prop · G10340 · 1977-12-31 00:00:00 — I nästa skede sker det tekniska utvecklingsarbetet.Forskningsarbete och konstmktionsarbete utgör viktiga inslag i dennaverksamhet. Arbetet i detta skede avslutas ofta med alt en fungerande prototyptas fram, ibland i laboratorieskala. Stöd till det tekniska förnyelsearbetet idessa två skeden kan lämnas av främst STU. Det är emellertid vanligtvis intemöjligt att i detta skede direkt sätta i gång med tillverkningen av en produkteller fullskalig tillämpning av en process. Först måste produkten ellerprocessen anpassas till kraven vid fullskaleproduktion. Under ett tredje skede anpassas produkten så attproduktionskostnaderna blir så låga som möjligt, konstruktions- ochritningsunderlag för serietillverkning utarbetas och en provserie tas fram.För att testa en process kan en försöksanläggning behöva byggas. Vissamarknadsundersökningar behöver också göras. Under detta skede är produktenseller processens lönsamhet fortfarande så osäker att lån från normalakreditinstitut är svåra att erhålla. För att stödja den tekniskaförnyelseprocessen i detta skede har statens utvecklingsfond inrättats. I den tekniska förnyelseprocessens sista skede skerinvesteringar i produktionsanläggningar och marknadsföring. Finansieringen avsådana investeringar sker normalt genom ordinarie kreditinstitutioner ellergenom de s. k. mellanhandsinstituten och företagareföreningarna. Till specielllriskbetonade investeringar i detta skede har Investeringsbanken möjligheteratt lämna lån. betonar i sitt betänkandevikten av nära samarbete mellan företagareföreningarna och de nämndastatliga stöd- och kreditorganen. Speciellt föreslås attföretagareföreningarnas kontaktverksamhet och samarbete i övrigt med statensutvecklingsfond ytterligare fördjupas. Utredningen lägger också fram vissaförslag vad gäller den närmare inriktningen av utvecklingsfondenslåneverksamhet. Jag behandlar nu dessa förslag. Statens utvecklingsfond inrättades den (prop.1973:41. NU 1973:54, rskr 1973:225, SFS 1973:622). Den är en självständigmyndighet men är administrativt knuten till STU. Fonden är avsedd att utgöraett komplement till STU och Investeringsbanken. Lån får inte beviljas tillprojekt som kan finansieras på den allmänna kreditmarknaden på normala marknadsmässigavillkor och inte heller till rena marknadsföringsinvesteringar. Lån beviljasnormalt till högst halva projektkostnaden och lånevillkoren kan variera inomvida gränser. Normalt har fonden förutom ränta på det utlånade beloppet frånlyckade projekt begäri även en riskpremie på . Räntan har legat på sammanivå som räntan för industrigarantilånen. 1977/78:40 165 Räntebetalningen kan vara löpande eller ackumulerad.Särskild säkerhet erfordras inte. Misslyckas ett projekt har utvecklingsfondenmöjligheter att efter förhandlingar med låntagaren skriva ned eller helt skrivaav lånet. För utvecklingsfondens lån gäller således villkorligåterbetalningsskyldighet. Fonden har under budgetåren 1973/74-1977/78 tillförtssammanlagt 117 milj. kr. från Investeringsbankens vinst . föreslår attutvecklingsfondens verksamhet vidgas så att fonden kan lämna lån även tillrena marknadsföringsinvesteringar. har företagareföreningarnavisserligen, som utredningen påpekar, vissa möjligheter att lämna direktlån förproduktutveckling och marknadsföring. Det finns emellertid enligt utredningenett behov av att kunna lämna lån med villkorlig återbetalningsskyldighet försådana projekt. Detta behov kan enligt utredningen lämpligast tillgodoses genomatt fonden ges vidgade utlåningsmöjligheter. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt en sådanförändring. Jag finner efter samråd med statsrådet , attutvecklingsfondens medel bör få användas för lån med villkorligåterbetalningsskyldighet till rena marknadsföringsinvesteringar. Det har underutvecklingsfondens verksamhet, vilket fonden har påpekat i sinaverksamhetsberättelser under en följd av år, framkommit ett stort behov hossmåföretagen att få en risktagande finansiering avmarknadsföringsinvesteringar. I likhet med fondens övriga lån bör lånen avsesådana projekt, som inte kan finansieras på den allmänna kreditmarknaden pånormala marknadsmässiga villkor. nämner att det i olikasammanhang , bl. a. i riksdagsmotioner, har väcktsförslag om speciell kreditgivning via företagareföreningarna i syfte att påprojektbasis stödja produktutveckling i småföretagen. Förslagsställarna harbetonat vikten av att insatserna ligger så nära företagen som möjligt.Företagareföreningarna har , som jag har nämnt, viss möjlighet attlämna direktlån för produktutveckling och marknadsföring. Utredningen föreslåratt föreningarnas möjlighet i detta avseende byggs ut så att föreningarna kanbevilja lån med villkorlig återbetalning i vissa situationer, främst vidpreliminära och förberedande undersökningar av affärs- eller produktidéer. Detkan gälla en smärre teknisk utredning, en marknadsanalys eller en patentbarhetsgranskning. Enligt minmening finns det goda skäl som talar för att stiftelserna bör ges möjlighet attbevilja lån med villkorlig återbetalning för produktutveckling ochmarknadsföring. Detta bör emellertid kunna ske i betydligt större omfattning änvad som utredningen föreslagit. Erfarenheter från utvecklingsfondens verksamhetliksom från lUC i visar enligt min mening den stora betydelsen avett nära geografiskt samband mellan mindre och medelstora företag och långivareeller utvecklingsorgan. Möjligheterna att få fram nya idéer och projekt tordedärmed förbättras. 1977/78:40 166 god lokal förankring hos långivaren ökar ocksåmöjligheterna till en rättvisande bedömning av de olika projektensgenomförbarhet En sådan ny lånemöjlighet innebär vidare att stiftelserna gesmöjlighet att stödja ett projekt ända från den tidpunkt det först kommer intill stiftelsen till dess produktion kan sättas igång. Detta gäller projekt därdet tekniska risktagandet är litet. Projekt med högt tekniskt risktagande börliksom hänvisas till STU. Genom att utvidga stiftelsernas stödmöjligheter kommerstiftelserna att kunna lämna samma typ av stöd som lämnas av statensutvecklingsfond. Jag förordar därför efter saniråd med statsrådet de medel som finns hos utvecklingsfonden regionaliseras och fördelaspå stiftelserna och slås samman med de medel som, enligt mitt förslag tidigare,tillförts stiftelserna genom regionalisering av statens hantverks-ochindustrilånefond. Genom en sådan regionalisering räknar jag med attproduktutvecklingslånen bättre skall kunna nå ut till småföretag i olika delarav landet. Regionaliseringen torde också medföra fördelar i beslutsprocessen. Mitt förslag till regionalisering innebär att utvecklingsfondensverksamhet upphör. Det bör ankomma på regeringen att närmare bestämma fördelningenav fondens medel på stiftelserna. Hänsyn bör härvid tas dels till dengeografiska belägenheten hos de företag som redan har lån i utvecklingsfonden,dels önskvärdheten av att främja utvecklingen inom vissa regioner. För att förhindra regionala olikheter i långivningen börlånevillkoren enligt min uppfattning så långl möjligt ges en enhetligutformning för hela landet. I arbetet med projektbedömningar bör stiftelsernaha nära kontakt och samråd med STU på samma sätt som statens utvecklingsfondhar . Härigenom elimineras också risken för dubbelarbete. Vidare bör ettnära samarbete etableras mellan stiftelserna i och Norriandsfonden. Den ränta som skall tillämpas bör bestämmas medutgångspunkt i de principer somjag har redovisat i fråga omstiftelsernas direktlån. Räntebetalningen bör vara löpande eller ackumulerande.Lånen bör vara amorteringsfria till dess projekten börjar lämna avkastning.Återbetalningen bör sedan ske i form av en viss procent på projektensomsättning. För att lånen inte skall konkurrera med andra lånemöjligheter börstiftelserna, förutom återbetalning av ränta och lånebelopp, från lyckosammaprojekt även kunna kräva en riskpremie, dock högst av lånebeloppen. Denextra belastning för företagen som en sådan riskpremie utgör kompenseras av attstiftelserna vid ett misslyckande för projekten ges möjlighet att helt ellerdelvis skriva av lånebeloppet. Jag vill här åter erinra om stiftelsernas ansvarför förlusttäckning. Lånen bör i likhet med nuvarande regler inte täcka helaprojektkostnaden. Det är enligt min mening angeläget att låntagarna själva bären del av 1977/78:40 167 Därigenom ökas låntagarens intresse av ochansträngningar för att projektet skall lyckas. För lånen bör säkerhet utöverprojektet inte krävas. Det ankommer på regeringen att fastställa de närmarevillkoren för ifrågavarande lån. Omorganisationen av utvecklingsfondens verksamhet bör skevid den tidpunkt då de nya stiftelserna påbörjar sin verksamhel. All nuvarandepersonal vid fondens kansli bör erbjudas anställning vid STU. TUl deövergångsfrågor som kan uppkomma i samband med att verksamheten vid statensutvecklingsfond överförs till de nya stiftelserna avser statsrådet återkomma i annat sammanhang. Det bör därför ankomma på regeringen attfastställa slutlig tidpunkt när utvecklingsfondens verksamhet i sin nuvarandeform skall upphöra. Den företagsserviceverksamhel som dagensföretagareföreningar bedriver omfattar olika delaktiviteter, främst - allmänrådgivning och översiktliga företagsanalyser I likhetmed företagareföreningsutredningen harjag en positiv inställning till denhittills bedrivna verksamheten. Verksamheten fungerar väl och fyller ett stortbehov när det gäller att främja småföretagens utveckling. kaninom sin egen organisation inte i samma utsträckning som större företag förfogaöver kunnande och utrustning med tillräcklig kvalifikationsnivå på alla förföretaget väsentliga områden. Genom att köpa tjänster utifrån kan även sådanaförelag med begränsade resurser tillgodose starkt specialiserade behov vadgäller t. ex. administration, juridik, produktionsteknik och marknadsföring.Enligt min uppfattning är det sålunda utomordentligt viktigt att tjänster avsådan typ finns att tillgå och all dessa är anpassade till småföretagens behov.Jag ser det som en viktig uppgift för industripolitiken att medverka till attutbudet av företagsservice är lämpligt utformat. I sammanhanget börunderstrykas att den övervägande delen av utbudet normalt kommer från privataföretag eller intresseorganisationer. Jag räknar med att detta förhållandekommer att gälla även framöver. Statens insatser blir. somjag harframhållit, därför av kompletterande natur. Insatserna bör inriktas mot sådanaområden där det privata serviceutbudet saknas eller är bristfälligt utformat.Mitt förslag tidigare att i stiftelsernas målgrupp inkludera även vissatjänsteproducerande företag, t. ex. konsultföretag, är ett led i strävan attåstadkomma ett till småföretagen bätlre anpassat tjänsteutbud. Enligl min uppfattning bör företagsserviceverksamhetenäven i fortsättningen ingå som en viktig del i stiftelsernas verksamhet. Prop.1977/78:40 168 företagsserviceverksamhet bör enligt min uppfattning påett aktivii sätt kunna medverka till ett bättre utnyttjande av de potentialersom finns hos småföretagen. Företagsserviceinsatser kan sålunda bidra tillexpansion och utveckling hos befintliga föietag och till etablering av nyaföretag. Vidare kan insatserna förbättra småföietagens möjligheter att komma inpå exportmarknader. Den fortsatta företagsserviceverksamheten bör såledesliksom omfatta informations- och kontaktverksamhet, allmän rådgivninginkl. översiktliga företagsanalyser, utbUdningsservice samt konsultverksamhet. Jag har tidigare redovisat min uppfattning attstiftelserna bör ges en stor självständighet. Jag är därför inle beredd attnärmare ange hur verksamheten bör läggas upp och bedrivas vid de enskildastiftelserna. Med hänsyn till de skiftande förhållanden som råder i de olikalänen i fiåga om närings-livsstruktur, företagstäthet m. m. bör stiftelsernasföretagsserviceverksamhet präglas av stor flexibilitet. Den måste ständigtanpassas till den fortlöpande utvecklingen i näringslivet och till de regionalaförhållandena. Samarbete med andra service- eller utvecklingsorgan bör. somjagtidigare har framhållit, eftersträvas. Jag övergår nu till all redovisa vissa allmänna synpunkterpå förelags-serviceverksamheten. Till utbildningsservicen återkommer jag i ett följandeavsnitt. I fråga om verksamhetens inriktning i stort delar jagföretagareföreningsutredningens uppfattning att stor uppmärksamhet bör ägnasinsatser inom områdena produktförnyelse, produktutveckling och marknadsföringsamt exportfrämjande aktiviteter. Jag vill också peka på värdel av attstiftelserna mot ersättning kan tillhandahålla viss juridisk service. Ökadeinsatser inom dessa områden, som syftar till att höja företagens kompetens ochkunnande, är enligt min mening en nödvändig förutsätining för en gynnsamutveckling av vårt näringsliv. Företagareföreningarnas verksamhet är , om än ivarierande omfattning, inriktad på att stimulera och effektiviseramarknadsföringsarbetet i småföretagen. Vissa föreningar medverkar i samarbetemed i åtgärder för att stimulera företagens export. Jag ser detsom utomordentligt viktigt att föreningarnas insatser inom detta områdeintensifieras. Enligt min uppfattning finns bland våra småföretag outnyttjadeexportmöjligheter. är svårigheterna för dessa företag att nåexportmarknaderna stora. Jag vill i detta sammanhang erinra om att chefen förhandelsdepartementet i bilaga 4 till denna proposition lägger fram förslagtill åtgärder bl. a. inom ram för att främja småföretagens export.De nya stiftelserna bör inom ramen för dessa åtgärder ha en viktig uppgift,nämligen att utgöra replipunkter på länsnivå för . Med sin bredakontaktyta gentemot näringslivet kan stiftelserna medverka i sökprocessen eftertänkbara exportörer. En annan viktig uppgift för stiftelserna är att stimuleratill samarbete mellan företagen, att finna lämpliga grupperingar 1977/78:40 169 mellan företag vad gäller produkt- ochproduktionsinriktning. mindre företag kan sällan ensamt gå ut på export.Detta kräver ofta samarbete med andra företag. Jag ser därför positivt på enutveckling som innebär att företag i en region i ökad utsträckning samarbetarinom ramen för s. k. turnkey-projekt. Förelagens produkt består då av t. ex. enkomplett fabriksanläggning, sjukhus eller skola. Föratt organisera sådanaprojekt krävs emellertid en samordningsfunktion. Förutom exportinriktadestorföretag bör även stiftelserna eller annat organ, t. ex. Expolaris iSkellefteå, kunna svara för en sådan funktion. Stiftelserna kan även genom rådgivnings-, konsult- ochutbildningsinsatser medverka till att höja effektiviteten bland företagen ochdärmed förbättra deras förutsättningar för export. Som exempel på ett intressant program för exportstimulerandeåtgärder på regional nivå vill jag peka på den verksamhet i . I samarbete mellan bl. a. företagareföreningen, länsstyrelsen.Skaraborgsbanken och har en rad expoitfrämjande insatser inletts,t. ex. uppsökande verksamhet, småföretagsanpassad exportutbildning ochsamverkan med handelshus. Enligt min uppfaltning vore det värdefullt om enmotsvarande systematisering och samordning av exporlfrämjandet kunde ske även iövriga län. Det bör understrykas att har det övergripande ansvaretför insatserna. En ytterligare möjlighet med anknytning till stiftelsernasverksamhetsområde att bredda kontakterna med avnämare i andra länder är att ihögre grad än utnyttja de kommissioner som har upprättats inom ramenför avtalen om ekonomiskt, industriellt och tekniskt-vetenskapligt samarbetemellan och ett antal statshandels- och utvecklingsländer. Vid deåterkommande genomgångarna inom ramen för de regeringskommissioner som följeravtalens lillämpning, lämnas förslag till samarbeie med företag i resp. länder,innefattande exempelvis leveranser av komponenter och gemensam utveckling avprodukter och marknader. Samarbete med utiändska företag i sådana former börkunna vara av särskilt intresse för småföretagen, som pä grund av begränsadproduktionsvolym eller bristande resurser för produktutveckling ochmarknadsbearbetning, inte ensamma kan bibehålla eller öka sinkonkurrensförmåga. Att verksamheten i dessa regeringskommissioner intei någon störie utsträckning har berört småföretagens möjligheter och önskemålhar berott bl. a. på bristande kapacitet och svårigheter att etablerakontakter med intresserade småföretag. Det torde vara uppenbart att det ävenmed hänsyn till behoven i de länder med vilka vi samarbetar vore av stort värdeom samarbetet på företagsplanet med småföretag kunde byggas ut. har inletts en försöksverksamhet i skogslänen isyfte att underlätta för småföretag att via företagareföreningarna kanaliserauppslag och information som kan beaktas vid sammanträden med regeringskommissionerna.Under förutsättning av att erfarenheterna av denna försöksverksamhet blirpositiva kommer ansträngningar att göras i syfte att på bredare 1977/78:40 170 bas söka främja småförelagens samverkan med utländskapartners. Detta borde enligt min mening kunna leda fram till långsiktigasamarbetskontak-ter med utländska parter. Den bör också kunna underlättaplaneringen av gemensamma framträdanden på mässor och branschkonferenser och gevärdefulla impulser också för samarbete mellan småföretagen i . Förutom att ökad uppmärksamhet från stiftelsernas sida börägnas åt insatser inom områdena produktförnyelse och marknadsföring vill jag ilikhet med företagareföreningsuiredningen peka på två områden, inom vilka jaganser det vara påkallat med mer omfattande och systematiserade insatser änhittills. Detta gäller etableringsfrämjande och underieverantörs-inriktadeåtgärder. Utgångspunkten för mitt ställningstagande är den nedgång inyföretagande inom tillverkningsindustrin som har skett . Ursamhällsekonomisk synvinkel är det viktigt att få till stånd en högre etableringstakt.Jag har tidigare redovisat förslag till förändringr i de nuvarandeföretagareföreningarnas kredit verksamhet, vilka syftar till att underlättafinansiering av nyetablerade företag. Mina förslag avseende SVETAB:sverksamhet, som jag redovisar i det följande, har samma syfte. Dessa insatser ikombination med företagsserviceinsatser frän stiftelsernas sida bör kunna verkai riktning mot en ökad förelagsbildning. Jag förordar därför alt det i varjestiftelse bör finnas en funktion för främjande av nyföretagande. framhåller att insatsernapå detta område å ena sidan bör vara av mer generell karaktär, dvs. ägnade attskapa en allmänt setl gynnsam lokal och regional miljö för alt ta fram nyaidéer och projekt eller inriktade på informations-, konferens- och utbildningsverksamhetmed tänkbara nyföretagare som målgrupp. Dessa insatser kan exempelvis omfattaregionala kartläggningar och analyser av utvecklingsbara affärsidéer samt icketillgodosedda behov av lokal/regional produktion i form av t. ex.underleveranser. Å andra sidan är enligl utredningen olika insatser ocksånödvändiga i ett senare stadium av företagsbildningsprocessen - efter etteventuellt etableringsbeslut. Dessa bör vara väsentligt mer selektivtulformade och konkreta och omfatta samtliga utvecklingsfaser som ett nybildatföretag genomgår, förberedelsefas. slartfas och inkörningsfas. I förberedelsefasen finns flera åigärder som kanaktualiseras och utvecklas, bl. - information ochutbildning i "att starta eget" eller på annat sätt exploatera enaffärsidé. - rådgivning ochbistånd i planeringsuppgifter, t. ex. marknadsanalyser,kapitalbehovsberäkningar, investeringskalkyler, lokalutformning. - kontaktförmedlingsverksamhelmellan å ena sidan potentiella nyföretagare och å andra sidan övrigaintressenter som innovatörer. idégivare, kompanjoner, lokala/regionala ochcentrala myndigheter och organisationer, finansiärer, tänkbara kunder ochleverantörer. Prop.1977/78:40 171 Den modell utredningen redovisar för att främjanyföretagandet bör kunna tjäna som utgångspunkt för de enskilda stiftelsernas insatserpå ifrågavarande område. Jag vill i sammanhanget understryka nödvändigheten avatt ett mycket nära samarbete kommer till stånd mellan stiftelserna,industriverket, andra centrala myndigheter, regionala myndigheler och organ,kommuner, banker m. fl. Ett samarbeie med näringslivets organisationer börockså eftersträvas. Jag villockså framhålla att mina förslag rörande SVETAB innebär bl. a. att SVETAB börsystematisera sin sökprocess efter nya idéer och projekt genom s. k.affärsidéseminarier. Denna sökprocess förutsätter ett nära samarbete mellanSVETAB och stiftelserna. På motsvarande sätl bör stiftelsernas insatser påunderleveransområdet systematiseras och intensifieras. Underleveranseri form av standardvaror och specialpiodukter svarade för mer änen fjärdedel av den svenska verkstadsindustrins produktion. Tillverkningsvärdetuppskattas till drygt 15 000 milj. kr. Motsvarande sysselsättning kan antasomfatta ca 100 000 anställda. Härtill kommer underleveranser inom andra branscher,bland dem främst sko-, läder-, teko-. snickeri-, möbel- saml kemisk-tekniskaindustrier. Flertaletunderleverantörer är småföretag. De ingår därför redan i företagareföreningarnasnuvarande målgrupp. De flesta föreningar har redan kommit att syssla med någonform av underleveransförmedling. Verksamheten är dock ännu relativt ringa ochheterogen till sin inriktning och uppläggning. Särskilda resurser för ändamåletsaknas. Målsättningen är oklar. Det bör framhållas att företagareföreningarnaingalunda är de enda organisationer som arbetar inom underleveransområdet.Behovet av förbättrade kontakter mellan köpare och säljare av underleveranserhar stimulerat lill uppkomsten av en rad förmedlingsorgan med i huvudsak regionalteller branscimässigt avgränsade verksamhetsområden. Till denna kategori hör bl.a. . Smedbörsen i , och AC-Mekan iSkellefteå. ger dessutom ut ett rikstäckandeverkstadstekniskt bearbetningsi"egisler och svarar även för en intern-nordiskleverantörsbörs. och handelskamrama förmedlar förfrågningar frånutländska kunder. I likhet med företagareföreningsutredningen anserjag attstiftelserna bör ha en viktig uppgift när det gäller att i samarbete med nyssnämnda organ, centiala och regionala/lokala myndigheter, intresseorganisationerm. bidra till en utbyggnad och differentiering av näringslivet. Utnyttjandeav spridningseffekter från basindustrier, offentlig upphandling, leverantörsbörseroch förmedlingsorgan av olika slag är exempel på vägar, längs vilka detta målbör kunna nås. Stiftelserna bör också t. ex. genom information, rådgivning ochutbildning, söka åstadkomma en allmän höjning av underleverantörernaskompetens. Välutvecklade underleveranssystem innebär normalt enrationell arbetsfördelning mellan företagen inom en viss region eller bransch.Det Prop.1977/78:40 172 betyder inte bara ett rimligt utnyttjande av tillgängligaresurser från föie-tagsekonomisk synpunkt, utan också att den totalttillgängliga arbetskraften utnyttjas på ett mer effektivt sätt än omproduktionen är koncentrerad till ett relativt fåtal stora enheter. Sådanasystem skapar också förutsättningar för en längre driven specialisering. Dettai sin tur driver fram eller stimulerar till utbyggnad av nyaunderieveranssystem. Som flera remissinstanser har framhållit, får det dockinte bli fråga om att enbart flytta en underleverans från ett län till ettannat. Det gäller att fånga upp de outnyttjade expansionsmöjligheter som finnsi länens näringsliv. För att ett samhälleligt stöd inom underleveransområdetskall bli effektivt måste det enligt företagareföreningsutredningensuppfattning omfatta en hel serie av åtgärder inordnade i ett gemensamt program.Jag delar denna uppfattning. Med de variationer som från region till regionbedöms erforderliga bör programmet sålunda syfta till att med stiftelserna sombas få till stånd ett vidgat och fördjupat samarbete mellan beställare ochleverantörer. Detta samarbeie bör inte bara ta sikte på att uppnå förbättradekommunikationer mellan parterna, utan framför allt på att uppnå en successivförbättring av underleverantörernas kompetens och förmåga att ta på sig alltstörre och mera komplicerade arbetsuppgifter, dvs. att göra företageneffektivare.