prop · G10365 · 1977-12-31 00:00:00 — Försvarets fastighetsnämndhar till uppgift att närmare utreda störte markförvärvsärenden och att isamband därmed göra den nödvändiga avvägningen mellan försvarets och det civilasamhällets intressen. Utredningen anser att nämnden fyller en viktig funktionhärvidlag. Nämnden har en mångsidig sammansättning med företrädare för skildaintresseområden men utredningen anser dock att den parlamentariska representationeni nämnden bör utökas och att nämnden bör tillföras expertis i skogs- och lantbmksfrågor.Det är enligt utredningens mening viktigt att alla berörda intressenter,förutom länsmyndigheter, kommuner och markägare även t. ex. närboende som berörsoch lokala representanter för friluftsliv och naturvård, bereds tillfälle altframföra sina synpunkler inför nämnden. Vid markförvärv är detenligt fredsorganisalionsulredningen ofrånkomligl att markägare mot sin önskantvingas avstå mark i det allmännas intresse. När det rör sig om jordbmkare, somvill fortsätta sin näring, är det givetvis önskvärt att samhället medverkar tillatt skaffa ersättningsmark, varvid domänverkets mark enligt utredningens meningbör kunna komma i fråga. Utredningen framhåller vidare lantbmksnämndernasviktiga funktion när det gäller alt ta fram ersättningsmark. För att ingentvekan skall behöva råda om nämndernas uppgift i detta hänseende bör enliglutredningens mening 1977/78:65 12 instruktionenför lantbmksnämnderna kompletteras på lämpligt säll. Denpositiva attityd som f n. finns när det gäller allmänhetens tillträde bör enligt utredningen bevaras och utvecklas. Vidareanser utredningen det vara angeläget att bullerstörningarna från den militäraverksamheten minskas ytteriigare. Allvariiga ansträngningar i denna riktningbör göras på alla nivåer i nära samarbete med kommunernas organ för dessafrågor. Vidsina överväganden om markfrågorna har utredningen understrukit vikten av attmarkens produktionsförmåga så långt del är möjligt tas till vara på övnings-och skjutfält. Lokala rådgivande organ bör inrättas i ökad ulsträckning förbehandling av frågor som rör vård och skötsel av samt allmänhetens tillträde tillfälten. Detta gäller särskilt fält som rymmer värdefull natur ellerbetydelsefulla forn- och kulturminnen eller är attraktiva som strövområden. Vidsina överväganden om besparingsmöjligheterna inom arméns utbildningsorganisationdiskuterar uiredningen olika principiella fredsorganisa-tionsslrukturer ochutbildningssystem. Uiredningen anser att utbildningen bör ske tmppslagsvis ochytterligare samordnas på orter med fier än ett regemente. Vad gäller olikautbildningsförbands storlek anser utredningen det önskvärt att gmndutbildningenkan ske i fältslark bataljon, vilket för infanteriförbanden innebär engrundutbildningskontingent av ca I 200 man, vid jägarförbanden och signaliaippernaminsl 500 man och vid övriga truppslag minst 600 man. Av betydelse är även dentotala gmndutbildnings-kontingentens genomsnittliga storlek fram lill år 2000.Fredsorganisationsutredningen beräknar denna till maximalt 36 500 man ,vilka i ökad utsträckning kommer att tilldelas infanteriet och kavalleriet ochi minskad utsträckning pansartrupperna och specialtmppslagen. Mot denna bakgmndkonstateras all överkapacitet i fråga om föriäggningsplatser finns såväl ivissa geografiska områden som för vissa tmppslag. Utredningens slutsats för detfortsatta arbetet blir att utbildningsorganisationen i , Västra, Östra ochÖvre militärområden särskilt bör granskas. Vid en granskning som skerIruppslagsvis bör pansartrupperna ägnas särskild uppmärksamhet. 1sina överväganden om marinens utbildningsorganisation anför fredsorganisationsutredningenatt fiottans ulbildning i land bör ske centraliserat linjevis. Karlskronaörlogsskolor och örlogsskolor bör dock inte slås samman. Flottanstillämpade utbildning bör ske inom kustflottan. Kustartilleriets formellautbildning bör vara centraliserad huvudtjänstvis, när så erfodras av ekonomiskaskäl. Eljest bör den spridas så att byten av truppförband kan undvikas vidövergång till tillämpad utbildning. Den tillämpade utbildningen bör bedrivas iförband som sätts samman enligt avsedd krigsanvändning. Efter en diskussion om gmndutbildningskontin-gentensframtida storlek och lämplig storiek på utbildningsförband och skolor framförutredningen uppfallningen att sammanlagt 4 400 man bör kunna utbildas samtidigtinom fiottan. Några slutsatser om utbildningsförbandens Prop.1977/78:65 13 StoHekkan enligt uiredningen inte dras. Inom kustartilleriet fömtses en framtida grundutbildningskontingenlpå 3 050 man . Enligt utredningen skulle en ökning av kontingenten perutbildningsförband från 300-00 man till 500-600 man innebära att utbildningenskulle kunna ske i fältslark fast spärrbataljon. Fredsorganisationsutredningenanser dessutom alt möjlighelerna till garnisonssamordning mellan myndighelerbör tas till vara. Härvid nämns särskilt och . Utredningendiskuterar avslutningsvis förhållandet mellan militära och övriga samhälleliga inlressen.Härvid redogör utredningen för vissa operativa synpunkter. mobilisering bör fredsförbanden ligga näramobiliseringsplatserna och fredsorganisationen så mycket som möjligt överensstämmamed krigsorganisationen. För insatsberedskapen har fredsorganisationenslokalisering betydelse för incidentförband, kuppförsvarsför-band och förbandför partiell mobilisering. Utredningen diskuterar i detta sammanhang ävenpersonalfrågor i samband med nedläggningar och flyttningar samt problemen förde vämpliktiga vid utbildning långt från hemorten. Vadgäller samhällsplaneringen framhåller fredsorganisationsutredningen attförsvaret bör stödja regionalpolitiska strävanden och att den fysiska riksplaneringenbör följas av försvarets myndigheter. Fredsorganisationsutredningenanser att det bör klariäggas om motstridiga civila och militära intressen pålång sikt kan förutses beslå eller förstärkas. Utredningen anser också att dessförslag i senare betänkanden bör styras av en sirävan att undvika att förbandmed stor slor betydelse för sysselsättningen avvecklas. Strävan bör vidarevara all avvecklingen av förband sker där konkurrensen om mark framträdertydligast. 3.2Slutbetänkande del 2: Armén och del av marinen Utredningenredogör inledningsvis för de utgångsvärden för utredningsarbetet som harredovisats i slutbetänkandet del I och den precisering av nödvändiga ralionaliseringsåtgärder,bl. a. nedläggning av tre-fyra rege-mentsadministrationer inom armén ochmarinen, som framgår av regeringens tilläggsdirektiv. Mot denna allmännabakgrund hävdar utredningen att vid överväganden om förbandsnedläggningar iförsta hand sådana förband som har särskilt höga driftkostnader bör komma ifråga. Vidare bör enligt utredningen övervägas att lägga ned eller fiyttaförband vilkas markfrågor inte kan lösas på ett tillfredsställande sätl pågrund av konkurrens om mark med andra intressen. I görligaste mån bör man dockundvika att avveckla förband i små eller ekonomiskt svaga kommuner.Övervägandena måste också omfatta behovet av värnpliktsutbildning i terräng ochklimat som Prop.1977/78:65 14 anslutertill den tänkta krigsuppgiften. Stor vikt bör enligt utredningen dessutomtillmätas möjligheterna att dels undvika omfattande personalom-fiyttningar somerfarenhetsmässigt medför icke önskvärda personalavgångar, dels slå vakt omrekryteringsförutsättningarna. Utredningenkonstaterar fortsättningsvis att besparingsmöjligheterna är förhållandevis smådärför att fredsorganisationens uppgifter är i stort sett oförändrade. Enbidragande faktor är också den långa tid det tar alt förändra "arvet",dvs. nuvarande innehav av mark och byggnader. Förändringar i förbandslokaliseringenfordrar nämligen i regel omfattande investeringar tidigt, medan besparingarnakan tillgodoräknas . Mot bakgrund av detta bedömer utredningen atten framsynt byggnadsverksamhet som präglas av återhållsamhet kan ge väl så storabesparingar som de förslag den lägger fram i sitt betänkande. De uppgifter utredningenredovisar om personal är omräknade lill heltidsinsatser och avser läget iseptember 1976. Utredningens redovisning av antalet värnpliktiga är anpassad planerad utveckling av krigsorganisationen och kan därför avvika frånredovisningen i det föregående under avsnittet nuvarande ordning m. m. 3.2.2Överväganden rörande arméns förband Uiredningenhar med tillämpning av sina tidigare redovisade utgångspunkter gått igenomarméns förband iruppslagsvis och konstaterar därvid inledningsvis beträffande infanterietoch kavalleriet all den sammantagna tillgången på utbildningsplatser i stortsett motsvarar behoven. (1 2/Fo 52) och (I 16/Fo 31) har enligt utredningen de sämsta utbildningsbetingelserna eftersomskjutfället för I 2/Fo 52 och både övningsfältet och skjutfället för 1 16/Fo 31är otillräckliga för avsedda ändamål. Utredningen hardärför prövat möjlighetemaatt lägga ned förbanden. Eftersom en nedläggning av 1 2/Fo 52 skulle strida motstatsmakternas regionalpolitiska strävanden anser uiredningen att ett nytt skjutfällbör anskaffas för förbandet. Utredning om detta pågår och anskaffning börenligt utredningens bedömning kunna genomföras. Beträffande116/Fo 31 diskuterar utredningen olika alternativ till nedläggning avförbandet. Därigenom skulle både kostnaderna för anskaffning av ett nyttövnings- och skjutfält och omfattande nybyggnads- och iståndsätlnings-åtgärderkunna undvikas. Mot en nedläggning talar enligt utredningens mening delsnackdelar från vämpliktssocial synpunkt och för anställd personal, dels denegativa konsekvenserna för sysselsättningen i och förmobiliseringsberedskapen inom försvarsområde. Utredningen finnerdärför att I 16/Fo 31 bör vara kvar i och därmed även InfKAS. Härförtalar också enligt utredningen rekryleringsskäl. Utredningen fömtsätter därvidatt förbandets behov av övningsmark blir tillgodosett. Beträffandepansartrupperna konstaterar utredningen att samtliga Prop.1977/78:65 15 förbandhar överskott på förläggningsplatser för värnpliktiga samt att två enheter. Skånskadragonregementet (P 2) och pansarbataljon (P 5) inte når upp tillden värnpliktsstyrka som utredningen anser bör vara ett riktvärde förutbildningen vid pansartmpperna. P 5 ingår organisatoriskt i Norrbottensregemente (I 19/P 5). Enhetens storlek är bestämd av krigsorganisationensbehov av pansarförband med vinterutbildning. Härtill kommer att de förband som P5 skall utbilda är jämförelsevis fåtaliga, varför utredningen anser att P 5 ihuvudsak har en lämplig storlek och lokalisering med hänsyn till uppgifterna.Med hänsyn till beslul om fredsorganisationen i (prop.1974:135, FöU 1974:34, rskr 1974:392) har utredningen inte behandlat Skaraborgsregemente (P4/Fo 35) men erinrar om att ett skjutfält för garnison måsteanskaffas. Utredningen har funnit att granskningen av pansartruppernasfredsorganisation främst bör avse förbanden i . Vid Norra skånskaregementet (P 6/Fo 14) i sker utbildning på Ceniurion-stridsvagnar.P 2 och Södra skånska regementet (P 7/Fo 11) utbildar förband utrustade medstridsvagn S. Utredningenhar prövat möjligheten att minska pansartrupperna i med ett regemente.Ätt därvid välja lösningar som bygger på att samla utbildning på skilda stridsvagnstypertill ett förband anser utredningen mindre framsynt och ekonomisktofördelaktigt. Två alternativ som berör P 2 och P 7/Fo 11 har därför studerats.P 2 i har ca 600 anställda, varav drygt lOOimiloverksladen. P 7/Fo11 harca 610 anställda, varav ca 340 i och resten i Revingehed.Värnpliktsstyrkan för P 2 och P 7/Fo 11 uppgår till 450 resp. 810. Detena alternativet, som uiredningen kallar alternativ C, innebär att P 2 läggsned och att förbandets utbildningsansvar förs över till P 7/Fo 11. P 2:s mobiliseringsansvarövertas av P6/F0 14. Miloverkstaden i stannar kvar i nuvarandelokaler medan återstoden av P 2:s kasernetablisse-ment frigörs. Skånska irängregementet(T 4) tillförs resurser för verkställande förvaltning. Detandra alternativet, alternativ D, innebär att pansamtbildningen i avvecklasoch ersätts med luftvärnsutbildning saml alt den pansarutbildning som bedrivs iRevingehed organisatoriskt står kvar i försvarsområdesregementet i mensamordnas med motsvarande utbildning i av chefen för P 2. Bådaalternativen innebär enligt utredningen att etablissementel i Revingehed måstebyggas ut för att kunna ta mot ca 430 grundutbildningsvärnpliktiga. Vissinfanteriutbildning för fristående skyttebataljoner som f n. är föriagd tillYstad fiyttas vidare till P6/F0 14. I alternativ C mister direkt ca300 arbetstillfällen. Uiredningen räknar därvid med alt personal för de förvaltningsuppgifteri Hässleholmsområdel som leds från P6/F0 14 behåller nuvarande stationeringsort.Antalet mobiliseringsmyn- Prop.1977/78:65 16 digheteri minskar i allernaliv C, vilket medför att ansvaret för utbildning ochmobilisering av huvuddelen av en brigad organisatoriskt helt skiljs ål. AlternativD betyder alt ca 200 anställda vid P 7/Fo 11 i omstatio-neras. Revingehedtillförs ca 100 arbetstillfällen i både C- och D-alternativen. I altemativ Dbehåller P 2 nuvarande mobiliseringsansvar, varigenom antalet mobiliseringsmyndigheterhålls oförändrat. beräkningar skulle altemativ C möjliggöra en kostnadsminskning avca 95 milj. kr. tor en eller ca 7 milj. kr. för år närförändringen är genomförd. Utredningen anser att del ekonomiska utbytet av altemativD måsle bedömas i samband med dess förslag om luftvärnet och återkommer i delföljande till samlade överväganden om pansartruppernas och luftvärnetsorganisation i . Densammantagna tillgången på utbildningsplatser vid art il leri förbanden ärenligt uiredningen någol större än behoven. Överskott av förläggningsplatserfinns i samt i någon mån i och . Vidsina överväganden har uiredningen ansett det vara viktigare attartilleriförbandens olika komponenter samövas under grundutbildningen än attbehovet av samövning mellan artilleriet och andra truppslag tillgodoses. Genomatt dra in ett artilleriförband kan utbildningskontingenten för de återståendeanpassas så att utbildningen kan ske i fältslark bataljon. Besparingar bördärvid kunna åstadkommas, om indragningen sker med utnyttjande av förekommandeöverskott på utbildningsplatser. Regionalpoliliska förhållanden medför enligtutredningens mening att (A 4), Gotlandsartilleriregemente (A 7), Bodens artilleriregemente (A 8/Fo 63) ochBergslagens artilleriregemente (A 9) inle bör komma i fråga för nedläggning ibesparingssyfte. Äv övriga artilleriförband är (A 1)och Wendes artilleriregemente (A 3) hårdast knutna till resp. militärområde pågrund av sina utbildningsuppgifter. Uiredningen har därför prövat tvåalternativ att minska fredsorganisalionens driftkostnader genom att lägga nedSmålands artilleriregemente (A 6). A 6 och artilleriets kadett- och aspirantskola(ArtKAS) samt miloverkstaden i har tillsammans ca 365 anställda. Denårliga grundutbildnings-styrkan uppgår till ca 735 värnpliktiga inkl.handräckningspersonal. Bådaalternativen skulle få den direkta effekten för att drygt 300arbetstillfällen förlorades. För de värnpliktiga skulle det genomsnittligaavståndet mellan bostadsort och utbildningsplats öka. Den värnpliktigapersonalen vid A 6 är lill ca 50 96 rekryterad från med omnejd. Bådadessa faktorer och den olyckliga påverkan alternativen enligt utredningensmening skulle få på antingen möjlighelerna all bedriva utbildningen eller påartilleriförbandens fördelning inom landet, talar enligt utredningen för attdet inte finns något lämpligt alternativ att lägga ned A 6 för att uppnåbesparingar. Nackdelarna har då vägts mot förväntade Prop.1977/78:65 17 kostnadsminskningarav 80-85 milj. kr. eller ca 8 milj. kr. för år närförändringarna är fullt genomförda. Uiredningenanser därför att A 6 bör vara kvar i och tillförsäkras godtagbarautbildningsbetingelser genom en förbättring av skjutfält. Omdenna förbättring inte går att genomföra är det enligt utredningen nödvändigtatt minska den del av artilleriets utbildningsverksamhet som f n. är hänvisad tillSkillingaryd. Utredningen anser att A 6 i så fall bör läggas ned och redovisartvå alternativ härför. Detena alternativet, som utredningen kallar alternativ X 1,innebär att A 6:s utbildningsansvar fördelas så attgrundutbildningskontingenten ökar på A 3, Ä 9, A 4 och A 8. ArtKAS flyttas UllLinköping. En spridning av Ä 6:s utbildningsansvar enligt alternativ X 1gör att värnpliktsstyrkan vid A 3, A 4 och A 9 blir tillräckligt stor för attmedge gmndutbildning i fältslark bataljon. Även A 8 kan utökas något.Alternativet medför enligt utredningen visserligen minskade kostnader under en 20-årsperiodav ca 35 milj. kr. men denna besparing bedöms inte tillräcklig för att förräntaerforderiiga investeringar. Utredningenhar också prövat ett principiellt likartat alternativ kallat X 2som innebär ett bättre utnyttjande av befintlig kapacitet. AlternativX 2 innebär att ÄrtSS övningstrupp (ca 450värnpliktiga) genomför hela sin grundutbildning vid Trängslets skjutfält iÄlvdalen i stället för att som rycka in vid A 3, A 4 och A 9 och baratillbringa de sisla fyra månaderna av sin utbildning i . Därigenomskapas utrymme vid dessa förband för alt ta mot den utbildning som f n. bedrivsvid A 6. ArtKAS flyttas också i detta alternativ till . Utredningen anserattalternativet ger möjlighet till en kostnadsminskning av ca 80 milj. kr. underen eller ca 8 milj. kr. när förändringen är genomförd. Alternativetbedöms alltså som ekonomiskt gynnsammare än alternativ X 1. Frånregionalpolitisk synpunkt ter det sig enligt utredningen tilltalande att beläggaetablissementel i i ökad utsträckning och sålunda bereda flersysselsättningstillfällen i kommun. Utredningen räknar med attantalet helårsanställda vid etablissementel skulle behöva ökas från 50 till ca200, om övningsbaialjonen förläggs dit . Samtidigtskulle behovet av dellidstjänstgörande och kommenderad personal gå ned. a.skulle övningsbataljonens befäl stationeras dit i stället för alt som nukommenderas till från andra förband. Utredningen finner det emellertidtveksamt om ifrågavarande befattningar skulle gå att rekrytera på ettgodtagbart sätt med hänsyn till områdets karaktär av glesbygd. Altemativetär dessutom enligt utredningen behäftat med flera nackdelar än vad som harredovisats för övriga handlingsvägar. Sålunda bedöms ulbildningsresultatet förde värnpliktiga vid ÄrtSS som rycker in bli sämre om utbildningengenomförs i än vad som blir fallet vid förband som har lämpligareklimat. I** 1977/78. Prop.1977/78:65 18 Härtillkommer att ökat ansvar måsle läggas på ÄrtSS för de krigsförband somövningsbataljonen skall utbildas för, bl. a. till följd av att bataljonens befälstationeras vid skolan. Ansvarsförhållandena för dessa förband, som är avseddaför skilda delar av landet, kompliceras därigenom. Skolan får merkaraktär av regemente. Vid en jämförelse mellan alternativen talar militäraskäl enligt utredningens bedömning för alternativ X 1, medanalternativ X 2 är att föredra från ekonomisk synpunkl.Utredningen anser sig inte ha någon anledning att förorda något av alternativenoch anser att båda är olämpliga som besparingsåtgärder. Beträffande luft värns förbandenkonstaterar utredningen att den sammanlagda kapaciteten i stort sett svarar motbehoven. Äv förbanden på fastlandet har luftvärnsregemenle (Lv 5)och (Lv 7) grundutbildningskontingenter, som enligtutredningens uppfattning understiger vad som av driftekonomiska skäl vorelämpligt. En övergång till större utbildningsenheter genom att minska antaletförband skulle således enligt utredningen kunna innebära besparingar.Utredningen konstaterar att Skånska luftvärnsregementet (Lv 4) i ,luftvärnsregemenle (Lv 5) och luftvärnsregemente (Lv 6) iGöteborg har otillfredsställande tillgång på övningsmark. Lv 4:s och Lv 5:s kasernetablis-sementkräver dessulom enligt utredningen omfattande investeringar för att kunnabehållas på lång sikt och är inle heller lämpade att byggas ut för att rymmastörre utbildningsenheter. Kapaciteten vid Lv 6 är däremot tillräcklig för enutbildningsvolym som är lämplig från ekonomiska utgångspunkter. Med hänsyn tillbl. a. luftvärnets utbildningsansvar och totala kapacitet för utbildning anser uiredningenatt bara ett luftvärnsförband kan dras in om besparingar skall åstadkommas.Utredningen har därför granskat möjligheterna att dra in antingen Lv 5 eller Lv6 och har vid sina undersökningar förutsatt dels att arméns radar- och luftvärnsmekanikerskola,som är förlagd 6,i enlighet med beslut (prop. 1975/76:190,FöU1975/76:39 rskr 1975/76:375) skall omlokaliseras till , dels att Lv 6:sbehov av övningsmark skall kunna tillgodoses. Antaletanställda vid 5 och miloverkstaden i är 210. Gmndutbildningskontingentenuppgår lill 370 värnpliktiga, Lv 6 med luftvärnets kadett- och aspirantskola (LvKAS)och miloverksladen i har tillsammans ca 265 anställda. Utbildningenomfattar ca 725 värnpliktiga. AlternativG innebär att Lv 5 dras in och att utbildningsansvaret delas upp på kvarvarandeluftvärnsförband. AlternativH innebär att Lv 6 läggs ned och att utbildningsansvaret delas upp påkvarvarande luftvärnsförband. Luftvärnets kadett- och aspirantskola (LvKAS)flyttas därvid till i (Lv 3). Ennedläggning av 5 berör direkt ca 180 anställda. Om Lv 6 väljs, berörs direktnågot fler eller ca 240 anställda. Lv 5:s värnpliktiga rekryteras lill stor Prop.1977/78:65 19 delfrån Västra militärområdet, vilket gör att ålskilliga av dem utbildas långt frånhemorten. De värnpliktiga vid Lv 6 bor huvudsakligen i . Alternativ Gmedför enligt utredningen att det genomsnittliga avståndet mellan de värnpliktigasutbildningsplats och bostadsort minskar,alternativ H däremot att det ökar iförhållande till nuläget. Sundsvalloch är båda betydelsefulla rekryteringsorter för luftvärnet. Gemensamtför alternativen är att verksamheten vid (Lv 3) iNorrtälje måste utökas men ökningen blir störst om Lv 6 läggs ned. Lv 3 drassedan lång tid med besvärande vakanser på militär personal, varför förbandets rekryteringsfömtsältningarmåste bedömas som svaga. Mot bakgrund härav kan det enligt utredningen sättasi fråga om det är realistiskt all utöka Lv 3:s utbildningsansvar i den utsträckningsom krävs om Lv 6 läggs ned, särskilt beiräffande LvKAS, i vilket fall ocksårekryteringen av värnpliktsbefal berörs. En nedläggning av 5 innebär enligtutredningen bl. a. att kapaciteten för utbildning av luftvärnsförband undervinterförhållanden går ned, även om Lv 7 i så fall ökas ut. Även vid ennedläggning av 6 är det nödvändigt att bygga ut Lv 7. Den sammanlagda kapacitetenför utbildning i vintermiljö ökar i så fall. Ökningen blir därvid större än vadsom behövs. Bådaalternativen leder till att mobiliserings- och insatsberedskapen går nedlokalt, antingen i Sundsvalls- eller . Alternativ H innebärdessutom en från beredskapssynpunkt olämpligare fördelning av luftvärnetsfredsverksamhet över landet. Uti;edningen bedömer att alternativ H innebärenkostnadsminskning med ca 55 milj. kr. eller ca 8 milj. kr.om årel sedan alternativet är genomfört men anser det inle ekonomiskt lönsamtpå grund av erforderiiga investeringar. Utredningensekonomiska bedömning innebär att alternativ G ger en kostnadsminskning för 20-årsperiodenpå ca 105 milj. kr. eller ca 8 milj. kr. sedan Lv 5 har lagts ned.Härtill kommer enligt utredningen att förbandets kasernetablissemeni knappastär möjligt att bygga ul lill en rationell utbildningsenhet, eftersomövningsarealen i och i anslutning till kasernområdet är utomordentligt begränsadoch godtagbara utbildningsbetingelser inte kan åstadkommas i . Lv 5disponerar dock på nära avstånd luftvärnels bästa skjutfält, Åstön. De allvariigasieföljderna av en nedläggning drabbar i form av minskadesysselsättningstillfällen, skatteintäkter m. m. Anställd personal ochvärnpliktiga med hemort i berörs också negativt. Vidaretalar återverkningarna på rekryteringen till luftvärnet och vissa operativafaktorer enligt utredningens mening mot alternativet. De operativa nackdelamabedöms emellertid bli jämförelsevis måttliga.