prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — Utredningen förordar att försörjningsförmåga ifortsättningen används som ett sammanfattande begrepp för mätning avlivsmedelsberedskapen. Försörjningsförmågan visar den beräknade tillgången pålivsmedel under en avspärrning i procent av det beräknade behovet. Procenttaletutgör därmed ett mått på den livsmedelsberedskap som föreligger vid en visstidpunkt och under de förutsättningar som gäller för beräkningarna. Dessa förutsättningaravser bl. a. produktionsresurserna i fred, avspärrningstidens längd,omställningsmöjligheterna beträffande produktion och konsumtion samtberedskapslagringen. En fullgod livsmedelsberedskap förutsätter attförsörjningsförmågan uppgår till lägst . I sådant fall beräknas engodtagbar kriskost kunna erbjudas hela befolkningen under den antagnaavspärrningsperioden. Jag delar utredningens uppfattning att begreppetförsörjningsförmåga i fortsättningen bör användas för att beskrivalivsmedelsberedskapen inför en avspärrning. Begreppet självförsörjningsgrad kandock fortfarande komma till användning för att beskriva den fredstida försörjningsbalanseni fråga om enstaka produkter och produktionsgrenar. Jag vill i sammanhangeterinra om att utredningens beräkningar av försörjningsförmågan grundar sig påförhållanden, som gällde . har inteoväsentliga förändringar inträffat bl. a. i konsumtionsmönstret. Andelen animaliskaprodukter har ökat. En omställning av konsumtionen så att den motsvarar vadsom i utredningens beräkningar ansetts utgöra en godtagbar kriskost skulledärför i nuvarande läge behöva bli mer omfattande än vad utredningenförutsatt. Kriskosten innehåller nämligen ett betydligt ökat inslag av vegetabiliskalivsmedel. Det är därför angeläget att en fortlöpande uppföljning sker avutredningens beräkningar rörande försörjningsförmågan. Dessa beräkningar kanligga till grund för överväganden rörande bl. a. produktionsinriktningen ochberedskapslagringen. Jag vUl också peka på att livsmedelsberedskapen även ärberoende av tillgången på arbetskraft, maskiner och reservdelar, drivmedel,bekämpningsmedel etc. Uiredningen har i sina beräkningar endast delvis kunnatbeakta de problem som brister i dessa avseenden kan föranleda under enavspärrning. Ej heller har de beredskapsmässiga konsekvenserna avförändringarna i företagsstrukturen och produktionens regionala fördelningkunnat beaktas. Jag ansluter mig därför tUl utredningens bedömning att de presenteradekalkylerna är osäkra och att det är motiverat att förstärkaförsörjningsresurserna jämfört med vad beräkningarna visar om entillfredsställande beredskap skall uppnås. 1977/78:19 175 Utredningen har ingående undersökt vilka krav livsmedelsberedskapeni dagens läge och för den framtid som kan överblickas ställer på jordbruksproduktionensomfattning i fredstid. Utredningens bedömningar och beräkningar bygger därvidpå ett huvudantagande om en treårig total handelsavspärrning. Livsmedelsförsörjningenunder ett krig på svenskt territorium har inte närmare behandlats. Det är enligt utredningen uteslutet att jordbruket skullekunna bli helt oberoende av sådana produktionsmedel som importeras, bl.a. drivmedel, gödselmedel och växtskyddsmedel, varför produktionskapaciteten ijordbruket måste kompletteras med beredskapslager av produktionsmedel. Dessalager måste enligt utredningen vara så stora att de täcker behovet tills eninhemsk ersättningsproduktion kan igångsättas. Utredningen bedömer att dennatid är . Vissa remissinstanser, bl. a. överbefälhavaren, framhålleratt försörjningsbehoven under krigsförhållanden och under avspärrning börgranskas i ett sammanhang. För egen del anser jag att en god livsmedelsberedskap är enoundgänglig del av vårt totala försvar. Jag vill erinra om att år1977 genom totalförsvarsbeslutet tagit ställning till frågan om uthållighetenför försörjningsberedskapen i allmänhet (prop. 1976/77: 74, FöU 1976/77: 13, rskr1976/77: 311). framhöll att följande i propositionenföreslagna mål ger uttryck för en lämplig inriktning av vårförsörjningsberedskap /781981/82. Vid planeringsperiodens slut skall huvuddelen av detekonomiska försvaret kunna klara de påfrestningar på vår försörjning som encirka ettårig avspärrnings- eller krigssituation kan medföra. De s. k. miljöbeskrivningarsom har utnyttjats i programplanearbetet utgör goda exempel på sådanaavspärrnings- och krigssituationer. Fortsatta säker-hetspoUdska studier börmedföra att underlaget i detta avseende ytterligare förbättras. Iplaneringsarbetet inom det ekonomiska försvaret skall dock inte möjligheternaav avspärrnings- och krigssituationer av annan längd uteslutas. För att klara försörjningen under fleråriga kriser ochkrigssituationer måste betydande omställningar av produktion och konsumtiongenomföras. De beredskapsåtgärder som det ekonomiska försvaret vidtar motpåfrestningar av relativt kort varaktighet skall därför även syfta till attmöjliggöra och underlätta betydande omställningar av samhällets försörjning pålängre sikt. Föredragande departementschefen anförde att, i enlighetmed försvarsutrednings förslag, målet för uthålligheten avseende bl.a. livsmedel borde sättas högre än inom övriga områden med hänsyn tiU frågan ombefolkningens överlevnad även efter ett krig. Emellertid borde, i avvaktan påde studier rörande behoven av beredskapsåtgärder för tiden efter en kris ellerett krig som överstyrelsen för ekonomiskt försvar bedrivit ,beredskapsåtgärder för efterkrigstid endast vidtas i form av planering ochåtgärder av administrativ natur. 1977/78:19 176 Överstyrelsensefterkris(krigs)studier pågår alltjämt. I avvaktan på resultaten av dessastudier bör det av beslutade målet för uthålligheten avseende Uvsmedelsberedskapenstå fast. Utredningenhar undersökt sambandet mellan den totala åkerarealens storlek och behovet avberedskapslager och konstaterar att försörjningsläget vid en avspärrning mednu tillgängliga resurser är i stort sett tillfredsställande. En ransonering ochförskjutning av konsumtionen mot en ökad andel vegetabiliska produkterförutsätts dock ske. Vidare bör beredskapslagren omstruktureras mot en ökad lagringav produktionsmedel. Enligt utredningens beräkningar kan en tillfredsställandelivsmedelsberedskap uppnås även vid en areal omfattande 2,62,7 milj. ha medberedskapslager som inte är mycket större än vad som krävs vid nuvarandeåkerareal. Om åkerarealen minskar ytterligare ökar emellertid lagerbehovetsnabbt. Utredningenkonstaterar emellertid att även andra skäl, såsom större handlingsfrihet införframtida globala försörjningsproblem, ytterligare kommersiella åtaganden förspannmålsexport, regionalpolitiska skäl och miljösk'äl, bör beaktas vid ettställningstagande till åkerarealens storlek. Samtliga dessa skäl talar för enåkerareal som är större än som är motiverad av enbart beredskapsskäl. Utredningenhar bland miljöskälen särskilt tagit upp användningen av kemiska produkter inomjordbruket i form av gödsel- och bekämpningsmedel och därvid låtitöversiktligt undersöka vilken inverkan på jordbruksproduktionen som enbetydande inskränkning i användningen av kemiska medel skulle få.Undersökningen visar att en sådan inskränkning skulle leda tUI en minskning avjordbruksproduktionen och till att odlingen av vissa grödor, främst sockerbetoroch oljeväxter, skulle äventyras. Utredningen anser att frågan böruppmärksammas vid bedömningen av de framtida produktionsresursernas storlek.Flera remissinstanser förordar en restriktiv användning av kemiska medel ijordbruket och anser att alternativa metoder bör prövas. Föratt belysa de samhällsekonomiska konsekvenserna av olika produktionsmålsalternativhar utredningen utfört omfattande beräkningar. Därvid har bl. a. förutsatts atten fortsatt effektivitetsökning sker i jordbruket och att de resurser, somskulle frigöras vid en lägre ambitionsnivå för produktionens fredstidaomfattning, skulle kunna utnyttjas i annan produktiv verksamhet. Vidare harförutsatts att beredskapslagringen anpassas så att livsmedelsberedskapen kanupprätthållas. Som väntat inverkar kalkylförutsättningarna i hög grad på beräkrungsresul-taten.Särskilt gäller detta arbetskraftens alternativv'ärde och antagandena omvärldsmarknadsprisernas utveckling. Enligtberäkningarna skuUe vissa samhäUsekonomiska vinster uppstå om åkerarealenreducerades. Som lägsta nivå har i kalkylerna insatts 2,4 milj. ha.Merkostnaden för att upprätthålla odling på 2,9 milj. ha 1977/78:19 177 varierar med förutsättningarna från några tiotal milj. kr.till 400500 milj. kr. I sin kommentar till de samhällsekonomiska kalkylernaanför utredningen att det för att det skall vara samhällsekonomiskt motiveratatt ytterligare söka lösgöra arbetskraft frän jordbruket och reducera produktionenockså måste finnas möjligheter att inom andra näringsgrenar sysselsätta dem somfrigörs. Vidare måsle den insatta arbetskraften där ge en avkastning som. efteravdrag för bl. a. omställningskostnader, bedöms bli högre än inom jordbruket. Sammanfattningsvis konstaterar utredningen att en vissmindre del av nuvarande åkerareal oundgängligen behöver tas i anspråk för andraangelägna samhällsändamål. Kvarvarande åkerareal i mitten av 1980-taletberäknas uppgå till ca 2,9 milj. ha. Någon anledning att från samhällets sidavidta generella åtgärder för att få en större areal finns enligt utredningeninte. Det finns enligt utredningen inte heller anledning att från samhälletssida aktivt verka för en ytterligare minskning av arealen. Vissa remissinstanser, däribland LO och TCO, ifrågasätterbehovet av att upprätthålla en större åkerareal än som oundgängligen krävs förlivsmedelsberedskapen och anser att frågan om jordbruksproduktionens storlekoch inriktning bör följas med uppmärksamhet. Vad gäller produktionsinriktningen anser utredningen att animalieproduktioneni stort sett inte bör överstiga det inhemska avsättningsutrymmet. Utredningenframhåller emellertid att mjölkproduktionens fredstida storlek har avgörandebetydelse för livsmedelsberedskapen och lagringsbehoven. Produklionen bördärför i stort sett motsvara konsumtionsbehovet av mjölk och mjölkprodukter.Övriga grenar av animalieproduktionen har mindre betydelse förlivsmedelsberedskapen. Broiler-och fläskproduktionen liksom även produktionenav ägg bör enligt utredningen begränsas under en avspärrning. Med den åkerarealsom utredningen bedömt erforderlig blir det med angivna mål för animalieproduktionenöverskott på vegetabUier. Detta överskott bör enligt utredningen utgöras avspannmål. LRF efterlyser en diskussion kring de instrument sombehövs för att styra produktionsinriktningen i olika krissituationer, medanstatens jordbruksnämnd förutsätter att dessa frågor efterhand skall kunna lösasbl. a. i samband med prisöverläggningarna. Samarbetsorganet i jordr bruksfrägorför enskild handel och industri anser att mer preciserade produktionsmål bortkunna övervägas för vissa andra produkter än spannmål, t. ex. fläsk, ägg ochbroiler. För egen del anser jag att frågan om produktionensomfattning och inriktning är av grundläggande betydelse för utformningen av denframtida jordbrukspolitiken. Som jag tidigare framhållit är en god livsmedelsberedskapen oundgänglig del av vårt totala försvar. 12 1977/78. 1977/78: 19 178 anger därmed en undre gräns för produktionsmålet, som intefår underskridas. Av vad som tidigare anförts framgår att utredningen vidsina överväganden kommit fram lill att det inte finns skäl för samhället attvidta åtgärder för att vare sig utöka eller minska åkerarealen. Denna uppfattningfår stöd av flertalet remissinstanser. Jag kan i huvudsak ansluta mig tillutredningens bedömningar angående skälen till att upprätthålla odling påungefär nuvarande areal. De samhällsekonomiska kalkyler, som redovisas avutredningen, talar visserligen för en viss minskning av åkerarealen i föreningmed en ökad lagerhållning av beredskapsskäl. Varken utredningen eller remissinsiansernahar dock lagt någon större vikt vid dessa beräkningar. De framräknadebesparingarna är också av relativt måttlig storlek vid de kalkylförutsättningarsom kan bedömas vara mest realistiska. För egen del fäster jag också stort avseende vid deallvarliga följdverkningar av samhällsekonomisk arl, som skulle uppstå vid enomfattande nedläggning av i vårt land. En sådan nedläggning skulleofrånkomligen drabba redan svaga bygder. Eftersom dessa konsekvenser intebeaktats i kalkylerna kan de enligt min mening inte direkt raggas till grundför samhällsekonomiska bedömningar av olika alternativ. Jag anser att ettprogram för nedläggning av åker ovillkorligen måste åtföljas av förslag till konkretaåtgärder för att kompensera berörda bygder. Enligt min mening talar såledesäven samhällsekonomiska skäl för den av utredningen angivna inriktningen av produkdonsmålsätt-ningeni fräga om åkerarealen. Jag anser också att stort avseende måste fästas vid vårtansvar för livsmedelsförsörjningen i världen, som manifesterats i olikainternationella fora och därttll tagit sig uttryck i konkreta åtaganden omleveranser och lagerhållning. Vid utformningen av produktionsmålsält-ningen ärdet också angeläget att beakta de konsekvenser, som en rner restriktivanvändning av kemiska medel kan få. Vad jag här anfört innebär att våra naturliga resurser ifråga om jordbruksjord bör utnyttjas för jordbruksproduktion ochden brukningsvärda åkerjorden skyddas från exploatering för andra ändamål. Detär angeläget att detta beaktas i den fysiska riksplaneringen. En relativt storåkerareal medger som utredningen påpekar en större handlingsfrihet i olikaavseenden. Som framhåller gagnas också natur- ochlandskapsvården. Jag delar utredningens uppfattning att det ärofrånkomligt att viss mindre del av vär nuvarande åkerareal även i framtidenkommer att tas i anspråk för andra angelägna samhällsändamål, t. ex. bebyggelseoch vägar. Som framhålls av vissa remissinstanser finns det emellertid tidigarenedlagd åker, som av bl. a. regionalpoUtiska skäl åter bör kunna tas i brukför jordbruksproduktion. 1977/78:19 179 Vad jag här anfört innebär ett godtagande av att ettexportöverskott på vegetabiliska produkter kommer att föreligga vidnormalskörd. I likhet med utredningen ansei jag att överskottet i första handbör utgöras av spannmål. Det är dock angeläget att ändringar iproduktionsinriktningen samt produktionsutvecklingen för enskilda produkterföljs med hänsyn till beredskapssynpunkter. Som påpekas av vissaremissinstanser kan situationen även ändras beträffande inriktningen avöverskottsproduktionen. Jag delar utredningens uppfattning att mjölkproduktionenär av sär--skild betydelse för upprätthållandet av en god livsmedelsberedskap.Mjölkproduktionen är den viktigaste produktionsgrenen för jordbruket i norraSverige och är därför av särskild betydelse från regionalpolitisk synpunkt. Medhänsyn härtill bör, såsom utredningen föreslagit, produktionen i stort settmotsvara konsumtionsbehovet av mjölk och mjölkprodukter. Upprätthållandet aven sädan mjölkproduktion bör därför ingå som ett delmål i produktionsmålsätlningen.För övriga grenar inom animalieproduktionen bör eftersträvas att balans i slorlsett uppnås mellan produktion och avsättningsutrymme inom landet. Ett produktionsmål med den utformning som här angetts börenligt min mening väl tillgodose kravet på en god livsmedelsberedskap underförutsättning att en väl anpassad beredskapslagring upprätthålls av bl. a.vissa viktiga produktionsmedel. Sammanfattningsvis anser jag att produktionsmålet börutformas med hänsyn till kraven pä en god livsmedelsberedskap, deninternationella livsmedelssituationen, regionalpolitiska och samhällsekonomiskahänsyn samt miljövårdsskäl. Efter en samlad bedömning anser jag att produktionsmåletbör utformas som delmål avseende åkerarealen, mjölkproduktionen ochdriftsinriktningen i övrigt. Beträffande åkerarealen bör gälla att den brukningsvärdaåkerjorden bör utnyttjas för jordbruksproduktion, vilket innebär ettbibehållande av ungefär nuvarande åkerareal. Den fredstida mjölkproduktionenbör med hänsyn till dess stora betydelse för livsmedelsberedskapen upprätthållasvid en nivä som ungefärligen motsvarar konsumtionsbehovet av mjölk ochmjölkprodukter. För övriga animalieprodukter bör eftersträvas att balans istort sett uppnås mellan produktion och avsättningsutrymme inom landet. Detöverskott som uppkommer till följd av målsättningen i fråga om åkerarealen böri första hand utgöras av spannmål. 6.7 Prispolitik och prisreglering 6.7.1 Allmän utformning och adminislralion Nuvarande prisstöd till jordbruket utgär i huvudsak genomen reglering av jordbruksprodukternas priser och marknadsförhållanden. Genomdenna reglering har den inhemska prisnivån på olika jordbruksproduk- Prop.1977/78:19 180 ter höjts över den som regel lägre prisnivån pävärldsmarknaden i syfte att åstadkomma avsedd pris- och inkomstnivå. Jag delar utredningens uppfattning att den framtidautvecklingen på världsmarknaden talar för att det svenska jordbruket även ifortsättningen kommer att behöva ett prisstöd, om de målsättningar jagtidigare angett skall kunna uppnås. Detta prisstöd bör liksom främstges i fornt av ett gränsskydd, vid behov kompletterat med marknadsreglerandeåtgärder, främst lagring och export av överskott. I viss utsträckning börstödet kunria utgå i form av särskilda pristillägg, finansierade med statligamedel. Jag återkommer i det följande till prisregleringens utformning mera idetalj. I de fall där några förslag till förändringar inte lämnas bör nuvaranderegler i huvudsak gälla även i fortsättningen. Det bör dock liksom hittillsvara möjligt att vid prisöverläggningarna aktualisera förslag till ändringar. Prisregleringen på jordbrukets produkter handläggs avstatens jordbruksnämnd. Utredningen har inte närmare berört nämndens organisation,eftersom denna setts över och behandlats av så sent som vid 1975/76års (prop. 1975/76:154, JoU 1975/76:40, rskr 1975/76: 332). Därvidframhölls det i fråga om sammans'ättningen av nämndens styrelse att detankommer på regeringen alt besluta om antalet ledamöter i styrelsen och attutse dessa. För information anmälde dåvarande departementschefenatt han ansåg att styrelsen borde ha en allsidig sammansättning. I styrelsenborde därför ingå, förulom generaldirektören och personalföreträdarna,representanter för allmänintresset, jordbruket, konsumentintressena samtnäringsliv med anknytning till livsmedelssektorn. När ärende rörande fisketbehandlades borde en representant för fisket ingå i styrelsen. Jag vill nämna att f. n. ingår i jordbruksnämndensstyrelse, förutom generaldirektören och personalföreträdarna, tvärepresentanter för jordbruket samt en representant från varderakonsumentkooperationen, löntagarorganisationerna och det enskilda näringslivetmed anknytning till livsmedelssektorn. Jag anser att jordbruksnämndens styrelse bör ha enallsidig sammansmältning. Lika viktigt är emellertid att balans mellan olikapartsintressen föreligger. En utökning av antalet ledamöter med företrädare förallmänintresset skulle rubba den balans som förelegat och dessutomförsvåra nämndens praktiska arbetsmöjligheter. För information fårjag därför anmäla att jag inie har för avsikt att föreslå någon ändring i frågaom styrelsens storlek och sammansättning. Utredningens förslag om viss förstärkning av jordbruksnämndenspersonalresurser till följd av den förutsatta utökningen av nämndens arbetsuppgiftertorde få tas upp i annat sammanhang. ar knuten en konsumentdelegationsom enligt jordbruksnämndens instruktion främst har till uppgift att bistå 1977/78:19 181 nämnden med råd och upplysningar samt framföra synpunkteroch önskemål beträffande jordbrukspolitiken och fiskets prisreglering medsärskild hänsyn till förbrukarsidans intressen. I delegationen ingår företrädareför allmänintresset och det direkta konsumentintresset samt företrädare förförbrukarsidan inom livsmedelssektorn, dvs. icke producentkooperativlivsmedelsindustri samt handel. Vid nämnda översynen av jordbruksnämndens organisation prövades också fråganom konsumentdelegationens ställning och sam mansättning. Vid översynenkonstaterades att delegationen enligt instruktionen har betydande frihet attpå olika sätt framföra sina synpunkter till jordbruksnämnden, varför någonändring i delegationens ställning inte föreslogs. Ej heller föreslogs någonförändring i delegationens sammansättning. Dåvarande departementschefen fannmed anledning härav inte anledning att föreslå någon förändring beträffandekonsumentdelegationens ställning eller sammansättning. föreslår att delegationens ställningoch satn-mansättning på nytt ses över. Härvid bör enligt utredningen bl. a.prövas om konsumentintresset i delegationen kan renodlas och om synpunkter frånförbrukarsidan inom livsmedelssektorn lämpligen bör inhämtas i annan ordning. Bland remissinstanserna råder delade meningar omlämpligheten av att förändra delegationens ställning i förhållande tilljordbruksnämnden. Flera instanser anför att delegalionen vid prisöverläggningarnanumera i själva verket fått en självständig partsroll. nägot som enligt derasuppfattning borde framgå av instruktionen. För information vill jag nämna följande. Jagvill understryka den stora betydelse som konsumentdelegationen spelar för utformningenav prisregleringen på jordbruksområdet. Genom delegationen får inte blott detrenodlade konsumentintresset utan även förbrukarsidan insyn i och storamöjligheter att direkt påverka prisregleringens utformning. I delegationen kanen fortlöpande dialog föras mellan olika intressegrupper i dessa frågor.Självfallet bidrar detta till att vidga kännedomen om hurprisregleringssystemet fungerar. I anslutning till frågan om konsumentdelegationensställning vill jag erinra om att det på jordbruksområdet utbildats en praxis,enligt vilken jordbruksnämnden eller en särskilt utsedd kommitté erhållitregeringens uppdrag att efter överläggningar med Lantbrukarnas förhandlingsdelegationoch jordbruksnämndens konsumentdelegation framlägga förslag angående prisregleringensutformning under kommande prisreglerings-period. Överläggningarna harregelmässigt lett till överenskommelse rörande såväl prisregleringsperiodenslängd som det regelsystem m. m. som skall gälla. De på överenskommelsengrundade förslagen skall underställas regering och riksdag för godkännande.Förslagen har ocksä i huvudsak godkänts av statsmakterna. På motsvarande sättförs över- Prop.1977/78:19 182 läggningar angående regeltiirämpningen underprisregleringsperioden. Gällande praxis härrör , dä den förstaöverenskommelsen om prissättningen pä jordbrukets produkter träffades mellanstaten och jordbrukets organisationer. konsumentdelegation ii\-rättadessom nämnts . Den hittUls tillämpade ordningen har fungerattillfredsställande, varför jag inte finner skäl att föreslå någon ändring.Karaktären av överläggningar bör alltså bibehållas. Det bör också liksomhittills ankomma på regeringen att besluta om hur överläggningarna skalltillgå, vad de skall omfatta och hur staten skall vara representerad. Även när det gäller frägan om konsumentdelegationenssammansättning råder delade uppfattningar bland r-emissinstanscrna. Enrenodling av konsumentintresset förordas av en del av instanserna, andra uppfattaren sådan renodling i och för sig önskvärd från principiell synpunkt menpraktiskt sett mindre nödvändig, medan en tredje grupp av instanser finnernuvarande sammansättning mest lämplig. Jag vill framhålla att en renodling av konsumentintresseti delegationen skulle kräva att synpunkter från förbrukarsidan inom livsmedelssektornfick inhämtas i annan ordning, eventuellt genom att ytterligare en delegationtillsattes. Detta skulle göra prisöverläggningarna mer komplicerade. Eftersom dessaöverläggningar f. n. fungerar väl, anser jag att tillräckliga skäl inteföreligger att förändra delegationens sammansättning. Vad gäller frågan om förstärkning avkonsumentdelegationens utredningsresurser vill jag erinra om attkonsumentdelegationen är knuten till jordbruksnämnden och att dennasutredningsresurser står till förfogande för de kompletterande analyser etc, somkan efterfrågas.