prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Ställning bör också tas till frågorom redovisning,tillsyn och . Utredarenbör vidare behandla frågan vem som bör komma i fråga som ställföreträdare.Bl.a. uppkommer frågan om företräde börges åt delägare som bor på ellerförvaltar fasligheten. Även i detta avseende bör viss ledning kunna hämtas frånreglerna om boutredningsman. Deolägenheter som kan uppstå genom att en fastighet ägs av dödsbo kan, somframgår av vad som förut har sagts, visa sig också när en fastighet ägsgemensamt av fd. dödsbodelägare liksom vid andra fall av flerägande. 1 enlighetmed vad har uttalat bör även möjligheterna att utse ställföreträdareför samägda fastigheter utredas. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågor omställföreträdare för dödsbo i vissa fall m.m., s/.tbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. DelII Ju: 10 Skr 1977/78:103 40 Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver allersättning till utredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrivs, atlkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 10.Tilläggsdirektiv till Utredningen (Ju 1976:02) om upphovsrätt Departementschefen,statsrådet , anför. Vidregeringssammanträde bemyndigades statsrådet atltillkalla högst tre sakkunniga med uppdrag all verkställa översyn avupphovsrältslagstiftningen m.m. De direktiv som de sakkunniga fick byggde ihuvudsak på riktlinjer som nordiska ministerrådet antagit fören översyn av den nordiska upphovsrältslagstiftningen. 1 nämnda riktlinjerpåpekas att den tekniska utvecklingen ständigt frambringar nya former förutnyttjande av upphovsrättsligt skyddade verk. Som exempel nämns fotokopiering,mikrofilmning, bandinspelning och videogram saml datamaskiner, kabel-TV ochkommunikationssatelliter. Det påpekas vidare att sådana nya former möjliggörökad spridning och vidgat utnyttjande av resultatet av konstnäriigt skapande,vetenskaplig forskning och annat intellektuellt arbete. Del betonas atl delgivetvis är ett allmänt intresse atl dessa möjligheter tillvaratas.Samhällsutvecklingen har i de flesta länder medfört ett ökat behov av att kunnaanvända upphovsrättsligt skyddat material för information och andra ändamål iolika former av offentlig verksamhet, såsom undervisning, forskning ochförvaltning. Även inom det privata näringslivet föreligger sådana behov. Demoderna tekniska hjälpmedlen kan på en del områden inte användas för atlmångfaldiga och sprida upphovsrättsligt skyddade verk om samtycke från upphovsmännenkrävs för varje enskilt utnyttjande. Det understryks att den tekniskautvecklingen har medfört att del blivit svårare för upphovsmännen atl hävdasina rättigheter, efiersom utnyttjandet av deras verk ofta inte kankontrolleras. Del är av praktiska skäl nästan omöjligt alt kontrollera t.ex. omböcker eller noter mångfaldigas genom fotokopiering för användning i en störremen sluten krets av personer. 1 riktlinjerna sägs alterfarenheten visar att nya tekniska hjälpmedel faktiskt används för spridningav skyddade verk på ett sätt som står i strid mot gällande lagstiftning. Medfortsatt teknisk utveckling fär det antas atl del blir allt vanligare att verkutnyttjas i former som upphovsmännen inte kan effektivt kontrollera. Upphovsrättens konstruktionsom en individuell rätt för upphovsmannen att förfoga över sitt verk har, sägsdel i riktlinjerna, sina brister när del gäller alt bereda upphovsmännenersättning för användningen av deras verk. 41 Kommittéer: Del II Ju: 10 principiellakrav på samtycke från upphovsmannen som lagstiftningen uppställer medför ocksåatt verken inte används i den utsträckning som är möjlig, efiersom depresumtiva användarna kan finna det besväriigt och tidsödande atl få ett avtalmed verkets upphovsman eller upphovsmän till stånd. 1 de fall där fleraupphovsmän eller utövande konstnärer har rätt alt förfoga över ett verk, ochrättigheterna inte har samlats på en hand, såsom kan vara fallet t.ex. med etttelevisionsprogram, kan förhandlingarna om ett avtal ta och stjälpasav att någon eller några av upphovsmännen eller de utövande konstnärerna vägraratt ge sitt samtycke till den nya användningen. Härigenom hämmas ettändamålsenligt utnyttjande av de tekniska möjligheterna. Del fär negativaverkningar för både upphovsmanna- och ulnyttjarsidan. Mot bakgrund häravuttalas i riktlinjerna alt en allmän översyn av upphovsrätten bör göras. Dennautredning bör ske i nordiskt samarbete och avse rättsområdet som helhet. 1fråga om tänkbara metoder alt komma tillrätta med de nämnda svårigheternauttalas i riktlinjerna tveksamhet i fråga om det avtalslicens-system som påsenare tid börjat utvecklas på vissa områden. Erfarenheterna visar, sägs det,att ett sådant system medför omfattande administrativt arbete både förutnyttjaren och för de organisationer som företräder rättsinnehavarna. Iriktlinjerna uttalas alt den individuella upphovsrätten alltjämt måste varalagstiftningens utgångspunkt. anges emellertid atl denna ordning harvissa nackdelar. Det sägs bl.a. atl del upphovsrättsliga regelsystemet innebäralt del ekonomiska utbyte som den enskilde upphovsmannen erhåller blir beroendeav den spridning verket får. Upphovsrätten är därför främst av betydelse förupphovsmän som lyckas vinna framgång hos den stora publiken och som kan görasig gällande på den kommersiella marknaden. För konstnärer som ännu inte vunnitrykte och erkännande har upphovsrätten knappast något ekonomiskt värde. Del hardärför blivit nödvändigt att på annat sätt skapa förutsättningar för ett riktoch mångfasetterat kulturskapande. Av särskild betydelse härvidlag är detomfattande slöd som i olika former ges åt kulturell verksamhet frånsamhällets sida. Även på andra sätt verkar samhället för atl underlätta ellermöjliggöra kulturskapande. Mot denna bakgrund, sägs det i riktlinjerna, ter delsig rimligt atl det upphovsrättsliga regelsystemet utformas på ett sätt sombeaktar samhällets intresse av att upphovsrätten inte lägger hinder i vägen fören önskvärd tillgång till upphovsrättsligt skyddade verk. 1direktiven till de svenska sakkunniga återges de nyssnämnda riktlinjerna ideras helhet. Del framhålls vidare i direktiven att riktlinjerna inle innebärnågra begränsningar såvitt avser de frågor som kan tas upp under utredningsarbetet.Vidare understryks att riktlinjerna är öppna och inte innebäratt några vägaravvisas för att nå de syften som anges. 1direktiven anges vissa frågor som de sakkunniga bör behandla med förtur,nämligen frågorna om foiokopiering och inspelning av TV-program som sker förundervisningsverksamhet. Däremot bör de sakkunniga tills vidare inle ta upp defrågor som behandlas av nordiska ministerrådets arbetsgrupp för nordisktTV-samarbete. 1 övrigt börutredningsarbetet enligt direktiven börja med en kartläggning av de problem ochfrågor som översiktligt har angetts i riktlinjerna. När del gäller formen förutredningsarbetets bedrivande hänför sig direktiven till vissa uttalanden i degemensamt antagna nordiska riktlinjerna. Man erinrar sålunda om atlordförandena i de nationella nordiska kommittéerna bör bilda DeIIIJu:10 Skr 1977/78:103 42 ettsärskilt arbetsutskott med uppgift all samordna utredningsarbetet i de olikaländerna och om att kommittéerna bör sträva efler lösningar som är likartade isak och efter all uppnå enighet i tolkningen av gällande konventioner påområdet. 1 anslutning härtill erinras i direktiven om vikten av att de svenskasakkunniga arbetar i nära samverkan med deandra nordiska utredningsorganen isyfte att, så långt det är möjligt, vidmakthålla den enhetlighet i den nordiskalagstiftningen som finns på detta område. Motsvarandeutredningar för översyn av den upphovsrätlsliga lagstiftningen har tillsatts iDanmark, och . Enligtvad jag har inhämtat har de sakkunniga nu i huvudsak avslutat del grundläggandekartläggningsarbetet. Under detta skede har sammanträden hållits medkommitténs experter och en serie av "hearings" anordnats medutnyttjare av upphovsrättsligt skyddat material. Del nämnda nordiskaarbelsutskoltet har hållit eu sammanträde. Efterdet atl utredningen tillsatts har frågan om utformningen av denupphovsrätlsliga lagstiftningen diskuterats i i samband medbehandlingen av propositionen om den statliga kulturpolitiken (prop. 1975/76:135). Med anledning av vissa uttalanden i direktiven för kommitténhemställdes i olika motioner au bl.a. måtte uttala att den kommandeöversynen av upphovsrätten inte fick leda till alt denna urholkas, t.ex. genomförslag om s.k. kulturell allemansrätt. Kulturutskottetdiskuterar i siu betänkande (KrU 1975/76:35) ingående innebörden i dettauttryck och konstaterar atl del kan ges olika tolkningar. Menar man medkulturell allemansrätt endast att man vill öka den enskildes tillgång lillkultur, ger den nuvarande lagen alla principiella möjligheter lUl detta. i vissa hänseenden genom lagändring bör kunna praktiskt underlätta både förupphovsmännen och för avnämarna att öka utnyltjan-demöjligheten är enliglutskottet en helt annan fråga. Här torde närmast systemet med s.k. avtalslicensvara det med vår samhällsstruktur mest överensstämmande. Utskottet konstaterarvidare bl.a. att upphovsmännen i några fall redan har sökt att underiätta förmotparterna atl tillförsäkra sig rätten atl fä tillgång lill önskat materialgenom att sluta kollektiva avtal, varigenom motparten fält en generell tillgånglill materialet. Som exempel nämns skolkopieringsavtalet och avtalet medHandelsfiotlans välfärdsråd. Dessa överenskommelser bygger på konventionernasindividualrätt men beaktar det förhållandet atl upphovsmännen myckettidigt - - har accepterat kollekliva lösningar, varigenomindividernas rätt tillvaratas av deras organisationer, som avnämaregenom ett enda avtal med en organisation (är tillgång till medlemmarnas helarepertoar. Mot bakgrunden av vad somnu har sagts fann utskottet det fullt möjligt att göra en teknisk översyn avupphovsrältslagstiftningen utan att träda principerna i den nuvarande upphovsrällslagstifiningeneller de internationella upphovsrättsliga konventioner av vilka de nordiskaländerna är bundna för när. En sådan översyn får enligt utskottet inte ledalill avsteg från grundlinjerna i den gällande lagstiftningen eller medföra en urholkningav den enskildes principiella upphovsrätt till sitt verk. 1skrivelse 1975/76:355 anmäldes alt hade bifallit vad utskottethemställt. Mot bakgrund härav har jagfunnit anledning att göra några förtydligande uttalanden till ledning fördelfortsatta utredningsarbetet. 1 fråga om behovet av en översyn av den nuvarandeupphovsrätlsliga lagstiftningen för att bättre 43 Kommittéer: Del II Ju: 10 anpassaden till den tekniska och samhälleliga utvecklingen ansluter jag mig helt lillvad som uttalats i riktlinjerna. Jag delar också uppfattningen att denupphovsrätlsliga lagstiftningen bör utformas så atl den i den praktiskatillämpningen kan fungera på eu ändamålsenligt sätt. Jag är däremot inte bereddalt till alla delar ansluta mig till de uttalanden som görs om vilka lösningarsom bör sökas för att komma tillrätta med de svårigheter och nackdelar somnuvarande regler skapar. Denupphovsrättsliga lagstiftningen i de nordiska länderna bygger på huvudprincipenatl den som skapat ett litterärt eller konstnäriigt verk i princip harensamrätt att bestämma över utnyttjandet av detla. Denna rätl omfattar såvälolika former för ekonomiskt utnyttjande som vissa ideellt betonade rättigheter,l.ex. rätt att bli namngiven som upphovsman då verket utnyttjas och rätt attmotsätta sig att verket används på sätt som kan verka kränkande förupphovsmannen. Upphovsrätten skyddar dessa rättigheter genom ettprivaträttsligt regelsystem. Upphovsrätten har sedan gammalt en starktinternationell prägel och de principersom den nordiska lagstiftningen vilar påutgör grundvalen för den upphovsrällliga lagstiftningen i större delen avvärlden. En lagstiftning som iprincip bygger på ensamrätt för upphovsmannen uppfyller enligt min meningbättre än något annat syslem den dubbla målsättningen att tillförsäkrakulturarbetarna skälig ersättning för sill arbete och att säkerställa ettmångsidigt, fritt och obundet kullurutbud. En upphovsrätlslig lagstiftning sombygger på ensamrätt kan väl förenas med olika insatser från del allmännas sidaför att stödja icke etablerade konstnärer eller för all i övrigl främja ettstörre och mera rikhaltigt kullurutbud. Enligl min mening får det därför interåda någon tvekan om att utredningen i sitt arbete bör utgå från att detnuvarande systemet med individuella rättigheter skall behållas i denutsträckning som detta är möjligt. Vad jag nu har sagt utesluter givelvis inteatt lösningar som innebär avsteg från denna princip kan behöva tillgripas inomsärskilda områden för atl anpassa lagstiftningen till de krav som den tekniskaoch samhälleliga utvecklingen ställer. Sådana avsteg bör emellertid komma ifråga först efler en noggrann avvägning mellan å ena sidan upphovsmännensberättigade intresse av att få bestämma över sina verk och å andra sidan vissaallmänna och enskilda behov av atl fritt kunna utnyttja skyddade verk. Viddenna avvägning bör man, framförallt på de nya områden där man önskar skapaspeciella regler för användningen av skyddade verk och prestationer, enligt minmening särskilt beakta de möjligheter som finns lill lösningar genom avtal ochs.k. Först i den mån dessa möjligheter inte kananses ge ell tillfredsställande resultat bör andra lösningar övervägas. Det ärgivetvis i delta sammanhang av största vikt att bl.a. tillse att tänkbaraersättningssystem inte blir så betungande från administrativ synpunkt att enorimlig andel av det ekonomiska utrymmet för ersäUning lill upphovsmännen tas ianspråk för alt läcka de administrationskostnader som ersättningssystemen gerupphov till. Skolornas kopieringsavtal är ett exempel som visar hur denna frågakan lösas på ett tillfredsställande sätt. Slutligen vill jagytteriigare understryka en annan synpunkt i anslutning till vad som sägs iriktlinjerna. Den upphovsrättsliga lagstiftningen i de nordiska länderna är iallt väsentligt likalydande. En fortsatt nordisk rättslikhet är av största viktför att man skall kunna främja och utveckla informations- ochkulturutbytet mellan de nordiska länderna, Jag tänker i det sammanhangetsärskilt på de möjligheter som den tekniska utvecklingen på DelIIJu:ll Skr 1977/78:103 44 kommunikationsteknikensområde kan väntas föra med sig, t.ex. i form av TV-saielliter och utbyggdanoidiska datakommunikationsnät. Eu effektivt utnyttjande av dessa nyamöjligheter torde förutsätta en enhetlig nordisk upphovsrättslagstiftning. Detär därför av största vikt alt man i det fortsatta arbetet vinnlägger sig om altförsöka bibehålla en enhetlig nordisk lagstiftning på detta område. Sompåpekades redan i regeringsbeslutet är de av nordiskaministerrådet antagna riktlinjerna öppna och innebär inte att man har avvisatnågra vägar för all nå de syften som anges. De uttalanden som jag har gjort i detföregående kan därför enligt min mening inte anses oförenliga med huvuddragen idessa riktlinjer. Vad jag har anfört bör vara ägnat att underlättanordisk enighet om principerna för det fortsatta utredningsarbetet. Ianslutning till den ändrade inriktning som utredningsarbetet i vissa hänseendenkommer att fä, bör antalet ledamöter ökas med två. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för justitiedeparlementel atttillkalla ytterligare två ledamöter atl ingå i utredningen om upphovsrätt. attregeringen föreskriver all tidigare bemyndiganden att utse ledamöter,sakkunniga, experteroch annat biträde som har lämnats i fortsättningen skallgälla chefen för juslitiedeparternentel och atlregeringen ger utredningen till känna vad jag i del föregående har anfört omdel fortsatta utredningsarbetet. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 11.Förstärkning av barns rättsliga ställning Departementschefen,statsrådet , anför. Barnkan av naturiiga skäl bara i begränsad utsträckning själva la lill vara sinaintressen. Detta har beaktats i vår lagstiftning. Denna bygger påatt det i första hand är föräldrarna som skall sörja för barnens bästa. Ävensamhället har emellertid ett ansvar för atl barnens rätt inte sätts åt sidan. Barnkan komma i en utsatt ställning, när stödet från föräldrarna eller andraställföreträdare för barnet sviktar eller när rentav motsättning uppstår mellanbarnels behov och föräldrarnas intresse. 1 svensk rätt gäller som en grundsatsatt barnets bästa skall tillgodoses i första hand. Lagstiftningen visar ocksåupp åtskilliga exempel på att omyndiga barn som har nått viss ålder ellermognad har ett mer eller mindre långtgående självständigt rättsligt inflytandei egna angelägenheter av både personlig och ekonomisk art. Meddagens synsätt kan det emellertid göras gällande att lagstiftningen inte itillräcklig grad behandlar barnet som en självständig individ vid sidan av sinavårdnadshavare. Barnet saknar ofta lagstadgad möjlighet att komma till 45 Kommittéer: Del II Ju:ll talsi frågor av betydelse för dess franntid, och barnets personliga önskemåltillmäts inte alltid så stor vikt i rättsliga sammanhang. Också i övrigl kanhävdas alt barnets behov och intressen inte har beaktats i önskvärdutsträckning i lagstiftningen. Fråganom barns rättsskydd behandlades av /isamband med handläggningen av förslaget till ny lagstiftning om faderskap ochvårdnad (LU 1975/76:33, rskr 397). I ärendet förelåg en motion med yrkande atten arbetsgrupp borde tillsättas för att se över hela området för barnsrättsliga ställning. 1 sitt utlåtande över motionen förklarade lagutskottet attdet var föga sannolikt atl en lagreglering skulle kunna lösa alla de problemsom uppstår i förhållandet mellan barn och vuxna. För att barnels ställning verkligenskulle kunna stärkas fordrades enligt utskottet en attitydförändring hosföräldrar och andra vuxna när det gäller förhållandel lill barn. Detta innebaremellertid inle alt man skulle avstå från alt genom lagstiftning söka ökabarnets rättsskydd. Enligt utskottet fanns det säkeriigen på många områdenlagar i vilka barns intressen bättre skulle kunna tas till vara. Utskottetansåg därför alt det skulle vara av värde om man tillsatte en brett förankradarbetsgrupp för atl se över lagstiftningen med utgångspunkt i barnets bästa ochföratt föreslå de förbättringarsom kundeanses erforderiiga. anslötsig lill utskottets ståndpunkt. Enligtmin mening är det angeläget att den begärda utredningen kommer till stånd. Jagföreslår därför alt en kommitté nu tillkallas för ändamålet. Allmäntkan uiredningens uppgift sagas vara all undersöka i vilka fall och på vilkasätt barns intressen och behov bör tillgodoses bättre än f n. genomföreskrifter som - huvudsakligen inom ramen för lagstiftningen i övrigl -särskilttar sikte på barnens rätt. Jag är väl medveten om att en sådan förstärkning avdet rent rättsliga skyddet för barn endast är en av många åtgärder som behövsför att skapa goda uppväxtbelingelser för barn och främja deras harmoniskautveckling. Bl.a. är det nödvändigt alt samhället genom generellasocialpolitiska åigärder stöder särskilt utsatta grupper. Viktigast är givetvisall föräldrar och andra fostrare handlar i en anda av omtanke om barnen ochlåter deras rättmätiga behov gå före det egna intresset. På den punkten är enförbättrad föräldrautbildning av stor betydelse. Nya lagreglerom barnsrättsliga ställning kan emellertid medverka till en önskvärdatiitydförskjutning. har inte funnitanledning alt föreslå några särskilda direktiv för utredningen. Inte heller jaganser det behövligt atl närmare precisera utredningsuppgifterna. Jag skall idet följande ta upp några områden som bör ägnas särskild uppmärksamhet. Hit hörfrämst reglerna om vårdnad och umgängesrätl saml överflyttning av barn. 1 detväsentliga bör det emellertid kunna överiåtas ål kommittén att själv kartläggaproblemområdet och ange i vilka ämnen lagändringar bör komma i fråga. 1 linjehärmed ligger att kommittén i en första etapp bör inrikta sill arbete på altmera diskussionsvis presentera olika uppslag och förslag till lösningar, gärnai form av alternativ. De synpunkter och förslag som läggs fram börremissbehandlas. En sådan arbetsmetod svarar enligt min mening väl motutredningens syfte. Den gör det möjligt för kommittén all tillgodogöra sigerfarenheter och synpunkter från betydligt fler instanser än som rimligtvis kandelta i själva utredningsarbetet. kan förfarandet stimulera denallmänna debatten i de viktiga frågor som det här rör sig om. Särskiltbetydelsefullt är det all nya reglerom vårdnad och umgängesrätt blir noggrantgenomlysta och omsorgsfullt diskuterade. DelIIJu:ll Skr 1977/78:103 46 Denya regler om föräldrars gemensamma vårdnad som beslöt och somträdde i kraft syftar till aU främja barnels intresse avgoda förhållanden till båda föräldrarna. Kommittén bör undersöka vilkamöjligheter som slår til! buds alt ytteriigare tillgodose barnels eget intressei vårdnadsfrågor. Den bör sålunda söka belysa den centrala frågan om vilkafaktorer som bestämmer iDarnets bästa i vårdnads- och umgängesfrågor. Skältalar vidare för all barnet behöver någon som under hela handläggningen av etttvistigt vårdnadsärende har alt bevaka uteslutande barnets intresse. Detsammagäller i fråga om ärende om överflyttning av barn. Också i övrigt kan formernaför behandlingen av vårdnadsärenden behöva bättre anpassas efter vad barnelsintresse kräver. En möjlighet är att genom särskilda regler underiätta förföräldrar som står i begrepp atl separera all nå en frivillig överenskommelse ivårdnadsfrågan. Påförslagav lagutskottet (LU 1972:23, rskr 345) beslöt althemställa om en översyn av 6 kap. med syfte att införa en intestraffsanktionerad beslämmelsie som gav klart uttryck för inställningen attsamhället kan acceptera att kroppsligt våld används mot barn somuppfostringsmedel eller straff borde undersökas möjligheterna atl isamma kapitel införa bestämmelser som gav tydligare uttryck för samhällets synpå den psykiska omvårdnad som föräldrar borde bereda sina barn. Riksdagensskrivelse har överlämnats till familjelagssakunniga (Ju 1970:52) för beaktande.De sakkunniga har ännu inle lagt fram något förslag i frågan. Uppdraget bör lämpligennu föras över till den kommitté som skall behandla frågorna om barns rättsligaställning. Avväsentlig vikt för barn och ungdom är självfallet förutsättningarna ochformerna för samhällets ingripande genom omhändertagande till skydd förunderårigs hälsa eller utveckling. En översyn av lagstiftningen härom pågårinom socialutredningen (S 1969:29). Utredningen väntas lägga framsitt slutbetänkande. Belänkandet vänlas också uppta förslag angåendefosterbarnsvården och, i anslutning därtill, förslag angående frågor som berörden faktiska vården om barn. Den kommitté som jag nu föreslår skall tillkallasbör beakta de förslag som blir resultat av socialutredningens arbete. Det är givet attkommitténs uppdrag har nära anknytning också till annat pågåendeutredningsarbete. Jag kan erinra om de uppgifter som ankommer på t.ex.familjelagssakkunniga, namnlagsutredningen (Ju 1972:06), utredningen (Ju1977:03) för förnyad översyn av sedlighetsbrotten, barnomsorgsgruppen (S1973:07) och barnmiljöutredningen (S 1973:08). Vidare kan jag nämna atl förraåret inom har tillsalls en arbetsgrupp med uppgift attbereda och samordna åtgärder som avser barnmiljöfrågor inom olika departementsverksamhetsområden. Chefen för kommer attbegära bemyndigande att fä tillkalla en särskild utredare för att göra enutredning om barnolycksfall.