prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — Dejämförelser utredningen har gjort godtas inte från principiella utgångspunkter.Prövningen av låneärenden för bostadsändamål inrymmer en väsentligt merlångtgående kreditbedömning än vad utredningen synes ha utgått ifrån.Fullmäktige finner dock att det föreslagna kommunala borgensåtagandet gentemotstaten verkar i neutraliserande riktning. Utredningens behandling avjävsfrågorna möter invändningar från principiell synpunkt även från och . skulle helt oacceptabla jävs-förhållandenuppstå i och med att kommunerna i mycket stor utsträckning skall besluta omlån till sina helägda företag. 1977/78: 93 68 ketlätt uppstå att kommunen gynnar de egna företagen jämfört med allmänheten iövrigt. Enbart risken för en sådan misstanke borde enligt förbundets meningvara tilhäckligt för att avslå från en sådan lösning. Även NBD anför medutgångspunkt i kommunernas principer för markfördelning principiellabetänkligheter mot förslaget. Med tanke på det betydande ekonomiska intressekommunerna har på bostadsområdet genom sina kommunalt leddabostadsföretag, behövs en granskning av ett opartiskt låneförmedlingsorgan. Ensåvitt möjligt ojävig handläggning av konkurrensfrågorna torde så länge som konkur-renselemenletpå detta sätt är förknippat med den statliga långivingen knappast vara möjligvid renodlade kommunala beslut. Delegationen riktar också principiellainvändningar mot att kommunerna i stor omfattning skulle låna ut andras medeltill sig själva. Ävenvissa kommuner känner principiella betänkligheter i jävsfrågan. kommunfinner det diskutabelt att ställa kommunföreträdare inför beslut om och påvilka villkor den egna organisationen skall beviljas lån. Den av utredningenföreslagna ordningen skapar risker för oacceptabla och onödigajävssituationer. Liknande synpunkter anförs av Klippans kommun som dessutomanser det tveksamt att kommunerna handhar låne- och bidragsgivning med avstaten tillhandahållna medel. Kristianstadskommun kan inte finna annat än att kommunen även med en specialreglerad nämndskulle ställas i situationer där partiskheten skulle kunna ifrågasättas.Kommunen delar inte utredningens slutsatser utifrån jämförelsen medhälsovårdsnämnd och byggnadsnämnd, då dessa nämnder enligt kommunens mening istort sett är tekniska nämnder utan direkt ekonomiskt beslutsfattande.Östersunds kommun finner att den föreslagna lösningen av jävsproblemen ärstötande och att den inger stora betänkligheter. Tilldem som instämmer i utredningens principiella argumentering eller slutsatser ijävsfrågan hör bl, a, kammarkollegiet, i ,decentraliseringsutredningen. , samt , ,, , och kommimer. Svenska kommunförbundetstryker under att det inte är något unikt eller i sak otillfredsställande attkommunalt organ ges befogenheter av myndighetsutövande karaktär i fall därkommunen i någon mening kan hävdas ha partsställning. sominstämmer i utredningens principiella bedömning framhåller att anpassning avlåneverksamheten till lokala förhållanden bör ha företräde framför formelllikformighet i besluten. 4,4,2Kommunernas nuvarande befattning med låne- och bidragsärenden Iprincip samtliga remissinstanser som har uttalat sig i denna fråga instämmer iutredningens bedömning att många kommuner redan nu lägger ner ett omfattandearbete på låne- och bidragsfrågor. 1977/78: 93 69 dockdelade i fråga om förekomsten av dubbelarbete vid nuvarandeuppgiftsfördelning. Förekomsten av dubbelarbete bestrids främst av företrädareför den statliga bostadspolitiska organisationen medan många kommuner, fleralänsstyrelser samt några byggherreorganisationer vitsordar utredningensuppgifter om att betydande dubbelarbete förekommer i den meningen att bådelänsbostadsnämnder och kommuner sysslar med granskning och beredning. Enligtbostadsstyrelsen lägger många kommuner redan nu ner ett omfattande arbete på låne-och bidragsfrågor. För inemot 200 kommuner utförs dock beräkningar avlåneunderlag och pantvärde enbart av länsbostadsnämnden. Dessa kommuner fåralltså nya arbetsuppgifter. Styrelsen framhåller också att beslutfattandetställer större krav på handläggningen än enbart ett yttrande. Som tillkommandearbete nämns registrering, juridiska bedömningar och staristiska uppgifter. Effektiviteteni kommunerna torde också bli sämre än i länsorganen efiersom handläggarna intefår samma vana vid många ärenden ulan måste lära sig bestämmelserna för varjenytt fall om de förekommer med långa mellanrum. Därför är det enligt styrelsentroligt att man förlorar den tidsvinst, som avskaffandet av en instans ihandläggningen skull medföra. Styrelsens uppgift att lånegranskningen iflertalet kommuner utförs endast på länsbostadsnämnden stryks under av många länsbostadsnämnder,som också finner att en kommunalisering skulle medföra en väsentlig ökning avarbetsbelastningen i kommunerna. Avmotsatt uppfattning är t. ex. i . Enligt dessuppfattning försvinner nuvarande dubbelarbete i lånegranskningen vid en kommunalisering.En snabbare beslutsgång med kortare handläggningstider uppnås därigenom och totalt sett en billigare administration. Liknande synpunkter anförs avlänsstyrelsen i län. Även anser atl det f, n.förekommer dubbelarbete i lånegranskningen. Om en instans i ärendebehandlingenslopas får man enligt förbundets uppfattning en snabbare beslutsgång och enminskning av handläggningstiderna i många fall, SBEFanför som en fördel med förslaget om kommunalisering alt detta borde kunna ledatill en viss förenkling av belåningshandläggningen som förekommandedubbelarbete mellan kommun och länsbostadsnämnd skulle försvinna. EnligtSvenska innebär nuvarande ordning ett inte ringa dubbelarbete genomatt den tekniska granskningen och en genomgång av ärendena i övrigt redan nusker i kommunen varefter länsbostadsnämnderna i viss utsträckning utövar en kontrollerandefunktion. stryker under utredningens uppfattning att onödigt dubbelarbeteskulle försvinna vid en kommunalisering. Kommunen behandlar ärendena såingående att det inte innebär någon skillnad att avge ett yttrande och attfatta beslut. Ändringar från länsbostadsnämndens sida förekommer mycket sällanoch kan inte ensamt 1977/78: 93 70 kommun konstaterar att man gör beräkningar avlåneunderlag och pantvärde. Även länsbostadsnämnden gör vissa kontroller avdessa beräkningar. Om en kommunalisering genomförs bortfaller dettadubbelarbete utan att arbetsbördan för kommunen ökar alltför mycket. Någranämnvärda ändringar av fram-räknat och tillstyrkt låneunderlag och pantvärdesker inte heller vid länsbostadsnämndens behandling. När det gäller hanteringenav låne-och bidragsärendena innebär registrering och beslutsdokumentering intenågot nämnvärt nytt. Något större resurser kommer dock att krävas. måste länsbostadsnämndens granskning betraktas som ettkontrollerande dubbelarbete i syfte att erhålla likhet i ärendehanteringen inomlänet. Enligt kommunens uppfattning är en sådan likriktning ointressant ur denenskilde lånesökandens synpunkt. Jämnhet inom kommunen i behovsbedömning ochannan prövning vid beslut torde uppfylla den enskildes krav på rättvisbehandling. Utredningensbedömningar vad gäller länsbostadsnämndernas prispressande verksamhet har fåttett blandat mottagande hos remissinstanserna. En majoritet anser dock attmöjligheterna till prispress kan försämras vid en kommunalisering. Framförallt betonas denna risk av flera länsbostadsnämnder. Länsbostadsnämndeni län framhåller att en kommunalisering kan innebära att gmpphusköpareoch hyresgäster får betala ett högre pris för en viss given kvalitet. En kommunstår ofta i ett annat förhållande till en producent än vad länsbostadsnämndengör. Detta kan få till följd att kommunerna får svårare att hävda sinuppfattning i ett bostadslåneärende än vad länsbostadsnämnden har. Länsbostadsnämndeni bestrider utredningens påstående att prispressen kan fånegativa konsekvenser för standarden. Nämnden anser sig ofta ha gjort insatsersom har medfört prismässiga fördelar fÖr småhusköparen utan att standarden harblivit lidande. Nämnden anser dessutom att det i regel förekommer en alltförhög standard i småhusområden. Många länsbostadsnämnder bestrider ocksåutredningens påstående att prispressen leder kommunerna till att ta ut förlåga anslutningsavgifter eller att subventionera markpriset. Länsbostadsnämndernasbedömning när det gäller möjligheterna att bedriva en mer prispressande roll änkommunerna delas av flertalet av de länsstyrelser som berört denna fråga.Enligt i är en inte oväsentlig erinran motförslaget om en kommunalisering att svårigheter skulle uppstå att medtillräcklig kraft bedriva förhandlingar med byggföretagen i prisfrågor. Ävenlänsstyrelsen i bedömer att en kommunalisering medför negativakonsekvenser i detta avseende, som kan få till följd att gmpphusköpare ochhyresgäster får betala ett högre pris för en viss given kvalitet. Länsstyrelseni , som är positiv till kommunaliseringen 1977/78: 93 71 bl.a. under förutsättning att man kan skapa spärrar mot oskäliga kostnadsökningar,anser dock att kommunerna i en beslutssituation skulle ha starkare skäl än f. n,att utöva en prispress på byggnadskostnaderna. För att undgå risker förkostnadsökningar anser i att det ärangeläget att ett förtroendefullt samarbete fortsätter mellan kommunerna och deregionala organen i låne-, byggnadstekniska och planmässiga frågor. Ävenen del kommuner ser vissa risker för en negativ prisutveckling vid en kommunalisering.Enligt finns det risk för en sådan utveckling mot bakgrundav att kommunerna i allmänhet inte kan få den överblick överproduktionskostnadsutvecklingen och prisnivån i länet som länsbostadsnämndenhar. För kommun framstår det som en styrka i den svenska bostadspolitiskaorganisationen att bostadskonsumenternas intressen har kunnat tas till vara påregional nivå. Genom utredningens förslag upphör möjligheterna tilllänsbostadsnämndernas prispress på den statligt belånade bostadsproduktionenoch konsumenten hänvisas till råd, anvisningar och annan information. Timråkommun anser att länsbostadsnämndens möjligheter att överblicka och påverkakostnadsläget för bostadsbyggandet i länet har varit av avgörande betydelseför kommunema i deras strävan att verka för återhållsamhet i prisutvecklingeninom bostadsproduktionen. Betydelsenav länsbostadsnämndemas prispressande verksamhet ifrågasätts emellertid avflera kommuner som de ansluter sig till utredningens påståenden omnegativa konsekvenser av prispressen. kommun framhåller således attkommunen under en lång följd av år har haft målsättningen att upphandla ochproducera goda bostäder till låga priser. Kommunen har ofta lyckats upphandla gmppbyggdasmåhus till priser under pantvärdet. har i sådana fallfattat sitt beslut på grundval av kommunens yttrande. Kommunens bostadspolitikhar alltså i ett stort antal fall utgjort en större prispress på producenternaän vad länsbostadsnämndens stöd i författningar har inneburit. Kommunenvitsordar också utredningens påstående att länsbostadsnämndens prispresstvingar kommunerna att subventionera markpriset eller att önskad byggnadsstandardeftersatts. kommun som delar utredningens uppfattning attlänsbostadsnämndernas prispress kan få negativa konsekvenser för standardenanser att entreprenören kompenserar denna prispress genom dyrbaratillvalsalternativ, som ibland kan uppgå till flera tiotusentals kronor.Synpunkter liknande dem som har framförts av och kommuneranförs också av . Malmökommun upplever inte att närheten till lånsökanden medför större svårigheteratt pressa priser och säga nej till låneansökningar. Särskilt med stöd av denya reglema om anbudsförfarande anser kommunen att det inte blir någrasvårigheter att behandla låneansökningar ur prispressande synpunkt på sammasätt som länsbostadsnämnden gör. Prop.1977/78: 93 72 4.5 Förslag till ny uppgiftsfördelning mellan stat ochkommun inom bostadspolitiken. Remissinstansernas syn på principema för uppgiftsfördelningmellan stat och kommun, deras uppfattning om principerna sedda i relation tillnuvarande ansvarsfördelning inom bostadspolitiken samt deras syn påutredningens prövning av principiella och praktiska fömtsättningar för en kommunaliseringhar ofta kopplats till vissa av utredningens förslag som berörs i det följande,främst frågan om låneförvaltningen och den regionala organisationen. Många hardessutom funnit starka samband med pågående utredningsarbete exempelvisutredningen om den regionala samhällsplaneringens huvudmannaskap (Kn 1976:02), decentraliseringsutredningen och kapitalmarknadsutredningen elleröverväganden med anledning av bygglagutredningens (SOU 1974: 21) förslag. Pågåendeutredningsarbete eller överväganden med anledning av redan lämnade förslag hari regel utgjort skäl för dessa remissinstanser att f. n, inte ta ställning tillbyggadministrationsutredningens förslag. Utredningens förslag till ny uppgiftsfördelning mellanstat och kommun inom bostadspolitiken som innefattar en kommunalisering avflertalet av de låne- och bidragsärenden vilka f, n. avgörs på regional nivåhar fått ett blandat mottagande. Remissinstansernas inställning innebär i regelen vägning av de för- och nackdelar av en kommunalisering som utredningen harsökt belysa samt en bedömning av möjligheterna att nå uppställda mål vid en kommunalisering.I det följande anges i korthet vissa remissinstansers samlade bedömning i kommunaliseringsfråganmedan deras prövning av enskilda frågeställningar huvudsakligen har berörtseller berörs senare under särskilda avsnitt. Till dem som avstyrker en omgående kommunalisering hörbostadsstyrelsen, länsbostadsnämnderna i , , ,, , , , , , Göteborgsoch , , , , , , ,och , länsstyrelserna i , ,, , , , och , ,, , , och . , , , , samt ett 70-tal av de 215 kommuner som har yttrat sigöver betänkandet, bland dem , , , , ,, , , , , , ,, , , , , , , ,, , , , , , , ,och kommuner. anser att de av utredningen angivnasyftena, exem- 1977/78: 93 73 pelvisökat ansvar för bostadsförsörjningen, bättre lokal anpassning och ökatmedborgarinflytande inte i någon nämnvärd grad främjas av att förslagengenomförs. Genomförandet skulle däremot innebära minskad effektivitet ochoklarare ansvarsfördelning inom den statliga organisationen. Förutsättningarnaför att geomföra statsmakternas bostadspolitiska intentioner skulle därmedförsämras. Som ytterligare negativa konsekvenser nämner styrelsen sämreerfarenhetsunderlag, dyrare administration, sämre effektivitet, risk för attkommunerna binder resurser i administrativt arbete som kan användas bättre,sämre möjligheter att utnyttja ADB, jävsproblem, sämre erfarenhetsåterföring,svårigheter vid statislikinsamling m. m. i län vars yttrande kan anses representativt för flertaletlänsbostadsnämnder uppstår bl, a. följande negativa konsekvenser vid en kommunalisering. Detnuvarande riksintresset att så enhetliga och likformiga beslut som möjligtfattas i låne- och bidragsärenden kan inte uppnås. Svårigheterna för den enskildemedborgaren att nå rätt instans och rätt person blir avsevärt mycket större.Vidare måste det vara förvirrande med minst två, ibland tre, olika myndigheterinblandade i samma beslut. Detta måste av den enskilde medborgaren uppfattassom en ökad byråkratisering. Nämnden ser vidare ökade svårigheter ochfördröjningar vid genomförande av förändringar inom bostadspolitiken eftersom278 kommuner snabbt skall tolka och tillämpa dessa ändringar. Den förärendehanteringen betydelsefulla erfarenhetsåtervinningen, överblicken ochbreda kunskapsunderlaget kommer dessutom att försvinna hos den regionala myndigheten.Nämnden befarar också att en olikartad bedömning kan komma att uppstå mellanolika valperioder. Detta måste vara olyckligt för den enskilde medborgareneftersom det i stor omfattning gäller bidrag. Specialorganet kommer att iflera fall få uppenbara svårigheter i handläggningen eftersom jävssituationeroch intressekonflikter i förhållande till många låntagare kommer att uppstå. Kommunaliseringav besluten kommer också att medföra betydligt högre kostnader för kommunernaän vad utredningen anger. I medeltal måste anställas och utbildas minst 23personer per kommun. Länsbostadsnämndeni anger som det kanske viktigaste argumentet för att behållanuvarande organisation att den statliga styrningen av bostadspolitiken starkturvattnas om förslaget genomförs. Om låneberäkningar i fortsättningen kan görasmed lokal anpassning av kommunala organ och man även lokalt kan anpassa de olikavillkor som är anknutna till bostadsfinansieringsförordningen så mister riksdagoch regering en stor del av inflytandet över bostadspolitiken. Länsstyrelseni län anför att flertalet av de aktuella lånetyperna till stora delar ärreglerade i detalj, vilket i sin tur i hög grad styr beslutsfunktionerna.Möjligheterna till lokal anpassning kan mycket 1977/78: 93 74 Eftersom räntesubventioner numera är kombinerade med denslutliga bostadslångivningen talar starka skäl också för att lånesökandenaskall behandlas lika. Många kommuner är vidare inte personellt rustadeför att ta över långivningen vilket nödvändiggör en inte oväsentligpersonalförstärkning. Erfarenhetsunderlaget inom små och medelstora kommunerbli för litet. Nödvändigheten av specialreglerad förvaltning nödvändiggörockså betydande administrativa resurser. Länsstyrelseni ifrågasätter om man inte överskattat kommunernas förmåga att pågrundval av indelningsförändringar och allmän resursförstärkning ta över alltfler samhällsuppgifter. Erfarenheterna från kommunernas arbete medriksplanering, trafikplanering m. m, tyder på att det finns risk föröverutnyttjande av kapaciteten i många kommuner. Detta borde, framhållerstyrelsen, leda till att statsmakterna respekterar det faktum att kommunernaär i behov av frister på relativt lång sikt. Defackliga organisationerna är genomgående negativa till en kommunalisering.Till dem hör LO, TCO och . anser att samordning och integrering mellan plan-och byggnadsväsende och bostadspolitik existerar i kommunerna.Kommunstyrelsen är i allmänhet förmed-lingsörgan för den statliga långivningenoch har ansvar för en mycket central funktion förbebyggelseplaneringen. Något ytterligare ansvarstagande erfordras enligt dessaremissinstansers uppfattning inte för att en önskad samordningseffekt skalluppnås. Oklara ansvarsförhållanden kan dessutom skapas vid en kommunaliseringgenom att kommuner och kommunen närstående organ i stor utsträckning står somlåntagare. Ävenbankorganisationerna ställer sig avvisande till en kommunalisering. och nämner bristande erfarenhets- och kunskapsunderlag,olikformiga beslut, jävsproblem, behov av personalförstärkningar m. m. somargument mot en kommunalisering. ställer frågan om en kommunalisering skulle ge kommunerna störremöjligheter att ta sitt ansvar för bostadspolitiken. Avsikten är som förbundethar uppfattat förslaget uppenbarligen att staten fortfarande skall utöva enstark kontroll över hanteringen av lånemedlen. Förbundet ser som en konsekvenshärav en större mängd och mer snåriga råd och anvisningar. Byråkratin minskarknappast genom sådana åtgärder. Det är alldeles uppenbart att det inte ärfråga om rationalisering. Tvärtom kommer personalbehovet att öka. FörSkövde kommun syns utredningens förslag till ändrad uppgiftsfördelning mellanstat och kommun vara mer motiverat av ett teoretiskt 1977/78: 93 75 principielltresonemang i allmänhet än av klarlagda brister i nuvarande organisationslämplighet för handläggning och beslut i ifrågavarande ärendetyper. Enligt kommimensuppfattning kan den enda praktiska fördelen med en kommunalisering möjligenvara att handläggningstiden för vissa ärenden kan förkortas. Till skillnad frånutredningen anser kommunen inte att en kommunalisering skulle medföra attkommunerna i större utsträckning skulle se kommunens ansvar förbostadspolitiken som en del av den kommunala verksamheten. Snarare innebärförslaget att kommunema får överta en statlig förvaltningsuppgift till prisetav dels ett ökat ekonomiskt risktagande, dels en insats av ökade administrativaoch personella resurser. Sammanfattningsvis anser kommunen att en kommunaliseringinte medför några fördelar av betydelse för vare sig kommunen eller denlånsökande. Snarare torde en sådan förändring innebära att rådandeförhållanden med ett gott samarbete mellan kommun och länsbostadsnämnd medåtföljande tillvaratagande av dels nämndens bredare erfarenhet av en mängdlikartade ärenden, dels kommunernas lokala kunskap kanupprätthållas i ärendehanteringen. Utredningens förslag är dessutomorationellt och medför en ur samhällsekonomisk synpunkt dyrare organisation änden nuvarande. Bräckekommun, som bestämt avstyrker en kommunalisering, anser att det inte finnsnågra hållbara skäl för att så radikalt förändra den nuvarande organisationenvilken fungerat så väl. Ett överförande av lånebeviljandet tillkommunerna skapar behov av nya tjänster. Det är vidare ett misstagatt tro att man främjar demokratiseringsprocessen och medborgarinflytandetgenom att i denna typ av ärenden flytta ner beslutsnivån till kommunerna.Tvärtom inrymmer förslaget uppenbara risker för oenhetliga tolkningar kommuneremellan vilket innebär nackdelar för den enskilde. Ett åtskiljande av beslutanderättoch låneförvaltning kommer dessutom att medföra förvirring och ökadadministrativ krånglighet. Medborgarnas behov av insyn och närhet tillbeslutsfattarna tillgodoses för övrigt redan nu i tillräcklig omfattning i ochmed att kommunema bereder alla låne- och bidragsärenden och bistår allmänhetenmed rådgivning. Kommunen finner det inte heller tillfredsställande attkommunerna skall fatta beslut om lån till höga belopp till sig själva. Arvidsjaurskommun har svårt att se motiven för bostadslångivningens kommunalisering.Enligt kommunens uppfattning har kombinationen av personkännedom och lokaltinflytande via förmedlingsorganet och generella värderingar avlänsbostadsnämnden, grundade på ingående författningskännedom och erfarenheterav en mångårig regional verksamhet, varit till gagn för låntagarna och inteheller upplevts som byråkratisk. Insynen i verksamheten har också varit fullttillräcklig för den erforderliga samordningen av annan verksamhet. Prop.1977/78: 93 76 Inte heller kommun kan finna alt en kommunaliseringger några vinster för kommunerna eller den enskilde. Trots allt tal om starktkommunalt självstyre, närdemokrati och lokal anpassning torde besluten i låne-och bidragsärenden inte förändras med hänsyn framför allt tillcentralstyrningen av bestämmelser, författningar och föreskrifter. Inte hellersökandena torde uppleva någon förändring, i varje fall inte till det bättre.Kommunen anger bl, a, följande negativa konsekvenser vid en kommunalisering.Fördyrad och mindre effektiv bostadslåneadministration, omfattande beslulshantering,omfattande kontakter i förvaltningsärenden, problem med diarieföring, ökadeadministrationsuppgifter, sämre informations-, rådgivnings- och serviceverksamhet,olikformig handläggning av låneärenden och ökade svårigheter alt förenklalångivningen. Hjo kommun anser inte att det finns anledning att slå sönder ensådan väl verkande regional organisation som länsbostadsnämnderna.Kommunerna skulle bli bundna av hårt styrda bestämmelser för att uppnå enenhetlig bedömning. Det kommunala organ som skulle utöva beslutanderättenskulle alltså tjänstgöra som ett slags statsorgan. Kommunerna har inte någonanledning att splittra sina begränsade såväl ekonomiska som personella resurserpå utan bör i första hand ägna sig åt egenför-valtning. Ett betydande antal remissinstanser har funnit problemenvid en kommunalisering så omfattande alt man förordat fortsatt utredning i kommunaliseringsfrågan.Pågående utredningsarbete medför också enligt många remissinstanser att man f,n. inte kan ta ställning till förslagen. Bland remissinstanser som företräderdenna uppfattning kan nämnas SBEF, NBD, HSB, länsstyrelserna i Södermanlandsoch , saml , , , , , Sunneoch kommuner. I några fall, bl, a. i och Göteborgskommuner, förordar dock den socialdemokratiska minoriteten ett genomförande avkommunaliseringsförslaget.