prop · G103132 · 1977-12-31 00:00:00 — Till dessa föreskrifter bör som harföreslagits knytas regler om typkontroll och typefterkontroll av att mätanordningamaöverensstämmer med kraven. Jag delar också uppfattningen att denna kontroll ilikhet med annan officiell provning bör utföras av riksprovplats. Flertalet remissinstanser godtar även förslaget attförfattningsföreskrifter om största tillåtna felvisning hos mätare i driftskall kunna meddelas och att efterlevnaden av dessa föreskrifter skallkontrolleras genom stickprovskontroll. Förslaget om stickprovskontroll till dendel del avser vatten- och värmemätare avstyrks dock av VVS-tekniska föreningenunder hänvisning till att den tekniska konstraktionen av dessa mätare är sådanatt mätnogrannheten varierar i tiden och är beroende av vattenkvaliteten.Svenska elverksföreningen anser bl. a. att frågan om tillåten felvisning är enavtalsfråga som inte bör bli föremål för lagstiftning. För egendel instämmer jag i uppfattningen att den grundläggande frågan om störstatillåtna felvisning hos mätare i drift bör regleras genom författningsföreskrifter.Kraven på mätnoggrannhet får anpassas till vad .som är rimligt och möjligt medhänsyn till förekommande mätartyper och den tekniska utvecklingen på området.Kraven bör emellertid inte vara större än att kostnaden för att uppfylla demstår i rimlig proportion till de vinster som kan uppnäs för enskilda. Ansvaretför att ställda krav uppfylls bör inte såsom har föreslagits åvila den somlevererar mätanordningen, utan den som distribuerar el- vatten eller värme, eftersomdet är distributören som sätter upp mätarna och svarar för deras skötsel.Distributören förutsätts sålunda genom frivillig egenkontroll tillse attgällande föreskrifter iakttas. Jag ansluter mig också till förslaget att denfrivilliga egenkontrollen bör förenas med en möjlighet för samhället att genomstickprovskontroll tillse att mälanordningar som har tagits i drift har entillfredsställande funktion och även i övrigt uppfyller gällande föreskrifter.Denna stickprovskontroll bör i enlighet med vad som har föreslagits utföras avriksprovplats. Jag biträder således förslaget i denna del. Flertalet remissinstanser tillstyrker också eller lämnarutan erinran förslaget att abonnent skall ha rätt atl få mätanordningutbytt. hävdar emellertid att detta är enavtalsfråga som inte bör bli föremål för lagstiftning. anser att utbytesrätten bör knytas till 1977/78:132 21 föreskrifterna om största tillåtna felvisning i drift. TiU grand för reglema om utbytesrätt skall enliglförslaget ligga anvisningar om rekommenderad längsta tid en mätanordning fåranvändas ulan översyn. Denna tid avses bli anpassad till vad som kan ansesrimligt och lämpligt med hänsyn till förekommande mätartyper och den tekniskautvecklingen på området. Utbytesrätten får ses som en garanti mot attdistributören utan översyn använder en mätare än som rekommenderas.Också enligt min mening är detla ett lämpligt sätt att garantera abonnenternaen kontinuerlig översyn av mätarna. Jag ansluter mig således till förslaget. Jag övergår nu lill ett par frågor som inte har behandlatsi departementspromemorian men som har diskuterats under remissbehandlingen.Den ena frågan gäller finansieringen av den offentiiga kontrollen, den andraavser hur den offentliga kontrollen skall vara organiserad. Kostnadema för den offentliga kontrollen bör enligl minmening finansieras genom avgifter vilka lämpligen kan tas ut i samband medtypkontrollen. Vad gäller frågan hur den offentliga kontrollen skall varaorganiserad delar jag i princip statens industriverks uppfattning attföreskrivande myndighet inte bör vara riksprovplats. Någraremissinstanser har vidare diskuterat frågan vilken myndighet som bör anförtrosuppgiften att meddela föreskrifter om de förat nämnda mätanordningama ochfrågan vilket organ som bör vara riksprovplats. Jag är för dagen inte bereddatt besvara dessa frågor. Mycket talar emellertid för att statens provningsanstaltbör bli riksprovplats för den officiella provning som har förordats i detföregående. Som föreskrivande myndighet kan t. ex. statens industriverk komma ifråga beträffande elmätare och statens planverk i fråga om vatten- ochvärmemätare. Dessa frågor måste emellertid beredas ytterligare. Oberoende avhur dessa frågor löses är det emellertid angelägel att betona attföreskriftsarbetet bör äga ram i nära samarbete med riksprovplatsen. Som har anförts i departementspromemorian kan en offentligreglering av det slag som jag har förordat inte genomföras med mindre riksdagengenom lag lämnar sitt bemyndigande därtill. Det förslagtill bemyndigandelag som departementspromemorian mynnar ut i tillstyrks ellerlämnas i allt väsentligt utan erinran av flertalet remissinstanser. Förslagetavstyrks dock av och är särskilt kritisk mot att regeringen skall kunna överlämnatill förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter och anser i övrigt att lagförslagetinnebär alltför långtgående och ospecificerade fullmakter. Sistnämndauppfattning delas av . Jag har idet föregående lämnat en redogörelse för huvuddragen av den offentligakontroll som enligt min mening bör komma till stånd. Enligt min uppfattningsträcker sig lagförslaget inte längre än som behövs för att kunna genomföradenna offentliga kontroll. Jag ansluter mig också till förslaget att regeringenskall kunna överlämna till förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter inomangivna ramar. Ett par remissinstanser, bl. a. ,befarar att lagförsla- Prop.1977/78:132 22 get skall användas för att införa krav på individuellmätning. Med anledning därav vill jag påpeka att avsikten endast är att geföreskrifter om de mätare som faktiskt används. Några remissinstanser, bl. Svenska värmeverksföreningenoch , anser det angeläget att enförfattningsreglering med stöd av den föreslagna bemyndigandelagen föregås avsamråd. Jag delar denna uppfattning. Enligt min mening bör en stor del av denkritik, som riktas mot lagförslaget särskih från branschföreningarna, kunnaundvikas eller i varje fall väsentligt mildras genom ett sådant sarmådsförfarande.I likhet med och vill jagockså betona vikten av en anpassning till gällande intemationella normer. För egen del kan jag i huvudsak biträda lagförslaget. Detbör emellertid kompletteras i några avseenden och förtydligas i vissa andrahänseenden. Bemyndigandet bör som påpekarförtydligas så, att det klart framgår att även kollektiv mätning av värme tillenskilda hushåll omfattas. Detta kan lämpligen ske genom att orden "hushållsförbrakningav vatten eller förbrakning av värmeenergi för uppvärmning i enskilda hushåll"byts ut mot "hushållsförbrakning av vatten eller värmeenergi". Vidarebör bemyndigandet preciseras så, att det framgår att bemyndigandet endastavser mätanordning som används av leverantör. Bemyndigandet bör också kompletteras med regler som gördet möjligt för regeringen eller, efter delegation av regeringen,förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter om avgifter för sådan provning,kontroll eller besiktning som har föreskrivits med stöd av bemyndigandet. Dessaavgifter är som jag förat nämnde avsedda att bidraga till täckningen av kostnademaför den offentliga regleringen. I anslutning till bemyndigandet bör i lagen tas upp enregel om rätt för den som på grand av föreskrift som har meddelats med stöd avbemyndigandet skall utföra provning, kontroll eller besikming att få tillträdetill lokal eller område, där mätanordning, som skall provas, kontrolleras ellerbesiktigas är uppsatt. Tillträdesregeln kan lämpligen utformas efter mönsterav 6 § lagen om bestämning av volym och vikt i dess lydeise efter den ändringsom jag förut har förordat. Vidare bör i lagen införas en regel om förbud förden som har tagit befattning med ärende om sådan provning, konttoll ellerbesiktning som har föreskrivits med stöd av bemyndigandet att obehörigen röjaaffärs- eller driftförhållande som han därvid fått kunskap om. Bemyndigandet kan lämpligen tas upp som 1 §.Tillträdesregeln kan bilda 2 § och regeln om tystnadsplikt 3 §. Bemyndigandelagen bör i likhet med lagen om ändring ilagen om bestämning av volym och vikt träda i kraft den . Jag vill ta upp en annan lagstiftningsfråga inomområdet för officiell provning. Den officiella provningen syftar i första hand till att tafram det faktaunderlag som behövs för att avgöra om t. ex. en produktöverensstämmer med de krav som 1977/78:132 23 statlig myndighet har ställt upp. Det ankommer sedan påden myndighet som har meddelat föreskriftema att på grundval av dettafaktaunderlag fatta beslut i frågan om produkten skall godkännas eller inte. Imånga fall kan det emellertid vara önskvärt att beslut i godkännandefråganfattas och meddelas av det provande organet i direkt anslutning tillprovningen. En sådan beslutanderätt kan utan vidare överlämnas till myndighet.Överlämnande av sådan beslutanderätt till exempelvis ett bolag skall däremotenligt 11 kap. 6 § regeringsformen ske med stöd av lag, eftersom uppgiften attfatta beslut i godkännandefrågan innefattar myndighetsutövning. Före den 1januari 1977 skulle sådant överlämnande ske genom lag. Genom lagen (1975:444) om beslutanderätt för riksprovplatssom ej är myndighet har riksprovplats som är bolag eller stiftelse vari statenhar ett bestämmande inflytande givits rätt att pröva bl. a. fråga som gällergodkännande av produkt eller anläggning. Det ankommer på regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer att ge närmare föreskrifter för utövandet avbeslutanderätten. 1975 årslag ger sålunda möjlighet att till en riksprovplats som är bolag överlämnabeslutanderätt i fråga som gäller godkännande av produkt eller anläggning. Iallmänhet innebär detta en tillfredsställande delegationsmöjlighet, eftersomprovningen i normalfallet är iruiktad på själva produkten eller anläggningen ellernågon del därav. I vissa fall förekommer emellertid atl den produktionsinriktadeprovningen ersätts med en kontroU, som inte gäller produkten som sådan utansnarare föratsättningama för att den skall kunna bli godtagbar. Denna indirektakontroll kan avse t. ex. kompetensen hos den personal som tillverkar ellerkontrollerar produkten, den utraslning som används vid tillverkningen eller konttollenav produkten, det förfarande, den tillverknings- eller kontrollmetod som därvidkommer till använding eller företagets organisation för kvalitetsstyrning.Frågan om godkännande kommer i dessa fall att gälla personalens kompetens, utrastningenslämplighet eller förfarandets resp. organisationens ändamålsenlighet. Deerfarenheter som har vunnits inom området för tryckkärl och lyftanordningar,där AB är riksprovplats, har visat att det finnsbehov att kunna överlämna beslutanderätt också i nu nämnda godkännandefrågor.För att detta skall kunna ske måste emellertid den nämnda lagen om beslutanderättändras. Detta kan lämpligen ske genom att orden "godkännande av produkteller anläggning" byts ut mot "godkännande av personal, utrastaing,förfarande, organisation,produkt eller anläggning". Jag förordar att lagenändras på detta sätt. Lagen bör ändras också med hänsyn till att överlämnandeav beslutanderätt inte längre behöver ske genom lag utan kan ske med stöd avlag. Lagändringen bör träda i kraft efter den dag, då författningenom lagändringen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling. 1977/78:132 24 I enlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1971:1081) om bestänming av volym och vikt, 2. lag medbemyndigande att meddela föreskrifter i fråga om anordning för förbrakningsmätningav elektrisk energi, vatten eller värmeenergi, m. m., 3. lag om ändringi lagen (1975:444) om beslutanderätt för riksprovplats som ej är myndighet. Jag hemställer att regeringen föreslår attantaga förslagen. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att antaga de förslag somföredraganden har lagt fram. OFFICIELL PROVNING AVEL-, VATTEN-och VÄRMEMÄTARE Promemoria utarbetad inom industridepartementet Prop.1977/78:132 27 1971:164 med förslag till lag om bestämning avvolym och vikt berördes frågan om behovet av att införa en obligatorisk justeringskontroll(officiell provning) av gas-, vatten- och elmätare saml taxamettar och telemätare.Det konstaterades dock att tillräckligt underlag för att lägga fram förslag idenna fråga ej förelåg. Behovet av en utredning beträffande kontroll av denämnda mätarna har understrakits vid ett flertal tillfällen. Det har dockbedömts lämpligt att i ett inledande skede begränsa uttedningen till kontrollav vatten- och elmätare, som av de angivna mätdonen har den ojämförligt störstaekonomiska betydelsen för konsumenterna. Regeringen uppdrog åtstatens provningsanstalt (SP) att utreda behovet av kontroll av el-, vatten-och värme-mätare. Utredningsresultatet presenterades (SP-rapport1975-18). Rapporten utmynnar i förslag till införande av offentligt regleradkontroll i fråga om el-, kallvatten- och värmemätare samt varmvattenmälareavsedda för lägen-hetsinslallation. Efter remiss har yttranden över rapporten avgetts avkonsumentverket, , statens råd för byggnadsforskning, statensplanverk, statens industriverk, . Hyresgästemas sparkasse-och byggnadsföreningars riksförbund. Svenska byggnadsentteprenörförening-en.Svenska elverksföreningen. Svenska vatten- ochavloppsföreningen. , allmännyttiga bostadsföretag(), CF-STF, ,, och . Under remissbehandlingen har från flera håll efterlysts enutredning om de ekonomiska konsekvensema av det i rapporten framlagdaförslaget. En sådan uttedning har gjorts inom industridepartementet ochredovisas i denna promemoria. Inom departementet har även utarbetats ettförslag tUl erforderlig lagstiftning som också redovisas i denna promemoria. Statsmakterna har fattat en rad beslul somhar direkt eller indirekt anknytning till mätning av energiförbrakning. I 15 § lagen (1975:262) om allmän energiskatt föreskrivsatt eldistributör skall föranstalta om uppmätning av energiförbrakning. Enligt 9 a § bostadsfinansieringsförordningen (1974:946) utgårbostadslån i princip endast om huset förses med anordningar som gör det möjligtatt mäta och debitera leveranser av varmvatten, el och gas särskilt för varjelägenhet. Beträffande lån för ombyggnad kan dock undantag medges om särskildaskäl föreligger. Bestämmelsema trädde i kraft (jfi- SFS1975:959). I flera sammanhang, bl. a. i prop. 1976/77:107, harregeringen underslmkit Prop.1977/78:132 28 vikten och behovet av energisparande. Ökad individuellenergimätning har vid ett flertal tillfällen förts fram som ett lämpligtinstrument att öka sparbenägenhetcn och styra ett brett upplagt energisparande. Officiell provning innefattar sådan teknisk provning,kontroll och besiktning som är föreskriven i lag eller annan författning ochsom inle är sådan kontroll som konstraktör, tillverkare, ägare eller annan partutan krav på opartiskhet låter utföra i egen verksamhet på eget ansvar (egenkontroll).Den officiella provningen syftar ytterst till att skydda liv, hälsa ochegendom. Statsmakterna antog och riktlinjer förorganisationen av officiell provning och kontroll (prop. NU 1972:38, rskr1972:199, prop. 1974:162, NU 1974:52, rskr 1974:349). I anslutning till dessa riktiinjerhar antagits viss lagstiftning, bl. a. lagen (1974:896) om riksprovplalser m. m. Enligl riktlinjerna skall organiseras ett system av riksprovplalservilka tillsammans skall täcka landets behov av officiell provning. Riktmärketför denna organisation är att ansvaret för den officiella provningen av varjeobjekt skall läggas på en enda riksprovplats. Riksprovplats skall enligt 3 §lagen om riks-provplatser m. m. vara organ som kan antagas utföra officiellprovning på ett opartiskt och sakkunnigt sätt. För den icke officiella provningen kan särskilda organauktoriseras av statens provningsanstalt. Dessa s. k. auktoriserade provplatserskall enligt 7 § lagen om riksprovplalser m. m. ha kompetent personal och lämpligutraslning för den avsedda provningen. El-, vatten- och värmemätare Officiella föreskrifter om krav pä egenskaper hos mätareför förbrakningsmätning av elektrisk energi, kallvatten samt värmeenergisaknas i . 1 allmänhet är det distiibutörema av el, vatten och värme somsvarar för kraven på mätarna och även för skötseln av desamma. En central rolli detta sammanhang spelar branschföreningarna för distributörema . samt Svenska värmeverksföreningen.Branschföreningarna har utfärdat rekommendationer som har intresse isammanhanget. I fråga omelmätning finns vissa regler i "Allmänna bestämmelser för kraftleveransav lågspänning" som har utgivits av . a. att om fel förmodas i mätanordningen har abonnenten rätt att påkalla provningav densamma. Provningen verkställes av leverantören. Abonnenten har dockmöjlighet att begära provning genom en av båda parter utsedd sakkunnig. Ompartema ej han enas om sakkunnig, kan frågan om utseende av sakkunnig hänskjutastill . En anordning för förbrakningsmätning av elektrisk energianses godtagbar om avvikelsen från sant värde ej överstiger gränserna ±5% vid belasmingaraktuella då fel antas ha förelegat. 1977/78:132 29 sker på abonnentens begäran och om storieken avfelvisningen legat inom de nämnda gränserna skall abonnenten bekostaprovningen; i annat fall skall leverantören stå för kostnaderna. Regler av likartad innebörd har beträffande kallvattenmätaretagits in i "Normalförslag till allmänna bestämmelser för brakande avkommuns allmänna vatten-och avloppsanläggning", som har givits ut . För värmemätare finns motsvaranderegler i "Allmänna bestämmelser för leverans av fjärrvärme" som harutfärdats av . Statens provningsanstalts rapport av mätning Individuell mätning förekommer i störst utsträckning pä elsidan.Debitering av avgifter för konsumtion av elektrisk energi sker vanligen genomtariffer som är uppbyggda genom dels en fast avgift, dels en rörlig. Den senareär konsumtionsberoende innebärande att visningen hos elmätaren bestämmer denrörliga avgiftens storlek. Enligl SP debiteras av avgifterna förel genom mätning. Är 1973 fanns något mer än 4 millioner elmätare installeradehos lågspän-ningsabonnenter. Huvudparten av debiteringen för vattenförbrakningengrundas numera på mätning. Enligt SP omfattar andelen abonnemang med mätningomkring av totala antalet. Huvuddelen av installerade vattenmätare elleromkring 870 000 mätare bedöms vara installerade hos abonnenter med enbart hushållsförbrakning. Drygt en fjärdedel av landets befolkning fickenergileveranser för uppvärmning och varmvatten genom 50 kommunala värmeverkunder /75. Antalet abonnemang var ca 28 000; härav var omkring11 000 separatanslulna småhus. Endast en mindre del av småhusen har blivitanslutna via mätare i motsats lill övriga hus, varför antalet värmemätare haruppskattats till omkring 17 000, dvs av antalet abonnemang. Det finns vissa vägledande regler i form av standardereller föreskrifter, som specificerar krav som mätarna skall uppfylla i nytttillstånd. Elmätarna är sålunda vanligen utformade med avsikt attfylla kraven angivna i en internationell standard som har svensk motsvarighet. En stor del av vattenmätarna importeras frånFörbundsrepubliken . Föreskrifter från detta land har därför varitstyrande för mätarnas egenskaper. Det finns även ett EG-direktiv inom området. Tyska föreskrifter har även varit vägledande förutformning av egenskaperna hos värmemätama. Dessa har klartutvecklats till det bättre. Det pågår internationellt arbete med syfte attformulera enhetliga globala krav på värmemätama. 1977/78:132 30 De metrologiska egenskaperna hos mätarna brakar förändrasmed åren. Vanligen finns det en tendens för mätama att med tiden gå någotlångsammare i genomsnitt. Vidare brukar spridningen i felvisning mellan mätaretill tid och typ samhörande grupp öka . Om de äldre mätama inte sesöver, kan detta få som konsekvens en orättvis fördelning av kostnader mellanabonnenterna. KontroU i andra länder 1 syfte att begränsa orättvisor på grand av felvisning hosmätare har flera länder infört officiell kontroll av mätare. Officiell konttoll av elmätare finns i bl. a. ,, , , och . Idessa länder krävs att mätama skall vara typgodkända. En löpande officiellkontroll av nya mätare finns i , , och ,Krav på översyn av mätarna innan dessa underkastas revision finns i ,, och . En liknande kontroll som för elmätare finns ävenbeträffande kallvattenmätare i och . I finns ettfrivilligt reglerat kontrollsystem. Detta har tagits upp på initiativ avvattenverken och har nått en anslutning av . Beträffandevärmemätare föreligger hos de nämnda länderna f. n. endast föreskrifter iTyskland. Eftersom intemationella rekommendationer är under utarbetande, kandet förväntas att den officiella kontrollen av värmemätare kommer att spridastill fler länder. Den svenska standarden för elmätare är vägledande vidformulering av kraven för dessa mätare. Däremot förekommer olikheter i metodikmellan företagen vid kontroll av kraven. SP finner att frågan om mottagningskontroll av nyaelmätare och översyn av äldre elmätare är starkt beroende avföretagsstorlek.Hos flertalet företag förekommer regelmässig mottagningskontrollsamt periodisk översyn av äldre mätare i en utsträckning som näraöverensstämmer med översynsomfattningen i länder med föreskriven kontroll. I demindre företagen är emellertid mottagningskontroll av nya mätare relativtsällsynt som översynen av äldre mätare sker i en betydligt mindreomfattning än vad som förekommer i de större svenska företaga-en eller i ländermed föreskriven kontroll. Även förvatten- och värmemätare är omfattningen av kontrollverksamheten beroende avstorlek på verk. Dentillgängliga verkstadskapaciteten för regelbunden kontroll och översyn av deberörda slagen av mätare synes vara god. Huvudparten av verkstäderna tillhördistribuerande verk. Dessutom anlitas fristående verkstäder liksom verkstäderhos mätarleverantörer. Ett 60-tal verkstäder utför kontroll eller översyn avel- eller 1977/78:132 31 Många av verkstäderna är dockanmärkningsvärt små. Några formella kompetenskrav ställs inte på den som konttollerarde berörda mätarna. Ej heller ställs krav beträffande erforderlig kvalitet på utmstning,dess handhavande och kontroll. SP konstaterar att sådana enhetliga kalibreringsratinersom erfordras för att säkerställa noggrannhet hos konttollutrastning ej har utvecklats. Statens provningsanstalts överväganden och förslag Enligt SP förekommer brister i nuvarande konti-oll av el-,vatten- och värme-mätare. Det framlagda underlaget visar sålunda att detgenomsnittligt finns klara olikheter mellan större och mindre förelag i deras handhvandeav konttollfrågor-na. SP bedömer att eller omkring 1,6 millioner av lågspänningsabonnen-ternahar elmätare som tillhör distributörer med bristfällig kontroll av mätama. Motsvarandeuppgift för abonnenterna av vatten för hushållsförbrakning anges vara ,Dessa är anslutna till distributörer som ansvarar för omkring 450 000 kallvattenmätare. SP anser atl risken för orättvis omfördelning av kostnademaär stor för abonnenter anslutna till disttibutörer med bristiällig kontroU avmätare. Regelmässig kontroll av mätare anges således vara ett grandläggandevillkor för att nå rimlig rättvisa vid debitering av förbrakning. SP ställer sig tveksam till möjlighetema att nåförbättring av förhållandena genom enbart frivilliga åtgärder. Det anförs attde svenska el-, vatten- och värmeverken ej förfogar över nödvändigaprovningsresurser för att adminisuera en samordnad kontrollverksamhet. Vidare andras principiella betänkligheter mot att disttibutöremasjälva skall få föreskriva villkor vid mätning. Det noteras i detta sammanhangatt tillåtna felgränser hos elmätare i brak är betydligt stöne i , ±5%,än i länder med offentligt reglerad kontroll. I ochFörbundsrepubliken är gränserna således ±3%, i 3,-t-2,. Enligt SP finns motiv att införa offentligt regleradkontroll av de berörda mätarna i landet med syfte att skapastörre rättvisa vid fördelning av kostnader mellan abonnenter, atl nålikformighet i kontrollhänseende över landet i sin helhet, att stimulerautvecklingen mot mätare med bättre egenskaper,