prop · G103111 · 1977-12-31 00:00:00 — Industriförbundetanser atl idealt borde varje upphandlande myndighet ha en särskild medelsramför teknisk utveckling vid teknikupphandling, men föreslår av kontroll- ochdimensioneringsskäl ett centralt anslag förvaltat av STU. vill komplettera stödet med långivning till generösa villkor. Flertaletremissinstanser, såväl statliga som kommunala, är positivt inställda till atlfrämja teknikupphandling. Behovet av gemensamma kommunala funktionerför teknikupphandling framhålls frän flera håll. Svenska kommunförbundettillstyrker förslaget och pekar på alt det inom det kommunaltekniska områdetföreligger många förslag till tekniska lösningar där den enskilda kommunen harmycket svårt att bedöma vilken som är mest fördelaktig. Enligt STU har denkommunala teknikupphandlingen sannolikt en alltför blygsam omfattning varförsamhälleliga insatser pä detta område är särskilt välmotiverade. TUK:sförslag om samverkansformerna för teknikupphandling har föranlett ettantal synpunkter. , Spri och STU anser all förbundet ochinte Spri bör vara avtalspart för ett ramprogram. Förbundet påpekar också attdet kan vara värt att pröva om inle staten genom STU gemensamt med de bådakommunförbunden försöker skapa ett särskilt organ för det samarbetsprograrriför teknikupphandling som är aktuella. RRV anser dock att frislåendekansliresurser inte bör byggas upp utan att man i stället bör utnyttjabefintliga organs resurser. TCO är orolig för att de föreslagna ramprogrammenefler kan medföra låsningar av resurser lill initierade verksamheter ochen sämre behovsanknylning. För TCO framstår del som angeläget atl samarbetetbyggs upp på ett sådant sätt att leknikutvecklingsinsalserna blir starktmälrelaterade och tidsbe- Prop.1977/78:111 68 gränsade så att man uppnår den flexibilitet som är nödvändigför att kunna göra omprioriteringar. CF-STF argumenterar för en mindreframadmini-slrerad samordning, dels i form av den typ av planeringskonferensersom TUK och STU genomfört, dels genom att en servicefunktion inrättas inom debåda kommunala områdena. SIND uttrycker en osäkerhet om hur de föreslagnaramavtalen ställer sig till samordningslösningar som läggs pä statligamyndigheter med funktionsansvar. Verket anser därför att de föreslagnaramavtalen bör prövas teknikområdesvis och i vissa fall även underställas defunklionsansvariga myndigheterna. RRV anser att berörda statliga myndigheternära bör följa ramprogramverksamheten för atl bl. a. få underlag till succesivanormanpassningar. Beträffande inriktningen av ramprogrammen anser fleraremissinstan.ser alt de bör få en selektiv karaktär och lämnar förslag pålämpliga områden. Man påpekar dock atl man på del underlag som TUKredovisar inle kan bedöma möjligheter och behov inom olika kommunala områdenoch förordar därför ingående analyser och konkretiseringar inför ramprogrammenstillkomst. Endast ett par remissorgan har kommenterat finansieringenav de kommunala ramprogrammen för teknikupphandling. STU instämmer i vad TUKföreslagit om alt fördelningen av kostnadena för ett ramprogram fastställsefter förhandlingar, men anser dock alt för projekt som avser att på relativtkort sikt ta fram lösningar på kommunala problem bör kommunerna slå förhuvuddelen av programkoslnaderna, medan STU:s kostnader främst bör ha karaktärav riskkostnader för utvecklingsarbete eller avse medverkan vid planering ochrådgivning. hänvisar till tidigare uttalanden alt forsknings-och utvecklingsverksamhet som erfordras inom olika samhällsområden börbetraktas som en gemensam samhällelig angelägenhet och därför finansieras avstaten. Dessutom hänvisar förbundet till att det ena huvudmotivet förutredningens förslag är industripolitiskt och innebär att aktualiserade projektskall medverka lill en produktförnyelse inom näringslivet. Förbundet anserdärför att det är berörda företag och staten som tillsammans skall svara fördessa utvecklingsinsatser. 9.4 Utbildning i teknikupphandling Remissinstanserna är i stor utsträckning positiva lillökade insatser för utbildning i teknikupphandling. Flera remissinstanserframhåller dock att förslaget till utbildning måste konkretiseras mera ochframför ett antal synpunkter på den närmare utformningen. a. anser RRV altutbildningen bör ge en helhetssyn på anskaffningsprocessen och genomföras iform av kortare kurser och seminarier avpassade till specifika målgrupper. RRVundersöker f. n. i ett särskilt projekt vilka utbildningsbehov som finns på detstatliga upphandlingsområdet. 1977/78:111 69 föratt utbildning i teknikupphandling inte kan behandlas ellergenom en typ av utbildning utan kräver flera olika slag av utbildningsinsatservid återkommande tillfällen. 10 Statens industriverks rapport produktutvecklingsservice till mindreoch medelstora företag samt enskilda uppfinnare Industriverketredovisar i sin rapport en kartläggning av det befintliga utbudet av olikatyper av produktulvecklingssiöd till främst mindre och medelstora förelag ochen översiktlig analys av behovet av ytterligare insatser på området. Verketredovisar vidare förslag till vissa produktul-vecklingsfrämjande insatser. 10.1Stöd till regional produktutveckiingsservice 1sin rapport delar industriverket upp produktuivecklingsprocessen i företagen itvä delar. Denförsta delen omfattar enligl verkets synsätt fömtom de rent"ul-vecklingsinitierande" verksamheterna, som egentligen föregårsjälva produktutvecklingsarbetet, även produktöversyn, idéanskaffning ochidégallring, dvs. de aktiviteter där del privata tjänsteutbudet av olikaanledningar är outvecklat och där en fungerande privat konsultmarknad knappastkan uppkomma. Den andra delen omfattar produktutvecklingens senare faser,framför allt konstmktion av prototyp, uppläggning av produktionslinje ochintroduktion av produkten på marknaden. Inom denna del finns ett mer utvecklatutbud av privata tjänster. I vissa regioner kan enligt verket utbudetvisserligen vara tunt, men utvecklingen hindras inte av de principiellasvårigheter som gäller för tjänsterna inom den första delen av utvecklingsarbetet.Någon exakt gräns mellan de två delarna av produktutvecklingsprocessen gårenligt verket givelvis inte att dra, men den principiella skillnaden tordeändå vara klar. Vadgäller utbudet av produktutveckiingsservice till småföretagen i innovationsprocessensförsta fas, dvs. den utvecklingsinitierande fasen, anser industriverket attdetta, genom den förestående utbyggnaden vid de regionala utvecklingsfonderna,är någorlunda tillfredsställande. De regionala utvecklingsfonderna kommerenligl verket alt ha resurser atl bl.a. klargöra för förelagarna vinsterna medproduktutveckling, all hjälpa dem med en analys av företagens produktbehov, attgöra Inledande marknadsbedömningar och att knyta kontakter med lämpliga konsuUer,dvs. all fungera som samordnare. Mest väsentligt i sammanhanget är enligtverket att ge teknisk och ekonomisk information t. ex. om ny teknik ellerutvecklingstendenser på eflerfrågesidan. Industriverketanser att det f. n. inte finns anledning atl tillföra de Prop.1977/78:111 70 regionala utvecklingsfonderna några ytterligare resursertill produktutvecklingsarbete utöver vad som har beslutats. Fonderna börenligt verket få tid att anpassa sin organisation till de uppgifter de fåll ochdel bör också klarläggas hur slort tillskottet till produktutvecklingsstöd irealiteten blir. Efter hand som del bedöms önskvärt kan de olika fondernatillföras ökade resurser för produktutvecklingsverksamhet. Utbudet av produktutvecklingsservice i innovationsprocessenssenare del är enligt industriverket huvudsakligen sådant atl ett privat utbudexisterar eller kan utvecklas. Detta utbud består i bl. a. ritarbete,beräkningar, patentundersökningar och protolyptillverkning. Här gäller enligtverket principen all det statliga produktutvecklingsstödet ges i finansiellform, dvs. som lån eller subventioner direkt till företagen, vilka sedan självakan upphandla de önskade tjänsterna på den privata marknaden. Staten börundvika ett direkt utbud av tjänster i konkurrens med privata företag. Verket anser alt om det regionala serviceutbudet ärotillräckligt så kan del i vissa fall finnas anledning att samhälletkompletterar den privata marknaden. Delta bör då i första hand ske viaanvändning av redan existerande men outnyttjad kapacitet. På den tekniska sidanfinns sådan kapacitet främst inom skolväsendet, t. ex. vid de tekniskagymnasierna och de yrkestekniska högskolorna samt i vissa regioner viduniversitet och högskolor. pekar därvid på en försöksverksamhetmed projektledningsservice vid i , som arrangeras avKopparbergs läns företagareförening. Tanken bakom försöksverksamheten vid är attlärarna och i viss mån eleverna på konsultbasis skall kunna utföra tekniskatjänster som t.ex. ritnings- och konstruktionsservice, tillverkning avprototyper saml provning och mätning av olika slag. Både den tekniskautrustningen och den personella kompetensen vid skolan har enligl verketbedömts vara i de flesta avseenden jämförbar med den som finns vid t. ex.Industriellt utvecklingscentrum i övre (lUC) som är lokaliserat tillSkellefteå. Några omfattande investeringar anses inte behövliga, utanverksamheten skall bygga på redan existerande resurser. Det är främst denutrustning som finns vid skolan som på detla sätt blir effektivare utnyttjad,men man räknar också med att kunna använda viss specialapparalur från närliggandestorföretags laboratorier. påtar sig ansvaret för atlmarknadsföra tjänsterna och kanalisera uppdrag till skolan. Kunderna debiterasmarknadsmässiga priser för det utförda arbetet, men det står givetvisföretagareföreningarna fritt att finansiellt stödja de företag som utnyttjarservicen i den mån man anser detta befogat. Någon subventionering av prisernaär del dock inle fråga om. Sammanfattningsvis anser industriverket alt staten ommöjligt bör undvika att utveckla en egen konsultverksamhet för de i huvudsaktekniska produktulvecklingstjänster som är aktuella i produktutvecklingsarbetetssenare delar. avstyrker därför tills vidare uppbyggnaden av Prop.1977/78:111 71 flera industriella utvecklingscentra av den typ somrepresenteras av lUC i . I den utsträckning som ett finansiellt stödi vissa regioner är otillräckligt och ett ökal tekniskt serviceutbud därföranses nödvändigt bör detta bygga på en successiv utbyggnad av redan existeranderesurser. Sådan teknisk service bör enligt verket organiseras i samarbete medberörda kommuner och landsting men bör ha den regionala utvecklingsfonden sombas. tar i sin utredning också upp frågan omoutnyttjade produktidéer inom näringslivet. Många företag, och då i synnerhet de större, har tillgångtill ett antal mer eller mindre utvecklade produktidéer som av olikaanledningar inte tagits upp till produktion. Till en stor del kan detla bero påatt kostnaderna för att finna köpare till sådana idéer tett sig oöverstigligtstora. Någon fungerande marknad för "begagnade produklidéer"existerar inte. 1 några fall har man med viss framgång försökt lösa detlaproblem på regional nivå, l.ex. vid företagareföreningen i i samarbetemed och vid via AB NJA-lnvest. Ett sättatt i praktiken organisera ell system för spridning av idéer är enligt verketatt de regionala utvecklingsfonderna genom besök på företagen - både slora ochsmå - kan la reda på ett anlal produklidéer eller halvulvecklade produkter somav någon anledning är outnyttjade. De kan sedan erbjuda sig atl göra engranskning av idéerna för alt utröna deras tekniska och marknadsmässigamöjligheter. Detla sker med en relativt begränsad insats från fondens sida ochdebiteras inte företaget. Om en produkt sedan visar sig värd att satsa på kanförelaget välja en av två vägar. Antingen börjar man själv tillverka produktenoch betalar då fondens utlägg, eller också uppdrar man ål fonden att försökasälja produkten till något annat företag. Lyckas detta får företaget betalt föridén med avdrag för fondens kostnader. Lyckas det inte står fonden förkostnaden. Industriverketföreslår att ifrågavarande verksamhet tas upp i programmen förproduktutvecklingsservice vid de regionala utvecklingsfonderna. Verksamhetenbör kunna drivas inom ramen för de anslag som redan finns föreslagna och någonytterligare resursförstärkning till utvecklingsfonderna föresläs därför ej. Slutligenföreslår industriverket att de regionala utvecklingsfonderna ges möjlighet attge finansiellt stöd till mindre och medelstora förelag för inköp av licenser.Fonderna bör också i samarbete med STU kunna medverka till en effektivareförmedUng av licenser. Det bör enligt verket uppdras åt verket att närmareutreda formerna för en licenssubvenlionerande och licensförmedlande verksamhetvid utvecklingsfonderna. Prop.1977/78:111 72 10.2 Finansiering av Industriellt utvecklingscentrum iövre (lUC) Stiftelsen Industriellt utvecklingscentrum i övre (lUC) gmndades . Huvudmän och grundare av stiftelsen var dåvarandestatens (), statens provningsanstalt, STU,, samt Norrlandsfonden.Då SIFU numera organisatoriskt inordnats i industriverket står verket som en avhuvudmännen. I stadgarna anges som lUC:s huvudsakliga uppgift atlerbjuda tjänster inom produklulvecklingsområdet, i första hand till debefintliga mindre och medelstora företagen i och län.1 detta syfte stadgas alt lUC skall tillhandahålla tekniska och personellaresurser för marknadsanalys, konstruktions- och beräkningsarbete, provning, kvalitetskontrolloch utbildning. lUC skall även bevaka det forsknings- och utvecklingsarbete somär av intresse för verksamheten. Av den gmndfond på 12,8 milj. kr. som avsattes vidstiftandet bidrog Norrlandsfonden med 12 milj. kr., länslandsting med . Avsikten med grundfonden var att garantera finansieringenunder en uppbyggnads- och igångsältningsfas där full kostnadstäckning förutförda uppdrag inle krävdes samt all möjliggöra en visskostnadsfri allmän service till företagen i form av kortare konsultationer,mätuppdrag, bibliotekstjänster etc. Det bedömdes emellertid redan då som oundvikligt alldriftsunderskott skulle uppkomma även efter inkörningsperiodens slut, särskiltsom lUC älades att tillhandahålla vissa typer av service utan kostnad förföretagen. F. n. arbetar 40 personer vid lUC, varav 10 personer ärdeltidsanställda. Därutöver är 3 tjänster vakanta. 28 av de anställda ärtekniker. Verksamheten är organiserad i fyra operativa avdelningar(maskinkonstruktion, reglerteknik, provning och kvalitetsstyrning) samt enstabsfunktion. Vad gäller IUC:s kunder konstaterar industriverket attefter , då verksamheten i nya lokaler kom igång, har de mindre ochmedelstora företagen samt enskilda uppfinnare svarat för av antaletuppdrag, medan större företag (fler än 200 anställda) svarat för . Ser mantill intäktssidan står uppfinnare och småföretag för medanstorföretagen bidrar med av det fakturerade värdet. När det gäller efterfrågan på lUC:s olika tjänsterkonstaterar industriverket att denna varierar i hög grad. Ser mantill de olika avdelningarna har maskinkonstmklionsavdelningen den högstabeläggningen, . Den reglertekniska avdelningen har även den en högbeläggning varierande på årsbasis. Avdelningarna förprovning och kvalitetsstyrning visar betydligt sämre utfall, vilketsammanhänger med att man inom lUC haft slora svårigheter Prop.1977/78:111 73 att sälja dessa avdelningars tjänster bland de norrländskaföretagen. Provningsverksamheten hade beläggning ochväntades möjligen komma . Vid avdelningen förkvalitetsstyrning har beläggningen stadigt ökat , men ändå inte nåttupp till mer än . Till följdav den varierande beläggningen pä IUC:s tjänster och att vissa tjänster är avren förelagsservicekaraktär, som inle är avgiftsbelagda, har lUC visat årligadriftsunderskott. Dessa har pendlat mellan 1,5 och 2 milj. kr. budgeteras ell underskott på 1,8 milj. kr. lUC:s urspmngliga fondkapital på 12,8 milj. kr. har använtsför atl täcka de årliga driftsunderskotten. uppgickIUC:s likvida tillgångar sålunda till ca 1 milj. kr. Vid normal drift kommertillgångarna (likvida medel) enligl industriverket atl vara helt tömda någongång mnl . Industriverketkonstaterar rent allmänt atl lUC:s verksamhet har haft stor betydelse för attfrämja utvecklingen bland de mindre och medelstora förelagen i övre Norrland.Verket anser därför all lUC skall ges möjlighet att fortsätta sin verksamhet istort sett efler de linjer som gäller Verket anser att det är särskiltviktigt att ersätta sen nuvarande provisoriska finansieringsformen med enlösning av mer permanent karaktär. Verket slår fast principen att IUC:s fyra operativaavdelningar skall bära sina kostnader. Dessa avdelningar skall i principfungera som konsulter på den fria marknaden. Verket framhåller attavdelningarna för provning och kvalitetsstyrning ännu inte kanbelastas med kravet på full kostnadstäckning. Verket påpekar dock att lUC:sledning menar att man skall kunna uppnå kostnadstäckningåtminstone inom avdelningen för kvalitetsstyrning. Det finns planer på vissaförändringar av verksamheten både beträffande provning och kvalitetsstyrning. Industriverketanser därför att lUC bör ges resurser för att intensifieramarknadsföringen av dess avdelningars tjänster i deras nya profil. Man bör dockinom båda avdelningarna försöka anpassa verksamheten till den efterfrågan somfinns på marknaden. bör detla arbete utvärderas så att man kan taställning till om verksamheten över huvud taget bör fortsätta och i så fallunder vilka former. Det kan i sammanhanget noteras att provning ochkvalitetsstyrning var just de verksamheter för vilka man vid lUC:s bildandeansåg att det största behovet förelåg i övre . Har man efterytterligare arbete inte lyckats påvisa någon efterfrågan finns detanledning att betvivla att någon sådan verkligen föreligger. Industriverketframhåller vidare atl det med det inslag av företagsservice som finns i IUC:sverksamhet slår klart att en fullständig självfinansiering aldrig kan uppnås.Bidrag till de löpande driftskostnaderna kommer alltid att vara nödvändiga. VidlUC:s start var del i det närmaste omöjligt Prop.1977/78:111 74 att överblicka vilka former verksamheten skulle få efternågra år och vilka behov av statligt stöd som skulle uppkomma och därförföreföll del naturligt att ordna de första årens finansiering via en grundfond. föreslår atl lUC i fortsättningen gesåriiga driftsbidrag över statsbudgeten. Eftersom de speciella tjänster somproduceras vid lUC tiU subventionerade priser i huvudsak är att karakteriserasom förelagsservice är det enligt verket önskvärt atl samordna finansieringenav lUC med finansieringen av övrig statlig företagsservice. Detta bör enligtindustriverket ske genom att bidraget till lUC kanaliseras över det anslag lillregionala utvecklingsfonder som administreras av verket. Storleken på dettabidrag bör bestämmas av statsmakterna på basis av programförslag från lUC somsedan ingår i industriverkels anslagsäskanden. En sådan konstruktion utesluterdock inte möjligheten atl de ursprungliga stiftarna även i fortsättningenbidrar lill finansieringen av lUC:s verksamhet. Verket framhåller att eftersom ett driftsbidrag avovanstående typ inte kan bli aktuellt förrän /80 bör lUC få eUsärskilt anslag för /79. Detla skall läcka delsförelagsserviceverksamheten, dels uppbyggnaden och marknadsföringen avavdelningarna för provning och kvalitetsstyrning. Ett belopp på 2 milj. kr. börenligt verket räcka för att finansiera dessa verksamheter. Vidare anser verket att ett visst eget kapital böråterupprättas hos lUC genom ett engångsanslag. Delta bör vara slorl nog alldels täcka nödvändiga avskrivningar av olönsam utrustning, dels ge enlikviditet som är nödvändig för en i huvudsak affärsdrivande verksamhet.Industriverket bedömer ett belopp på 4 milj. kr. som tillräckligt för dessaändamål. 11 Remissyttranden över statens industriverks rapport 11.1 Stöd till regional produktutveckiingsservice Flertalet remissinstanser delar i stort industriverketssynsätt när det gäller samhällels stöd till regional produktutveckiingsservice.Samtidigt har vissa remissinstanser av tidsskäl inte haft möjlighet till ennärmare granskning av verkets rapport. () finnerindustriverkets utredning väl teoretisk och finner del önskvärt alt verketinitierar en kompletterande undersökning, som lämpligen kan utföras isamarbete med de regionala utvecklingsfonderna, om behov av och former för stödtill företagen, innan man beslutar om stöd till utbyggnad av regionalatekniska produktutvecklingstjänster. 1 en sådan utredning skulle även motiv förutförsel av patent och licenser studeras. () påpekar att närmare riktlinjertorde behövas 1977/78:111 75 för vad som skall anses vara allmän rådgivning i ettförsta stadium och vad som skall anses som mer projektinriklad service,eftersom den senare avses bli avgiftsfinansierad. Statens utvecklingsfond (SUFO) framhåller vikten av atlkonsulter inom eller utom de regionala utvecklingsfonderna inte är för starktspecialiserade, utan har en helhetssyn på projekten. Expolaris anser attmarknadsfrågor bör ges en framträdande roll i produktutvecklingsarbetet. STUlämnar vissa synpunkter på utformningen av stödet till licenshandel. LO framhåller atl statsmakternas beslut i anledning avprop. 1977/78:40 om åtgärder för att främja de mindre och medelstora förelagensutveckling kommer alt skapa betydande problem vad gäller bl.a. samordning ochöverblick över det samlade produktutvecklingsarbetet. LO förutsätter attsamhället inom en relativt snar framtid åter tvingas ta upp till prövning deinstitutionella formerna för produktulvecklingssiöd. finner del angeläget att den regionalaorganisationen för produktutvecklingsstödet blir enkel och enhetlig, dåframför allt mindre och medelstora förelag har svårigheter att orienterasig bland olika stödformer och organ. Enligt förbundels uppfattning bör stödetkanaliseras via de regionala utvecklingsfonderna. () och anser i ett gemensamt yttrande alt industriverket i alltförliten utsträckning tagit hänsyn till alt många småförelag är specialiserade somlegotillverkare och licensutnyttjare. Organisationerna förordar även en vissförsiktighet vid beslut om servicecentra vid de regionala utvecklingsfonderna,eftersom det privata utbudet av dylika tjänster tenderar alt öka. Man påpekaratt den föreslagna verksamheten med licensförmedling, utnyttjande av lokalaresurser m. m. mer bör ses som exempel på stödformer än som obligatoriskauppgifter för fonderna. Den föreslagna servicen i produklut-vecklingsprocessenssenare skede, som bl.a. skulle utföras av tekniska gymnasier och högskolor, börenligt organisationerna utformas så att tekniska gymnasier inle blir den endavägen till service, eftersom dessas resurser är ganska begränsade. framhåller att man saknar eninventering för att kartlägga del reella behovet av och förelagens önskemål omell produktutvecklingsstöd. Förbundet anser dessutom att den statliga servicenborde vara mer omfattande än vad industriverket har fömtsatt även iutvecklingsarbetets senare skeden, och betonar vikten av atl produktförnyelsefrån utvecklingsfondernas sida sker i samverkan med berörda kommuner. Vad gäller frågan om behovet av ytterligare industriellautvecklingscentra av lUC-typ ansluter sig bl. a. SUFO, Norrlandsfonden, SAF,och hantverks- och industriorganisation(SHIO) till industriverkets uppfattning att fler sådana centra inte behövs.Landstinget i , landstingsförbundet saml Svenska kommunför- 1977/78:111 76 bundetanser det däremot inte tillräckligt styrkt atl verkels slutsals är riktig. Såanser t. ex. i att utnyttjandet av IUC:s tjänstervisaratt verksamheten i central motsvarar ett reellt behov hos många förelag,och alt detta behov knappast kan vara unikt för den region som centralbetjänar. påpekar risken för att utvecklingscentra spontantväxer fram utan att ha tillräckliga resurser och erinrar om altflera produklutvecklingscenlra planeras i och/eller landstingskommunalregi på olika håll i landet. 11.2Finansiering av Stiftelsen Industriellt utvecklingscentrum i övre (lUC) Remissinstansernaansluter sig i stort lill industriverkels förslag när del gäller lUC:s försattaverksamhet.