prop · G10391 · 1977-12-31 00:00:00 — Även framhåller detangelägna i alt skydda barnen och finner alt utredningen behandlat frågan ombarnprogrammen ytligt. kulturpolitiska ansvar förbarnprogrammen bör enligl rådet i någon form regleras i radioavtalet.Kulturrådet hänvisar särskilt till de program, som framställer våldet som denenda framkomliga vägen till att lösa konflikter. Detta medför enverklighetsförfalskning, eftersom den underliggande verkligheten förenklas ochavproblematiseras. Samma risker för den unga TV-publiken påtalas även avstatens biografbyrå och . vill förorda försiktighet vid användningenav fiktiva våldsinslag i gestaltande program, men hävdar nödvändigheten av attskildra våldet som en del av verkligheten. Underhållningsvåld som saknarrelevans för förståelse av sammanhang bör däremot undvikas. Folkets husföreningarnas riksorganisation framhåller, atlvåld och våldsytlringar i samhället är beroende av flera faktorer, varav TVendast är en del. TV måste detta till trots vara restriktiv med filmer där våldförhärligas. Det angelägna i alt skydda barnen mot det ökandeunderhållningsvåldet framhålls av ,som dessutom anser att utredningen inte tagit något samlat grepp när det gällerbarnens behov. Även påtalar det anmärkningsvärda i attutredningen så bristfälligt beaktat frågan om barn och TV. En liknande hållninginlär . beklagar attradioutredningen ej mera seriöst och ambitiöst ägnat uppmärksamhet åt barn-och ungdomspubliken. Vidare måste ansvar beträffandevåldsinslag omfatta Prop.1977/78:91 106 hela programutbudet, ej enbart barnprogrammen, eftersombarn konsumerar även betydande delar av vuxenprogrammen. Barnfilmrådet framhåller bl. a. atl 13-14-åringar ägnarmer än hälften av sitt TV-tittande åt vuxenprogram. Påverkansriskerna är såallvarliga att de motiverar en klarare skrivning i det nya avtalet och bättredefinierade motåtgärder än utredningens allmänna hänvisning till radiolagenoch avtalet. Även flera andra remissinstanser anser till skillnad frånutredningen, att frågan om en begränsning av våldsinslag i TV-programmen avhänsyn lill den unga publiken bör regleras i en särskild formulering iradioavtalet. Denna uppfattning förelräderstatens ungdomsråd. , , Kulturarbetarnas socialdemokratiska förening . En majoritet av de remissinstanser som ullalat någonmening i frågan, däribland JK, hovrätten över och , radionämnden.Svenska unescorådet. , , , TCO ochPressens samarbetsnämnd, ansluter sig, vad gäller förslaget till ny lydelse av6 § andra stycket radiolagen, till den mening som framfördes av de tvåskiljaktiga ledamöterna och som innebär att en bestämmelse av angiven innebördskall tas in i radiolagen i stället för i avtalet, men all tillräckliga skälej föreligger för att ändra utformningen av regeln. Flera av de sistnämnda instanserna, däribland SverigesRadio, TCO och , anser alt det i motiven tillparagrafen skall anges att jämställdhet mellan män och kvinnor är inbegripen iformuleringen. Eftersom hävdandet av jämställdhet mellan män och kvinnoringår i läroplanemas mål och riktlinjer anser SÖ del vara väsentligt, atljämställdhetsfrågan belyses på ett sakligt och allsidigt sätt i programverksamheten.SÖ tllslyrker utredningens förslag, liksom AMS, lOGT-NTO och RiksföreningenVåra Gårdar, och Skola och . avstyrker radioutredningens förslagoch finner i stället starka skäl för att i förslaget till ny lydelse av 6 §radiolagen särskilt skriva in principen om hävdande av jämställdhet mellan mänoch kvinnor. Jämställdhetskommitlén pekar bl. a. på att principen har en sådjup förankring i samhället, att den skrivits in i regeringsformen. Delföreslagna tillägget i lagtexten kommer att öka kraven på programföretagen allgestalta alternativ till de traditionella könsrollsmönstren. Denna ståndpunktintar även , och . Ett flertal remissinstanser ställer sig positiva tillutredningens förslag beträffande program för språkminoriteter och understrykerdet angelägna i att sändningarna på invandrarspråk ökas samt även breddas tillinnehållet. Denna ståndpunkt intas av SÖ, , ,, länsstyrelserna i , , Öre- 1977/78: 91 107 Svenska , SverigesRadio, FPU, . , , FöreningenNorden samt . menar i likhet med SÖ att målen förinvandrarpolitiken bör få genomsyra hela programverksamheten och finner därförstarka motiv för en betydande förstärkning, såväl kvalitativt somkvantitativt, av minoritetssändningarna i rundradion. föreslåratt en ökning av ljudradions minoritelssändningar bör innefatta flera språk-närmast i tur står spanska. Slutligen konstaterar invandrarverket, atl en bättreintegrering av invandrarna måste eftersträvas i det allmänna programutbudet,vilket kan bidraga lill att invandrarbegreppet som sådant successivtavdramatiseras. Däri instämmer även Fo/Ae/i husföreningarnas riksorganisationsom understryker alt radio och TV genom en sådan programuppläggning kan verkaför en ökad tolerans och förståelse för invandrarnas situation i ochmedverka till att konlaktproblem mellan svenskar och invandrare ej uppstår. , som tillstyrker radioutredningens förslag,hävdar i likhet med invandrarverket att det inte är möjligt att läggaminoritetsprogrammen på lämpliga sändningstider, så länge endast treprogramkanaler står till buds. Vidare anser del angelägel, atlTV-programmen för de språkliga minoriteterna, i högre grad än vad som ärfallet, produceras i . Lokalradio anför alt lokalradion redan underuppbyggnadsskedet prioriterat program för språkliga minoriteter. Riksförbundet Finska föreningari , Jugoslaviska invandrares riksförbund samt i riktar samtliga kritik mot utredningens behandling av despråkliga minoriteterna vid utformningen av riktlinjerna för rundradionsprogramverksamhet. anser att minoritetsgrupper,som t. ex. samerna, har ett behov av egen kullurservice genom rundradion avsamma storleksordning som majoritetsbefolkningen. Därför bör sameprogramförekomma i större utsträckning i radio och TV än vad som i och för sig kanmotiveras av samemas antal. Enligt riksförbundet kan rundradion sägas ha ettsärskilt ansvar atl informera svenskarna om samernas kultur, historia etc.Vidare betonas vikten av ell inlernordiskt programsamarbele inom hela detsamiska området. Riksförbundet Finska föreningar i noterar medtillfredsställelse utredningens förslag atl förstärka produktionen av programför invandrare och språkliga minoriteter, men är kritiskt mot atl det inle stårklart utsagt att produktionen av programmen skall ske i . Förbundetframhåller att behovet av sverigefinsk programproduktion måste utgå från densverigefinska befolkningens situation. I detta sammanhang framhåller förbundetsom exempel det olämpliga i atl sända barnprogram producerade i Fin- Prop.1977/78:91 108 land i svensk TV med sverigefinska barn som målgmpp. De iSverige bosatta finländarnas hemlandskultur är förankrad i , betonarförbundet. i anser motbakgrunden av atl finlandssvenskarna är en oskiljakllig del av den finländskakulturen i , all dessa har ett behov av att kunna ta del av de finskaprogram som sänds i svensk TV. Eftersom merparten av de finskspråkigaprogrammen är olexlade, kan dock alla finlandssvenskar ej ta del av dem. Jugoslaviska invandrares riksförbund anser alt en ökadprogramimport från utvandrarländerna och en utökad programbearbetning skullebidraga till att öka kontakten mellan olika grupper i samhället och öka denfaktiska kunskapen om förhållandena i utvandrariänderna. hävdar att de som arbetar medinvandrarprogram skall arbeta enligt samma principer som alla andra inomrundradioorganisationen och avvisar bestämt utredningens förslag om samråd medinvandrarorganisationerna. i betonar SverigesRadios ansvar och beslutanderätt i fråga om invandrarprogram-men liksomRiksförbundet i , som framhåller altrundradioorganisationen skall stå fri från påtryckningar. avvisa radioutredningens förslag på denna punkt. föreslår, attsameprogramverksamheten skall bilda ett eget distrikt irundradioorganisationen. Därvid kan del existerande publikrådet försameprogramverksamhelen fylla en viktig funktion, varvid samråd kan ske medsameorganisationerna beträffande programmens innehåll och utformning. Ett stort antal remissinstanser instämmer i utredningenssynpunkter och betonar det positiva i att radioutredningen även tagit upp de handikappadesbehov i förslaget till avtal om programverksamheten. Vidare betonar mångaremissinstanser det angelägna i en ökad textning av programmen samt betydelsenav ett genomförande av text-TV . tillstyrker utredningens förslag och läggersärskild vikt vid förslaget om text-TV för sändning av svensk text. Däremotvill framhålla att utredningens uppgift om att de handikappadesjälva skulle eftersträva specialprogram inte stämmer med egnaerfarenheter. I stället menar företaget, att behovet av sådana programförsvinner i takt med alt programutbudet som helhet anpassas till de handikappadesbehov. Dessa synpunkter framförs även av DHR, som vill bryta den skygghet ochden osäkerhet som producenter och allmänhet synes känna inför ett möte medhandikappade i icke-specialprogram. DHR anser dessutom att det ska skrivas in idet nya radioavtalet, all alla svenska program som inte direktsänds skalextsättas. , som tillstyrker införandet av text-TV,hävdar att det kommer att ta innan denna blir tillgänglig för alla.Därför måste textning av ordinarie program förekomma under en relativt långövergångslid. I delta instämmer . Prop.1977/78:91 109 HCK säger sig med besvikelse ha tagit del av utredningensbetänkande och hävdar att det borde vara en självklarhet att Radioutformar sitt utbud så att det verkligen blir tillgängligt för alla. Det mestpositiva i betänkandet är att utredningen i förslaget till avtal inskrivitbolagens ansvar för tillgängligheten gentemot hörsel- och synhandikappade. HCKfinner det vidare anmärkningsvärt, att endast syn- och hörselskadade finnsomnämnda i paragrafen och pekar pä behoven hos bl. a. utvecklingsstörda ochandra förståndshandikappade. Även för dessa grupper måste i viss utsträckningsärskilda program produceras. Även kritiserar utredningen för dessdefinition av handikapp och fäster uppmärksamheten på att det även förekommersociala och intellektuella handikapp. HCK kräver, att skall ge SRF ersättning förförbundets kostnader för programinformation, samt påpekar att programinformationenmåste innehålla uppgifter om vilka program som är textade. HCK anser vidaredel vara en självklarhet atl programtidningen i Radio/TV läses in påband. I dessa krav instämmer 5/?F, som dessutom påpekar att många synskadadefaktiskt tar del av TV-ulbudet genom att de lever i en seende omgivning. Föratt förbättra programinformationen för de synskadade som inte läserpunktskrift bör olika lösningar övervägas, anser SRF. En lösning vore altinrätta automatiska lelefonsvarare, en annan atl ge ut information om varjeveckas radio- och TV-program på band. SRF instämmer i radioutredningens förslag vad gällersamarbete mellan och handikapporganisationerna i programfrågor.1 likhet med DHR och förordar SRF, alt skall tahänsyn till de handikappade i den allmänna programverksamheten. Remissinstansernadelar utredningens uppfattning att inköpav främmande produktion skall vara motiverad av programmässiga och kulturpolitiskaskäl. Om inköpen breddas till fler länder, motverkas dessutom en ensidigkulturpåverkan. Förslaget om en förstärkt inköpsorganisation tillstyrks avsocialstyrelsen, SÖ, , barnfilmrådet, iÄlvsborgs län, ABF, TBV, Klys och . Barnfilmrådet hälsar med tillfredsställelse den föreslagnaförstärkningen på inköpssidan. Detta är enligt rådet särskilt viktigt förbarnprogrammens del, där man bl. a. har att ta hänsyn till icke läskunnigasmåbarn och större barn med olika grad av läskunskaper. Svenska unescorådet menar att TV bör medverka iinternalionalise-ringssträvandena och anser att bör åläggas atti programverksamheten bidra till större kunskaper om internationellaförhållanden och därmed verka för en ökad internationell förståelse. Flera instanser tar upp frågan om omfattningen av inköpenav utländska program och kritiserar därvid de många TV-underhållningsseriernaav anglo-saxiskt urspmng. I stället för en omfattande programimporl av dennakaraktär vill man ha fler egenproducerade program i TV. TCO anser att andelen utländska program i det totalaprogramutbudet Prop.1977/78:91 HO bör minska och egenproduktionen i motsvarande grad öka.Därigenom medverkar till att garantera en nationell kultur,som en aktiv spegling av det svenska samhället genomförs. CUF och anser att programinköpenfrän bör skäras ner och inköpen fördelas på fler länder. Därvid kan flerprogram inköpas från våra invandrares hemländer. Denna ståndpunkt intar ävenstatens invandrarverk och Jugoslaviska invandrares riksförbund. ABF och hävdar alt programinköpinte får vara ett sätt att förbilliga verksamheten, vare sig ur ekonomiskeller kvali-tetsmässig synpunkt. Liknande tankegångar framför Klys och , som framhåller betydelsen för det svenska kulturiivet av enomfattande egenproduktion vid . Denna börenligt organisationernauppgå till , vilket även klart bör uttalas av statsmakterna. Dettakrav framför även . anser sig vara alltför beroende av inköptaprogram inom vissa sektorer, framför allt inom förströelse- ochupplevelseområdet. Företagel anser del angeläget att göra flera egna programinom de flesta områden, men just inom detta är behovet störst! Med hänvisningtill utredningen hävdar att den bedrivnainköpspolitiken varit nog så medveten, en uppfattning som även iÄlvsborgs län framför. När det gäller urvalsproblematiken, anför Radioatt målet bör vara att förmedla en rättvisande och nyanserad bild av världenutanför , Detta innebär, att inköpta program helst skall vara representativaför kultursyn och värderingar i resp. land. konstaterar ävenatt det blivit allt svårare att erbjuda den svenska publiken kvalitativthögtstående program från andra länder, då urvalet tenderat att bli alltsnävare. Utredningens förslag om ökad bearbetning tillstyrks av,soc/a/ify-relsen, SÖ, barnfilmrådet, i , SverigesRadio, Jugoslaviska invandrares riksförbund och . framhåller att till programmen knutnaupphovsrätter sätter gränser för bearbetningen samt all risken finns atloriginalproduktionens särskilda värden kan gå förlorade om bearbetningen drivsför långt. Några av remissinstanserna framför i sina yttranden egnakonkreta särskilda programönskemål. önskar att programulrymme skapas församhällsinformation inom hälsovårdens område, då det varit svårt altfå med sådana inslag inom ramen för den ordinarie programverksamheten. Att informera inom konsumenlområdet bör enliglkonsumentverket vara en självklar uppgift för radio och TV. Verket framhållervidare det angelägna i alt konsumentprogrammen inte begränsas till juridiskaoch tekniska aspekter, utan även speglar och orienterar om problem som meraallmänt möter en konsument i dagens samhälle. ansvar för konsumentinformationbör enligt mening slås fast i avtalet Prop.1977/78:91 III I liknande riktning uttalar sig KF, somunderstryker behovet av en fri och självständig bevakning av konsumentfrågorna. och frikyrkorådframhåller atl bör betrakta förkunnelseprogrammen som en del avdel område för vilket företaget har ett ansvar när det gäller gestaltning avkulturuttryck. påpekar atl riksradion i sinaprogram gör betydande insatser för trafikinformationen till trafikanterna.Förbundet framhåller dock vikten av att ell bättre planeringsunderlag förprogrammen åstadkommes. Vidare är det nödvändigt alt få till stånd en ökadsnabbinformation om det lokala trafikläget. När det gäller musikverksamheien i anserutredningen, att företaget har ett stort ansvar för kvalitet och mångsidighetmed tanke på etermediernas räckvidd och genomslagskraft. Utredningen pekar ävenpå den kritik som riktats mot musikverksamhet och anser denna ihuvudsak vara befogad. Frånvaron av tillfredsställande statistik överinnehållet i programutbudet försvårar emellertid en generell analys, som skulleha varit värdefull i detta sammanhang. För den framtida musikverksamheten irundradion har utredningen formulerat ett antal mål under rubrikernamångsidighet, tillgänglighet, stimulans och sekundära musikfunktioner. Utredningen anser att man kan ifrågasätta ljudradionsorganisatoriska uppdelning på liitt och seriös musik och motsvarande renodlingav musikpresentationen i olika kanaler (P2 och P3). Den nuvarande ordningen innebären konstlad uppdelning och bidrar till atl bygga upp hindrande murar mellanolika genrer, musikformer och lyssnargrupper. Utredningens mål avseende mångsidighet och sti mulan sinnefattar bl. a. att musik inom olika genrer och från olika kulturmiljöerskall presenteras. Vidare skall exklusiva repertoarinslag beredas plats imusikverksamheten och uppmärksamhet skall ägnas åt musik som inte finnsinspelad på skiva eller liknande. Musikverksamheten skall även bidra tillrepertoarförnyelse genom beställningar av ny musik inom skilda genrer.Utredningen betonar även atl kommersiella styrningar av musikutbudel bör undvikasoch så långt som möjligt motverkas. Utredningens målformulering om tillgänglighet ställer bl.a. krav på en genomarbetad, pedagogisk och lättillgänglig presentation av musikprogram.Inte minst viktigt är detta vid ovanliga eller exklusiva musikyttringar. Inom radioutredningen har man diskuterat huruvida SverigesRadios symfoniorkester borde göras till en fristående stiftelse, finansierad Prop.1977/78:91 112 genom statsbidrag och med bestämda uppgifter ochinriktning. Ett skäl härtill skulle vara, att en stor del av Radiosekonomiska resurser tas i anspråk av fasta ensembler och sålunda hämmarföretagets möjligheter till samarbete med det övriga musiklivet. Utredningenhar emellertid inle funnit skäl att föreslå ändrat huvudmannaskap förorkestern. 1 stället menar utredningen att de åsyftade musikpolitiskafördelarna bör kunna uppnås genom att rundradion ges ökade resurser och attradioorkestern ges vidgade uppgifter utanför ljudradion, inte minst viaframträdanden i olika delar av landet. , som f. n. är knuten tillradions musikavdelning, bör ges en självständigare ställning inom ljudradioenhetenmed en egen konstnärlig ledning. 1 detta sammanhang finner utredningentillkomsten av musikstudion som viktig, inte minst som en egen arbetslokal förradioorkestern. Utredningen vill dock framhålla alt musikstudion även ska varaen resurs för den samlade musikverksamheten inom . Utredningens allmänna kritik mot nuvarandeprogrampolitik på musiksidan delas avslutens kulturråd, FPU, SKÅP och RiksförbundetSveriges amatörorkestrar. anser att den kritik som utredningenhänvisat lill ofta är svepande. När det gäiler bristen på innehållsstalistiköver musikprogrammen, anför förelaget atl man har vidtagit åtgärder för alt iframtiden kunna skapa bättre förutsättningar för genomförandel av innehållsanalyserav programmen. Utredningens förslag rörande musikverksamheten tillstyrksav i , Lokalradio samt ABF. De föreslagnamålformuleringarna tillstyrks av . Svenska musikerförbundetoch Rikskonserter. hävdar, liksom Rikskonserter samlflera andra remissinstanser, behovet av ökade ekonomiska resurser förrundradions musikverksamhet. OMUS efterlyser konkreta exempel på hur de i och för sigvälformulerade målen skall återspeglas vid resurstilldelning och organisation.En sådan precisering saknar även Svenska ungdomsringen för bygdekultur. SKÅPfinner utredningens bedömning i många stycken oklar och motsägelsefull. Därvidvill SKÅP peka bl. a. på den breddning av programutbud som ägtrum . Vidare hävdar SKÅP att utredningen på flera punkterpresenterar självklarheter, såsom t. ex. vikten av att hävda kvalitetskravetinom alla former och genrer av musikprogram. Utredningens uppfattning om renodlingen avmusikpresentationen delas av regionmusiken. Operan, FPU, ABF, , Rikskonserler och FöreningenSveriges jazzmusiker. Prop.1977/78:91 113 Regionmusiken anser att varje programenhet inom ljudradionoch TV bör åläggas ett ansvar och garanteras resurser för att all slags musikframförs, oavsett genre. Denna ståndpunkt intar även Operan, som dessutomunderstryker vikten av att det finns lång sammanhängande sändningstid förkonstmusikens behov och för tidskrävande presentationer. ABF anser att den nuvarande stelbenta uppdelningen avljudradiokanalerna i olika musikgenrer är djupt olycklig. En sådan ordning kanomöjligen medverka till att bredda människors musikintresse. efterlyser en mer djupgående diskussionhos utredningen av de musikpolitiska konsekvenserna av en uppdelning på seriösresp. lätt musik i olika kanaler. En sådan diskussion skulle ha givit störretyngd åt utredningens ifrågasättande av denna programpolitik. Svenska,filminstitutet delar inte utredningens kritik avljudradions uppdelning av seriös och lätt musik i skilda kanaler. Viktigast idetta sammanhang är, enligt , önskvärdheten att en lyssnare lättskall kunna ta in den musik han eller hon vill höra. Med utgångspunkt fråndetta är därför den nuvarande profileringen tillfredsställande. anser att frågan om en uppdelning imelodiradio och musikradio är av stor betydelse. konstaterar,att skiljelinjerna mellan musikradio och melodiradio inte är klara, även om denallmänna inriktningen skiljer sig. Dels förekommer program i både P2 och P3som blandar olika musikgenrer, dels innehåller båda kanalerna regelbundet vissagenrer, t. ex. jazz och folkmusik. Man kan visserligen som utredningen hävda,att lätt musik inte bör jämställas med någon särskild genre utan snarare sessom en funktion, men likväl kvarstår faktum att för en stor del av publikeninnebär lätt musik i stor utsträckning detsamma som vissa genrer. En ökadblandning av musiken i ljudradions kanaler skulle kunna ge många människor nyakontakter med musik. Detta måste emellertid vägas mot risken att mångamänniskor skulle få svårt att hitta de program de vill höra, framhållerSveriges Radio. Flera remissinstanser framför krav om att isin programverksamhet ska eftersträva att stärka utbudet av levande svenskmusik samt nutida musik i vidare mening. Radions utbud måste i högre grad beståav egenproducerad och för ändamålet inspelad musik, framhåller remissinstanserna.Även behovet av en ökad beställningsverksamhel framhålls. En ökadfrilansmedverkan av musiker, artister, kompositörer m. fl. skulle ytteriigareöka mångsidigheten. Dessa synpunkter återfinns hos , Klys,Föreningen , , , , ochSvenska jazzriksförbundet. En samlad remissopinion framhåller nödvändigheten av attminska de kommersiellt betonade inslagen i ljudradions musikprogramverksamhel, OMUS har i sitt arbete funnit, att radions utbud av musikunder det styrt de unga generationernas musiksmak långt merän vad hela det samlade undervisningssystemet kunnat göra. Prop.1977/78:91 114 sammanhanget är att denna styrning i stort sett harinpräglat just den kommersiella marknadens konsumtionsbild, alltså det somradion enligl sitt kulturpolitiska ansvar borde ha motverkat. OMUS anserdärför, att det är en stor risk att teserna om ett kulturpolitiskt ansvarkommer att förbli enbart honnörsord, om inte en ingående analys görs av demekanismer som kan låsa ett icke-kommersiellt radioförelag till ell ömsesidigtberoendeförhållande till kommersiella marknadskrafter. ABF anser all melodiradion har fått en påtaglig och starktkommersiell prägel, varigenom kommit alt fungera som denkommersiella grammofoninduslrins viktigaste och mest effektivaförsäljningsinslru-ment. lOGT-NTO och , Klys, Svenska musikerförbundetoch Kontaktnätet - lar alla medskärpa avstånd från den kommersiella styrning som man i nuvarande läge menarkaraktäriserar delar av musikaliska programutbud. De flesta remissinstanserna tar avstånd från tanken på ettändrat huvudmannaskap för symfoniorkester. Vidare vill man hakvar förankringen till ljudradions musikavdelning eller någon annan förSveriges Radio gemensam musikredaktion, I likhet med utredningen betonas denstimulerande effekt på musiklivet som orkestern dels redan har, dels kommer attfå om dess verksamhet såväl inom som utom rundradion utökas. ifrågasätter om intemusikverksamheten i radio' och TV i den föreslagna nya organisationen måste gesbetydande resurser för konstnärlig ledning.