prop · G10381 · 1977-12-31 00:00:00 — Detta uttalande har inte kritiserats under remissbehandlingen ochjag biträder utredningens förslag. 7.6Vägtrafiklagstiftningen och regeringsformens regler om normgivningsmakten Dennya regeringsformens (RF) regler om normgivningsmakten innebär att riksdagennumera ensam stiftar lag och att den beslutar lag i vilket ämne som helst. Ivissa fall är lagformen föreskriven i RF. Det gäller bl. a. föreskrifter avprivaträttslig natur och ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden. När det gäller vissa andra typer av föreskrifter bl. a. sådanasom rör trafik får regeringen meddela föreskrifter efter bemyndigande i lag.Slutligen får regeringen utan särskilt bemyndigande meddela vissa typer avföreskrifter som inte kräver lagform. 1975: 8 omföljdlagstiftning med anledning av den nya regeringsformens bestämmelser omnormgivning togs upp frågan om en anpassning av den äldre lagstiftningen tillRF. Av olika skäl kunde den genomgång som gjordes inte bli fullständig ochdåvarande chefen för förutskickade att de framlagdaförslagen skulle 1977/78:81 60 kommaatt följas av andra. Med anledning av propositionen beslöt (KU 1975:10, rskr 1975: 62) bl. a. lagen (1975: 88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer (ändrad 1977: 1121)(bemyndigandelagen). Vissadelar av den nuvarande egentliga vägtrafiklagstiftningen återfinns iregeringsförfattningar. I detta sammanhang kan nämnas VTK, TTK, FK,bilavgaskungörelsen (1972: 596, ändrad : 367),bilregisterkungörelsen (1972: 599, omtryckt 1976:779, ändrad 1977: 957) (BRK)och kungörelsen (1966: 270) om vägmärken m. m. (ändrad senast 1974:101). Dessaförfattningar liksom flera andra som rör vägtrafiken har tillkommit utanriksdagens medverkan. Bakgmnden till detta förhållande är det bemyndigande somriksdagen har lämnat regeringen att besluta om vägtrafiklagstiftningensutformning utan medverkan i varje särskilt fall (prop. 1970: 171,3LU 1970: 88, rskr 1970: 398). Enligt övergångsbestämmelserna till RF fårbemyndigandet utnyttjas även efter RF:s ikraftträdande tills riksdagenbestämmer annorlunda. Enligtmin mening har den ordning för handläggningen av vägtrafik-lagstiftningsfrågomasom beslöts 1970 fungerat väl. förslag och minatidigare redovisade överväganden i fråga om lokala trafikföreskrifterföranleder emellertid vissa justeringar i bemyndigandet. Mot denna bakgmndanser jag att tiden nu är mogen för en formell anpassning avhandläggningsreglema till RF:s reglering av normgivningsmakten. I sakligthänseende bör de nya reglerna inte avvika från vad som har gällt tidigare ividare mån än vad som följer av mina överväganden med anledning avtrafiknämndsutredningens förslag. Enligt min mening är det också självklart attriktlinjerna för reformer av större principiell betydelse bör underställasriksdagen även om den därvid inte behöver ta ställning till den meradetaljerade författningsutformningen. 7.7Ikraftträdande m. m. Deförslag som jag har lagt fram i det föregående innebär en relativt omfattandereformering av beslutsfunktionerna när det gäller lokala trafikföreskrifter.Även i fråga om den kommunala trafikövervakningen innebär förslagen väsentligaförändringar. Detta innebär att regeringen och förvaltningsmyndigheterna kommeratt få utfärda verkställighets-föreskrifter i relativt stor omfattning. Äveninom kommunema torde det krävas tid för en anpassning till de nya reglerna. Motdenna bakgrund förordar jag att regeringen bemyndigas att bestämma om ikraftträdandeav lagstiftningen i dessa delar. De av mig förordade föränd-ringama i fråga omyrkesmässig trafik kräver i och för sig inte samma övergångstid. De delar somberör taxitrafiken bör emellertid enligt min mening med hänsyn till att trafiknämndemasarbetsuppgifter föränd- 1977/78:81 61 ras träda i kraft som reglerna om lokala trafikföreskrifter. När detgäller andra delar av yrkestrafiklagslLftningen bör det emellertid varamöjligt att förordna om ikraftträdande oberoende av när trafiknämndernaupplöses. Regeringen bör därför ges möjlighet att sätta i kraft ändringarna avyrkestrafiklagstiftningen . Vidare kan ett visst behov avövergångsföreskrifter fömtses. Dessa bör regeringen bemyndigas att meddela. Enriktpunkt för arbetet på genomförande av förslagen när det gäller lokalatrafikföreskrifter m. m. bör emellertid kunna vara att lagstiftningen skallkunna träda i kraft . Förslagettill lag om ändring i lagen (1975: 88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer innebär som jagtidigare har uttalat utöver ett bemyndigande att i viss utsträckning överlåtabeslutanderätten åt kommun endast en formell anpassning av lagstiftningentill om normgivningsmakten. Ikraftträdandet bör därför kunnabestämmas efter den dag då lagen kom ut av trycket i Svenskförfattningssamling. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen (1975: 88) med bemyndigandeatt meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer, 2. lag om trafiknämnd, 3. lag om ändring i lagen (1957: 259) om rätt förkommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m., 4. lag om ändring i lagen (1964: 321) om kommunaltrafikövervakning, 5. lag om ändring i förordningen (1940: 910) angåendeyrkesmässig automobiltrafik m. m., 6. lag om ändring i lagen (1976: 633) om kungörande avlagar och andra författningar. Detunder 3 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen förkommundepartementet och det under 6 angivna i samråd med chefen förjustitiedepartementet. 7.9.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1975: 88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Somjag tidigare (avsnitt 7.6) har anfört innebär ändringen dels en formellanpassning av vägtrafiklagstiftningen till om normgivningsmakten,dels ett bemyndigande för regeringen att överlåta åt 1977/78:81 62 kommunatt meddela vissa föreskrifter. Utredningen har föreslagit att bemyndigandetskulle ges i en särskild lag. För min del förordar jag att det i ställetarbetas in i den nuvarande lagen med bemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporter och kommunikationer. Avdet beslutade bemyndigandet kommer endast en mindre del fortfarande attha aktualitet. Det rör sig främst om vissa regler som finns intagna i YTF.Vidare får regeringen enligt 2 § andra stycket YTF meddela bestämmelser omavvikelse från YTF i vissa fall. Anpassning av dessa bemyndiganden till RF:sregler om normgivningsmakten kommer att ske i anslutning till pågående arbeteangående yrkestrafiklagstiftningen. När det gäller avgifter kan det anmärkasatt den föreslagna avfattningen innebär att vissa äldre bemyndiganden förlorarsin aktualitet. Detta gäller t. ex. regeringens befogenhet att besluta om taxaför Aktiebolaget , som hitintills gmndats på riksdagsbesluteti anledning av prop. 1963: 91 angående säkerhetsinspektion av motorfordon, m.m. Detsamma gäller i fråga om avgifter enligt BRK. För dessa inhämtadesbemyndigande genom prop. 1975: 8 om följdlagstiftning med anledning av den nyaregeringsformens bestämmelser om normgivning. Jaghar redan tidigare i huvudsak redogjort för de regler som jag avser att föreslåregeringen att besluta vid ett bifall till förslagen i denna proposition. Dethar redan framgått att ändringarna i huvudsak kommer att inflyta i VTK ochTTK. Härutöver krävs följdändringar i förordningen (1975: 986) om handläggningav vissa polischefsuppgifter (ändrad : 1133). Förriksdagens information vill jag därutöver nämna att TSV i en framställning tillregeringen har hemställt att bl. a. vissa beslut som behövs i samband medtjällossning efter medgivande av får meddelas avväghållningsmyndigheten. Framställningen har under remissbehandlingengenomgående tillstyrkts och jag avser att senare föreslå regeringen attbesluta i enlighet med verkets förslag. Jag vill också informationsvis nämnaatt det f. n. inom övervägs att bemyndigaförvaltningsmyndighet att medge vissa dispenser i fråga om långsamtgåendetrafik på motorväg. Sådana dispensfrågor prövas f. n. av regeringen. 7.9.2Förslaget till lag om trafiknämnd Degmndläggande reglerna om den kommunala trafiknämnden bör tas in i en särskildlag. Bestämmelsema om trafiknämndens organisation och arbetsformer harutformats på samma sätt som reglerna om specialreglerade kommunala nämnder.Dessa regler ändrades (se prop. 1976/77: 1, KU 1976/77: 25, rskr1976/77: 148). Detta innebär bl. a. att kommunen har möjlighet att själv taställning till om 1977/78:81 63 manvill utse en särskild trafiknämnd eller överlåta uppgifterna på en redanbefintlig nämnd. Vidare innebär det att om kommunfullmäktige inte fattarnågot beslut i denna fråga uppgifterna skall fullgöras av kommunstyrelsen. Jaghar redan tidigare (avsnitt 7.2) redogjort för bakgrunden till attförvaltningsbesvär bör väljas som form för prövning av beslut. Jag har då ocksåbehandlat frågan om rätten för vissa statliga myndigheter att överklagabesluten. Klagorätten för dessa myndigheter bör uttryckligen framgå avförfattningen. I övrigt gäller 11 § förvaltningslagen, dvs. att besvär fårföras av den som beslutet angår, om det gått honom emot. Härunder kan inrymmasexempelvis enskilda väghållare. Även utan särskild författningsbestämmelsetorde det stå klart att besluten är verkställbara utan hinder av att de intehar vunnit laga kraft. Närdet gäller utgångspunkten för besvärsfristens beräkning gäller självfalletbestämmelsen i 12 § andra stycket förvaltningslagen. I sammanhanget böremellertid framhållas att lokala trafikföreskrifter tillkännages bl. a. genomvägmärke eller ortspressannonsering. Av detta följer att besvärsfristen börjarlöpa först när alla de föreskrivna åtgärderna har blivit vidtagna. 7.9.3 Förslagettill lag om ändring i lagen (1957: 259) om rätt för kom mun, att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. Förslagetinnebär ingen skyldighet för kommunerna att besluta om avgiftsbefrielse förrörelsehindrade. Enligt min mening torde man emellertid ha anledning att räknamed att det stora flertalet kommuner kommer att meddela sådana beslut. Ettbehov av information till ledning för de handikappade uppstår dock. Dennafråga bör enligt min mening om särskilda bestämmelser krävs kunna lösasgenom verkställighetsföreskrifter. 7.9.4 Förslagettill lag om ändring i lagen (1964: 321) om trafikövervakning Jaghar redogjort för de principiellt viktiga förändringar somföreslås. I huvudsak följer författningsförslagen de utkast som utarbetades avutredningen. Med stöd av 8 kap. 13 § RF får regeringen utan särskiltbemyndigande i lag besluta om utbildningsplaner och uniformer förövervakningspersonalen. Jag förordar därför att de särskilda bemyndigandena ilagen slopas. Vissa ytterligare verkställighetsföreskrifter krävs. Så behövsexempelvis en ändring i polisinstruktionen (1972: 511, ändrad senast1975:1100), som i 15 § andra stycket reglerar trafikövervakares rätt attmeddela s. k. rapporteftergift. En motsvarighet till denna bestämmelse börföras in i verkställighetsföreskriftema till LKT. 1977/78:81 64 7.9.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1976: 633) om kungörande av lagar ochandra författningar Förslagetom avveckling av trafiknämndema föranleder en redaktionell jämkning i 9 §lagen (1976: 633) om kungörande av lagar och andra författningar. 1 linje medvad som uttalades i prop. 1975/76: 112 om kungörande av lagar och andraförfattningar (s. 79 och 80) bör regleringen av kommunens skyldighet attkungöra beslut om lokal trafikföreskrift inflyta i VTK. För riksdagensinformation vill jag emellertid nämna att det i flera sammanhang bl. a. genomframställningar från länsstyrelsernas organisationsnämnd och FöreningenSveriges polismästare (numera Föreningen ) har framförtsönskemål om att framför allt lokal trafikföreskrift som tillkännages genomvägmärke inte skall behöva kungöras i länets författningssamling. Bakgrundentill dessa önskemål är åsikten att den nuvarande ordningen har kommit att tyngabeslutsprocessen utan att det har medfört några fördelar fråninformationssynpunkt. Jaghemställer att regeringen föreslår att antaga förslagen till 1. lag om ändring i lagen (1975: 88) med bemyndigandeatt meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer, 2. lag om trafiknämnd, 3. lag om ändring i lagen (1957: 259) om rätt förkommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m., 4. lag om ändring i lagen (1964: 321) om kommunaltrafikövervakning, 5. lag om ändring i förordningen (1940: 910) angåendeyrkesmässig automobiltrafik m.m., 6. lag om ändring i lagen (1976: 633) om kungörande avlagar och andra författningar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1977/78:81 65 Lokala trafikföreskrifter m. m. 5 1977/78.1 saml. 1977/78:81 66 Till Statsrådet och chefen för Kungl.Maj:t bemyndigade chefen för kommunikationsdepartementetatt tillkalla en sakkunnig för att överväga vissa kommunala trafik- ochtrafiksäkerhetsfrågor. Med stöd av bemyndigandet tillkalladedepartementschefen såsom sakkunnig justitiekanslern . Den15 förordnades numera hovrättsassessorn att varasekreterare åt den sakkunnige. Tillexperter i utredningen förordnades byråchefen i statenstrafiksäkerhetsverk , sekreteraren i JimmyBjörk, polismästaren i , polismästareni polisdistrikt och f. verkställande direktöreni . Utredningen som kallat sig trafiknämndsutredningen får härmed överlämna betänkande medförslag i fråga om beslutskompetensen när det gäller lokala trafikföreskrifteroch vissa tillstånd m. m. för taxitrafik. I betänkandet behandlas också vissasärskilda frågor om trafiksäkerhetsarbetet i kommunerna m. m. Experterna har iallt väsentligt anslutit sig till den sakkunniges förslag. särskild promemoria, som beräknas kunna avlämnas , avserutredningen att behandla den fråga om huvudmannaskapet för trafikövervakarkårensom tagits upp i propositionen (1975/76: 106) med förslag till lag omfelparkeringsavgift m. m. Prop.1977/78:81 67 Kapitel 1Utredningens uppdrag ....................................... Kapitel 2Utredningens arbete .......................................... 3.1.2 Reformen 1965,förarbetena och vissa senare ändringar 3.2 Vissa tillståndtill yrkesmässig trafik............................. 3.3 Det frivilligatrafiksäkerhetsarbetet, lokalt och regionalt .... Kapitel 4 Promemorian "Kommunerna och trafiksäkerheten".... 4.2 Övervägandenoch förslag ........................................... Kapitel 5 Gällande ordning ............................................... 5.1 enligt VTK................................ 5.2 enligt TTK................................ 5.3 Bestämmelser omtillstånd att med personbil bedriva beställningstrafik för personbefordran 5.4 Vissa uppgifterom det lokala och regionala trafiksäkerhetsarbetet Kapitel 6 Överväganden och förslag ............................... 6.1 Lokala trafikföreskrifter enligt VTK................................ 6.1.5 Beslutanderättför andra organ............................ 6.1.6 Kungörande avbeslut om lokala trafikföreskrifter .... 6.2 enligt TTK................................ 6.3 Frågor omyrkesmässig trafik....................................... 6.4.2 Kommunerna ochtrafiksäkerheten ..................... 6.4.3 Det frivilligatrafiksäkerhetsarbetet...................... 6.5 Den författningsmässiga regleringen .......................... Kapitel 7 Specialmotivering till författningsförslagen ........ 7.1 Lagen med bemyndigande att meddela lokalatrafikföreskrifter m. m............................................................................. 1977/78:81 68 159 a § .......................................................... 58 a §............................................................ 58 c §............................................................. 7.6 övergångsbestämmelser till författriingsförslagen..... 1977/78:81 69 Ansvaretför lokala trafikfrågor bl. a. utformningen av lokala trafikföreskrifter är uppdelat på olika lokala organ, både kommunala och icke-kommunala, och påregionala och centrala myndigheter. Utredningen har haft till uppgift attutreda hur vissa angivna kommunala trafik- och trafiksäkerhetsfrågor börhandläggas för att beslutsorganen skall få möjlighet till bättre överblick överproblemen och samråd med varandra. De frågor som utredningen främst haft attuppmärksamma kan indelas i tre grupper. Tillden första gruppen hör frågor om beslutanderätten beträffande lokalatrafikföreskrifter. Vidarehar utredningen haft att ägna särskild uppmärksamhet åt frågan, i vilka formertillståndsfrågorna när det gäller taxitrafik skall handläggas. Entredje huvuduppgift för utredningen har varit att pröva hur det frivilligatrafiksäkerhetsarbetet i kommunerna skall kunna tillvaratas och hurfrivilligkrafternas insatser skall kunna uppmuntras, fördjupas ocheffektiviseras. m. i fråga om lokala trafikföreskrifter enligt vägtrafikkungörelsen (VTK) Utredningenkonstaterar att kommunerna har fått ökat ansvar inom många områden, t. ex. ifråga om bostadsförsörjningen samt mark-, trafik- och miljöfrågorna.Trafiksektorn i vid bemärkelse har kommit att ingå som ett viktigt led isamhällsplaneringen. Sålunda integreras numera trafikfrågor i kommunernasfysiska och ekonomiska planering på ett helt annat sätt . Mot dennabakgmnd finner utredningen att det numera finns anledning att se på lokalatrafikföreskrifter på ett ganska annorlunda sätt än , dådet utredningsarbete pågick som ledde till att trafiknämnderna de organ somf. n. i första hand svarar för meddelandet av lokala trafikföreskrifter inrättades.Detta belyses också av att sådana föreskrifter särskilt kommitatt användas på ett sätt som tidigare knappast torde ha förutsatts, nämligen sominstrument för att genomföra mycket genomgripande s. k. trafiksaneringar inomhela stadsdelar. Ofta har därvid fattats ett kommunalt beslut om sådansanering. Det från juridisk synpunkt bindande beslutet har däremot fattats avtrafiknämnden. Enligt utredningens mening är trafiknämnden numera varken ifråga om sammansättning eller beslutsregler lämplig för de uppgifter som åvilarnämnden. Besluten bör även formellt fattas av ett organ som har eller kan tadet reella ansvaret. Delokala trafikföreskrifter som trafiknämnden har att meddela varierar ibetydelse. Vissa föreskrifter är av detaljkaraktär med starkt begränsadbetydelse. Andra är förhållandevis ingripande och har ekonomiska, miljömässigaeller planeringsmässiga återverkningar. Med hänsyn härtill anser utredningenatt ärendena om lokala trafikföreskrifter kan indelas i två grupper. Den enagmppen består av ärenden med ett mer eller mindre starkt trafikpolitisktinslag, t. ex. trafiksaneringar eller el- jestgenerella bestämmelser om parkering, tung trafik, kollektiva körfält m. m.Dessa ärenden måste anses vara av stort intresse för kommunen. Den andragruppen omfattar ärenden av mer teknisk eller juridisk betydelse. I dessaärenden dominerar ordnings- och trafiksäkerhetssynpunkter. Gruppen omfattarfrämst tillfälliga föreskrifter och över huvud taget mindre ingripandeföreskrifter. Till den sistnämnda gruppen bör enligt utredningen räknas lokalatrafikföreskrifter som gäller endast viss gata eller väg och avser en begränsadtid, t. ex. under omläggningen av en gata eller ombyggnaden av ett hus längsgatan, tillfälliga föreskrifter och föreskrifter somgäller endast visst fordon, t. ex. renhållningsfordon, eller viss person, t.ex. en handikappad. Utredningenhar funnit, att det behövs en genomgripande reform av beslutsförfarandet ifråga om lokala trafikföreskrifter. Reformen bör utgå från den angivnauppdelningen av ärendena i två grupper. Målet för reformen bör vara att gekommunerna ett ökat inflytande på de "tunga" ärenden som tillhör denförst nämnda gruppen. Utredningen anser att kommunen bör tilläggasbeslutanderätten i dessa ärenden. När det gäller ärendena i den andra gruppen,dvs. de trafiktekniska/trafikjuridiska ärendena, bör beslutanderätten läggas påett organ som har möjlighet att ge allmänheten god service genom snabba beslut,helst dygnet runt. Beslutanderätten i dessa ärenden föreslås ankomma påpolismyndigheten. Enligtdirektiven har utredningen haft att beakta väghållarnas inflytande över trafikfrågornaoch i samband därmed kostnadsansvaret för besluten. I fråga om beslutanderätteni mer kostnadskrävande ärenden, anordnande av övergångsställen, busshållplatseroch taxistationer samt uppsättande av trafiksignaler, vilka ärenden f. n.avgörs av väghållaren, föreslår utredningen ingen ändring i förhållande tillgällande ordning. Kostnadseffekterna av andra trafikregleringsåtgärder föreslåsbli beaktade inom ramen för det samråd som skall ske så snart det föreliggerbehov därav, t. ex. om staten är väghållare och en kostnadskrävande föreskriftbeslutas av kommunen. Utredningensförslag om en beslutanderätt för kommunen i fråga om loliala trafikföreskrifterinnebär att kommunens fullmäktige kan behålla beslutanderätten eller genomdelegation helt eller delvis förlägga den till antingen något redan befintligtorgan eller ett nyskapat organ, som alltså blir fakultativt. Genom dennaramlagskonstruktion får kommunerna möjligheter att anpassa sinaverksamhetsformer för beslutande av lokala trafikföreskrifter efter de lokalaförhållandena. vinns också ökad flexibilitet med tanke på denframtida utvecklingen. Kommunernasstorlek varierar och därmed också tillgången på personal som är kompetent atthandlägga ärenden om meddelande av lokala trafikföreskrifter, särskilt i frågaom den formella avfattningen av föreskrifterna. Detta är av särskild betydelsemed hänsyn till att lokala trafikföreskrifter mestadels utgörstraffsanktionerade normbeslut, som kan sägas utgöra en komplettering till VTK.Dessa normbeslut bör utformas med samma krav på klarhet och entydighet som VTKoch vara formellt juridiskt oangripbara. Utredningen har funnit de anfördaomständigheterna ha sådan tyngd att de motiverar särskilda åtgärder för attgarantera att de beslutade föreskrifterna uppfyller de krav som måste uppställas.Dessa åtgärder föreslås bli utformade enligt följande. 1977/78:81 71 () åläggstillhandahålla mallar för alla normalt förekommande lokala trafikföreskrifter;detta torde även bidra till enhetlighet. Kommunen skall under beredningen av ärende ommeddelande av lokal trafikföreskrift samråda med polismyndigheten och ibehövlig utsträckning med TSV och statens vägverk. Innan lokal trafikföreskriftbeslutas, skall polismyndighetens yttrande ha inhämtats över det förslag tillföreskrift som föreläggs det beslutande kommunala organet. Kretsen av besvärsberättigade i fråga om kommunsbeslut i ärenden om meddelande av lokala trafikföreskrifter utvidgas till attomfatta statliga organ med trafikexpertis, nämligen polismyndighet, TSV ochvägverket. Deärenden som föreslås ankomma på kommunen framgår av en s. a. s. negativbeskrivning. I förslag till ändringar i VTK anges vilka lokalatrafikföreskrifter som det bör ankomma på polismyndigheten eller annan attmeddela. Återstående föreskrifter föreslås således ankomma på kommunen. Medlokala trafikföreskrifter avser utredningen inte bara sådana föreskrifter somf. n. anges i 147 § VTK utan även sådana föreskrifter som avses i 159 §, dvs.vad som i dagligt tal ofta kallas dispenser. Som exempel påföreskrifter vilka kommunen bör meddela kan nämnas förbud mot trafik medfordon av visst slag, t. ex. på s. k. gågator, förbud mot viss lastbilstrafik ien tätorts centrala delar, regler om körriktning, bestämmelser omparkeringszoner och särskilda körfält för bussar i linjetrafik och taxibilar m.m. Kommunerna föreslås dessutom få behörighet att meddela föreskrifter omfärdhastighet enligt 147 § andra stycket 6. Som förutsättning uppställsdock att det är fråga om lokala vägar inom avgränsade områden utangenomfartstrafik. För att kommunen skall äga besluta föreskrifter av angivetslag gäller att de dels är begränsade till kommunens eget område och dels är sågenerella att de inte faller inom polismyndighetens kompetens.