prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — Vidbestämmande av brottsskadeersättning avräknas skadestånd som den skadelidandehar rätl till på grund av skadan och som har betalats eller kan beräknas blibetalt. Atlskadestånd som den skadelidande har filt ul med anledning av sin skada skallräknas av när hans brotlsskadeersältning bestäms torde i allmänhet inte vållanågra bekymmer. Svårare är atl avgöra om avräkning bör ske på den grunden atlskadestånd kan beräknas bli betalt. Avräkning blir givetvis inte aktuell, omgärningsmannen till brottet är okänd. 1 övrigl flr man, som jag har sagt i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.6), inle ställa alltför stora krav på denskadelidande i fråga om hans aktivitet för att fl ut ett skadestånd som han harrätt till på grund av skadan. I många fall torde det redan från börian framståsom klart alt den skadelidande har små utsikter att inom överskådlig tid flbetalning för skadeståndet. Detta gäller särskilt om skadevållaren är eller harvarit inlagen på anstalt. 1 dessa fall är det uppenbariigen meningslöst att denskadelidande och det allmänna skall belastas med kostnader för rättegång ochverkställighet för atl fl ul skadestånd. Omdet finns anledning att räkna med att skadevållaren åtminstone lill någon delkan betala skadestånd - antingen eller genom avbetalningar - bör detkrävas av den skadelidande atl han med enkla medel söker få betalning. Någongång kan del vara lämpligt atl han gör upp direkt med skadevållaren om hurdenne skall betala skadeståndet. Annars bör den skadelidande i samband medpolisanmälan framställa sill krav och begära atl åklagaren för hans talan ibrottmålet mot skadevållaren. Utredningen i rättegången om skadevållarens ekonomiskaoch andra förhållanden torde sedan ofta kunna ge ett gott underlag förattavgöra om den skadelidande bör söka verkställighet av domen rörande hansanspråk. Någotformellt hinder föreligger inte mot att den skadelidande ansöker om brottsskadeersätlningäven om han inte har vidtagit sådana åigärder som jag nu har angett. Hans underiålenhetkan emellertid då medföra att skadeståndet helt eller delvis räknas av, trotsatt det inte har betalats. Omskadestånd som inle har betalats räknas av med stöd av denna paragraf, bör broltsskadenämndenlämna den skadelidande anvisningar om vilka åigärder som det enligl nämndensmening är lämpligt att han vidtar för att få ut skadeståndet. Lyckas denskadelidande inte därefter få betalning från skadevållaren genom dessa åtgärder,kan han återkomma och begära brotlsskadeersältning för den del som räknades avnär ersättningen fastställdes i det tidigare ärendet, Avräkning av skadeståndsom inte har betalats kap bli särskilt aktuell om den skadelidande kan få utskadeståndet från en gällande ansvarsförsäkring som läcker skadan. Så kan någongång vara fallet, om skadan har vållats genom ett ouppsåtligt brott. Som jaghar nämnt i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6) kan det vidare tänkas attskadan täcks av den trygghetsförsäkring som gäller för större delen avarbetsmarknaden. Ersättning som kan ulgå från Prop.1977/78:126 47 sådanförsäkring skall räknas av med stöd av denna paragraf när brottsskadeersättningbestäms. Detsamma gäller ersättning som den skadelidande kan få från det överfallsskyddsom ingår i de flesta hem- och villahemförsäkringar. Vidbestämmande av brottsskadeersättning för personskada avräknas, utöverskadestånd saml förmån som avses i 5 kap. 3 § skadeståndslagen (1972:207),annan ersättning som den skadelidande har rätt till på grand av skadan.Ersättning som innefattar sparande avräknas dock endast i skälig omfattning. Vidbestämmande av brottsskadeersättning för sakskada och ren förmögenhetsskadaavräknas, utöver skadestånd, förmån från försäkring och annan ersättning somden skadelidande har rätt lill på grund av skadan. Detsamma gäller ersättningsom skulle ha utgått från försäkring som den skadelidande har underlåtit atthålla på grund av omfattningen av sin verksamhet och sina tillgångar, 1 skäligomfattning avräknas även ersättning som skulle ha utgått från försäkring somdel enligt vedertaget bruk llr anses ha ankommit på den skadelidande atl tecknamen som han har försummat att hålla. Av 5 § framgår atl förmåner som avses i 5 kap. 3 § skadeståndslagenskall räknas av när brottsskadeersätlning bestäms. Ersättning för inkomstföriusleller föriust av underhåll skall alltså minskas med ersättning frånsocialförsäkringen eller annan likartad förmån, sjuklön eller pension frånarbetsgivare, pension från kollektiv tjänslepensionsförsäkring saml periodiskersättning från sådan olycksfalls eller sjukförsäkring som har meddelats pågrund av kollektivavtal. Utöverskadestånd och förmåner som avses i 5 kap. 3 S skadeståndslagen skall vid brottsskadeersätlningför personskada avräkning ske av annan ersättning som den skadelidande har rätttill på grund av skadan. Det gäller framför allt ersättning för kostnader,oavsett om ersättningen är förenad med regressrätt för utgivaren eller inle,och ersättning från liv-, olycksfalls- eller sjukförsäkring, även närförsäkringen inle har meddelats på grund av kollektivavtal. Ersättning sominrymmer visst mått av sparande avräknas dock bara i skälig omfattning. Vid avräkningenfår man då göra en ungefärlig uppskattning av hur stor del av ersättningen somkan anses utgöra sparande. Tillskillnad från vad som gäller inom skadeslåndsrätten bestäms ersättningen efteren jämförelse mellan skadans totala belopp och summan av de olika förmåner somtillkommer den skadelidande, Atlavräkningen skall ske när brottsskadeersättning bestäms innebär att man skallta hänsyn till de andra förmåner som har utgått, utgår ellerkan vänlas utgå. Avräkningen sker rngd de belopp av de andra förmånerna som denskadel idande har rätt till på grund av skadan, oavsett om han utnyttjar dennarätt eller inte. Detla överensstäpimer med vad som gäller inom skadeståndsrätien(se prop. 1975:12 s. 163 f): ' 7 i;andra stycket andra och tredje meningarna i det remitterade förslaget svararmot 8 >; i propositionsförslaget. 1977/78:126 48 Vid sakskada och ren förmögenhelsskada avräknas i full utsträckningförsäkringsförmåner och annan ersättning som den skadelidande har rätt till pågrund av skadan och som redan har utgått eller kan komma att utgå i framtiden.Dessutom avräknas i vissa fall förmåner som skulle ha utgått från försäkring omden skadelidande hade tagit sådan. Ettsådant fall är när den skadelidande är s. k. självförsäkrare, dvs. sådant rättssubjektsom underiåter att hålla sig med försäkring därför all riskfördelningen inomden egna verksamheten är jämföriig med riskuljämning genom försäkring. Denskadelidande uppträder alltså så alt säga som egen försäkringsgivare. I förstahand avses sådana offentliga rättssubjekt och storföretag som i princip underiåteratt försäkra sin egendom eller som håller försäkring med avsevärt störresjälvrisk än normalt. Att en företagare har underlåtit att hålla sig medförsäkring med normal självrisk som han ulan några svårigheter hade kunnatkosta på sig utgör ett starkt indicium på alt självförsäkring föreligger.Däremot torde del vara sällsynt atl en privatperson kan anses som självförsäkrare.Självförsäkring bör inte anses föreligga om en sådan person underiåter attförsäkra t.ex. sin bil, inle ens om han har en större förmögenhet. Föreliggersjälvförsäkring, skall avräkning ske fullt ut för belopp som skulle ha utgått,om försäkring med normal självrisk hade tagils i försäkringsbolag. Ellannat fall när underiålenhet atl hålla försäkring kan påverka brottsskadeersättningensstorlek är när det enligt vedertaget bruk får anses ha ankommit på denskadelidande att teckna försäkring. Härmed avses försäkringar som nästan allaskadelidande av motsvarande kategori brukar teckna. Som exempel kan nämnasordinär fastighelsförsäkring för företagare och villaförsäkring. Dessaförsäkringar har en så gott som hundraprocentig utbredning. Däremot avses inlesådan sakförsäkring på lösöre som ingår i vanlig hemförsäkring, även om ocksådenna försäkringsform har stor omfattning. Som jag har sagt i den allmännamotiveringen (avsnilt 2.6) kan man å andra sidan kräva av den skadelidande atlhan försäkrar mer speciell eller särskilt dyrbar egendom, t. ex. konstsamlingar,lyxbilar och större bålar. Förattavräkning skall kunna komma i fråga i fall då det är vedertaget bruk atlförsäkring las fordras alt den skadelidandes underiålenhet all hålla försäkringkan lillräknas honom som en försummelse. Om det t. ex. beror av missförståndfrån försäkringsbolagets sida att försäkringsskydd saknas skall avräkningnaturligtvis inle ske. Inte ens när man kan talaom viss oaktsamhet från den skadelidandes sida i fråga om försäkringsskyddetbehöver avräkning göras fullt ul. Som jag har sagl i den allmänna motiveringenskall avräkning ske endast i skälig omfattning när försummelsen har sin grund iförbiseende eller annars är av mera ursäktlig natur. Så kan vara fallet vidglömska att förnya försäkringen eller att betala premien. Delsamma gäller omdet föreligger misslag rörande försäkringens omfattning, i varje fall ommisstaget inte är alltför grovt. skäl att underlåta fullständig avräkningkan vidare vara alt den skadelidande inle har kunnat fullgöra premiebetalningenpå grund av betalningssvårighe- Prop.1977/78:126 49 ler.Reduktion av avräkningen kan komma i fråga också i andra speciella fall. Allmäntkan sägas att full avräkning på grund av försummelse alt hålla vedertagenförsäkring bör ske huvudsakligen när försummelsen är medveten och inga hinderskulle ha funnits för den skadelidande att med en förnuftig disposition av sinatillgångar ordna ett tillfredsställande försäkringsskydd. Härmed bör likställasfall när den skadelidande visserligen har försäkring men med en självrisk somvida överstiger vad som är normalt för hans kategori med avseende på sådanegendom som del är fråga om. Brottsskadeersättningen får i dessa fall sällasned till ett belopp som motsvarar ordinär självrisk. Broltsskadeersättningför personskada kan jämkas om särskilda skäl föreligger med hänsyn lill denskadelidandes uppträdande i samband med brottet och andra liknandeomständigheter. Har skadan lett till döden, kan ersättning till efterievandeockså jämkas om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den avlidnesuppträdande i samband med brottet och andra liknande omständigheter. Brotlsskadeersältningför sakskada och ren förmögenhelsskada kan jämkas efter vad som är skäligt medhänsyn till den skadelidandes uppträdande i samband med brottet och andraliknande omständigheter eller hans underiålenhet atl vidtaga sedvanligaförsiktighetsåtgärder. Frågan huruvida den skadelidandes uppträdande i samband med brottetbör föranleda all ersättning för personskada sätts ned måste i varie särskiltfall bedömas mot bakgrund av samtliga förekommande omständigheter Detsammagäller frågan om jämkning av sådan ersättning skall ske på grund av andraliknande omständigheter, t. ex. atl den skadelidande har gett sig in i ensituation som typiskt sett innebär risk för all han skall utsättas för broll.Ätt jämkning får ske bara när det föreligger särskilda skäl innebär atl intevarje oaktsamhet frän den skadelidandes sida skall kunna medföra attersättningen jämkas. Som jag harsagt i den allmänna motiveringen måstejämkningsmöjligheten begagnas med försiktighet, så att inte socialt oacceptablaresultat uppkommer. Omskadan har lett till döden, kan den avlidnes beleende i vissa fall gå ul överskadelidande efterlevande. Förutsättningarna för jämkning är desamma som de jagnyss har behandlat. Vid sakskada och ren förmögenhetsskada kan den skadelidandesuppträdande i samband med brottet och andra liknande omständigheter leda lilljämkning av broltsskadeersättning i något större utsträckning än vidpersonskada. Något krav på särskilda skäl för jämkning gäller nämligen inte i detlafall. Närdet gäller jämkning på grund av den skadelidandes underlåtenhet att vidtasedvanliga försiktighetsåtgärder bör ledning kunna hämtas från de säkerhetsföreskriftersom gäller enligt försäkringsbolagens villkor, t. ex. i ;i det remitterade förslaget svarar mot 9 S i propositionsförslaget. 4Riksdagen 1977/78. 1977/78:126 50 frågaom förvaring av slöldbegäriig egendom, om stöldskydd på bilar och om låsning avdörrar och fönster. Vidpersonskada och vid sakskada eller ren förmögenhelsskada avräknas ettsjälvriskbelopp. Beloppet fastställs av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer och beräknas med ledning av de lägsta självriskbelopp som tillämpashär i landet vid försäkring för skada till följd av brott. Förstastycket gäller ej i fråga om skada som har vållats av någon som avses i 3 §,ombrottet har begåtts på eller i närheten av anstalt eller annan plats där hanhar varit omhändertagen eller fltt vård eller om i övrigt särskilda skäl föreligger. Självrisken vid broltsskadeersättning bör ligga i nivå med den lägstasjälvrisk som tillämpas vid försäkring förbrottsskador. Vägledande blir därmedden självrisk som normalt gäller vid hem- och villahemförsäkring, dvs. f. n.300 kr. Om denna självrisk anknyts till basbeloppet eller indexregleraspå annat sätt, kan del vara lämpligt alt göra del även med den statligasjälvrisken. Avsikten är att föreskrifter om självriskbelopp skall ges iförordning. skadelidande tillfogats skador vid flera olika tillfällen, skall ettsjälvriskavdrag göras för varje skadetillfälle för sig. Självrisk dras också avsärskilt för personskador och för egendomsskador, även om de har uppkommit vidsamma tilirälle. Däremot skall endast ett självriskbelopp dras av, om denskadelidande vid samma tillfälle har tillfogals flera egendomsskador. Någotsjälvriskavdrag skall inle göras, vare sig vid personskada eller annan skada,om skadan har vållats av sådan rymling e. d. som anges i 3 § på eller inärheten av anstalt där han är omhändertagen. Motsvarande gäller när skadan haruppkommit i närheten av fosterhem eller annan plats där den intagne vårdaseller i övrigl är omhändertagen. Även om skadan inte har uppkommit på eller inärheten av anstalten etc. skall självriskavdrag underiåtas, om det föreliggersärskilda skäl. Härmed avses främst fall då skadan har inträffat där rymlingarerfarenhetsmässigt begår brott. En sädan situation torde ofta kunna ansesföreligga om den skadelidande har utsatts för brott avrymlingar. Brottsskadeersätlningför personskada utgår med högst tjugo gånger det basbelopp enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms. Skallersättningen utgå som livränta, bestäms den lill högst ett beloppsom svarar mot nämnda basbelopp. Brottsskadeersättning försakskada och ren förmögenhelsskada utgår med högst tio gånger del basbelopp somanges i första stycket. '9 tj i det remitterade förslaget svarar mot 10 vi i propositionsförslaget, 2 10§ i del remitterade förslaget svarar mot 11 ij i propositionsförslaget. Prop.1977/78:126 51 Paragrafentorde inle kräva några närmare kommentarer. Det bör dock påpekas att denskiljer sig från den motsvarande bestämmelsen i utredningens förslag på såsätt att något självriskbelopp enligl 9 § inle skall dras av sedan ersättningenhar begränsats med stöd av förevarande paragraf Det kan vidare anmärkas attnågot hinder inte föreligger mot att livränta för vårdkostnader, inkomstföriusleller förlust av underhåll utgår med högst tre basbelopp vid sidan avett engångsbelopp för t.ex. ideell skada. Om den skadelidande har tillfogatsflera olika skador kan ersättningen också i vissa fall totalt uppgå till högrebelopp än som anges i första eller andra stycket. Frågan hurbegränsningsreglerna skall tillämpas i sådana fall flr avgöras efler motsvarandeprinciper som jag har angett i specialmotiveringen lill 9 § beträffandetillämpningen av reglerna om självrisk vid flera olika skador. Ärendeom broltsskadeersättning prövas av broltsskadenämnden. Ansökan om ersättningmed högst för skada vållad av någon som avses i 3 § 1 eller 2 flrdock prövas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Mot beslut av sådanmyndighet förs talan hos broltsskadenämnden genom besvär. beslut flr talan inte föras. I enlighet med vad jag harsagt i avsnitt 2.12 i den allmänna motiveringenprövas ärenden om brottsskadeersätlning enligl huvudregeln av broltsskadenämnden,som är gemensam för hela landet. Nämndens sammansättning anges i 12 §. Ocksåfrågan om delegation av beslutanderätten lill vissa anstalts- och skolstyrelserhar jag behandlat i nämnda avsnitt i den allmänna motiveringen. Det iparagrafen upptagna bemyndigandet för regeringen atl besluta om delegationavser skadevållare som anges i 3 § I eller 2, dvs. personersom är intagna ikriminalvårdsanstalt eller ungdomsvårdsskola. Den rätt att besluta omersättning som kan ges åt anstalts- eller skolstyrelse gäller inle baraegendomsskador utan också personskador som har vållats av personer som nyssnämndes. Frågan om styrelsens behörighet all handlägga ett ärende beror i detenskilda fallel på vilket belopp som sökanden begär i ersättning. Om inte annatframgår av ansökan torde man fl utgå från att sökanden yrkar ersättning utansådant självriskavdrag som anges i 9 §. Beslut av anstalts- ellerskolstyrelse skall kunna överklagas hos broltsskadenämnden. För besvärstalangäller de allmänna reglerna i förvaltningslagen (1971:290). Endast sökanden kanöverklaga beslutet. Besvärstiden är från den dag då sökanden fickdel av beslutet. Brotlsskadenämndensbeslut bör, som jag har sagt i den allmänna motiveringen, inte kunnaöverklagas. Taleförbudet gäller både när nämnden har faltal beslut som förstainstans och när den har överprövat anstalts- eller skolstyrelses avgörande. Ettförbud alt föra talan mot brottsskadenämndens beslut behöver inle ' IH i det remitterade förslagetsvarar mot 12 § i propositionsförslaget. Prop.1977/78:126 52 medföraatt eventuella orikligheter i ett sådant beslut blir beslående. Om beslutet äroriktigt på grund av felräkning eller liknande förbiseende kan nämnden enliglallmänna förvallningsrätlsliga regler besluta om rättelse. Vid allvariiga felkan reglerna om resning i förvaltningsärenden bli tillämpliga. Nämndensavgörande vinner fö. inte rättskraft i den mån en ansökan har avslagits. Denskadelidande kan alltså göra en ny ansökan hos nämnden under åberopande av nyaomständigheter. Och har ändring inträffat i de förhållanden som har legat lillgrund för ersättningens bestämmande, kan omprövning ske under deförutsättningar som anges i 5 kap. 5 § skadeståndslagen. Broltsskadenämndenbestår av ordförande och vice ordförande, vilka skall vara lagfarna och erfarnai domarvärv, och tre andra ledamöter. Broltsskadenämndenär beslutför när minst fyra ledamöter är närvarande. 1den utsträckning som regeringen föreskriver fär ordföranden, vice ordförandeneller tjänsteman vid broltsskadenämnden avgöra ärende om brotlsskadeersältning. Frågornaom brotlsskadenämndens sammansättning, dess beslulförhel och möjligheten alllåta ledamot eller tjänsteman vid nämnden pröva brottsskadeärende är enligt minmening sä viktiga att de bör regleras i brottsskadelagen. Frågorna har delvisberörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.12). Brotlsskadenämndensledamöter bör utses av regeringen för viss längsta tid. För varje ledamot utomordföranden bör finnas en ersättare. Bestämmelser om detta kan las upp iförordning med instruktion för nämnden. Där bör också anges vilkaomröstningsregler som skall tillämpas när det uppkommer skilda meningar inomnämnden. Del är angeläget altbeslut om brotlsskadeersältning fattas utan dröjsmål. Delegation avbeslutanderätten med stöd av tredje slycket främjar en snabb handläggning. Detär dock givet att alla ärenden av principiell betydelse eller annars av störrevikt måste avgöras av nämnden själv. Utrymmet för delegation torde öka allleftersom en fast praxis utbildar sig vid nämnden. Föreskrifter om delegering flrmeddelas i den förordning som jag nämnde. 1 första hand bör övervägas altge beslutanderätt åt nämndens ordförande och vice ordförande. Del kan vara lämpligtatt nämnden med jämna mellanrum fär en översiktlig redogörelse för de ärenden ivilka ordföranden, vice ordföranden eller en tjänsteman har beslutat. Några särskildabestämmelser i lagen om handläggningen av brottsskadeärendena anser jag intebehövas. Förvaltningslagen blir tillämplig på förfarandet. Handläggningen bliri allmänhet skriftlig. Förhandling kan emellertid hållas om det i undanlagsfallskulle visa sig nödvändigt att '12 ii i det remitterade förslaget svarar mot 13 5 i propositionsförslaget. Prop.1977/78:126 53 inhämtamuntliga uppgifter från sökanden eller annan. Utredning i t. ex. medicinskafrågor kan tillföras nämnden genom att den anlitar experter. Ansökanom brottsskadeersätlning skall göras från det att brottetförövades. Föreligger särskilda skäl flr ansökan prövas även om den har kommitin . Ansökanprövas endast om brottet har polisanmälts eller sökanden visar giltig anledningtill att sådan anmälan inte har gjorts. finns det inle någon regel om all ansökan om ersättningfrån brottsskade- eller rymlingsanslagel skall göras inom någon bestämd tid. 1likhet med utredningen anser jag emellertid atl ordningsskäl talar för att enbestämd ansökningslid införs. En lid av två är frän brottets begående syneslämplig från olika synpunkter. Enfast tidsgräns kan emellertid få obilliga konsekvenser. En för sent inkommenansökan bör därför kunna prövas om förseningen framstår som ursäktlig och detär viktigt för den skadelidande att han flr sin föriust ersatt. Omständighetersom leder till atl ansökningen bör kunna prövas trots att den har kommit in försent kan vara all skadans fulla omfattning har stått klar först lång lid efterdel att brottet begicks, att den skadelidande på grund av sjukdom har varitförhindrad att göra ansökan eller atl han inte har känt till ersältningsordningensexistens. Som allmän förutsättning bör gälla att det inte är fråga om lågabelopp. Bestämmelsenär inte tillämplig i fall när ansökningen avser omprövning av ett tidigarebeslut om brottsskadeersätlning. För begäran om ytteriigare ersättning på grundav samma skada enligt reglerna i 5 kap. 5 § skadeståndslagen torde i ställetkunna tillämpas den allmänna preskriptionstiden av tio är räknat från deltidigare avgörandet (jfr prop. 1975:12 s. 217). Bestämmelsen motsvaras av regler i gällande rätl med samma sakligainnebörd. Bakgrunden lill dessa regler är närmast att polisens utredningsmaterialär av stort värde som grundval för ersätlningsprövningen. Genom en snabbpolisanmälan kan grundläggande uppgifter säkras för den fortsatta utredningen.Bestämmelsen kan ocksä sägas tillgodose det allmännas intresse av atl brottblir beivrade. Bestämmelseninnehåller inle någon anvisning om när polisanmälan bör göras. Anmälan kanalltså göras när som helst, t. o. m. efter det att ansökan om brotlsskadeersältninghar gjorts. 1 praktiken medför dock en sen polisanmälan ofta alt sökanden fårsvårt all göra troligt alt han verkligen har utsatts för broll. 1vissa fall kan det länkas all sökanden har godtagbara skäl atl inle göra polisanmälan.Atl anmälan saknas ulgör då inle något hinder mot att ansökningen prövas. Detkan t. ex. tänkas atl polisen ulan anmälan har filt '13 S i det remitterade förslaget svarar mot 14 § i propositionsförslaget. Prop.1977/78:126 54 kännedomom brottet och utrett saken. Ett annat praktiskt fall är all gärningsmannen ochden skadelidande tillhör samma familj. Kravet på polisanmälan kan också frångåsi vissa fall av rymlingsskador när det redan från börian är klart vem som ärgärningsman och skadorna är av mera alldagligt slag. Det bör då varatillräckligt alt skadehändelsen anmäls lill vederbörande anstalt. Detta gällersärskilt när skadevållaren är inskriven vid ungdomsvårdsskola. I fråga omelever vid sådana skolor skall nämligen göras en särskild åtalsprövning enligt69 § barnavårdslagen. Detkrävs inte att gärningsmannen har fällts till ansvar för brottet eller atl åtalhar väckts innan ansökan om broltsskadeersättning prövas. Om ansvarsfrågan ärtveksam kan det dock finnas anledning att vänta med prövningen av ansökan tilldess atl del har avgjorts om åtal skall väckas eller lill dess all brottmålethar avgjorts.