prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — ämnarjag begära bemyndigande alt få tillsätta en utredning med uppgift alt kartlägganarkotikamissbrukets omfattning. Kontakt bör under utredningsarbetet hållas meddenna utredning. Utredarenbör belysa de risker som de prostituerade löper för en framtida socialmissanpassning och vilka åtgärder som kan sättas in för att minska en sådanutveckling. Åtgärder till hjälp och slöd i enskilda fall torde få sökas inomramen för sedvanligt socialt behandlingsarbete. Ett effektivare fältarbete avden kommunala socialvården kan vara en av möjlighetema alt hjälpa så tidigt sommöjligt. På torde prostitutionen främst kunna motverkas med socialainsatser av mera allmänt förebyggande natur. Utredarenbör vara oförhindrad att föreslå de åtgärder som kartläggningen avprostitutionen ger anledning lill. Eventuellaförslag bör utformas med beaktande av socialutredningens förslag till nysociallagstiftning. Fråganom nuvarande bestämmelser om koppleri och förförelse av ungdom har enändamålsenlig utformning kommer atl prövas av den kommitté som avses blitillkallad av justitieministern för atl se över bestämmelser omsedlighetsbrott. Del är givelvis nödvändigt att den särskilde utredaren hålleren nära kontakt med den kommitté som tillkallas av justitieministern och fördenna redovisar de erfarenheter som kartläggningen av prostitutionen ger. Debestämmelser i allmänna ordningssladgan om pornografisk föreställning som jagnämnde inledningsvis kom efter förslag av brottskommissionen ibetänkandet (Ds Ju 1973:5) Åigärder för aU bekämpa brottsligheten och förbättraden allmänna ordningen. Kommissionen hade bl.a. till uppgift att bedöma denverksamhet som bedrivs i och i anslutning till sexklubbar ochposeringsateljéer. Justitieutskottethar i betänkandet (JuU 1976/77:5) uttalat sig med anledning av motioner omändring i allmänna ordningsstadgans bestämmelser om pornografiskaföreställningar. Önskemålen gick ut på aU införa förbud mot förevisning avsamlag vid sådana föreställningar. 1 betänkandet, som godkändes av ,anför utskottet bl.a. följande. sexualbroltsutredningens betänkande (SOU 1976:9) Sexuella övergreppframgåratt verksamheten vid sexklubbarna i många fall utvecklats lill renbordellverksamhel eller kommit att inrymma eller tjäna som täckmantel för enomfattande kriminalitet. Det står också klart att verksam- 145 Kommittéer: Del II S:l hetenkan dra in ungdomar och även andra i ett asocialt levnadssätt och att den oftalar sig uttryck som är i hög grad förnedrande för kvinnorna. Delvis kanutvecklingen ha samband med bristande resurser hos polis, barnavård och socialvård.Klart synes emellertid vara atl lagstiftning inte har givittillräckliga möjligheter all ingripa. Mot denna bakgrund delarutskottet motionärernas uppfattning atl åigärder erfordras för all komma lillrätta med avarterna av sexklubbsverk-samhelen. Utskottet finner det emellertidtveksamt om en utsträckning av förbudet mot förråande sexuella eller sadisfiskabeteenden till atl avse även offentliga samlag ensamt kan tjäna ett sådantsyfte. Ett sådant förbud bör dock enligt utskottets mening kunna verka i vissmån dämpande på verksamheten och det finns därför anledning att överväga fråganhärom. Ställningstagandet bör dock föregås av en systematisk utvärdering av1973 års lagstiftning och en kartläggning av verksamheten vid sexklubbarna. Arbetethärmed - som bör syfta lill skärpt lagstiftning - bör enligt utskottets meningsnarast komma till stånd genom regeringens försorg. Med anledning avriksdagens uttalande föreslår jag all utredaren vid sidan av en allmänkartläggning av prostitutionen, främst gatuproslilutionen, även får i uppdragatt göra en systematisk utvärdering av lagstiftning rörande formernaför offentlig pornografisk föreställning och en kartläggning av verksamhetenvid sexklubbarna. I samband härmed bör frågan om behovet av ändrad lagstiftningövervägas. Samråd bör därvid ske med den utredare som chefen förkommundepartementet har fåu bemyndigande att tillkalla för atl göra en översynav allmänna ordningssladgan. Utredarenbör under sill arbete göra jämförelser med de erfarenheter som finns i deövriga nordiska länderna på motsvarande områden. Även den lagstiftning somfinns i dessa länder bör beaktas. Jag vill slutligenframhålla att uppdraget inte bör ses som ett ifrågasättande av den öppnare ochmera positiva syn på sexualiteten som har utvecklats. Denna måstei stället ses som en fömtsättning för utredningsarbetet. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild utredare för att göra en kartläggning av prostitutionenm.m., atl besluta om sakkunniga,experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver att ersättning tillutredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form av dagarvodeenligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrivs, altkostnaderna skall belasta femte huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 10 1977/78. DelIIS:2 Skr 1977/78:103 146 Hälso-och sjukvården byggs f n. ut kraftigt. Utbyggnaden inriktas främst mot öppnavårdformer, resurser för långtidssjukvård samt förebyggande åtgärder. Den delav hälso- och sjukvården som inle sker på sjukhusen fär därmed alll störrebetydelse. 1socialstyrelsens principprogram för sjukvårdens fortsatta utbyggnad (Hälso- ochsjukvård inför 80-talet, SoS anser 1976:1) förordas en decentralisering avvårdresurserna så att patienterna så långt möjligt skall kunna fä den vård sombehövs i närmiljön. Det innebär en fortsättning på den inriktning avsjukvårdens utbyggnad som kännetecknat huvudmännens insatser. Densnabba medicinska och medicinskt tekniska utvecklingen har tillfört sjukvårdennya möjligheter för diagnostik och behandling, som i sin tur har påverkatvårdarbetets innehåll och uppläggning. Vården har blivit alltmer specialiserad.Detta är ett resultat av en strävan atl genom kvalificerad specialistvård ochbästa möjliga tekniska utrustning förbättra den medicinska vården. Inom denslutna akutsjukvården har vårdtiderna blivit allt kortare. Patienternaskontakter med sjukvården har blivit mer splittrade, som anspråken påomvårdnad blivit allt större. Långtidssjukvårdenhar speciella problem. Inom denna del av sjukvården måste man särskilt beaktapatienternas behov av omvårdnad. Eftersom vårdtiderna är långa är det dessutomväsentligt med personalkontinuitet och mer personlig kontakt med patienterna,vilket ställer särskilda krav på bl,a, vårdens organisation. Vårdpersonalensinsatser är avgörande för kvaliteten på vården. Delta gäller såväl medicinskaoch medicinskt tekniska insatser som omvårdnaden av patienterna. Utbildningenav sjukvårdspersonalen är därvid viktig. Kravet att snabbt bygga ut hälso- ochsjukvården har bl.a. lett till atl utbildningar har tillkommit ibristsituationer fö>r alt lösa trängande behov av personal. Ett samlat grepppå utbildningsfrågorna erfordras. Enutredning inoni (Vård 76) har avslutat sittarbete med att se över och samordna de vårdutbildningar som skall tillhöra dennya högskolan fr.o.m. nästa budgetår. Arbetet har visat, atl del finns en radangelägna frågor alt behandla också i ett längre perspektiv. Hit hör en samladöversyn av studieorganisation för att anpassa berörda utbildningar tillframtida krav på hälso- och sjukvården. En ny utredning kommer att tillkallasav regeringen för att behandla dessa frågor. kommer del attfinnas tUlgång till fler läkare och sjuksköterskor. Dessutom kommer denpågående utbyggnaden av den gymnasiala skolan att positivt påverkapersonaltillgången. Det tillkommer också personal med annan bakgrund ochutbildning (t.ex. beteendevetare och tekniker) som direkt eller efterkompletterande utbildning kan vara lämpad för arbetsuppgifter inomvårdområdet. Den ökade tillgången på utbildad personal ger förutsättningar fören ändring av personalsammansättningen inom vårdområdet. De traditionellayrkesrollerna kan förväntas bli ändrade. Detökande intresset för arbetsmiljön kommer liksom anspråken på goda 147 Kommittéer: Del II S:2 arbetsförhållandeni övrigt också aU påverka vårdarbetets miljö. Utredningen(C 1970:29) om den kommunala demokrafin behandlar frågor som berör deanställdas inflytande i kommuner och landsting. Den nya lagstiftningen ommedbestämmande ger de anställda - med de begränsningar som följer avsjukvårdslagen och andra författningar - rätt till ökat medinflytande, vilketmåste byggas in i arbetsorganisationen. Frågorom sjukvårdens arbetsorganisation och personalstruktur som jag nu berört har undersenare år debatterats livligt. har uppmärksammatfrågeställningarna i principprogrammet för hälso- och sjukvård inför 80-talet.Landstingsförbundet har tagit fram ett omfattande material och ägnade en stordel av kongress åt dessa frågor. Försöksverksamhet pågår inom fleralandsting med olika former av ändrad arbetsorganisation som t.ex. gruppvård. har i skrivelse hemställt att ensärskild utredning tillsätts med uppgift atl se över sjukvårdens inreorganisation och därvid beakta formerna för arbetsorganisation,personalstruktur, ulbildningsvägar och utbildningsinnehåll. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget om utredning. har tillsammans med i skrivelse framfört synpunkter på bl.a. frågor somrör vårdens inre organisation. Fråganharockså tagits upp i bl.a. i en motion vid förra . Därframhölls bl.a. atl vården blir bättre och mänskligare om de som arbetar påvårdenheterna och patienterna fär mer att säga till om. Motionärerna hemställdeatt hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04) skulle få i uppdrag att läggafram förslag till ökad arbetsdemokrati genom atl kliniker och avdelningar vidsjukhusen gavs ökat självstyre. utgick från att utredningenskulle komma atl överväga hur strävandena inom sjukvården mot ökat inflytandeför de anställda och för patienterna skulle tillgodoses i den nyalagstiftningen för hälso- och sjukvården. Utskottet hemställde därför attriksdagen skulle avslå yrkandet. följde utskottet (Mot, 1975/76:269,SoU 1976/77:16), Enliglmin mening bör nu redovisade frågor utredas av en särskild kommitté för översynav sjukvårdens inre organisation. Samråd bör ske med hälso- ochsjukvårdsutredningen, som har att föra en övergripande målsäll-ningsdiskussionom hälso- och sjukvården i sin helhet och lägga fram förslag till nylagstiftning. Kommitténbör i första hand utgå från patienternas behov av vård och behandling ividsträckt bemärkelse. Patienternas möjligheter till eget engagemang i vårdenbör också belysas liksom frågan om hur största möjliga personliga omvårdnad ochpersonalkontinuitet skall kunna erhållas. Kommittén bör lägga fram förslag ompå vilket sätt detta skall kunna genomföras. överväga sjukvårdens framtida personalslruklur inom såväl öppensom sluten vård med utgångspunkt från en samlad bedömning av kvantitativa ochkvalitativa krav på vårdorganisationen och fördelningen av arbetsuppgiftermellan olika personalkategorier. Därvid bör prövas möjligheterna att användafärre personalkategorier med bredare kunskaper. Kommittén bör uppmärksammafrågor som aktualiseras vid den praktiska tillämpningen av de nya lagarna påarbetslivels område och undersöka om särskilda åtgärder krävs för att tiUämpadem inom sjukvården. DelIIS:2 Skr 1977/78:103 148 Fråganom hur gruppvård eller lagarbete kan bedrivas bör beaktas liksom hur olikasjukvårdsenheter själva skall kunna utforma sin verksamhet inom vissa angivnariktlinjer. Det pågående forskningsarbetet angående sjukvårdspersonalenspsyko-sociala arbetsmiljö bör också uppmärksammas. (S 1966:38)har i betänkandet (SOU 1976:20) Kultur ål alla diskuterat vissaproblem i kulturellt och socialt hänseende som uppkommer särskilt för depatienter som vårdas på institution. Utredningen betonar att devägledande grundsatserna på handikappområdet om integration och normaliseringså långt det är möjligt måste gälla även dem som vistas på institutioner. Denframhåller vidare att den sociolerapeuliska verksaniheten inom somatisk ochpsykiatrisk långtidsvård är betydelsefull för att motverka den isolering sominstitutionerna skapat. Utredningen föreslår att socioterapiens ställning inomsjukvårdsorganisationen närmare klarläggs. Förslaget tillstyrks avremissinstanserna. Hithörande frågor bör övervägas av kommittén. Behoveninom sjukvården är stora. har kostnadsutvecklingen varit nfiycketsnabb, vilket medfört en betydande höjning av den landstingskommunalautdebiteringen. Som redovisades i direktiven till utredningen om kommunernasekonomi () kommer de automatiska efterfrå-geförändringarna atl särskilt beröra landstingen. Mot denna bakgrund börutredningen noggrant redovisa de ekonomiska konsekvenserna av framlagda förslagoch i första hand överväga möjligheterna alt tillgodose behoven inomsjukvårdsområdet genom omprioriteringar och omdispositioner av befintligverksamhet. Konsekvensernaför sjukvårdens inre organisation av vad jag här har anfört skall belysas,varvid formerna för organisationen och fördelningen av arbetet samt behovet avutbildningsinsatser skall beaktas. 1 detta sammanhang kan författningsmässigafrågor behöva aktualiseras. Det är viktigt atl detta sker i samråd med andraberörda utredningar. Kommitténbör hålla fortlöpande kontakt med hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04)och i övrigt samråda med bl.a. medicinalansvarskommittén (S 1974:02),utredningen (U1976:10) om den gymnasiala utbildningen. Vård 76 samt utredningen(C 3970:29) om den kommunala demokratin. Kommitténbör arbeta snabbt och successivt avge delbetänkanden avseende begränsadefrågor. Arbetet bör vara slutfört . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag efler samråd med chefenför atl regeringen bemyndigar mig alttillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag att utreda vissafrågor om sjukvårdens inre organisation, atlutse en av ledamöterna alt vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1964:394), om ej annat föreskrives, att kostnaderna förutredningen skall betalas från femte huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hennes hemställan. 149 Kommittéer: Del II S:3 Fråganom tobakens skadeverkningar har diskuterats livligt både häroch utomlands. 1 och ytteriigare ett antal länder har insikten om atttobaksrökning utgör ett viktigt folkhälsoproblem lett till konkreta åtgärderför att förhindra eller i möjligaste mån minska riskerna för skador till föfjdav lobaksbruk. Den vetenskapfiga dokumentationen om tobakens skadeverkningar ärsedan ett par decennier så övertygande alt de viktigaste skadeverkningarna kananses fastslagna. 1 vårt land beräknas ca 1.500 personer avlida avlungcancer orsakad av rökning. Detta motsvarar av det totala antaletlungcancerdödsfall. Andelen för tidiga dödsfall i hjärt-kärisjukdomar, orsakadeav rökning uppskattas lill minsl 3.000 åriigen och antalet fall av kronisk invaliditet,såsom nedsaU lungfunktion genom kronisk luftrörskatarr och lungemfysem m.m., pågrund av rökning är mycket stort och förefaller atl öka. Även icke-rökarnautsätts genom s.k. passiv rökning ofrivilligt för ökade sjukdomsrisker () har tagit upp lobaksfrågan tillbehandling och bl.a. antagit rekommendationer i vilkamedlemsländerna har uppmanals ta initiativ i syfte att bekämpa tobaksrökningen.Dessa rekommendationer har vidareutvecklats och konkretiserats i en av WHO år1975 publicerad expertrapport and its Effects on Health. WHO harfastslagit att ingen annan förebyggande åtgärd kan bidra mera lill ökad hälsa ii-länderna än förhindrande av tobaksrökning. antog vid sin 20:e session i en rekommendation tillregeringarna i , , och att införa förbud mottobaksreklam och atl starta en effektiv information om tobaksrökningensskadliga verkningar bl.a. genom bestämmelser om uttömmande vamdeklaration pålobaksförpackningar. Med anledning av rekommendationen tillsattes därefter ensärskild arbetsgmpp med uppgift atl bl.a. undersöka i vilka former ett nordisktsamarbete beträffande upplysningsverksamhet om tobakens skadeverkningar,speciellt med avseende på barn och ungdom, kunde förverkligas. Arbetsgruppenavlämnade ett betänkande i ämnet (Nordisk utredningsserie 1975:24). 1betänkandet föresläs att ett nordiskt samarbete i lobaksupplysningsfrågan byggsupp successivt inom områdena dokumentation, informationsplanering,materielproduktion och koordineringsverksamhet. har ettmedlemsförslag om nordisk insats för alt minska tobaksrökningen väckts , vari bl.a. har hemställts atl rekommenderarNordiska ministerrådet att bygga upp ett nordiskt samarbete i fråga omtobaksupplysning i enlighet med arbetsgruppens belänkande. Nordiska rådetssocial- och miljöutskott kommer att behandla förslaget . Medanledning av de rapporter som låg till grund för WHO;s rekommen-daUoner åren1970 och 1971 uppdrog Kungl. Maj:l ål att delsredovisa en allsidig medicinsk undersökning om tobakskonsumiionen och med anledninghärav vidtagna åtgärder, dels framlägga förslag till de ytteriigare åtgärderinom verksam- DelIIS:3 Skr 1977/78:103 150 hetsområdesom styrelsen fann nödvändiga. redovisade sitt uppdrag den 9april 1974, då styrelsen med eget yttrande överiämnade en av en särskildarbetsgrupp (lobaksuiredning) gjord utredning om tobaksrökningsamt inhämtade yttranden över utredningens förslag. Förslaget innebar eU brettupplagt program för att radikalt minska tobaks-konsumtionen. Bl.a. föreslogsåtgärder mot reklam och annan marknadsföring av tobaksvaror samt en omfattandeinformationsverksamhet om tobakens skadeverkningar. ställde sigi princip bakom tobaks-utredningens förslag utan att ta ställning till varjeenskild detalj i åtgärdsprogrammet. Den10 tillkallades en särskild utredning Tobaksreklamutred-ningen (H1974:06), för atl skyndsamt utreda frågan om lämpliga former för införande avförbud mot lobaksreklam saml om skyldighet för tillverkare och importörer attförse förpackning till tobaksvaror med varningstext. Utredningen lade fram ettdelbetänkande med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration påtobaksvaror. På grundval av betänkandet lade regeringen fram ett förslag tilllag i ämnet som därefter biträdde (prop. 1975/76:49, SoU 1975/76:22,rskr 1975/76:83). Lagen trädde i kraft den 1 januari 1977.Tobaksreklamutredningen, som efler aU ha fått utvidgade direktiv även harbehandlat frågan om alkoholreklam och därför ändrat sin benämning till Tobaks-och alkoholreklamutredningen, har framlagt betänkandet (SOU 1976:63)Reklamen för alkohol och tobak. Ärendet bereds f n. inom . /77 har anvisats 2 milj. kr. för upplysning om tobak (prop.1975/76:142, SoU 1975/76:39, rskr 1975/76:299). I propositionen framhöllsvikten av alt bereda folkrörelserna möjlighet att medverka itobaksupplysningen. ,som har välkomnat de av regeringen vidtagna åtgärderna såsom viktiga moment iett åtgärdsprogram mot tobaksbrukel, har vid ett flertal tillfällen framhållitatt det är angeläget att får ta ställning till ett merafullständigt program på området. Enligtmin mening bör en särskild kommitté tillsättas för att bereda frågorna om ochavge förslag till ett fortsatt samlat åigärdsprogram med syfte atl minskatobakskonsumiionen och motverka dess skadeverkningar. Den övergripandemålsättningen bör vara alt bekämpa tobaksrökningen som man också larrimlig hänsyn till dem som har svårt att sluta röka. Kommitténbör särskilt pröva hur man kan få fram flera rökfria miljöer. Förbud motrökning i allmänna transportmedel och i offentliga lokaler i kombination medinrättande av speciella rökavdelningar resp. rökrum bör övervägas. Särskilduppmärksamhet bör härvid ägnas sjukhus, vårdcentraler m.m., vilka i framtidentorde lä ett ökat ansvar även för den förebyggande vården. Rökfriaarbetsmiljöer bör diskuteras. Kommittén bör också beakta den ökade skaderisksom föreligger för rökare som arbetar i lokaler eller miljöer där andra typerav luftföroreningar finns. Somjag har anfört har medel anvisats för upplysning om tobak underinnevarande budgetår. Medel för fortsatt tobaksinformation under budgetåret1977/78 har beräknats under femte huvudtitelns reservationsanslag F 4Hälsovårdsupplysning (prop. 1976/77:100, bil. 8, s. 109-111). Kommittén böröverväga hur anvisade medel skall användas för atl bästa möjliga effekt skalluppnås. Lämpliga kanaler för alt föra ut information kan bl.a. vara mödra- ochbarnavårdscentraler, skolor, mililärförband, central och regionalhälsoupplysning samt vissa organisationer inom tobaksupplys- 151 Kommittéer: Del II S:4 Förutsättningarnaför en vidgad verksamhet med rökavvänjning bör behandlas. Kommitténbör lägga fram förslag dels om åtgärder som bör vidtas för atlminska tobakskonsumtionen och förebygga tobakens skadeverkningar, dels omåtgärder på . Därvid bör kommittén beakta bl.a. de synpunkter somförts fram i utredning. Kommitténbör under arbetets gång fortlöpande samråda med berörda myndigheter ochorganisationer. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarmig atttillkalla en kommitté med högst fem ledamöter för all utarbeta ett program förarbetet med att nedbringa tobakskonsumtionen och motverka dess skadeverkningar, attutse en av ledamöterna att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna skall belasta femte huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hennes hemställan. 4.Kartläggning av narkotikamissbrukets omfattning Departementschefen,statsrådet , anför. Undersenare delen av 1960-talel blev narkotikamissbruket ett allt allvarligareproblem i . gav i betänkandet (SOU 1969:52)Narkotikaproblemet bl.a. en lägesbeskrivning för åren 1966-1968.Lägesbeskrivningen, som grundades på flera olika undersökningar, visade att enmarkant ökning hade skett av narkotikamissbruket. Ökningen kunde främsttillskrivas en stegrad spridning av cannabis. 1 kriminella och andra socialtbelastade grupper utgjorde missbruk av centralstimulantia och andra tyngrepreparat ett alll större problem. Kommittén bedömde att antalet s.k. tunganarkotikamissbrukare - främst personer som injicerade narkotika -var omkring10.000. Man underströk atl siffran var osäker men atl den gav en uppfattning omden ungefäriiga storieken. Sedannarkomanvårdskommiltén lade fram sitt slutbetänkande har utvecklingen pånarkotikaområdet följts bl.a. genom olika undersökningar som har företagits avberörda myndigheter. har alltsedan år 1971 följt utvecklingenbland elever i och gymnasieskolan. Militärpsykologiska institutetgenomförde undersökningar på 18-åriga inskrivningsskyldiga pojkar. DeniS:4 Skr 1977/78:103 152 Liknande s.k. frekvensstudier ochandra undersökningar har genomförts av ,nuvarande universitet- och högskoleämbetet och . Samtliga dessaundersökningar saml viss övrig statistik på narkotikaområdet har nyligensammanställts i regi och presenteras i rapporten , , . Sammanfattandebedömningar av läget görs numera kontinueriigt bl.a. i broUsförebyggande rådetsarbetsgrupp beträffande narkotika. Bedömningarna bygger på de ansvarigamyndigheternas rapporter om läget samt på de frekvensundersökningar somgenomförs regelbundet. Cannabis är fortfarande det mest förekommandepreparatet. Frekvensundersökningarna tyder dock på atl bruket av cannabi:; harminskal i ungdomsgrupperna . Det tyngre missbruket, främstinjektionsmissbruket, domineras fortfarande av centralstimulerande medel. TUlbilden av det tyngre missbruket har kommit ett alltmerutbrett missbruk av opiater. har ett konstantheroinmissbruk etablerats främst i Stockholms- och /Lundområdena. Frågan om narkotikamissbrukelsomfattning har behandlats av /.