från sin tillkomst år 1909fram arbetat på endast en avdelning. Vid mitten av 1960-laletökades emellertid belastningen på lagrådet i så hög grad, atl statsmakternagenom grundlagsändringar 1964-65 gjorde det möjligt för lagrådet att arbeta påflera avdelningar. Den uppdelning av arbetet på två avdelningar som skedde påhösten 1965 visade sig snart otillräcklig och en tredje lagrådsavdelninginrättades efter erforderiiga lagändringar . Denna lösningbetraktades emellertid endast som ett provisorium I väntan på en meralångsiktig lösning av frågan om lagrådsgranskningen. Förslag till en sådanlösning redovisades i en inom utarbetad promemoria (DsJu 1969:14), som bl.a. innehöll förslag till övergång till en ordning medfakultativ lagrådsgranskning. 1970:24 föreslogs, i enlighet med vad som hade förordats i DelIIJu:2 Skr 1977/78:103 10 promemorian,atl 87 ij RF skulle ändras på så sätt atl del överlämnades åt Kungl. Maj:t attfritt bestämma om lagrådets yttrande skulle inhämtas över ett lagförslag ellerinte. Föredragande departementschefen nämnde att den tredje lagrådsavdelningenvisserligen hade dragits in men framhöll attlagstiflningsverksaniheten låg kvar på sådan nivå att det inte var osannoliktatl en tredje avdelning åter kunde behöva inrättas (s. 36). Redan detförhållandet att lagrådet må:äte arbeta på två avdelningar innebar enligldepartementschefen att lagstiftningsarbetet i alltför stor utsträckning inkräktadepå de två högsta domstolarnas dömande verksamhet (s. 37). Riksdagensbeslut innebar att propositionsförslaget antogs i oförändrat skick. Beslutetvar dock inteenhiUligt. majoritet (KU 1970:20) anförde isamband med beslutet som en särskild fördel med övergången till ett fakultativtsystem all det därmed blev möjligt att bereda utrymme för lagrådsgranskning förandra kategorier av lagförslag än de som ingick i den obligatoriska sektorn.Enligt utskottet torde en lagrådsgranskning av ell lagförslag inom detdåvarande fakultativa området i åtskilliga fall allmänt sett framstå som enangelägnare uppgift än granskningen av vissa förslag inom den obligatoriskasektorn. Reservanterna framhöll däremot den obligatoriska lagrådsgranskningensstora värde och ansåg atl en lösning kunde anstå i avbidan på den föreslåendetotala grundlagsreformen. Deregler om lagrådet som beslutades i samband med grundlagsreform ochsom fortfarande gäller innebär, som framgår av den redogörelse som jag harlämnat i det föregående, att den ordning med fakultativ granskning som infördes1970-71 består i stort sett oförändrad. Under den obligatoriskalagrådsgranskningens två sista år, 1969 och 1970, uppgick antalet lagrådsremissert ill omkring 50 resp. 60. undersökningar avregeringens sätt att använda granskningsinstitutel visar att antalet remisserminskade kraftigt i och med övergången till det fakultativa systemet. Undertiden (dagen för grundlagsänd-ringen)-den 31 december 1971remitterades sålunda 21 lagförslag lill lagrådet som 12 lagförslaginom det tidigare obligatoriska granskningsområdet förelades ulanföregående granskning (KU 1972:26 s. 29 fi".). Är 1972 lade regeringenfram 15 propositioner med lagförslag som hade granskats av lagrådet (av dessaomfattas fyra också av den angivna siffran för lagrådsremisser under1971)och 18 propositioner med förslag inom det tidigare obligatoriska områdetsom inte hade blivit föremål för sådan granskning(KU 1973;20s. 151 ff.).Motsvarande siffror för var 13resp. 26(KU 1974:22s. )och förär1974 10 resp. 32(KU 1975:12 s. 151 ff.).