prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — Avtal har äventräffats mellan berörda parter om lärares resp. annan skolpersonals vUlkor m. m. vid genomgång av studiedagsinformatörsut-bildningoch medverkan under studiedagar. Därmed har den fortbUdning på studiedagstidrörande resursanvändning samt arbetssätt och arbetsformer som skall genomförasunder /78 kunnat komma i gång. EnligtSIA-propositionen bör även elever, föräldrar och skolstyrelseledamötererbjudas information och ges tillfälle till diskussion under studiedagstid kringovan nämnda frågor. Regeringen beslöt att anvisa 150 000kr. till elevorganisationerna för att möjliggöra deras medverkan i dettainformationsarbete. Till deförändringar regeringen har vidtagit beträffande personal-lagsutbildningens ochstudiedagsinformatörsutbildningens tidsmässiga förläggning m.m., vilka harvarit en av förutsättningama för att avtal kunnat träffas, återkommer jag underanslaget Fortbildning m.m. Jag övergår nutill att behandla vissa läromedelsfrågor. I propositionen omskolans inre arbete diskuterades läromedlens roll i förhållande tillläroplanens huvudmoment och anvisningar. 1977/78:100 Bilaga 12 Utbildnuigsdepartementet 185 de över SI anförde SÖbl. a. att i en medveten undervisningsplanering ingår som en del valet avläromedel, där lärares och elevers samlade erfarenhet bör ge förutsättningarför én väl genomtänkt lösning. SÖ ansåg således att det ärundervisningsplaneringen som skall styra valet och användningen av läromedlen. anslutersig i sitt beslut om skolans inre arbete till detta synsätt. Enligt vad jag har erfarit behandlar SÖ ävenvissa läromedelsfrågor i samband med översynen av läroplan. Jag kommer senareatt under anslaget föreslå enutvidgning av registreringen av och informationen om läromedel till att förgrundskolan omfatta samtliga läromedel med undantag av film och videogram. Jagvill för även anmäla att jag inom departementet har inlett ettarbete i syfte att anpassa läromedelsbegreppet till den grundläggandeuppfattning om arbetssättet i skolan som bl. a. kommit till uttryck ipropositionen om skolans inre arbete och SÖ:s arbete med reviderad läroplan förgrundskolan. Införandet avbestämmelsema om gåvoläromedel och begreppet centrala läromedel (prop. 1973:76, UbU 1973: 28, rskr 1973: 242) synes inte ha lett till förväntade resultat.Den nuvarande kopplingen mellan centrala läromedel och gåvoläromedel kanifrågasättas mot bakgrund av nu gjorda erfarenheter. I det arbete som jag harlåtit inleda kommer denna fråga att penetreras. Ett annat område som bör bliföremål för översyn är objektivitetsgranskningen av läromedel. Ett ändrat läromedelsbegreppkommer att få konsekvenser för utformningen av objektivitetsgranskningen iläromedelsnämnden inom SÖ. Jag avser att återkomma till med förslagi dessa frågor i samband med att ett förslag till reviderad läroplan förgrundskolan föreläggs vid 1978/. Jag vill dock betonaatt varje elev i även bör få behålla en del av deläromedel han använt. Jag vill ävenför anmäla att jag denna dag i propositionen om nyttstatsbidrag till m. m. förordar vissa ändringar rörande skolledarorganisationen i grundsko-l a n. Som jag tidigare betonat ärdet av central betydelse att det lokala ansvarstagandet för skolans verksamhetökas samt att resurserna för denna verksamhet kan fördelas efter behov. Dennautgångspunkt bör gälla även för organisationen av ledning. Det är angelägetatt förutsättningar för en rationell och behovsorien-teradskolledarorganisation i kan skapas. Jag har vid mina övervägandenfunnit att kommunen bör förfoga över en samlad resurs för grundskolanspedagogiska och organisatoriska ledning. Såväl rektors- somstudierektorstjänster bör inrättas med utgångspunkt i den totalaomfattningspoängen för i en kommun, med betydande frihet förkommunen vad avser tjänsternas placering. 1977/78:100 Bilaga 12 i86 Elevutvecklingen i ungdomsskolan har en sådan betydelse för allskolplanering att jag har ansett det påkallat att här ge en redogörelse förutvecklingen , såsom de f. n. kan bedömas. Elevutvecklingens betydelse för dimensioneringen avgymnasieskolan, för byggandet av skollokaler och dimensioneringen av lärarutbUdningenskall också kortfattat behandlas. Jag återkommer också till dessa frågor underresp. I statistiskacentralbyråns befolkningsprognos (Information i prognosfrågor 1976: 3) har denframtida folkmängden redovisats enligt tre förutsättningar vad gäller denframtida migrationen: utan migration, med en nettoimmigration = O samt med ennettoimmigration = 10 000 . Det sistnämnda alternativet, som utgör denegentliga prognosen, används här. Alternativet innebär ett antagande om att detårligen utvandrar 25 000 personer, medan 35 000 vandrar in i landet. En årlignettoimmigration på 10 000 under seklets 25 sista år kommer, tillsammansmed ett beräknat födelseöverskott om ca 90 000 barn, att resultera i etttotalt befolkningstillskott på nära 340 000. Varje åldersklass under 40 årkommer att öka jämfört med om ingen migration förekommer. Som en följd av dennedgång i antalet födda barn som ägt rum kommer antalet barn iskolåldrarna att minska . befinner sig ca 1 040 000 barn iskolpliktig ålder men detta antal kommer trots en fortsatt immigration attsjunka successivt till drygt 900 000 är 1990. Därefter kan en stagnation ellerviss mindre ökning förväntas. Vad gällerelevutvecklingen i gymnasieskolan är det framtida antalet 16-åringar avgörande.Detta antal kommer att öka från dagens ca 106 000 tiU knappt 124 000 är 1980.Från år 1982 sker sedan en successiv minskning tiU drygt 108 1985. Därefter blir detånyo en ökning de två följande åren tUl drygt 114 1987. Sedan sjunkerantalet 16-åringar och når ett minimum på knappt 98 1992. Frånsistnämnda år beräknas en successiv ökning ske till ca 103 1996. Underresten av väntas antalet 16-äringar vara drygt 102 000. Utvecklingen under1900-talet har tidigare karaktäriserats av en stark befolkningstillväxt istorstadslänen. Det är framför allt i som expansionen varitkraftig. har medfört förändringar i detta mönster. Storstadslänensökningstakt har mattats, medan skogslänen återigen fått befolkningstillväxt.Stora regionala skillnader föreligger sålunda vad gäUerbefolkningsutvecklingen. Den inrikesomflyttningen är en viktig faktor inte bara på grund av det stora antaletflyttningar utan också därför att de som flyttar vanligen är unga. avdet totala antalet flyttningar över kommungränser under åren 19681974företogs av personer som var yngre än Prop.1977/78:100 Bilaga 12 1977/78:100 Bilaga 12 i88 Eftersom flyttarna är i de barnafödandeåldrarna eller yngre kommer de att påverka den naturliga folkökningen iinflyttningsorten. Man kan räkna med att ett antal inflyttare till en ort pålång sikt betyder ett nära nog dubbelt så stort tillskott till befolkningen.Effekten i utflyttningsorten blir den motsatta. DärtiU kommerflyttningar inom kommunerna. En omfattande in-omkommunal flyttning kanobserveras som en effekt av att bostadsbyggandet aUtmer inriktas påsmåhusbebyggelse. Vidare har antalet småhus ökat alltmer somalltfler fritidshus övergår till att bU permanenta bostäder. Detta harbidragit tiU snabba flyttningsrörelser inom och mellan kommunerna. Innevarandeläsår finns det totalt ca 1 030 000 elever i , varav 330 000 på lågstadiet, 360 000 på mellanstadietsamt 340 000 på högstadiet. Antalet elever pålågstadiet når sitt maximum /81 fler än innevarande läsår och minskar därefter till /86 då elevantalet är lägreän /78. Sedan sker en viss ökning till en nivå lägre äninnevarande läsårs elevantal under . Elevantalet påinellanstadiet minskar under resten av 1970-talet och är under första hälftenav lägre än motsvarande antal för /78. Därefterminskar elevantalet ytterligare och ligger underinnevarande års nivå. På låg- ochmellanstadierna tillsammans minskar elevantalet t.o.m. läsåret1988/89, då antalet elever är mindre än innevarande läsår. Under resten av1900-talet ligger antalet elever lägre än motsvarande tal för läsåret1977/78. Antalet elever påhögstadiet ökar till nästa läsår. Därefter sker en ytterligare ökningmed till /80. Samma nivå, dvs. överinnevarande läsårs, gäller för /81. Sedan minskar elevantaletsuccessivt och är /84 under dagens elevantal. ligger elevantalet lägre än innevarande läsårs elevantal.Därefter sjunker det och är /92 lägre än elevantalet /78. Under de närmast följande åren ökar elevantalet något ochligger fr. o. m. /95 under nuläget. Totalt för helagrundskolan gäller att elevantalet sjunker successivt fr. o. m. /79tiU /91 då det är lägre än innevarande läsår. Därefter sker enliten uppgång och i slutet av seklet torde elevantalet underskrida nuvarandeelevantal . Förgymnasieskolans del förutsätts att antalet elevplatser i årskurs 1 på linjeroch grundskoleanknutna specialkurser om längd motsvarar avårskullen 16-åringar. Antalet elever i icke grundskoleanknutna specialkurser samt grundskoleanknutna specialkurser 1977/78:100 Bilaga 12 i89 kortare än ett är antas vara 25 000varje läsår. Elevprognosen för gymnasieskolan bygger också på vissa antagandenom elevernas fördelning på studievägar och årskurser. Antalet eleveri gymnasieskolan ökar och når läsåren 1982/83 och 1983/84 ettmaximum, då elevantalet är högre än innevarande läsår (/78fanns ca 220 000elever i gymnasieskolan). Fr.o.m. /85 sjunker elevantaletoch är /87 högre än nuvarande elevantal. Under resten av1980-talet ligger elevantalet över nuvarande. Därefter sjunker antaletelever och torde /93 vara nere i innevarande läsårs nivå. De treföljande läsåren ligger elevantalen något lägre än . Under resten av 1990-talet torde antalet elever igymnasieskolan vara ungefär detsamma som innevarande läsår. Elevantaleti gymnasieskolan kommer sålunda att varastörre än det antal som finns i gymnasieskolan. Med hänsyn bl. a.tUl behovet av ämneslärare är det av intresse att granska antalet eleversammanlagt på högstadium och i gymnasieskolan. Elevantalet ökaroch når sitt maximum då det ligger högre än . Elevantalet minskar sedan successivt och motsvarar /89 nuvarande elevantal. Det sammanlagda antalet elever påhögstadiet och i gymnasieskolan kommer alltså under tio läsår framöver attligga högre än innevarande läsårs. För ungdomsskolan(och gymnasieskolan) totalt gäller att elevantalet är /80, då det är högre än . Sedan minskar det och är imitten av lägre än dagens elevantal. Under resten av1980-talet och första ligger elevantalen i ungdomsskolan78 % lägre än innevarande år. Sedan ökar antalet något och torde under desista åren av seklet ligga lägre än vad som är fallet för läsåret1977/78. AUmänt settgäller det för berörda myndigheter på lokal, regional och central nivå attuppmärksamma den beskrivna elevutvecklingen och skapa enplaneringsberedskap för att kunna klara av de problem som kan uppkomma.Därvid bör beaktas de regionala och lokala variationer av elevutvecklingen somnu har uppmärksammats. Den förväntade befolkningsutvecklingen, regionalt ochlokalt, framgår bl. a. av länsstyrelsernas och kommunernas planering redovisadi samband med "länsprogram 1974". Jag kommer itur och ordning att behandla vissa frågor gäUande dimensioneringen avgymnasieskolan med hänsyn till det ökande antalet 16-åringar under de närmasteåren, frågan om behovet av lokaler för och gymnasieskolan föranlettav den väntade elevutvecklingen och frågor som ror dimensionering avlärarutbildningen mot bakgrund av den redovisade elevutvecklingen iungdomsskolan. 1977/78:100 Bilaga 12 ]90 Under den tidgymnasieskolan har funnits har den mera yrkesinriktade delen byggts ut. Organisationen för de tvååriga teoretiska linjerna, isynnerhet för den tvååriga ekonomiska och den tvååriga tekniska linjenhar kraftigt krympts. För de tre- och fyraåriga har den totala organisationenvarit relativt stabil, men en förskjutning har skett inom denna mot ekonomiskoch teknisk utbUdning. Under denärmaste åren ökar antalet 16-åringar kraftigt. Situationen ställer ökade kravpå beredskap och aktiv planering för att skolan skall kunna erbjuda de störreungdomskullama utbildning efter . Här bör återigen erinras om attförändringarna i ungdomskullarnas storlek uppvisar stora regionala skillnader.De kommuner som har de största ökningarna ligger i allmänhet inomstorstadsområdena. I många kommuner är förändringarna obetydliga. EnUgt min meningbör samma andel av årskullarna få gymnasieskolutbildning som , dvs. antaletplatser i årskurs 1 på linjer och grundskoleanknutna specialkurser skall motsvara av årskullen 16-åringar. För att kunna uppfylladenna målsättning krävs väsentligt ökade resurser framför allt för deyrkesinriktade utbildnings-vägarna. Behovet av nya resurser ökar ytterUgare omtrenden mot ökad efterfrågan på yrkesinriktad utbildning fortsätter. För deteoretiska linjerna finns däremot möjligheter att utan större investeringar ökaintagningskapaciteten i åtskilliga kommuner. En större andel av16-åringama sökte till gymnasieskolan än året iiman. Av dem somsedan antogs infann sig en större andel än vad som var fallet föregående år,dvs. antalet vakanser i årskurs 1 är /78 lägre än tidigare.Efterfrågan på gymnasieskolutbildning har sålunda ökat. Detta kan bero på attde ökade insatserna i fråga om studie- och yrkesorientering har medfört att ettallt större antal ungdomar inser att utbildning utöver grundskola behövs påden framtida arbetsmarknaden. En annan trolig orsak är att ungdomarna i enlågkonjunktur, som bl. a. tar sig uttryck i ökad ungdomsarbetslöshet, sökersig till gymnasieskolan for at skaffa sig en yrkesutbildning och för att därigenomförbättra sina möjligheter på arbetsmarknaden. Planeringen avgymnasieskolan måste dels ta fasta på bl. a. det ökandeantalet 16-åringar, dels beakta det längre planeringsperspektivet. Antalet16-åringar kommer under tvä perioder av att vara högre änvanUgt. Den första perioden omfattar åren 19771985 med ett maximalt antal16-åringar . Den andra perioden, vars maximala antal 16-åringar år 1987är lägre än , omfattar åren 19861991. Under hela1990-talet blir 16-årskullama såvitt nu kan bedömas mindre än under innevarandeläsår. Gymnasieskolan behöver sålunda tillfälligt ha enhögre intagningskapacitet än och i jämförelse med vad som behövs på1990-talet. är det de fyra 1977/78:100 Bilaga 12 191 första åren av som kräverden största intagningskapaciteten. Regionala och lokala avvikelser från dessarikstal förekommer givetvis. I en del kommuner blir förändringarna iålderskullarna särskilt märkbara medan de i andra kommuner knappast kommer attutgöra något problem. Det ökandebehovet av elevplatser i gymnasial utbildning skall enligt min mening i förstahand tillgodoses inom gymnasieskolan. Planeringen bör därför inriktas på attanordna utbildningsplatser motsvarande av en årskull 16-åringar. Skulledetta i vissa lägen inte visa sig möjligtbör även utbildningsresurser utanför gymnasieskolan, såsom företagsskoloroch lärlingsutbildning, utnyttjas i större utsträckning i syfte att beredaelever gymnasial utbildning i annan form. För studievägar igymnasieskolan kan man också utnyttja utbildningsresurser vid företag ochinstitutioner genom s. k. inbyggd utbildning. Andelen sådan utbildning börunder kunna ökas genom att man modifierar läroplanema förvissa studievägar. Här bör lokala och regionala skolmyndigheter få frihet attutifrån de mål som gäller för viss utbildning i gymnasieskolan och utifrån delokala förutsättningarna göra sådana modifieringar. Det ankommer på SÖ attvidta sådana förändringar i läroplanerna att den inbyggda utbildningen kan ökapå skilda yrkesområden i enlighet med vad jag här har anfört. För att stimuleratill en ökad användning av företagsskolor, lärlingsutbildning och inbyggdutbildning föreslås i det följande en kraftig höjning av statsbidraget tUlsådan verksamhet. Enligt min mening bör även bättre förutsättningar skapas föratt öka möjligheterna tiU samarbete mellan gymnasieskola och inbyggd utbildningsamt företagsutbUdning. I detta syfte föreslår jag under anslaget Bidrag tUlstudie- och yrkesorientering m. m. att särskilda medel ställs till kommunernasförfogande för att de lokala planeringsråden skall kunna följa de senareutbildningsformerna. Målet för utbildningarna bör i största möjligautsträckning anpassas tiU vad som gällerför motsvarande utbUdning i gymnasieskolan. Under anslaget Främjande avlärlingsutbUdning hos hantverksmästare m. m. kommer jag också att dels föreslåett ökat antal bidragsrum, dels föreslå vissa andra åtgärder i syfte att ökasmåföretagens möjligheter att tUlgodose vissa utbildningsbehov. Vad gäUerbehovet av nya lokaler för skolväsendet med hänsyn till den väntade elevutveckUngen kan följande anföras. Om man enbartbeaktar elevutvecklingen i på riksnivå skulle detta inte i och försig motivera ett ökat skolbyggande. Mentar man hänsyn även till regionala och lokala avvikelser från riksmönstretsamt till den relativt omfattande omflyttningen inom och mellan kommunernablir bilden annorlunda. Dessutom måste man beakta konsekvenserna avbostadsplaneringen som innebär att man bygger helt 1977/78:100 Bilaga 12 192 nya bostadsområden med främstmarkbostäder spridda över en relativt stor yta där det tidigare inte harfunnits några skolor. är avståndet till befintliga skolor i andraområden för stort för att man skall kunna skjutsa t. ex. lågstadielever dit.Ett nytt bostadsområde medför behov av nya skollokaler, i första hand för låg-och mellanstadiet. Det finns därför anledning att räkna med ett fortsatt behovav nya lokaler trots det vikande elevunderlaget igrundskolan i riket som helhet. En förstafömtsättning för att man skall kunna tillgodose lokalbehovet i gymnasieskolanär att man maximalt utnyttjar redan befintliga lokaler. Ett sätt att ökabeläggningsgraden i lokalerna är att använda s. k. saxat schema. På så vis kanman i vissa fall utnyttja samma lokaler för skilda elevgrupper. Ett sådantlokalutnyttjande bör framför allt komma tiUstånd i utbUdningen med dyrbar utrustning. då lokalsituationenvar särskilt besvärlig tillämpades saxat schema på åtskilliga håll. Även i daganvänder en del skolor sig av en sådan anordning. Även om problem kan uppståvid ett ökat utnyttjande av speciallokaler synes erfarenheterna i huvudsak varapositiva på skolor där denna anordning prövats. Ett annat sätt attlösa lokalsituationen i gymnasieskolan av , dåbehovet av nya utbildningsplatser är störst, är att utnyttja lokalresurserutanför gymnasieskolan. EnUgt förordningen (1966: 115) om statsbidrag tilldriftkostnader för viss utbildning (omtryckt 1977: 490) utgårstatsbidrag för särskilda kostnader för förhyrande av skollokaler åt sådangymnasieskola som omfattar huvudsakligen utbildning för industri och hantverkmed belopp som länsskolnämnden bestämmer i varje särskilt fall. Ett tredje sätt atttillgodose lokalbehovet för studievägar i gymnasieskolan är att öka andeleninbyggd utbildning, dvs. utbUdning förlagd till företag eUer institutioner, ienlighet med vad jag har anfört. Här har gettsnågra exempel på flexibla lösningar som bör kunna användas för att klaralokalbehovet för de stora elevkullarna i gymnasieskolan under 1980-talet.Dessa lösningar skall betraktas som komplement tUl mera permanenta lösningar.Under de närmaste åren behöver därför investeringsnivån vad gäller byggande avlokaler för gymnasieskolan ligga relativt högt. Regeringen lämnade imder våren1977 SÖ vissa kompletterande anvisningar beträffande anslagsframställningar förbudgetåren 1978/79 och 1979/80 avseende byggnadsinvesteringar för skolväsendet.Beträffande gymnasieskolan skulle SÖ i första hand berältna medel förbyggnadsobjekt som medför en väsentlig utökning av utbildningskapaciteten förfrämst yrkesinriktad utbildning. Jag återkommer till dessa frågor underanslaget för Bidrag till byggnadsarbeten inom skolväsendet m. m. 1977/78:100 Bilaga 12 193 Även lärarutbildningens dimensionering berörs av elevutvecklingen varför jag härockså tar upp denna fråga. Studerande somtas in tdl klass- och ämnesläirarutbildning i sliitet av utexaminerasförst en bit in . Förutsatt att det är en någorlunda godbalans mellan tiUgång på och behov av lärare bör man därför i första hand utgåfrån lararsituationen fr. o. m. /82 eller 1982/83, då man bedömerantalet platser i lärarutbildning fr. o. m. läsåret1978/79. Med detta synsätt och med hänsyn tagen enbart till elevutvecklingenskulle följande kunna sägas om lärarbehovet. Behovet avlågstadielärare minskar fr. o. m. /83.Därefter sker en viss ökning av behovet, dock inte upp tUl dagens nivå. Jämförtmed innevarande år bör därför antalet antagningsplatser pålågstadielärarlinjen vara mindre fr. o. m. /80. Eftersom antaletelever på meUanstadiet fr.o.m. /81 är lägre än innevarandeår kan den nuvarande antagningskapaciteten på mellanstadielärarlinjen vara förhög. Behovet av lärareför högstadiet ökar något . Förutsatt att nuvarandedimensionering av denna lärarutbildning är väl avvägd skulle emellertid denärmaste årens behov vara täckt. De studerande som påbörjade sin utbildningvid ämneslärarlinjerna kan börja verka som lärare tidigast läsåret1981/82. Följande läsår har antalet elever på högstadiet minskat och är likamed antalet innevarande läsår, dvs. "elevpuckeln" på högstadiet ärpasserad och torde inte behöva beaktas då man dimensionerar lärarutbildningenfr. o. m. /79. Däremot bör man beakta den nedgång i elevantalet påhögstadiet som sker under resten av 1980-talet. kan elevantaletmed nuvarande befolkningsutveckling komma att ligga under dagens antal.Som en konsekvens härav bör man därför räkna med ett minskat behov av t. ex.ämneslärare för högstadium fr. o. m. /84. Eftersom en stordel av ämneslärarna kan tjänstgöra såväl på högstadiet som i gymnasieskolanbör den sammanlagda elevutvecklingen på dessa stadier analyseras. Förutsatt attdimensioneringen av ämneslärarutbildningen t.o.m. /77 haranpassats för att klara de större årskidlarna som kan förväntas de närmasteåren borde det inte finnas skäl att öka ämneslärarutbUdningen. Jag haremellertid erfarit att det faktiska antalet studerande i vissaämneskombinationer inom de fyraåriga ämneslärarlinjema är lägre än antalettillgängliga platser. Det innebär att färre lärare än beräknat kan börja sinlärartjänstgöring under /82. Av dessa skäl finner jag det motiveratatt under /79 tUlfälligt öka antalet platser i den ettårigapraktisk-pe-dagogiska utbildningen av ämneslärare enligt äldre studieordning.På lång sikt torde behovet av ämneslärare minska med hänsyn till att antaletelever på högstadiet och i gymnasieskolan minskar fr. o. m. läsåret 13 1977/78. 1977/78:100 Bilaga 12 194 1982/83. Sistnämnda läsår är detförsta arbetsåret för en lärare som påbörjar sin ämneslärarutbildning hösten1978. Behovet av lärareför gymnasieskolan ökar på grund av den kraftiga ökning avelevantalet som når sin kulmen läsåren 1982/83 och 1983/84. Eftersomgymnasieskolans expansion framför aUt kommer att gäUa de mer yrkesinriktadestudievägarna torde det ökade behovet av lärare avse lärare för undervisning iyrkesinriktade ämnen (inkl. vårdämnen). Antalet platser på sådana lärarlinjer ihögskolan som avser utbildning för yrkesinriktade ämnen bör därför ökas. Dessautbildningar skall även täcka behovet av lärare inom arbetsmarknadsutbildningen,vilken f. n. byggs ut. Den övertalighet påvissa lärarkategorier som förelåg de närmast föregående läsåren har minskatfrämst på ämneslärarsidan. En av förklaringarna tUl detta kan vara att antaletlärare med hel ledighet eller deltidstjänstgöring har ökat kraftigt från år1973 . Ökningen torde tiU stor del bestå av ett ökat antalledigheter för barns födelse och vård av minderårigt barn. Detta beror i sintur på att lärarkåren generellt sett är ung. Enligt vad jag har erfaritundersöks f. n. inom SÖ de närmare orsakerna till ökningen avtjänstledigheterna. Det faktum attledigheter av detta slag tillfälligt har ökat kan enligt min mening inte utgöratUlräckliga skäl för en ökning av lärarutbUd-ningskapaciteten.