prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Det nuvarande systemet med upprepade och gradvis skärptafängelsestraff för lolalvägrare måste ersättas med en kort tidsbestämd påföljd.Denna påföljd bör kunna innebära samhällstjänst. SverigesFörenade Studentkårer påpekar alt samhällstjänsten är en straff-rättsligpåföljd av väsentligen samma karaktär som t. ex. böter och fängelse. För attinle samhällstjänsten alllför mycket skall påminna om straffarbete -elleråtminstone om vistelse vid någon av kriminalvårdens öppna anstalter -måsteutredningens förslag till uppläggning av samhällstjänsten kraftigt modifieras. anser atl samhällstjänsten framstår som en onödig konstruktion. Ävenom den principlösning utredningen vall framstår som konstlad, vill förbundetinte ställa sig avvisande. Tiden för samhällstjänsten bör emellertid varalängre. Förbundet anser vidare alt del är svårt att inse varför förordnandet omsamhällstjänst skall behöva ges av domstol. Konstaterande av vägran atlfullgöra värnplikt eller civilijänst bör kunna ske på 7 1977/78. Prop.1977/78:159 98 enklaresätt än all saken avhandlas inför rätta. Förbundet avstyrker del avsteg frånutformningen av brottspåföljden fängelse som förslaget innebär. Del saknasanledning att som anges i 16 ij förslaget till lag om samhällstjänst meddelavillkoriig frigivning, när den dömde förklarar sig önska fullgöravärnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst. Även 15 S i samma förslagavstyrks. Föreningen anser all endasl en mindre del av kvarstående lolalvägrare skullekomma all fullgöra samhällstjänsten. Övervägande skäl talar för atl huvuddelenav dem som vägrar även skulle vägra samhällstjänst. Föreningen är därförtveksam till lämpligheten av att införa en helt ny Ijänstgöringsform.Föreningen finner vidare all förslaget till lag om samhällstjänst inle ärinvändningsfritt. En viss löslighet i fråga om processföremålel kan bil följdenom förslaget genomförs. Vidare har föreningen erinran mot den slraffskala 1form av enbart böter som i 14 § lagförslaget har stadgats för del fall attvägran atl fullgöra samhällstjänst avser kort återstående tjänstgöringstid.Blev del känt atl man kunde klara sig undan med böter för vägran att fullgörasamhällstjänst som har samband med vägran att fullgöra repetitions-övningföreligger enligl föreningens mening risk för ökal anlal vägransfall.Föreningen anser vidare alt de i 16 § lagförslaget upptagna reglerna omvillkoriig frigivning kan komma all medföra lillämpningssvårigheter. Föreningenifrågasätter slutligen om inte del lämpligaste vore alt genomföra utredningensförslag lill vidgade möjligheter all erhålla vapenfri tjänst saml lill utökademöjligheter all anordna sådan tjänst och all direkt tillämpa sanktionsformenfängelse på kvarstående fall av tolalvägran, således ulan omvägen över vägranall ulföra samhällstjänst. Även vid ett sådant förfaringssätt börfängelsestraffet ådömas endasl en gång och medföra att den dömde inte därefterinkallas ånyo. SverigesFredsråd ansluter sig till utredningens ambitioner all utforma lagstiftningenpå ett sådant sätt, all fängelsestraff inle längre flr förekomma som påföljdför vapenvägran, men avstyrker bestämt uiredningens förslag om samhällstjänst. Någraav remissinstanserna berör vad utredningen i övrigl har föreslagit. ÖÄochchefen för armén tillstyrker uiredningens förslag lill prövningsförfarande ikrig. och Frikyrkoråd framhåller attvapenfri tjänst skall beviljas under lika förutsättningar i krig som i fred.Vapenfriföreningen menar dessutom alt ansökningsproceduren i fredstid och underberedskaps- eller krigstillstånd skall vara identiskt lika för att inte riskerarättsövergrepp. Värnpliktsverketlar upp utredningens förslag atl vissa beslut som har samband med sökandensresor för samtal med utredare skall fallas av Prop.1977/78:159 99 truppregistreringsmyndighet.Värnpliktsverkel föreslår all sådana beslul fallas av vapenfrinämnden. Civilförsvarssiyrelsendelar utredningens uppfattning alt del är angelägel alt en arbetsgrupp snarasttillsätts för all la fram förslag till organisationsförändringar som äranpassade till utredningsförslaget. Liknande synpunkter framförs avstatskontoret, riksrevisionsverkel, LO, TCO och . delar utredningens uppfattning alt en enhetligorganisation för vapenfriverksamhelen bör tillskapas. Institutet anser all del iförsta hand bör eftersträvas alt sammanföra vapenfrisektionen vidarbetsmarknadsstyrelsen med vapenfrinämnden under försvarsdepartementet.Utöver rent administrativa fördelar med bl. a. gemensam kansliorganisation börnuvarande handläggningsmliner kunna förenklas och av utredningen påtalatdubbelarbete kunna elimineras. Den personalförslärkning, som eljest skulleerfordras för såväl vapenfrinämnden som vapenfriseklionen, bör genom en sådanåtgärd kunna åstadkommas inom ramen för en i stort totalt oförändradpersonalstyrka. Vapenfrinämndenframhåller all del har varit av slorl psykologiskt värde under den lid som hargått sedan vapenfrinämnden inrättades all nämnden haft denna fristående ochoberoende ställning. Del skulle vara olyckligt med en organisationsförändring,som skulle medföra atl denna ställning för nämnden skulle gå till spillo. Vilkavinster som skulle erhållas genom en närmare samordning mellan eller rent avsammanslagning av vapenfrinämnden och vapenfrisektionen inomarbetsmarknadsstyrelsen har del svårt all inse. Nämnden kanför sin del inle se alt några rationaliseringsvinster all tala om slår atlvinna genom en sammanslagning, och i vart fall är de av ytterst marginellbetydelse i jämförelse med vad som skulle gå föriorat genom en sammanslagning.Nämnden avstyrker en sådan sammanslagning. Socialstyrelsenfinner uiredningens motiv för all hänföra vapenfriverksamhelen till enorganisation under försvarsdepartementet vara berättigade. Liknande synpunkterframförs av och . SJanser del fördelaktigt all samtliga vapenfrifrågor läggs under ell departementmen ifrågasätter lämpligheten av atl överföra de ärenden som åvilararbetsmarknadsstyrelsen lill en av ulbildningsmyndighelerna. AMSansluter sig till utredningens uppfattning all vapenfriverksamhelen inte främstär en arbelsmarknadsangelägenhel. En sammanslagning av styrelsensvapenfrisektion och vapenfrinämnden till en myndighet bör kunna medföra klarafördelar. Exempel härpå är del omfattande handhavande av personakler ochpersonregister som f. n. sker vid båda myndigheterna. Vid ell samgående skullevapenfrinämndens utredare kunna ge ett utföriigare underiag fören adekvat ijänsleplacering.AMS föreslår att vapenfriverksamhelen vid styrelsen sammanslås med annanmyndighet, lämpligen vapenfri-nämnden. En överflyttning av verksamheten blirsärskilt angelägen om Prop.1977/78:159 100 utredningensförslag om samhällstjänst genomförs. Styrelsen vill betona vikten av att dennya organisationen är fastställd vid civil- och samhällsljäns-telagarnasikraftträdande. De förutsätts därför atl den av utredningen föreslagnaorganisationen tillsätts och kan framlägga förslag i sådan lid att delkan beaktas i proposilionsskrivningen om civilijänst. Vapenfriföieningenmenar att vapenfrifrågorna bör handhas av ett departement, dock inteförsvarsdepartementet. SverigesFrikyrkoråd anser alt kommande civiltjänsleplikliga inle skall lyda underförsvarsdepartementet utan under . Liknande synpunkterframförs av . Delsvenska militära försvaret bygger på allmän värnplikt. Enligl värnpliktslagen(1941:967, omtryckt 1969:378, ändrad senast 1976:308) är svensk man värnpliktigfrån och med det år under vilket han fyller till och med det år undervilket han fyller . Skyldighetenatl fullgöra värnpliktstjänstgöring enligt värnpliklslagen är emellertid inleundantagslös. har en lagsliflning som medger alt den somhar samvetsbetänkligheter mot att tjänstgöra med vapen i stället Hr fullgöravapenfri tjänst. Dennu gällande lagen (1966:413) om vapenfri tjänst (ändrad senast 1976:604) träddei kraft . Enligt lagen kan värnpliktig fl tillstånd attfullgöra vapenfri tjänst i stället för värnpliktstjänstgöring om bruk av vapenmot annan inle är förenligt med den värnpliktiges allvariiga personligaövertygelse och skulle medföra djup samvetsnöd för honom. Den som har fåttsådant tillstånd benämns vapenfri tjänstepliktig. Vapenfritjänslepliktig skall fullgöra tjänst som är betydelsefull för samhället, såsom brandijänsl,reparationstjänst, hälso- och sjukvårdstjänst samt ekonomi- ellerexpeditionstjänst. Vapenfri tjänstepliktig flrinte åläggas att tjänstgöra inom försvarsmakten, om han inte har förklarat sigvillig till detta. Han flr inle heller övas i bmk av vapen eller åläggas bäravapen eller ammunition. Ansökan om tillstånd atl fullgöra vapenfri tjänstprövas av vapenfrinämnden efter utredning i varje särskilt fall. flr överklagas hos regeringen. bestämmervilket slag av tjänstgöring som den vapenfrie tjänstepliklige skall fullgöra.Styrelsen har också tillsyn över vapenfria Ijänstepliktigas utbildning ochtjänstgöring. De vapenfria ijänstepliktigas tjänstgöring kan fördelas iomgångar över hela värnpliktstiden. De vapenfria Ijänstepliktigastjänstgöringstid enligt kungörelsen (1966:414) med bestämmelser om vapenfria tjänslepliktiga(ändrad senast 1977:285) är bestämd , dvs. ungefär lika långtjänstgöring som gruppbefälsuttagna 1977/78:159 101 värnpliktigainom armén f n. fullgör i form av grund- och repetilionsutbildning. Värnpliktigär krigsman när han i egenskap av värnpliktig är tjänstgörings-skyldig vidförsvarsmakten. Krigsman som vägrar eller underlåter alt lyda förmansbefallning döms enligl för lydnadsbroU till disciplinstraff ellerfängelse i högst , om det inte är uppenbart atl befallningen inle angårtjänsten. Om någon befallning inle har getts men krigsmannen inför förmanförklarar atl han vägrar fullgöra vämplikisljänslgöring eller bära vapen ellerutrustning, kan han bli fälld lill ansvar för grovt tjänstefel. För sådant brollföreskrivs fängelse i högst . Straffbestämmelsernai rörande brott av krigsmän är inle tillämpliga på vapenfria tjänslepliktiga,eftersom dessa inte är krigsmän. Ansvarsbestämmelser för de vapenfria har istället lagils in i lagen om vapenfri tjänst. Lagen innehåller i 16 § enföreskrift om ansvar för tjänstefel. Normalstraffet är böter. Är brottet grovt,kan dömas till fängelse i högst ell år. I praxis har vägran att fullgöravapenfri tjänst bedömts som grovt tjänstefel. Vidval av påföljd i mål om vägran att fullgöra värnplikt eller vapenfri tjänstgörs i praxis ingen skillnad mellan krigsmän och vapenfria tjänslepliktiga. 1regel bestäms påföljden lill fängelse. Villkoriig dom eller skyddslillsynanvänds endasl i undantagsfall. När någon har blivit dömd tillpåföljd för vägran, brukar regeringen förordna atl han tills vidare inle skallkallas in till tjänstgöring. För medlemmar tillhörande sekten vittnengäller försöksvis den ordningen all regeringen från fall lillfall beslutar humvida vederbörande skall kallas in lill tjänstgöring eller inle. Genombeslut bemyndigade Kungl. Maj:t chefen för försvarsdepartementetatl tillkalla sex sakkunniga (Fö 1973:01) med uppdrag atl se över lagen omvapenfri tjänst och sanktionerna vid vägran att fullgöra värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst. Utredningen har avlämnat betänkandet (SOU1977:7) Rätlen lill vapenfri tjänst. Utredningenlämnar i betänkandet inledningsvis en översikt över den historiska utvecklingenav vapenfrilagsllftningen i . Vidare redovisas kortfattat gällandelagstiftning på detla område i , , , , ,, , och . Utredningenkonstateraratl vapenfrilagsllftningen i den form den har fåll i vårt land intestrider mot angående skydd för de mänskliga rälligheternaoch de grundläggande friheterna. Inte heller strider lagstiftningen mot någrabestämmelser i gällande grundlag. Tlllsiåndtill vapenfri tjänst kan som har redovisats f n. ges om bruk av vapenmot annan inte är förenligt med den värnpliktiges allvariiga personligaövertygelse och skulle medföra djup samvetsnöd för honom. Utredningenanser alt anknytningen lill bruk av vapen är så väsentlig i nuvarande lag inle kan överge denna anknytning utan alt grundema Prop.1977/78:159 102 Vad bestämmelsen lar sikte på är enligl utredningeninte den sökandes inställning till bruk av vapen i varje länkbar situation ulanhans inställning till övervägt bruk av vapen. Därvid skall krävas all sökandenlar avstånd från ett övervägt eget bruk av vapen för vilket ändamål som helst.Med uttrycket allvarlig övertygelse förstås enligt utredningen alt övertygelsenhar en sådan fasthet all den rimligen vidhålls även inför socialt tryck i enkrissituation för samhället. Utredningenframhålleratt ullrycket "djup samvetsnöd" vållar tvekan och kan lydaspå flera sätt. Utredningen pekar även på all svårigheter föreligger all utredafrågan om framlida bmk av vapen skulle medföra djup samvetsnöd för den sökande.Utredningen föreslår därför, atl ullrycket "skulle medföra djup samvetsnödför honom" utgår ur lagtexten. Iförhållande lill vad som gäller anser utredningen atl möjlighet att fullgöravapenfri tjänst bör finnas även för den som har vunnit en på klart ideella skälgrundad övertygelse om krigels och våldels meningslöshet, orättvisa och inhumanitetsom social företeelse men hos vilka tanken på del enskilda människolivet ochdess okränkbarhet framträder mindre starkt. En fömtsättning måste dock vara alluppfattningen om eget dellagande i våld inle har en selektiv prägel, dvs. allvåldshandlingar företagna för vissa politiska syften är godtagbara men andra inle. Förutsättningenför tillstånd för vapenfri tjänst bör enligl utredningens förslag uttryckas såall övervägt bruk av vapen mot annan icke ärförenllgi med värnpliktigspersonliga allvarliga övertygelse. Delta förslag medför enligl utredningensmening vidgade möjligheter till vapenfri tjänst. Utredningenföreslår vidare all den som har erhållit tillstånd till vapenfri tjänst benämnsciviltjänslepliktig. 1fräga om tjänstgöringsområden m. m. anser utredningen alt huvudalternativetbör vara utbildning och tjänstgöring vid civilförsvaret. Utbildningen här börges en utformning som medför utbildning och tjänst inom civilförsvaret underhela grundulbildningsliden. I övrigl bör de nuvarande ijänslgöringsalternativenbehållas och utökas. Vissa ytterligare tjänstgörings-möjligheter föreslås. Utredningenföreslår alt vapenfria i viss utsträckning skall kunna fullgöra tjänst som inteleder lill krigsplacering i totalförsvaret. Denna tjänstgöring bör fullgöras ien följd. Utredningen anser atl den nuvarande tjänstgöringstidens längd är välavvägd. För vissa ulbildningsmyndigheler bör Införas skyldighet att anordnautbildning och tjänstgöring. Ersättning bör då ulgå av statsmedel förutbildnings- och administrationskostnader. Utredningenföreslår att någon form av u-landstjänslgöring skall få ersätta den vapenfriatjänsten, om den vapenfrie av SIDA har antagils till biståndsarbete utomlandsoch fullgör u-landstjänst . 1fråga om prövningsförfarandet utgår utredningen från att den nuvarandeordningen i sina huvuddrag behålls. Utredningen anser det inle möjligt allgodta en ordning som innebär, att den sökande utan särskild prövning kan 1977/78:159 103 befriasig från värnplikten genom en förklaring atl han uppfyller villkoren. Dettaskulle enligl utredningen strida mot principema för den allmänna värnplikten.En av utredningens ledamöter har 1 denna fråga uttalat en annan mening. Förfarandetbör dock enligt utredningens mening förenklas. En sökandes alla motiv bör Intebehöva utforskas. I huvudsak bör prövningen kunna gmndas på den sökandes egenförklaring och främst inriktas på alt utröna om del är en övertygelse av erforderiigfasthet. Utredningen föreslår en viss standardisering av utredningsförfarandelgenom ell formulär som är inriktat på de för prövningen mest väsentligaavsnitten. Vadgäller sanktionerna mot vägran anser utredningen att dess förslag beträffande fömtsättningamaför vapenfri tjänst och tjänslgöringsallema-liven bör leda till att fall avvägran väsenlligl minskar. I fall av vägran föreslår utredningen att domstolskall kunna förordna om samhällstjänst. Därigenom skulle ingen dömas lillfängelse på grund av vapenvägran. Samhällstjänsten skall enligl utredningenfullgöras och anordnas av . Om visstids värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst har fullgjorts, skall samhällstjänstenminskas i motsvarande mån. Arbetet bör vara betydelsefullt för samhället, somberedskapsarbete för specialanvisade eller uppgifter som utförs inom områdensom avses för vapenfria som inle krigsplaceras. Återgång till värnpllklsljänslgöringeller vapenfri tjänst bör kunna ske. Somyttersta medel föresläs all den som vägrar all fullgöra samhällstjänsten skallkunna dömas till fängelse 1 högst ell år. Tiden skall bestämmas med beaktandeav den tid som återstår att fullgöra av samhällstjänsten. I normalfallet börenligtutredningen fängelsestraffet inte bli längre än vad som f n. sammanlagt brukar ådömasdem som vägrar upprepade gånger, dvs. Frigivning skallkunna ske om den dömde förklarar att han önskar fullgöra värnpliktstjänstgöringeller samhällstjänst eller, om han fält tillstånd därtill, vapenfri tjänst. Enviss tid bör därvid kunna avräknas. Den som har fullgjort samhällstjänst elleravtjänat straff flr enligt förslaget inte ulan eget medgivande inkallas lillvärnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst. Utredningenhar också lagt fram förslag, som avser all reglera förhållandena underberedskap och krig, vissa organisationsfrågor och medinflytandefrågor för devapenfria, saml förslag lill övergångs- och ikraftträdandebestämmelser. Utredningensförslag har fltt ell blandat mottagande hos remissinstanserna. Ifråga om förslaget lill formulering av förutsättningama all fl vapenfri tjänsttillstyrker de flesta remissinstanser atl uttrycket "djup samvetsnöd"ulgår. Flera remissinstanser anser dock all någon form av anknytning till ordetsamvete bör finnas kvar. Åtskilliga instanser välkomnar att vidgade möjligheterges all erhålla vapenfri tjänst. 1977/78:159 104 anserdock i stort sett genomgående att nuvarande principer bör behållas. Särskiltvänder man sig här mot alt en mer socialeliskt inriktad övertygelse bör kunnage rätl till vapenfri tjänst. Delföreslagna uttrycket "övervägt bmk av vapen" orsakar delade meningarbland remissinstanserna. Några instanser finner atl ordet "övervägt"är svårförståeligt eller tveksamt medan andra anser alt det är godtagbart ellerväl funnet för det som det avser atl täcka. Någraremissinstanser, bl. a. , JO och broUsförebyggande rådet, vill haen anknytning lill ordet värnpliktstjänstgöring för all bredare läcka in vadövertygelsen vänder sig emot. Deflesta remissinstanser godtar eller välkomnar utredningens förslag till vidgadetjänslgöringsalternaliv. Förslagetom samhällstjänst vid vägran avstyrks av flertalet av de hörda jurislinstanserna.Några instanser kan dock godta förslaget men har erinringar mot olikadetaljer. Innanjag övergår lill alt närmare redogöra för del förslag till förändringar 1 vapenfrilagstiflningensom enligl min mening bör genomföras vill jag här kortfattat beröra vissa beslulsom regeringen har fattat i avvaktan på statsmakternas beslul omändringar i denna lagstiftning. Regeringenhar utgått från aU, oavsett hur en ny lagstiftning på området utformas idetalj, möjligheterna till vapenfri tjänst kommer atl utökas och allanvändningen av frihetsstraff för vägransbrotl starkt inskränks. Förordningen(1977:79) med vissa bestämmelser om värnpliktiga och vapenfria tjänslepliktiga,som gäller fr. o. m.den 1 april 1977 tills vidare, dock längst intill utgångenav (SFS 1977:1012), innebär i princip att den som på grund av sinövertygelse förklarar sig inle vilja fullgöra vapentjänst eller vapenfri tjänstomedelbart hemföriovas. De fall där delta inträffar skall enligt förordningenanmälas till regeringen i vanlig ordning. Avsikten är att den fortsattaprövningen skall kunna ske efter de nya lagreglerna. Vidarehar inom tillfälligt gjorts ett avbrott i handläggningen avanmälningar lill regeringen enligl vapenfrikungörelsen och av besvär överbeslut av vapenfrinämnden all inte bifalla ansökningar om vapenfri tjänst. Genomsärskilda beslul har regeringen, när särskilda skäl har förelegat i detenskilda fallel, av nåd medgett befrielse från återstoden av straffet för densom har påbörjat fängelsestraff för vägran all fullgöra värnplikt ellervapenfri tjänst. När det gällt personer som har dömts lill fängelse men ännu iniehar börjat avtjäna straffet, har regeringen i det enskilda fallel, om denindividuella prövningen inle har talat däremot, av nåd meddelat villkoriig dom.Frågan om påföljd vid eventuell förnyad vägran har förutsatts bli prövad enligtnya principer. Jagövergår nu till att närmare redogöra för den helhetssyn på vapenfrifrågan ochde förslag i lagstiftningsärendet som jag slutligen har stannat för. 1977/78:159 105 Jagvill i delta sammanhang till en början erinra om all utredningen har funnit svenska värnplikts- och vapenfrilagstiftningen inte står i strid medeuroparådskonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna, såsom konventionen har tillämpats.Utredningen har vidare kommit fram lill alt regeringsformen inte utgör någoträttsligt hinder för alt vapenfrifrågorna regleras enligl de gmnder somhittills har tillämpats. Jag finner utredningens analys värdefull. Deslutsatser som utredningen redovisar finner jag vara välgrundade. I prop.1976/77:74 om inriktningen av säkerhetspolitiken och totalförsvarets fortsaUautveckling, som godtogs av (FöU 1976/77:13, rskr 1976/77:311),uttalade jag (bil. 1 s. 47 och 120 f) bl. a. alt totalförsvaret bör vara såuppbyggt all del är en hela folkets angelägenhet saml atl en grundläggandeförutsättning för detta är atl varje medborgare alll efter sin förmåga beredstillfälle att bidra till landets försvar. Jag anslöt mig vidare lillbedömningen all delta bäst tillgodoses om vårt totalförsvar även i fortsättningenbygger på den allmänna värnplikten, civilförsvarsplikten och andra former avtjänstgöringsskyldighet. Jag anförde vidare alt det militära försvaret liksomhittills bör grundas på allmän värnplikt. Endasl därigenom kan krigsorganisationenges en bredd som svarar mot de uppgifter vi ställer upp för vårt försvar. Denallmänna värnplikten har också en avgörande betydelse för försvarels förankringi samhället och för alt försvaret skall vara hela folkets angelägenhet. Enligtmin mening innebär det förhållandel alt värnplikten är en tung personlig bördaför den manliga befolkningen I fred och - framför allt - under krigstid, atlkraven på likformighet och rättvisa i fördelningen av de personligaförsvarsbördorna måste inta en framskjutande plats när vapenfri-fråganbehandlas. Den särskilda lagstiftningen till förmån för de vapenfria är ettundantag från principen om den allmänna värnplikten. Delta undanlag är betingatav samhällets respekt för individens åsiktsfrihet. Detär knappast möjligt att i vapenfrifrågan finna en slutgiltig och för alla lidergällande lösning. Till detta kommer alt de olika uppfattningar som finns om hurvapenfriproblemen skall lösas självfallet ofta präglas av starka personligaengagemang. Vapenfri frågan inrymmer enligl min mening svåra avvägningsproblem,som hänger samman med å ena sidan vår säkerhels- och försvarspolitik med desskrav på uppoffringar från medborgarna och å andra sidan del svenska samhälletssyn på värdet av att slå vakt om skyddet av den enskildes integritet ochåsiktsfrihet. Den lösning som väljs måste ge en rimlig balans mellan nämndakrav. 5.2Förutsättningar för vapenfri tjänst Motbakgrund av vad jag har anfört inledningsvis blir en av de viktigasteuppgifterna för vapenfrilagstiftningen att på ell för både samhället och denenskilde medborgaren tillräckligt tydligt sätl uttrycka de villkor, som måste 1977/78:159 106 uppfyllasför att tillstånd till vapenfri tjänst skall kunna ges. Jag vill dock framhållaall del är förenat med slora svårigheter atl logiskt och exakt formuleravillkoren inom ett så personligt område som en människas inställning till brukav vapen mot annan och till vapenljänstgöring. Respektenför människolivet är central i vårt samhälle och dess syn på människan.