prop · G103181 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt hans mening var det därför rationellt att beslut beträffandeotvistiga deklarationer och ärenden om småbelopp liksom frågor av rent tekniskoch formell natur avgjordes som enmansmål av ordföranden efter förberedelse avgranskaren. Skatieutskotieitillstyrkte förslaget och beslutade i enlighet härmed. Prop.1977/78:181 100 Sammanträden, närvarorätt och proiokollföring Utredningenanser alt tid och plats för taxeringsnämndens sammanträden liksom nu börbestämmas av ordföranden. Föreskrifteni 61 § 1 mom. om att ordföranden på lämpligt sätt skall underrätta deskattskyldiga inom taxeringsdistriktet tillämpas f. n. i regel så allmeddelande om sammanträdena genom försorg anslås hosmyndigheten. Utredningen föreslår att föreskriften slopas och alt i ställetskyldighet införs för ordföranden att underrätta även lokal skattemyndighet.Enligt utredningen tillgodoser man därigenom de skattskyldigas intresse av attpå ett enkelt sätt få kännedom om sammanträdena. Enligtprincipbeslut bör suppleant ha rätt atl närvara vid taxeringsnämndenssammanträden utan att förfall för ordinarie ledamot föreligger. Underrättelseom sammanträde föreslås därför skola sändas till suppleanterna. Suppleant skallinte ha rätt atl delta i beslutet såvida han inte ersätter ordinarie ledamot. Föredragandetjänstemun skall enligt utredningen inte vara ledumot i nämnden och såledesinte få deltu i nämndens beslut. Föredraganden föreslås dock få rätt all deltai nämndens överläggningar. Utredningen föreslår vidare att den som ulan attvara föredragande verkställt taxeringsrevision skall få rätt att närvara vidhandläggning av ärende som berörs av revisionen. Dessutom föreslås uttryckligabestämmelser om närvarorätt för sakkunnig i fråga om ärende som hanbiträtlnämnden med samt för skattskyldigs ombud eller biträde.Taxeringsrevisorn och den sakkunnige föresläs även få rätt att delta i nämndensöverläggningar. Denuvarande bestämmelserna i 63 § om skyldighet för ordföranden alt skriftligenange skiljaktig mening samt rätt för övriga ledamöter och sakkunnig atl anförareservation mot nämndens beslut eller låta anteckna avvikande mening tillprotokollet föreslås också ändrade. Förslaget innebär alt de som får delta inämndens överläggningar även skall ha rätt att anmäla "från beslutetskiljaktig mening". Uttrycket har valts för att även sådan mening skallomfattas av den i 18§ förvaltningslagen (1971:290) givna föreskriften att part,om det är uppenbart alt beslutet går honom emot, skall underrättas bl. a. om"skiljaktig mening som antecknats i protokoll eller annan handling".Skiljaktig mening föreslås skola avfattas skriftligen och avges senast en veckaefter sammanträdel. Den nuvarande föreskriften om att skiljaktig mening skallantecknas i protokollet föreslås med hänsyn till föreskriftens ordningskaraktäröverflyttad lill TK. Utredningenkonstaterar att det från olika håll har förts fram önskemål om alt det inämndens protokoll skall las in uppgift om vilka taxeringar som behandlats vidvissl sammanträde. Därigenom skulle det av protokollet kunna utläsas vilkaledamöter som deltagit i beslut rörande viss skaltskyldigs taxering. Attföreskriva atl protokoll skall upprättas särskilt för varje Prop.1977/78:181 101 sammanträdemedför dock enligt utredningens mening ett omständligt och i onödan tyngundearbete. Dokumentation av vilka som fattat beslut i visst ärende skulle i ställetkunna ske genom att anteckning görs på deklaration eller annat beslutsunderiagom vid vilket sammanträde beslut fattats. Härigenom skulle man via protokolletsuppgifter om närvaro vid olika Sammanträden vid behov kunna konstatera vilkasom deltagit i beslutet. Utredningenfinner dock alt även ett sådani förfuringssält innebär ett merurbete uvrelutivt ringu värde. Utredningen unser det därför tillräckligt att nämndensbeslut dokumenteras genom ordförandens på deklarationen. Lagteknisktsett föreslås inte några ändringar av bestämmelserna om proiokollföring i 61 §I mom. Den nuvarande föreskrifien om att protokoll skull föras i erforderiigomfattning slår alltså kvar. Närmare bestämmelser om proiokollföring bör enligtutredningen tas in i TK. Principenvid utformningen av delegalionsreglerna bör enligt utredningens uppfattningvara atl ordföranden ensam skall avgöra endast sådana ärenden därlekmannainfiytande och lokalkännedom kan antas vara ulan egentlig betydelse. Såsnart det föreligger tveksamhet i rättsligt eller materiellt avseende hur enfråga bör bedömas, skall frågan alltid avgöras av hela nämnden. Utredningenanser dock atl det i likhet med vad som gäller för skatterätten skall finnas enkompletterande regel om att deklarationsavvikelser på högst . alllidskall få beslutas uv ordföranden ensam. För att få enhetlighet itaxeringsarbelet bör ordförandens rätt att besluta ensam inte vara beroende avnämndens delegation. Utredningen föreslår därför - i motsats till vad somföreslagils i - att ordförandens rätt alt besluta ensam skrivs ini TL. Föreskrifterna härom föreslås utformade efter förebild av föreskrifternaom domförhet i 5 och 6 §§ lagen (1971:52) om skatterätt, fastighetstaxeringsrättoch länsrätt. Förslaget innebär atl laxeringsnämnd är beslutför med ordförandenensam vid 1) beslut som icke innefattar prövning av ärendet isak, 2) beslut om taxering utan avvikelse frånsjälvdeklaration eller annan av den skattskyldige till ledning för egenlaxering avlämnad uppgifi, 3) beslut om taxering med avvikelse frånsjälvdeklaration eller annan av den skatlskyldige lill ledning för egentaxering avlämnad uppgift, om avvikelsen uppgår till högst . 4) beslut om rättelse av tidigare beslut, som lill följdav skrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåller uppenbaroriktighei samt 5) avgörande av ärende i vilket saken är uppenbar. Somallmän förutsättning för ordförandens rätt atl besluta ensam skall vidareenligt förslaget gälla atl del inte är påkallat av särskild anledning altärendet prövas av fullsutien nämnd. Prop.1977/78:181 102 Någonändring av gällande krav på antal närvarande ledamöter för att nämnden skallvuru beslutför föreslås inte. Däremot föreslås alt omröstningsreglerna ändrusså utt ordföranden får utslagsrösl i samtliga fall när det föreligger likaröstetal för skiljaktiga meningar i nämnden. Utredningen anser alt anledningsaknas att i detta avseende ha en annan princip än i skatterätt. Dekommun- och landstingsvalda ledamöterna har f n. inte någon given rätt alt fåta del av självdeklarationerna. Endast de som utses därtill av nämnden fårenligt 50 § TL granska deklarationerna. Utredningenkonstaterar att ursprunget lill bestämmelserna om begränsning av ledamöternasrätt alt ta del av innehållet i självdeklarationerna, torde ha varit en farhågaatt enskilda ledamöter tog del av handlingarna endast för atl tillfredsställasin nyfikenhet eller av andra taxeringsarbelet ovidkommande skäl. Utredningenpåpekar att JO i yttrande över 1976:1 har ifrågasattom inte taxeringsnämndens samtliga ledamöter bör få ta del av innehållet isjälvdeklarationerna. JO anför bl. a. att en ordförande torde kunna förhindraatt deklarationer granskas av ren nyfikenhet även utan uttryckligt lagstöd.Utredningen delar JO:s uppfattning och föreslår att bestämmelserna i 50 §ändras så att ledamot får ta del av deklaraiionsmaterialet. skall nämnden vidare kunna påverka taxeringsarbetet genom atthemställa om ytterligare utredning av visst ärende, innefattande även revision.Utredningen är medveten om att detta kan innebära vissa problem eftersomnämnden inte förfogar fritt över granskningspersonalen på lokal skattemyndighetoch länsstyrelse. Huruvida en begäran från nämnden om komplettering avutredningen i ett ärende genom granskningsmans försorg kan effektueras blir enprioriterings- och resursfråga som i sista hand får lösas av arbetsledare hosmyndigheten. Kan begärd utredning inte görus återstår möjligheten att anmälaärendet för efiergranskning. Samrådmellan taxeringsnämnderna m. m. Bestämmelsernai 66 § om förtursbehandling av vissa taxeringsärenden och om nämndensskyldighet att i vissa fall samråda med och underrätta andra berördataxeringsnämnder föreslås också ändrade. Ändringarna motiveras till en del avutredningens förslag att all taxering av en skattskyldig skall ske i en endanämnd. Sålunda införs en allmän skyldighet för sådan nämnd att inhämtaupplysningar för laxeringen medan de nuvarande föreskrifierna om samråd ochunderrättelseskyldighet mellan nämnderna i sådana fall slopas. I huvudsakbetingas dock ändringarna av atl de nuvarande föreskrifterna anses vara avordningskarakiär. Dessa föreskrifter föreslås skola utgå. Prop.1977/78:181 103 a. bestämmelsen om att taxeringar a v skattskyldiga, vars besvärskall prövas av mellankommunala skatterätten skall behandlas med förtur. Utredningenpåpekar alt huvudregeln om den betydelsefulla skyldigheten för entaxeringsnämnd att underrätta annan nämnd om förhållande som kan påverkataxeringen f. n. finns i TK. Underrättelseskyldigheten enligt 66 § är,exemplifieringar av den generella underrättelseskyldigheten enligt TK. Redan pågrund härav ter det sig enligt utredningen oegenlligt att huvudregeln finns iTK. Utredningen föreslår att denna regel förs över till TL och tas in i 66 §. Sammanträden,närvarorätt och proiokollföring Utredningensförslag om suppleants närvarorätt lämnas utan erinran av fiertaletremissinstanser. Flera av de remissinstanser som har uttalat sig i fråganställer sig dock tveksamma till att suppleanterna skall närvara vid nämndenssamtliga sammanträden. En sådan ordning anses innebära alt arbetet i nämndenblir tungrott. Avdenna mening är bl. a. i . anser attäven om suppleant bör ha rätt att närvara vid sammanträde utan att förfallföreligger för ordinarie ledamot, bör inte för den skull skyldighet föreliggaalt - förutom till första sammanträdet - sända underrättelse om sammanträdetill alla suppleanter. Nämnderna kan enligt annars bli för storaoch ohanterliga. Liknande synpunkter anförs av bl. a. iKopparbergs län. FORanser att det skulle bli betungande att underrätta även suppleanterna om variesammanträde, åtminstone om tid för sammanträdena bestäms successivt och inte ien längre serie. Suppleanternas behov av uppgift om sammanträdena bör kunnatillfredsställas genom förfrågan hos eller den lokalaskattemyndigheten varför underrättelseplikten för ordföranden bör utgå. Förslagetom närvarorätt för föredragande, sakkunnig och laxeringsrevisor berörs av ettmindre antal remissinstanser. De som tar upp frågan är tveksamma elleravvisande lill förslaget atl sakkunnig och revisor skall ha rätt alt närvaraäven vid nämndens överläggningar. Länsstyrelseni ifrågasätter om det kan vara förenligt med berättigade krav pårättssäkerhet att den som utan atl vara föredragande verkställttaxeringsrevision samt sakkunnig ges rätt att närvara vid taxeringsnämndensöverläggningar i ärende som de handlagt. Enligt synes det befogatatt revisors och sakkunnigs närvarorätt begränsas till en rätt all företräda lämna upplysningar. Liknande synpunkter anförs av länssiyrelseni . 1977/78:181 104 Länsstyrelseni anser att förslaget atl den som varit sakkunnig ellerverkställt taxeringsrevision skall få delta i nämndens överiäggningar och ävenha rätt att få avvikande mening antecknad till protokollet, strider motprocessuell praxis. Enligt mening bör inte någon som harverkställt taxeringsrevision få delta i eller närvara vid överiäggningarna.Detta gäller både då revisionen utförts av en från den granskande myndighetenfristående revisor och då deklarationsgranskaren -föredraganden själv utförtrevisionen. Det måste föreligga garantier för alt taxeringsnämndens beslutendast grundas på omständigheter som delgetts den skattskyldige. Ävenkammarrätten I vänder sig mot förslaget till reglering av rätten attnärvara vid taxeringsnämndens sammanträde och anser att det i en del hänseendenär otillfredsställande. Enligt kammarrätten beror detta närmast på atl man förtsamman bestämmelser på ett sådant sätt att momentet fått karaktären av ettslags förhandlingsordning. 1 fall då skattskyldig, kanske med sakkunnig som hananlitat, kommit till nämndens sammanträde synes det stötande om nämndensgranskningsman och dess sakkunnige får sitta kvar medan den skattskyldige och,i förekommande fall, hans expert måste avlägsna sig inför överiäggningarna.Eftersom den skatlskyldige inte kan få vara med vid överläggningen till beslut,anser kammarrätten att problemet bör lösas på det viset att inte hellernämndens granskningsmän och sakkunniga får delta i överläggningarna när"förhandling" med skatiskyldig ägt rum. Även om det inte sticker iögonen på summa sätt står det enligt kammarrätten i dålig samklang med denviktiga kommunikationsprincipen utt tuxeringsnämndens expertis över huvud tagetfår delta i nämndens överläggningar. Del händer lätt, påpekar kammarrätten, allbeslut kommer alt grundas på material som skattskyldig inte fått reda på. Förslagetom rätt alt anteckna skiljaktig mening berörs av ett fåtal remissinstanser ianslutning lill frågan om närvarorätt vid nämndens sammanträden. Några av deinstanser som motsätter sig att sakkunnig och revisor skall få rätt att delta inämndens överläggningar avvisar sålunda i konsekvens härmed förslaget att dessaskall ha rätt att anteckna skiljaktig mening till protokollet. Utredningensståndpunkt att man inte bör införa skyldighet alt dokumentera vilka ledamötersom deltagit i ett beslut rörande viss skaltskyldigs laxering har mött kritikfrån några håll. Sverigesadvokatsamfund delar inte utredningens uppfattning att framtagande av sådanauppgifter innebär ett merarbete av relativt ringa värde. Urrättssäkerhetssynpunkt måste krävas att en skattskyldig skall kunna få vetavilka ledamöter som deltagit i beslut om hans taxering. Även för en ledamotmåste det vara av stort intresse atl ha en överblick över vilka taxeringsbeslutsom han deltagit i. Samfundet kan inte heller finna att en dokumentation av sådanauppgifter skulle vara särskilt betungande för nämnden. 1977/78:181 105 JOkan inte heller dela utredningens uppfattning i denna fråga. Den nyaregeringsformen och instruktionen för JO medför alt taxeringsnämnderna numerastår under JO:s tillsyn. Det blir därför enligt JO nödvändigt attdokumentation finns om vilka ledamöter som deltagit i beslut rörande vissskatiskyldig. Länsstyrelseni anser atl förfarandet när den skattskyldige företräder införnämnden kan sägas vara en förenklad form av den muntliga förhandling, somförekommer inom skalteprocessen och som på lämpligt sätt skall dokumenteras.Länsstyrelsen finner del vara väsentligt från bl. a. rättssäkerhetssynpunkt attvad som förekommer vid skaltskyldigs företräde inför taxeringsnämnd antecknas ideklarationen eller på därvid fogad bilaga. Förslagetatt ordföranden ensam skall få avgöra vissa ärenden tillstyrks eller lämnasutan erinran av fiertalet remissinstanser. Den föreslagna ändringen avomröstningsreglerna lämnas ulan erinran av remissinstanserna. RR V, iVärmlands län, lokala skattemyndigheten i fögderi och /SR hörtill de remissinstanser som tillstyrker utredningens förslag om ordförandensbeslutanderätt. Blandde remissinstanser som uttalar sig i frågan finns vidare företrädare för såvälen längre gående befogenhet för ordföranden atl besluta ensam än vadutredningen förordat som för en mer begränsad beslutanderätt. Det är främst itvå avseenden som meningarna går isär. Det gäller besluten i fall däravvikelsen uppgår till mindre belopp eller där saken är uppenbar. Tillden grupp som förordar en mer omfattande rätt för ordföranden att besluta ensamhörbl. a. i . är för låg och föreslår att den höjs till . Avsamma mening är lokala skattemyndigheterna i och och . Från flera håll påpekas därvidatt en sådan höjning innebär all beloppsgränsen kommer att sammanfalla med denbeloppsgräns som f n. gäller för atl skattetillägg inte skall påföras på grundav att avvikelsen anses som ringa belopp. Ävenlokala skattemyndigheterna i uttalar sig för en höjning avbeloppsgränsen. Del gör också i . Länsstyrelsenanser att det med hänsyn till penningvärdets förändringar är mer praktiskt attanvända basbeloppet som grund för beräkning av denna beloppsgräns.Länsstyrelsen föreslår atl gränsen sätts vid av basbeloppet. Länsstyrelseni ifrågasätter värdet av att i lagtexten anges viss beloppsgränsunder vilken deklaraiionsavvikelse får beslutas av ordföranden ensam. 1 ställetbör enligt inskrivas att sådan befogenhet 1977/78:181 106 tillkommerordföranden beträffande beslut om avvikelse från deklaration där fråga aromringa belopp. Vid erinran mot av ordföranden ensam fattat beslut bör ärendetdock föredragas i nämnden. All beslut fulluls av ordförunden ensum bör enligtlänsstyrelsen utmärkus genom markering på deklaration eller taxeringsavi. Någraremissinstanser intar en tveksam inställning till utredningens förslag. Föreningen som ifrågasätter om intedelegationsrätten bör förbehållas taxeringsnämnden. Liknande synpunkter anförsav i . Länssiyrelseni ifrågasätter om inte en ledamot av taxeringsnämnden börgranska även de deklarationer, där ordföranden föreslås få rätt atl ensamavgöra taxeringsärendel. Det får enligt mening principielltanses mindre lämpligt att ett stort antal deklarationer behandlas ulan alt devalda ledamöterna i taxeringsnämnden har möjlighet till insyn och inflytande.Om erinringar inkommer mot beslut som fattats av ordföranden ensam skallärendet enligt ovillkorligen föredras i nämnden. Kammarrätteni delar uppfattningen alt det är lämpligt och praktiskt med en regel,som ger ordföranden rätt att ensam besluta om avvikelse från deklarationen iangivna hänseenden, om det inte av särskild anledning är påkallat att ärendetprövas av fullsutien nämnd. Kammarrätten frågar sig emellertid vilkakonsekvenserna blir om ordföranden överskrider sina befogenheter i dessahänseenden och anser att denna fråga bör närmare utredas och övervägas innan enkompetensregel för ordföranden i enlighet med förslaget införs. Kammarrätteni anser alt förslugel att lulu ordförunden ensum besluta om deklarationsavvikelserom högst . i och för sig är väl ägnat att åstadkomma arbetsbesparing,särskilt om det kan antas att en stor del av de skattskyldiga kommer uttomfattas av sådana beslut. Emellertid kan förslaget i dennu del enligtkummairäitens mening få till följd all orikliga taxeringar åsäits. Exempelviskun en deklurution - som utåt förefuller unmärkningsfri - vid jämförelse medvud som kan vuru känt om den skultskyldiges fuklisku inkomst- ochförmögenheisförhållunden visu sig behäftud med mer eller mindre allvarligabrister. Den pruktisku möjligheten utt göru sådunu jämförelser torde minskuuvsevärt om deklurutioner undundras taxeringsnämndens bedömande. Länsstyrelseni anför att om allmänhetens förtroende för taxeringsnämndernaskall bevaras och stärkas, synes del myckel värdefullt atl en skattskyldig istörsta möjliga utsträckning kan räkna med alt sakfrågor, därhän haren annanuppfattningän ordföranden, blir föredragna i nämnden. Länsstyrelsenifrågasätter därför lämpligheten av alt ge ordföranden en så stor befogenhet iärenden i vilka "saken är uppenbar". I vart fall synes en begäran avden skattskyldige att fråga om avvikelse (med .) från hansdeklaration skall prövas av fullsutien nämnd uttryckligen böra anges som sådansärskild anledning som påkallar sådan prövning. Prop.1977/78:181 107 vidareatl med uttrycket "högst ." bör avses vurje avvikelse från endeklaration med delta belopp och inte nettoeffekten av höjningar ochsänkningar. Fleraremissinstanser anser alt ordförandens rätt att besluta ensam bör begränsas iförhållande till utredningens förslag. Länsstyrelseni Skaraboigs län vänder sig mot förslaget att ordföranden skall ha rätt altbesluta ensam i fråga om deklarationsavvikelser om högst . Länsstyrelsenanser för sin del att varje avvikelse i sakfråga från deklarationen som ärtill den skattskyldiges nackdel bör föredras i nämnden. Någon nämnvärd ökningav nämndens arbete innebär detta inte, eftersom granskningsarbeiet - enligtden ambitionsnivå som utredningen anger och som biträder ~ måsteinriktas på väsentligheter och på att småfel i deklarationerna lämnas utanändring. Länsstyrelseni län är av den bestämda uppfattningen atl alla avvikelser sominnebär någon form av bedömning skall föredras inför nämnden oavsett denbeloppsmässiga storleken och att ordföranden själv skall få avgöra endast renttekniska rättelser. Enligt uppfattning kommer nämnden annarsatt bli bortkopplad i alltför stor utsträckning. Om den av utredningenföreslagna modellen skulle accepteras måste enligt i vart fallsamtliga erinringar mot preliminära beslut föredras inför nämnden. Kammarrätteni Göieboig ifrågasätter om det är lämpligt att låta ordföranden besluta ensami fall av otvistiga deklarationer. Frågan i vad mån en deklaration över huvudlaget är tvistig eller ej, bör avgöras av fullsutien nämnd. Ordförandens rättatt besluta ensam bör därför inte sträcka sig längre än till fall då fråga ärom tekniska eller formella rättelser. Även mindre ändringar av materiell naturbör således enligt kammarrätten tas upp i nämnden. Förslagetalt de kommun- och landstingsvalda ledamöterna skall få rätt att ta del av deklarationsmaterialetlämnas utan erinran av så gott som samtliga remissinstanser. och anser dock att de valda ledamöternas granskningsrättäven i fortsättningen skall vara begränsad. Samrådmellan taxeringsnämnderna m. m. Förslagentill ändring av bestämmelserna i 66 § om nämndernas underrättelseskyldighethar föranlett ett fåtal påpekanden. Länsstyrelseni anser alt den föreslagna skyldigheten att underrätta annanmyndighet inte synes kunna åläggas taxeringsnämnd. Skyldigheten bör enligtlänsstyrelsens mening snarare åvila lokal skattemyndighet eller eventuelltlänsstyrelsen. Liknande synpunkter anförs av länssiy- 1977/78:181 108 relseni som dessutoni påpekar utt summa synsätt torde kunnaläggas på bestämmelsen om skyldighet att inhämta upplysningar i vissl fall. Ävenlänssiyrelsen i anser atl skyldigheten atl underrätta annanmyndighet bör läggas på dem som biträder nämnderna, dvs.grunsk-ningsmyndigheternu. delar inte utredningens uppfattningatt bestämmelserna är uv sådan valör alt de bör tas in i TL. Även länsstyrelseni framhåller atl bestämmelserna närmast synes ha karuktären uvordningsföreskrifter som bör tus in i TK. finner anledning att avvika från skattskyldigssjälvdeklaration skall den skattskyldige få tillfälle atl yllra sig innannämnden beslutar om taxeringen. Detta går i praktiken till så aU denskattskyldige i vanligt brev tillställs meddelande om s. k. ifrågasattavvikelse. Sådant meddelande är dock inte nödvändigt när del gäller felräkning,misskrivning eller annat uppenbart förbiseende eller när yttrande av denskallskyldige annars uppenbariigen inte behövs tor utt bedöma frågun (65 § TL). alt inte följa självdeklarationen vid taxeringen skallavvikelsen och skälen därför antecknas på deklarationen. Den skattskyldigeskall vidare underrättas härom. Sådan anteckning resp. underrättelse skallockså göras i fråga om avvikelse från annan uppgift eller upplysning som denskattskyldige har lämnat till ledning för sin taxering. Har skattskyldig, sominte lämnat deklaration, åsatts taxering skall han i regel också underrättas(69 § 1 mom. TL). Underrättelsen-s.k. slutligavvikelse-skall undertecknas av ordföranden och sändas lill denskattskyldige i rekommenderat brev (69 § 4 mom. TL). slutliga beslut om avvikelse ofta överensstämmer med den ifrågasattaavvikelsen skrivs rutinmässigt de båda underrättelserna ut på ettblankettset med tre blanketter, varav en bevaras i deklarationen. Taxeringsnämndenkan ompröva sitt beslut även sedan underrättelse om slutlig avvikelse har säntsut. I sådant fall skall ny underrättelse sändas till den skatlskyldige. Därianges i vilket avseende den tidigare underrättelsen inte gäller (69 § 3 mom.TL).