prop · G10340 · 1977-12-31 00:00:00 — Vissaslutsatser synes dock möjliga att dra. Små industriföretag med färre än etttjugotal anställda synes ofta uppvisa dålig lönsamhet. Detsamma gäller företagi mellanstoriekarna 100-200 eller 200-500 anställda, beroende påbranschtillhörighet. Den otillfredsställande lönsamheten i många små företaghar flera förklaringar. Branschtillhörigheten är inte minst väsentlighärvidlag. Ett för just de fåpersonägda företagen karaktäristiskt förhållandegäller emellertid den speciella kapitalskattesituationen som närmare skallbehandlas i ett Prop.1977/78:40 40 Det förtjänar emellertid att redan härpåpekas att företagets redovisade lönsamhet i många fall påverkas av allägarlöneuttaget anpassas för att inrymma även erläggandet avförmögenhetsskatter och eventuella amorteringar för län till betalning av arvs-eller gåvoskatt. Även den dubbelbeskattning som sker vid uttag av företagetsvinst medverkar till att ägarlöneuttaget och den redovisade lönsamhetenpåverkas. som framgått tidigare, av malerial framtaget vid statistiskacentralbyrån kunnat konstateras att justeringen för ägarlöneuttag föranlederstörre förändringar i den redovisade lönsamheten för fåpersonägda än förmångpersonägda förelag. Många småföretag är till följd av en otillfredsställandeförmåga alt generera eget kapital i stor utsträckning hänvisade till externupplåning för finansiering av investeringar. präglasemellertid av svårigheter alt prestera tillräckliga och fullgoda säkerheter försin upplåning. 1 industriförbundets rapport rörande företagsetableringkonstaterades att en tredjedel av företagarna vid etableringstillfälletsaknade tillräckliga säkerheter. Detta förhållande sammanhänger främst med företagetsstarka bindning till ett fätal personers ekonomi och dessas begränsademöjligheter att satsa eget kapital i företaget. Svårigheterna att ställaerforderliga säkerheter blir som mest framträdande i samband med s. k.immateriella investeringar. I syfte att åtminstone delvis tillgodose småföretagenskapitalanskaffningsbehov har samhället tillskapatsärskilda finansieringsmöjligheter för dessa företag. Äktiekapitaltillskott kannumera lämnas från tre av staten hel- eller hälftenägda institut.Investeringsbanken, Svenska industrietablerings AB (SVETAB) och FöretagskapitalAB. Härlill kommer den långivning på hög risknivå som sker företrädesvis tillmindre och medelstora företag genom bl. a. företagareföreningarna.Norrlandsfonden och statens utvecklingsfond liksom inom ramen för det statligalokaliseringsstödet. AB Industrikredit och AB Föietagskredit lämnarlångfristiga krediter mot fullgoda botteninteckningar till företrädesvis mindreoch medelstora företag vid investeringar i anläggningar och produktionsutrustning. Småföretagens upplåning på kreditmarknaden är betydande.Den hell dominerande delen av kredittillförseln sker genom det ordinariebanksystemet. De statliga insatserna har i första hand kompletterandekaraktär. Ett genomgående drag för flertalet av de institut genom vilkasamhället ställer kapital till småföretagens förfogande är dock i högre grad änövrig kreditgivning inriktad på finansiering av investeringar på hög risknivå. Småföretagens upplåning på kreditmarknaden framgår avföljande sammanställning. Äv redovisningen framgår att ca 3/4 av kreditförsörjningenskett via affärs- och sparbanker. Som påpekades ovan är dock flertalet av dekreditformer som erbjuds företagen från samhällets sida av mer riskbe-nägenkaraktär än vad som torde gälla för affärs- och sparbanksutlåningen. 1977/78:40 41 Småföretagens upplåning pä kreditmarknaden (miljarder kr) Affärsbankerna ') 17.0 Sparbanker och föreningsbanker ') 3.7 Industrikredit, Företagskredit 3,2 AP-fonden (återlån) 0.5 Statens hantverks- och industrilånefond 0.3 ') Tillkommer vissa ej storleksfördelade poster istorleksordningen . Källa: statens induslriverk utredning om de mindre och medelstoraföretagens kreditförsörjning konstaterar att dessa företags svårigheler altanskaffa erforderligt kapital är framträdande vad gällerriskkapitalförsörjningen. Detta gäller såväl vid företagets etablering somsenare i den kontinuerliga verksamheten. Vid starten av ett företag erfordraskapital på hög risknivå. Möjligheterna att uppbringa ett tillräckligt egetstartkapital är ofta begränsade. framhåller att dessasvårigheter bl. a. sammanhänger med ett tidigare inte obetydligtsäkerhetstänkande såväl på den ordinarie kredilmarknaden som hos sådanalångivare som ursprungligen avsetts förse de små företagen med riskkapital.Verket framhåller även att den totala kreditvolym som står till förfogande förutlåning av riskkapital är en begränsningsfaktor. Det kan dock konstateras,vilkel bl. a. tidigare redovisade etableringsstudie visar,all kapitalanskaffningsproblemens omfattning i hög grad sammanhänger medsådana faktorer som företagsstartarens utbildningsnivå liksom motiven bakomföretagsstarten. 1 allmänhel synes gälla att en högre ulbildning samt företagsbildningrunt en produktidé skapar gynnsammare förutsättningar för alt tillgodoseföretagets kapitalbehov vid starttillfället. Kraven på kapitalinsats är väsentligen mycket högre i defall då ett redan etablerat företag öveitas eller förväivas. 1 fråga omenskilda personers förvärv av företag är dock de finansiella problemen i höggrad av skatteteknisk karaktär. Detta förhållande tas upp i ett följandeavsnitt. Prop.1977/78:40 42 En från kapitalanskaffningssynpunkt mycket väsentligåtskillnad mellan elableringen av ett förelag och finansieringen vid enexisterande verksamhet gäller riskaspekten. är det förenat medmindre svårigheter för ett etablerat företag att uppbringa kapital för atttillföra verksamheten en ny produkt än att göra detta kring ett nybildatföretag. Inte deslo mindre är det etablerade företagets behov av riskkapital ivissa situationer betydande. framhöll i sin utredning särskiltföretagets behov av främmande kapital på hög risknivå i samband med s.k.immateriella investeringar, dvs. investeringar i marknadsföring, produktutvecklingeller på det administrativa området. Åtskilliga förutsebara lönsamma menriskfyllda projekt finner en naturlig finansiering på den ordinariekreditmarknaden. De svårigheter som ändock ofla uppstår att uppbringa kapitalför dessa ändamål påverkas av såväl formella begränsningar i mångakreditinstituts verksamhet som det påtalade säkerhetstänkandet hos vissakreditgivare. Dessa investeringars höga risknivå och immateriella karaktärinnebär alt de såväl hos kreditgivare som bland lånlagande förelag fått ståtillbaka för andra och mer renodlade produktionsinvesteringar. har emellertid frågan om krediter förinvesteringar i marknadsföringsåtgärder uppmärksammats av statsmakterna.Således gjordes en ändring av hittillsvarande regler för detstatliga kreditstödel till hemslöjd, hantverk och småindustri, som innebär altdetta stöd om särskilda skäl föreligger också kan utgå för kostnader avseendeutveckling och marknadsföring av produkter. Tillgången till resurser för tekniskl aivecklingsarbcte ärav stor betydelse för alla företags möjligheter att överleva och expandera.Inom större företag finns ofta avsevärda finansiella och ekonomiska resurseravsatta för sådana ändamål. I åtskilliga sammanhang, bl. a. i utredningsverksamhetenvid industriverket, har kunnat konstateras en rad småföretagsspecifikafaktorer som hämmar en eftersträvad ökning av produktutvecklingsarbetet idessa företag. Studier genomförda på initiativ av den dåvarande delegationenför de mindre och medelstora företagen visade att över hälften av ett antalundersökta småföretag hade otillräckliga finansiella resurser för ett utvidgatutvecklingsarbete. Bristande tillgång till kapital för nödvändigaexpansionsinvesteringar har i vissa fall lett till försäljning av företag.Detta gäller mindre starkt växande företag med i övrigt godamöjligheter till fortsatt verksamhet på egen hand. Det har bl. a. avkonkurrensutredningens tidigare nämnda delbetänkande kunnat konstaleras attvissa av i första hand investmentbolag förvärvade företag befunnit sig i ensådan situation. 1977/78:40 43 2.,5.2 Kapilalbeskaltning ni. Kapitalbeskattningens utformning har stor betydelse förmånga småföretags fortlevnad. Detta gäller såväl förmögenhetsbeskattningen somarvs-och gåvobeskattningen. Förinögenheisskatten utgör ett problem för framförallt de medelstora familjeföretagen. Ägaren tvingas ta ut en åriig"överlön" som för familjeföretag kan utgöra en broms för dessasvidare utveckling. Flertalet företagsledare i familjeföretag ställs förreller senare inför behovet att överlåta företaget till en efterföljandegeneration. Ett i flera sammanhnag påpekat problem med företagsöverlåtelser ärkopplat till ((;i.v- och gåvoheskaitningens effekter. En generationsväxling ärotvivelaktigt förknippad med en betydande belastning på företaget. Den nyeägaren har ofla lill följd av skuldsättning i samband med övertagandelbetydande amorteringar. Beroende på marginalskatleeffekterna nödgas ägaren föramorteringarna ta ut en lön som kan bli mycket stor. Förhållandena är härvidlikartade vid överlagande genom arv och genom köp. Den skattemässiga belastningen är i första hand avhängigav företagets förmögenhetsförhållanden. Av de nämnda studierna vid Umeåuniversitet och fiamgår att förmögenhetsvärdet för 3 år sedanför företag med färre än 20 anställda normalt understeg . För företagmed ca 20-100 anställda gällde att omkring hälften hade ett förmögenhets-värdeunderstigande detta belopp. För ca en fjärdedel av företagen överstegaktiernas sammanlagda deklarationsvärde . Blandfamiljeföretag med fler än 100 anställda hade ca hälften ett värde överstigandeen halv miljon kronor och ett värde av mer än en miljon kronor.Överslagsmässiga beräkningar visade dock alt företagens substansvärde enligtriksskatteverkets beräkningssätt ofta låg högre än gällande deklarationsvärdenför aktierna. Hänsyn bör också i fråga om företag med 20-100 anställda tas tillatt flertalet av företagarna ägde mindre än hälften av aktierna i företagetsamt att sedan undersökningstillfället en viss uppjustering avförmögenhetsvärdena har skett. Mot denna bakgrund kan belastningen på företagen av arvs-och gåvobeskattningen respektive förmögenhetsbeskattningen schablonmässigt bedömas.Om företaget överlåts till en ensam arvinge och sidoförmögenheter saknasinnebär arvs- och gåvoskatteförordningens bestämmelser att på förmögenheter om100 000, 250 000, 500 000 resp. uttas en skatt på ca 15 000,60 000, 160 000 resp. . Således torde företagsförmögenheter pånågra få hundralusen kronor knappasl leda till större finansiella problem. Vidföretagsvärden omkring en miljon och uppåt torde det däremot vara svårt allklara arvsbeskattningen utan en betydande skuldsättning som blir tillbelastning för företaget. Den mest utsatta företagskategorin är därmed defamiljeförelag som är av storleksordningen minsl 100 anställda. Däremot tordeflertalet företag under denna 1977/78:40 44 storlek, där förmögenhetsvärdena i det övervägande antaletfall understiger en kvarts miljon, inle möta samma problem. Förmögenhetsskatten aktualiseras först vid förmögenhetersom överstiger . Från denna förmögenhetsnivå stiger skattenprogressivt till f. n. ca . vid en förmögenhet om ca en miljon kronor.Detta innebär att förmögenhetsskatten för flertalet småföretag inte tordeinnebära någon nämnvärd belastning. Det bör emellertid framhållas att.eftersom denna skatt erläggs med beskattade inkomstmedel, kravet på företagsägarenslöneuttag blir ca tre till fem gånger så stort beroende på dennesmarginalskattebelastning. I industriverkets och undersökningarbedöms förmögenhetsskatten bli kännbar först vid förmögenheter överstigande enhalv miljon kronor. 1 likhet med arvs- och gåvobeskattningen blir följaktligenförmögenhetsskatten besvärande först för familjeföretag med inemot etthundratal anställda. Normalt finansieras skallen genom ett ökat löneuttag.Vissa av företagarna har vid tillfallen även ianspråktagit kapital utanförföretagen för att beiala förmögenhels-skatten. En följd av den betydande finansiella belastning som arvs-och gåvobeskattningen givit upphov till i samband med generationsskiften harblivit att företag i stället för att överlåtas inom familjen försäljs till enutomstående. Det har från skattesynpunkt tett sig mer gynnsamt att säljaföretaget än att överlåta det till en eller flera arvingar. Till betydande delhar dessa skillnader i beskattningshänseende upphävts genom ändringarna 1976 ibeslämmelserna om realisationsvinstbeskattning. kvarstår dock attarvs- och gåvobeskattningen för vissa företag blir en belydande belastning ochdärför inte sällan leder till försäljning av företaget. En i förvärvshänseende särskilt utsatt position har motdenna bakgrund de medelstora familjeföretagen. Andelen försäljningar blandmedelstora företag är mer än dubbelt så hög som för de mindre företagen. Demedelstora företagen karaktäriseras ofta av att deras höga företagsvärden försvåraren generationsväxling eller försäljning till enskilda personer. Det har iindustriverkets studie rörande företagsformer för mindre företag kunnatkonstateras att företagsledare i företag med färre än 20 anställda i störreomfattning förvärvat sina företag från personer med vilka de inte är släkt änvad företagsledarna i de något större företagen har gjort. Företagsledaren iett medelstort företag är också i större utsträckning densamme som grundaren. Förvärv av företag sker ofta av andra företag. Vid förvärvav mycket små företag uppträder enskilda personer som köpare. Dettasammanhänger främst med att förmögenhetsvärdet i medelstora företag i vissafall är så betydande att ytterst få enskilda personer har ekonomiskamöjligheter att finansiera ett företagsköp. Om den köpande personen saknarsedan lång tid hopsparande medel av betydande storiek måste insatskapitaletlånas upp. Banklån mot normal amorteringstid kräver därvid - med hänsyn tillatt prop.1977/78:40 45 amorteringar sker med beskattade medel - stora löneuttagsom menligt inverkar på företagets konsoliderings- och överlevnadsmöjligheter. Enskildapersoners övertagande av företag kan således förhindras genomkapitalanskaffnings- och amorteringssvårigheter. Företags köp av företagkännetecknas inte av samma svårigheter. Ett köpande företag har i förhållandetill en köpande enskild person finansiella fördelar beroende på bl. Ett köpande förelag har även den fördelen framfören fysisk person att utdelning från det köpta till del köpande företagetvanligen inte beskattas hos det . Vinstmedel kan alltså skattefritt förasöver till del köpande företaget och av detta användas för amortering avköpeskillingen. Detta innebär att ett till försäljning utbjudet företag istället för all köpas upp av en privatperson kan komma att bli uppköpt av ettannat förelag som befinner sig i ett skattemässigt mer gynnsamt läge än denenskilda personen. Som följd härav kan företagsöverlåtelserna tendera altsnedvridas från fysiska till juridiska personer. Enligt lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissafall har föreskrivits att del sammanlagda beloppet av siatlig inkomstskatt,fömiögenhets-skatt, allmän kommunalskatt, landstingsmedel och egenavgifter skallbegränsas till ett spärrbelopp motsvarande av den del av den beskattningsbarainkomsten som ej överstiger och av överskjutande belopp.Förmögenhetsskatten får dock inte nedsättas till lägre belopp än vad sommotsvarar skatten på halva förmögenheten. Nedsättning sker avförmögenhetsskatten, om ej annan ordning kan antagas vara förmånligare för denskatteskyldige. Bestämmelserna enligt denna lag innebär attförmögenhetsbeskattningens belastning på företagaren i vissa fall mildras. Vid den omläggning av kapitalbeskattningen som ägde rum år1970 beslutades vissa provisoriska reglerom lättnader i kapitalbeskattningenför vissa mindre och medelstora företag (SFS 1970:171). Dessa skattelättnaderinnebar för förmögenhetsbeskattningen att den skattepliktiga förmögenheten -för företagsförmögenheter mellan 0.5 och 2 milj. kr. - reducerades avden del som översteg 0.5 milj. kr. För arvsbeskattningen utgjorde reduktionen10 % av arvsskatten om förelagets värde var mindre än 2 milj. kr. och omföretagets värde låg mellan 2 och 2.5 milj. kr. års taxering gäller nya regler förföretagsvärdering vid kapitalbeskattningen (SFS 1974:311. I och med dettahar också del tidigare provisoriet slopats. De nya reglerna innebäratt mananvänder en värderingsregel vid beräkning av förmögenhets- och arvsskatt där inventarieroch lager i jordbruk och rörelse får tas upp till det lägsta värde som kangodtas vid inkomstbeskattningen enligt kommunalskaltelagen. Skattelättnaderna idet nya systemet blir emellertid beroende av företagets lagersituation. Förföretag med en stor andel av tillgångarna i varulager kan skattelättnaderna bliså betydande att en spärregel har införts. 1977/78:40 46 innebär att förmögenhetsvärdet måste uppgå till minst 60 %av det värde som följt om hittillsvarande värderingssystem tillämpats. Förelagsskatteberedningen har 1976 i promemorian (Ds Fi1976:10) Särskilda skattelättnader för familjeföretag, lagt fram förslag omändrade regler för att från kapitalskattesynpunkt underlätta generationsskifteni familjeföretag. Beredningens förslag innebär bl. a. att ett system medsärskilda s. k. arvsskattekonton tillskapas. TUI dessa skall vid ägarensinkomsttaxering avdragsgilla medel kunna avsättas. Arvingarna skall enligtförslaget få avdrag vid inkomstskattetaxering för den arvsskatt som belöper påföretaget och som inte täcks av medel på arvsskattekontot. Arvsskatten ellerdel av denna avses härigenom, under vissa förutsättningar, kunna betalas medobeskattade inkomster. Möjligheterna att låna pengar ur företaget användestidigare ofta för att finansiera ett generations- och arvsskifte. Sedan juni1973 råder dock förbud mot lån till närstående intressenter i aktiebolag (SFS1973:302. Som skäl för detta har anförts såväl bolagsrättsliga somskatterättsliga aspekter. Låneförbudsbestämmelserna, som överförts tillaktiebolagslagen, innehåller en dispensregel som ger möjlighetatt, om starka skäl föreligger, medge undantag från förbudet. Dispensmöjligheternasynes dock inte ha kommit att utnyttjas i samband med lån för betalning avarvs- eller gåvoskatter. Frågan ombolagsformens betydelse för de mindre och medelstora företagen i beskattnings-och andra avseenden har blivit belyst såväl inom forskningen som i olikastatliga utredningar. Som tidigare nämnts är flertalet mindre och medelstoraförelag verksamma i aktiebolagsform. De formella skillnaderna mellan olikabolagsformer är betydande. I motsats till aktiebolagsformens krav på bl. a.begränsad ansvarighet, information och beslutsfattande står de mycketpersonnära företagsformerna enskild ifirma och handelsbolag. Av en studiepublicerad av industriverket, (SIND 1975:5) Företagsformer i teori ochtillämpning, framgår dock att de praktiska skillnaderna mellanaktiebolagsformen och andra företagsformer är små, inte minst till följd av dengradvisa "urholkningen" av principen om begränsad ansvarighet och detstarka sambandet mellan ägarens och företagets ekonomi. Företagsskatteberedningen har i sitt betänkande (SOU1975:54) Fåmansbolag framhållit att det associationsrättsliga systemetssvagheter gett upphov till oegentligheter i beskattningshänseende. Beredningenåterför detta förhållande till det faktum att skatterätten, trots urholkningenav den begränsade ansvarigheten i många mindre aktiebolag, upprätthåller dencivilrättsliga regeln att två skilda rättssubjekt föreligger. Beredningenframhåller att detta inte bara i taxeringshänseende ger upphov till en olikformighet,utan att det även får en konkurrenssnedvridning som följd. konstaterade i en promemora 1976 (PM 1976:12) Överväganden och förslagför skatte- och valutagruppens fortsatta arbete. 1977/78:40 47 alt aktiebolagsformen, genom de beaktansvärdaskattemässiga fördelar den innebär, blivit allt vanligare för verksamheterockså uianför de områden-industri, handel och liknande-där den ursprungligenvarit avsedd att utnyttjas. Frågan om särskild bolagsform för mindre företag utreds f.n. av bolagskommitté. Information, rådgivning och utbildning är ofta av slorbetydelse för att länka in företagen i en expanderande utveckling. Avsaknad påinformation om såväl på vilka produktområden eller marknader expansionen kanske som vilka medel som står till buds för en sådan utvidgning begränsarexpansionsmöjligheterna. Av studier genomförda vid industriverket (SIND PM1976:1), Informationstjänster tillindustrin, och Ingenjörs , Småindustrins informationsbehov(,rörande småföretagensinformationsbehov framgåratt huvuddelen av företagen i denna kategori uppleveren brist på information främst vad gäller tekniska frågor ochmarknadsförhållanden. Det konstateras att della beror av såväl bristandepersonella resurser för informationssökning som av informationsutbudets oftakomplicerade karaktär. I vissa sammanhang har det kunnat konstateras alt ocksådelar av den information som t. ex. kanaliseras från olika samhällsorgan tillföretagssektorn i begränsad omfattning och inte sällan försl efler längre tidnår de mindre företagen. Under senaie år har i forskningen kring nyföretagande ochsmåföretag i allt högre grad framhållits företags- och företagaremiljönsbetydelse för uppkomsten av nya företag liksom för tillväxten hos befintligaföretag. En väsentlig förutsättning för företagsbildningen är ofta möjlighetentill resurskomplettering i olika avseenden. särskilt påmindre orter, fä företagets behov av service och experter/konsulter av olikaslag tillgodosett har belagts i en rad studier. Studier har visat att småföretag i stor utsträckningsjälva saknar erforderlig kvalificerad teknisk och ekonomisk personal, inteminst beroende på att dessa företag inte fullt ut kan utnyttja heltidsanställdaspecialister. Små företag har ofta sämre möjligheter än stora företag att ta ianspråk högskoleutbildad och annan kvalificerad arbetskraft. Småföretag harockså sämre möjligheter att sända sina anställda på kurser ochvidareutbildning. Det kan bl. a. i de olika typer av kursverksamhet sombedrivs vid indistriverket, liksom i den undersökning rörandeföretagareutbildning som genomfördes vid 1973,Vidareutbildning för företagsledare i mindre och medelstora förelag,konstateras alt mycket nära samband råder mellan företagsstorlek och deltagandei vidareutbildning. av arbetsmarknadsutbildningenkonstaterade också i sitt betänkande 1974 att ett företag med under 100 anställdahade heltidsanställd personal för utbildningsfrågor, medan motsva- 1977/78:40 48 rande tal för företag med 100-500 anställda samt över 500anställda uppgick till resp. . Ett av deområden där informations-, rådgivnings-, utbildnings- och inte minst,kontaktförmedlingsbehovet framstått som mest betydande gäller exportverksamhet.Som framgått tidigare är endast ett ytterst begränsat antal småföretag direktengagerade i exportaktiviteter . Svårigheterna för småföretagen att saluförasina produkter på utlandsmarknaden har belagts i åtskilliga sammanhang. Även omvissa faktorer talar för att småföretagens möjligheter till några mer betydandeökningar av försäljningen på utlandsmarknaderna är begränsade, torde intedesto mindre det på vissa avgränsade produktområden finnas outnyttjadepotentialer för en tillväxt baserad på export. saknas emellertidannat än vissa enskilda delbranschstudier över sådana tillväxtmöjligheter. 1 syfte att undanröja detta för småföretagen ogynnsammaförhållande har från stalsmaktemas sida utbildningsinsatserna riktade mot dennaföretagskategori intensifierats . a. har kursverksamhetenvid industriverket i allt högre grad inriktats mot småföretag. Genom ettsamarbete med den kommunala vuxenutbildningen har dessa initiativ dessutomgivits en större regional spridning. bedrivs vid SverigesExportråd en verksamhet med vidareutbildning i internationell marknadsföring.Även inom ramen för de s. k. branschprogrammen har utbildningsinsatsernaitensifierats . Via branschprogrammen har vissa insatser iexportfrämjande syfte skett i form av stödda samverkansprojekt m. m.