prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — Reglerna i avbetalningsköplagen går framförallt ut på att hindra all köparen drabbas av alltför stränga påföljder vidförsummelse att fullgöra de skyldigheter som avtalet ålägger honom samt på attgarantera honom en rimlig ekonomisk uppgörelse med säljaren om han inte förmårfullfölja köpet, Lagen reviderades , En av de mest betydelsefullaändringar som då gjordes var att lagens tillämpningsområde utvidgades lill attomfatta alla avbetalningsköp. hade den gällt endast för köp däravbelalningspriset ej översteg . Till stöd för denna uividgning avlillämpningsområdel anfördes vid revision bl, a, intresset av alt ävenkapiialsvaga småföretagare erhöll det skydd som lagen ger, Avbetalningsköplagengäller enbari för den form av kreditköp, avbetalningsköp, som närmaredefinieras i lagens t S- Där uppställs bl. a. det kravet för lagenstillämplighet att säljaren skall ha förbehållit sig ägande- elleråtertaganderätt lill del försålda godset, Detbetalningsköp utan sådant förbehåll- i det följande benämnt förbehåll om återtaganderätt - faller alltså inteunder lagens skyddsregler. Inte heller omfattar tagen sådana särskilda former Prop.1977/78:142 47 avköpkredit som har utvecklats , exempelviskontokortskrediter och olika varianter av s, k, låneköp. Vidare är lagentillämplig endast på köp av tösöre (vara). Motbakgrund av den utveckling av bl, a, nya kreditköpsformer som hade ägl rumtillsattes kreditköpkommittén (Ju 1971:05) för alt utreda den rättsligaregleringen av avbelalningsköp och andra former av konsumtions-kredit m. m.Kommittén tog sig först an konsumentområdet och lade fram betänkandet(SOU 1975:63) Konsumentkreditlag m, m. Detta har i väsentliga delar legat tillgmnd för den antagna konsumentkreditlagen (1977:981),som träder ikraftden Ijanuari 1979(prop, 1976/77:123, LU 1977/78:5, rskr 25). Konsumentkreditlageningår som ett led i den lagstiftning till skydd för konsumenterna som hargenomförts . Genom lagen har tagils ett nytt grepp på uppgiftenatt ge kredittagarna ett rimligt skydd mot alltför ogynnsamma avtalsvillkor.Medan avbetalningsköplagen gäller endasl fören särskild form av kreditköp,omfattar konsumentkreditlagen alla former av kredit. 1 gengäld är lagenstillämpningsområde begränsat till konsumentkrediter, dvs. krediter som äravsedda huvudsakligen för enskill bruk och som lämnas, erbjuds eller förmedlastill konsument av näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. Såviii gällerkonsumentkredilerna innehåller lagen en uttömmande reglering beträffande bl. a.sådana avbetalningsköp som har omfattats av avbetalningsköplagen. Konsumentkreditlagenmedför sålunda en väsenilig inskränkning av tillämpningsområdet föravbetalningsköplagen. Denna skulle i fortsättningen gälla endasl förbi,a.avbetalningsköp där säljaren är privatperson och köparen näringsidkare, därbåda parter är privatpersoner - förutsatt att krediten inte förmedtas avnäringsidkare som ombud för krediigivaren-eller där båda parter ärnäringsidkare. hade lagt fram sina förslag beträffande konsu-menikrediternaåterstod av dess uppdrag bl. a. alt utreda behovet av en särskild avbetalningsköplagmed det angivna tillämpningsområdet. En fråga som därvid aktualiseradesvar huruvida den lagstiftning som hade föreslagits för konsumentområdet isjälva verket borde utsträckas till alt gälla även utanför delta område.Kommittén hade i sitt betänkande själv pekat på att i vart fall en detnäringsidkare såsom kredittagare kunde ha samma behov av skydd somkonsumenterna. Vidare framhölls i proposilionen med förslag tillkonsumentkreditlag m. m. (prop, 1976/77:123 s. 81) att en fråga som borde övervägasi det fortsatta utredningsarbetet var humvida det fanns behov av särskildaregler till konsumenternas skydd vid förvärv på kredii av bl.a, tiänster,Konsumentkreditlagens regler om kreditköp gäller nämligen endasl vid köp avvaror. Införarbetet med dessa och en del andra återstående delar av utredningsuppdragetombildades kreditköpkommitién till en enmansutredning som erhöll biträde avexperter och sekreterare, kreditköpulredningen. Prop.1977/78:142 48 nui betänkandet (SOU 1977:24) Näringsidkares avbetalningsköp m. m, redovisat sinaöverväganden beiräffande bl, a, berörda frågor. Utredningen har settspörsmålet om avtjetatningsköptagens framtid som sin mest väsentliga uppgift, Ibelänkandel läggs fram förslag till en ny avbetalningsköplag som föreslåsersätta den nuvarande och gälla avbetalningsköp som inte omfattas avkonsumentkreditlagen, 4.1.2TUlämpning i näringsidkarförhåtlanden av vissa beslämmelser I konsumentkreditlagen Utanförkonsumentkreditområdet är det utan ivekan kreditavtal med näringsidkare på bådasidor som är av den största prakliska betydelsen. Mina överväganden i detföljande kommer därför i princip att ske med utgångspunkt i dennapartskonstellation. Detta överensstämmer med vad som har skell i betänkandet.Jag kommer senare att särskilt la upp frågan om behandlingen av andrapartsförhållanden som tigger uianför konsumentkre-ditområdel. Avdet faktamaterial som utredningen har redovisat i betänkandet framgår attavbetalningsköpet alhjämi spelar en betydelsefull roll då näringsidkare skallskaffa utrustning för rörelsen. Delta gäller särskilt beträffande kapitalsvagasmåföretagare. På grund härav finner jag det för min del klart alt det inte kankomma i fråga att för näringsidkarförhållanden avskaffa del skydd somavbetalningsköplagen f n. skänker köparen. De frågor som är aktuella gälleri stället om näringsidkarens slällning när han uppträder som kredittagare börförbättras samt om det i övrigi är påkallat all i vidgad utsträckning ingripamed lagstiftning rörande kredit i näringsidkarförhållanden, 1 likhei medutredningen finner jag det ändamålsenligt att dessa frågor övervägs motbakgrund av den tillkomna regleringen i konsumentkreditlagen, 1 konsumentkreditlagen harinförts bestämmelser som föreskriver viss informationsplikt för näringsidkarevid marknadsföring av konsumentkrediter. Näringsidkare är sålunda skyldig attlämna information om den effektiva räntan för krediten. Är det fråga om kreditför förvärv av särskild vara, tjänst ellerannan nyttighet, skall ävenkreditkoslnaden i kronor saml kontantpriset anges. Informationen är avsedd attge den som överväger att utnyttja kredit ett bättre beslutsunderiag. Kravet påen öppen redovisning av kostnaderna för olika krediter torde därjämte kunnamedverka titt att hålla dessa kostnader nere. Bestämmelserna ominformationsplikt gäller i princip för alla slags konsumentkrediter. En annan nyhet ikonsumentkreditlagen är att det för kreditköp, bl. a. sedvanligaavbetalningsköp, uppställs krav på en kontantinsats som normalt skall motsvaraminst av den köpta varans kontantpris. Kravet på kontantinsats ärbl. a. avsett att moiverka osund kredithandet. Lagen innehåller vidarebeslämmelser som är avsedda att begränsa användningen 1977/78:142 49 avförbehåll om återtaganderätt vid kreditköp - dvs. användningen av det vanligaavbetalningsköpet - till köp som avser varor med ett sådant andrahandsvärde attde typiskt sett är lämpade att utgöra säkerhel för kredit. Avsikten bakom dessabestämmelser är att återtaganderäiten skall komma till användning endast i falldå den kan fungera som en kreditsäkerhet i egentlig mening, genom attåtertagandet kan tillföra kreditgivaren ett ej obetydligt ekonomiskt värde.Såväl kravet på kontantinsats som de nu senast berörda bestämmelsernaunderbyggs med ett principiellt förbud för kreditgivare att efter återtagandeav vara kräva ut den skuld som eventuellt återstår. Kreditköpulredningenhar inte funnit skäl föreslå att de nu berörda reglerna i konsumentkreditlagenetter motsvarigheter titt dem skall ges tillämpning utanförkonsumentkreditområdet. En skyldighet för kreditgivare att tämna information omeffektiv ränta m. m. skulle enligt utredningen här fö en alltför begränsadpraktisk betydelse. Vad angår ett krav på kontantinsats framhåller utredningenbl. a. all de krediiköp som görs av näringsidkare normalt avser varor som ärnödvändiga för rörelsen. Utredningen har funnit det i allmänhet vara tillfördel för en näringsidkare att kunna köpa på kredit utan etter med endast tågkontantinsats. Förbehåll om återtaganderätt kommer enligt utredningen utanförkonsumentområdet mest till användning vid näringsidkares köp på kredit av dyravaror med belydande andrahandsvärde. Utredningensbedömningar i dessa hänseenden har biträtts av praktiskl laget samtligaremissinstanser. Även jag kan ansluta mig till utredningens slutsatser. Dettorde sålunda inte vara påkallat att införa lagbestämmelser rörande skyldighetatt lämna information om effekliv ränta m. m. för kredit som lämnas ettererbjuds titt näringsidkare. Man bör enligt min mening i allmänhet kunna utgäfrån att den kredittagare som handlar inom ramen för en affärsmässigtorganiserad verksamhet också skaffar sig kännedom om den verkliga kostnaden fören kredit. F. ö. torde informationsplikten i konsumentförhållanden få ensmittande effekt, så att för framliden även mindre erfarna näringsidkare blirmedvetna om vikten av korrekt och jämförbar information om kostnaderna förolika krediter. Sådan information torde därför i stor ulsträckning komma attlämnas, även om det inte påbjuds av uttryckliga lagregler. Jag avser dock att idet följande (avsnittet 4.6) förestå vissa bestämmelser som indirekt tordemedföra att tydtiga upplysningar om bl. a. kreditkostnaden alttid lämnas vidavbelalningsköp. Dehuvudsakliga överväganden som ligger bakom kravei på kontantinsats vidkonsumentkreditköp har knappast någon bärkraft när det gäller näringsidkareskreditköp för rörelsen. Oöverlagda imputsköp, föranledda av lockande krediterbjudanden,torde här inle förekomma i någon beaktansvärd omfattning. Däremot kan detgivetvis tänkas att ett krav på kontantinsats vid kreditköp i någon mån skuttekunna moiverka etablering och utbyggnad av 4 1977/78. 1977/78:142 50 företagmed otillräcklig ekonomisk grundval och minska antalet kreditköp som sedermerainte kan fullföljas. Såsom uiredningen har framhållit framstår emellertid ettkrav på kontantinsats inte som ett lämpligt medel alt komma tillrätta med sådanaproblem, i alt synnerhet som de torde ha aktualitet endast inom vissabranscher. Inte heller synes det påkallat alt med giltighet för näringsidkareskreditköp införa lagbestämmelser som begränsar användningen av förbehåll omåtertaganderätt titt att avse varor som är lämpade att utgöra säkerhet förkredit. Som framgår av vad utredningen har anfört torde de varor somnäringsidkare köper på kredit under förbehåll om återtaganderätt vanligen varaav sådan beskaffenhet att de uppfyller det angivna villkoret. Vad slutligen angårkonsumentkreditlagens principiella förbud för säljaren att efler återtagande avvara kräva ut köparens eventuella restskuld har detta en utpräglatkonsumentskyddande karaklär. Somjag har nämnt har regeln också ett visstsamband med kravet på kontantinsats och strävan att begränsa användningen avförbehåll om återtaganderätt vid konsumentkreditköp. Jag delar utredningensuppfattning att ett moisvarande förbud inte bör införas när det gälterkreditköp näringsiiJkare emellan. Till konsumentkreditlagensregler om kreditköp hör civilrältsliga bestämmelser om kredilköparensbefogenheter mot annan kreditgivare än säljaren i s. k. Irepartsförhåtlanden.Bestämmelserna lar sikte dels på den situationen alt kreditgivaren redan frånbörjan aren annan än säljaren,såsom vid låneköp och vissa kontoköp, dels på delfaltet att säljaren visseriigen är ursprunglig kreditgivare men sedermeraöveriåter etter pantsätter sin fordran mot köparen. var det vanliglatt köparen härvid genom en s. k. cut-offktausut skars av från rätten att motden nye kreditgivaren framställa invändningar som hänförde sig till köpet. Ibåda dessa situationer tillförsäkras köparen genom konsumentkreditlagen rättenatt mot den särskilde eller nye kreditgivarens krav på betalning göra gällandesamma invändningar på grund av köpet som han skutte ha kunnat rikta motsäljaren. Köparen har också rätt alt i vissa fatt kräva tillbaka betalning somhan har eriagt titt särskild etter ny kreditgivare. Till dessa regler anknyterett straffsanktionerat förbud för kreditgivare vid kreditköp att av köparen taemot växelförbindelse eller annat fordringsbevis som inskränker köparens rättalt framställa invändningar på grund av köpet mot godtroende förvärvare avbeviset. Kreditköpulredningen anseratt någon motsvarighet lill konsumentkreditlagens regler omirepartsförhåtlanden inte bör gälla utanför konsumentkreditområdet. mening kan det i näringsidkarförhållanden inte anses typiskt settoskäligt att vid låneköp o, d, kreditavtatet hålls åtskilt från köpeavtaleteller att i överiåtelse- och panisältningssituationer den nye kreditgivarenskyddar sig genom en cut-offklausut. Utredningen påpekar också bl, a, allbruket av växlar är allmänt godtaget i kommersiella förhållanden. Utredningensöverväganden i den nu berörda frågan har godtagits av Prop.1977/78:142 51 praktiskltaget samtliga remissinsianser. Föregendel vitt jag särskilt framhålla följande. Om en konsument ingår avtal omlåneköp och han får låna medel litl betalningen för den köpta varan av ensärskild kreditgivare på grund av överenskommelse mellan denne och säljaren,lorde konsumenten vanligen uppfatta säljaren som sin enda motpart. Det skullekunna verka både överraskande och stötande om han på grund av den formellaskillnaden mellan kreditavtatet och köpeavtalet skulle kunna tvingas att betalasin skuld titt kreditgivaren även om säljaren inte fullgjorde sinaförpliktelser enligt köpeavtalet. När säljaren själv ursprungligen lämnarkrediten torde konsumenten ofla inte vara medveten om all en överlåtelse ellerpantsättning av säljarens fordran mot honom till följd av en cut-offktausulskulle kunna försätta honom i motsvarande situation. Syftet medkonsumentkreditlagens regler om kreditköpares invändningsrätt mot särskildetter ny kreditgivare är att förhindra sådana överraskande och frånkonsumentsynpunkt föga rimtiga effekter som har berörts. Dehuvudsaktiga skäl som sålunda ligger bakom konsumentkreditlagens regler gör siginte alts på samma sätt gällande när köparen är näringsidkare. Den som självdriver rörelse får förutsättas vara förtrogen med vantiga konstruktioner förkreditgivning och finansiering och kunna inrätta sitt handlande därefter. påpekar är också användningen av växlar allmänt godtagennäringsidkare emellan. Pågrund av del anförda delar jag ulredningens uppfattning att det saknas skäl attbeträffande näringsidkarförhållanden vidta någon ändring av de rättsregler somf n, gäller i fråga om kreditköpares möjlighet alt mol särskild eller nykreditgivare framställa invändningar som gmndas på köpet. Inle heller finns detanledning att i näringsidkarförhåtlanden införa en rätt för köparen altåterkräva redan erlagd betalning från fristående kreditgivare etter attförbjuda användningen av växlar o, d, Defrågor som har berörts nu har avsett sådana regler i konsumentkreditlagen somsaknar motsvarighet i gällande avbetalningsköplag, Härulöver innehållerkonsumentkreditlagen emellertid bestämmelser i ämnen som regleras även iavbetalningsköplagen. Dessa bestämmelser gälter köparens rätt att genombetalning avsluta ett kreditköp samt kreditgivarens rätt att med stödav en s. k. förfalloklausut kräva betalning . Vidare regleras i båda lagarna,ehuru på olika sätt, tiltåltigheten av s. k. avräkningsförbehåll. En avsevärddet av konsumentkreditlagens bestämmelser om kreditköp gäller kreditköp medförbehåll om återtaganderätt, dvs. främst just det sedvanligaavbetalningsköpel. Härvidlag regleras i båda tagarna förutsättningarna för attett förbehåll om återtaganderätt skall få göras gällande vid köparensbelalningsdröjsmåt. Enligl konsumentkreditlagen är detta den enda grund som kanföranleda återtagande, Avbetalningsköplagen tillåter däremot Prop.1977/78:142 52 åleriagandeäven på andra grunder men reglerar inte närmare förutsällningarna härför. Bådalagarna innehåller därjämte bestämmelserom tillåtligheten av s, k,kopplingsförbehåll, regler om den ekonomiska uppgörelsen mellan parterna vidåtertagande samt bestämmelser om återtagande på exekutiv väg genom bl, a,handräckning. I det senare hänseendet gäller på grund av en hänvisning ikonsumentkreditlagen avbetalningsköplagens bestämmelser i avsevärd ulsträckningäven för konsumentkredilköpen. Såväl i konsumentkreditlagen som iavbetalningsköplagen föreskrivs att fordran på grund av köpet inte fårföranleda utmätning av vara som omfattas av återtaganderätt. Slutligen bör härnämnas att båda lagarna innehåller regler som syftar till att köparen viduppgörelse skatt få sin skuld till kreditgivaren reducerad, detta medhänsyn till att hela kredittiden ej utnyttjas. Utöver de nu redovisade reglernafinns i avbetalningsköplagen vjssa besiämmelsersom det inte har ansettspåkallat att överföra till konsumentkreditlagen. Som jag harslagit fast måste det skydd som gällande avbetalningsköplag ger åt köparen ivart fall i huvudsak behållas såvitt avser köp utanför konsumentkreditområdet,dvs. främst köp som sluts mellan näringsidkare. Det förslag till en nyavbetalningsköplag som kreditköputredningen har lagt fram uppfyller detta kravoch innebär härutöver vissa förbättringar av köparens ställning vidavbelalningsköp. Förslaget innehåller bestämmelser i alla de ämnen som jag nyssberörde och som f n, regleras såväl i konsumentkreditlagen som iavbetalningsköplagen. Terminologiskt och systematiskt har förslaget anpassatslitl konsumentkreditlagen. Innanjag går närmare in påutredningens förslag vill jag ta upp en fråga som aktualiseras avkonsumentkreditlagens vidsträckta tillämpningsområde såvitt gäller olika formerav kreditköp. Med kreditköp avses i konsumentkreditlagen köp av vara, vidvilket säljaren lämnar köparen anstånd med någon det av betalningen eller vidvilket någon det av betalningen erläggs med belopp som köparen får låna avsäljaren etter av annan kreditgivare på grund av överenskommelse mellan denneoch säljaren, Lagens regler om kreditköp omfattar därmed inte bara detsedvanliga avbetalningsköpel, dvs, delbetalningsköp med förbehåll omåtertaganderätt, utan även andra delbe-tatningsköp, köp där heta betalningenerläggs efter det att varan har utgivits samt olika former avtåneköp och kontoköp vid vilka kreditgivaren är en annan än säljaren. Motbakgrund härav kan ifrågasättas om reglerna utanför konsumentkreditområdet,såsom utredningen har föreslagit, bör begränsas titt att avse endaslavbetalningsköp i hittillsvarande mening. Del har emellertid inte underutredningsarbetet kommit fram att det utanför konsumentkreditområdet skulleföreligga något beaktansvärt behov av sådana regler för andra kreditköp änavbetalningsköp. Frågan har inte heller tagits upp vid remissbehandlingen avbetänkandet. Jag har därför funnit mig böra godta utredningens förslag all denlagstiftning som är i fråga skall inriktas på sådana avbetalningsköp somregleras i den nuvarande avbetalningsköplagen. Prop.1977/78:142 53 Förslagettill ny avbetalningsköplag bygger i huvudsak på förutsättningarna att parternai ett avbetalningsköp utanför konsumentkreditområdel normalt är mera jämbördigaän vad som ar fallet inom konsumentområdet samt att man bör kunna ställa högrekrav på den köpare som är näringsidkare än på en konsument när del gäller attta tillvara de egna intressena. En annan omständighet som har tillmättsbelydelse vid utformningen av utredningens förstag är att det vidavbetalningsköp näringsidkare emellan ofta rör sig om dyrbara varor och Storakrediter. Dessa utgångspunkter har medfört att förslaget i flera avseendeninnebär en något annan avvägning mellan parternas intressen iin den som harkommii till uttryck i konsumentkreditlagen. Utredningen har emellertidsamtidigt framhållit att olikheter mellan de båda regelkomplexen bör förekommaendast i den mån sådana skillnader är motiverade av särskilda hänsyn, 1förslaget har därför tagits upp inte bara det väsentliga ikonsumentkreditlagens terminologi och systematik utan även en del av delösningar i sak som den lagen innehåller, Förslagelhar i huvudsak fött ett välvilligt mottagande under remissbehandlingen, I vartfäll det stora flertalet remissinstanser har godtagit de angivna allmännautgångspunkterna för lagförslaget. Ävenjag kan ansluta mig till all dessa börbilda grundvalen för ny lagsliftning om avbelalningsköp utanförkonsumentområdet och att utredningens förslag i det väsentliga bör genomföras.För egin det vill jag emellertid tillägga att behovet av sakliga ändringar i nugällande avbetalningsköplag synes vara förhållandevis begränsat, Pågrund häravanserjag att de nya reglerna på vissa punkter, där en hel del remisskritik harförekommit, närmare bör anslutas till den nu gällande lagens ståndpunkt. Dettagaller bl, a. förutsättningarna för att säljaren vid köparensbetalningsdröjsmål skall fö göra gällande förbehåll om återtaganderätt och eneventuell förfalloklausul. I fråga om kopplingsförbehåll innebärutredningsförslaget att dessa i fortsättningen inte skall kunna komma tillanvändning. Även på denna punkt bör de synpunkler som har framförts underremissbehandlingen föranleda närmare anslutning till nu gällande regler. Päandra punkter åter har jag funnit att de nya reglerna bör utformas i närmareöverensstämmelse med motsvarande beslämmelser i konsumentkreditlagen.Härvidlag tänkter jag först och främst på reglema om reduktion avkreditkostnaden vid uppgörelse , där utredningens förslag får anses haförlorat aktualitet genom deti( lösning som valdes vid behandling avförsliiget till konsumentkreditlag. Vidare bör reglerna om köparens rätt attbetala och om förbud mot utmätning av vara, som köpts genomavbetalningsköp, för fordran på grund av köpet i högre grad än enliglulredningens förslag samordnas med motsvarande regler i konsumentkreditlagen. Denya reglersomjagsåtundaförestårbör.såsom utredningen harförordat, tas upp i ensärskild lag om avbetalningsköp som ersätter den som gäller. Som uiredningenvidare har föreslagit bör den nya lagen göras tvingande till 1977/78:142 54 Avtalsvillkor som inskränker köparens befogenheter eller förmånerenligt lagen bör alltså vara ogiltigt, 4.1.4Frågor om förhållandet mellan konsumentkreditlagen och en ny avbetalningsköplag iagavser att i de följande avsnitten närmare behandla de olika spörsmål beiräffandede nya reglernas utformning somjag nu har berört. vilt jagemellertid ta upp ett par mera principiella frågor som avser förhållandetmellan konsumentkreditlagen och en ny avbetalningsköplag. Somtidigare har framgått aktualiserades redan under det utredningsarbete som teddefram titt konsumentkreditlagen frågan huruvida vissa näringsidkare bordeomfattas av samma reglersom enligl konsumentkreditlagen gäller för konsumenter.Som exempel nämndes då fiskare, hantverkare och lantbrukare, Kreditköpulredningenhar nu närmare övervägt detta spörsmål men avvisat tanken på att ,särskitdaregler skulle gälla för en del näringsidkare såsom kredittagare. Dennaståndpunkt har godtagits av praktiskl laget samtliga remissinstanser och jagansluter mig för egen del till den. Jag vill härvid stryka under att de nyaregler om avbelalningsköp som föreslås, i likhet med den gällandeavbetalningsköplagen, tar sikte på att bland näringsidkarna skydda de särskillresurssvaga. Dessa torde nämligen ofla vara hänvisade till avbetalningsköpelnär det gäller att finansiera inköp för rörelsen, I praktiken innebär därförden nu föreslagna lagstiftningen en särreglering på kreditköpsområdet försådana näringsidkare som i fråga om skyddsbehov står konsumenlköparen nära, Ytteriigareen fråga som rör lorhållandet mellan konsumentkreditlagen och en nyavbetalningsköplag gäller huruvida de falt där kredit lämnas av privatperson -utan att detta sker genom förmedling av näringsidkare som ombud förkreditgivaren - bör hänföras under den ena eller den andra lagenstillämpningsområde. Problemet gälter i realiteten huruvida vissa av konsumentkreditlagensregler om kreditköp bör utsträckas titt att omfatta sådana fall.