prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — förslag till nyaoch ändrade regler för skyddsverksamheten ombord innebär i allt väsentligt enanpassning av reglerna i sjösäkerhetslagen till vad som föreskrivs iarbetarskyddslagen. De avvikelser som förekommer beror på sjöfartens speciellavillkor. Jagvill i detta sammanhang stryka under vad utredningen har anfört, att elt effektivtskydd raot ohälsa och olycksfall förutsätter ett väl fungerande skyddsarbetesom de ombordanställda är engagerade i. Elt sådant engagemang leder samridigttill förbättrat inflytande över arbetsmiljön för de anställda. Frågan om deanställdas inflytande i skyddsverksamheten ombord är enligt min mening avgrundläggande betydelse när det gäller att genomföra reformer påarbetsmiljöområdet. Utredningens förslag till nya lagregler förskyddsverksamheten ger enligt min mening det underlag som behövs för att kunnavidga de anställdas inflytande på arbetarskyddsonirådet. Isjösäkerhetslagen saknas en uttrycklig regel om samverkan mellan arbetsgivareoch arbetstagare i syfle att åstadkomma sunda och säkra arbetsförhållanden. Enbestämmelse av denna innebörd finns däremot i 39 §arbetarskyddslagen. Utredningenanför att det i förarbetena lill sjösäkerhetslagen uttalas att lagenssamverkansregler bygger på sararaa förutsättningar som gäller för motsvarandebestämmelser i arbetarskyddslagen. Någon avvikelse från samverkansreglernasallmänna målsättning enligt arbelarskyddslagen kan enligt utredningen inteanses ha varit avsedd. Utredningen föreslår därför att en särskild bestämmelseom samverkan mellan redare, annan arbetsgivare och ombordanställda för altåsladkorama sunda och säkra arbetsförhållanden införs i en ny 8 § i 3 kap.sjösäkerhetslagen. Förslagetatt införa en samverkansregel har lämnats utan erinran av remissinstanserna. Eftersoraarbetsgivare och arbetstagare kan förutsättas åstadkomma väsentligt bättreresultat i samverkan när det gäller att uppnå goda arbetsförhållanden börenligt min mening en allmän samverkansregel uigöra grunden för skyddsarbetetombord. Jag vill också erinra om den vikt samverkan i hithörande frågortillmäts av parterna på arbetsmarknaden. I det mellan SAF, LO och PTK ingångnaarbetsmiljö-avtalet sägs sålunda i den inledande paragrafen att arbetsgivareoch arbetstagare skall saraverka för alt uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö.Jag kan också erinra om den samverkan i arbetarskyddsfrågor som sedanåtskilliga år sker i ett gemensamt organ för redare och om- Prop, 1977/78: 55 44 deltar ocksåsjöfartsverket i detla arbete. Jag förordar således all en allmänsamverkansregel införs. speciell fråga om samverkan mellan flera arbetsgivare återkommer jag iavsnitt 5.4. Genom1973 års ändringar i arbetarskyddslagen stärktes skyddsombudens ställning iden lokala skyddsorganisationen på olika sätt. harlagt fram förslag till regler som till stora delar stämmer överens med reglernai arbetarskyddslagen. Utredningens förslag har i huvudsak mottagits positivtvid remissbehandlingen. Förslagen omfattar huvudfrågorna om tillsättande avskyddsombud och gemensamt skyddsombud för flera fartyg, om skyddsombudetsuppgifier och befogenheter och om skyddsombudels anställningstrygghet. Ensärskild bestämmelse föreslås dessulom om utbildning av skyddsombud. Till densistnämnda frågan återkomraer jag i ell senare avsnitt. Avde nämnda huvudfrågorna avser jag att inledningsvis behandla frågan omtillsättande av skyddsombud. Enligt 3 kap. 8 § sjösäkerhetslagen skall, om intesärskilt förhållande berättigar till undantag, på fariyg med minst femombordanställda ulses etl eller flera skyddsombud att företräda deombordanställda i frågor rörande sundhet och säkerhet i arbetet. Om del behövsbör skyddsombud ulses även på annat fartyg. Val av skyddsombud förrättas av deombordanställda. I motsats till vad som gäller enligt arbetarskyddslagen finnsingen hänvisning till medverkan av facklig organisalion. Utredningenföreslår, efter mönster från arbetarskyddslagen, att undantagsregeln slopasoch atl skyddsombud följaktligen skall finnas på alla fartyg med minst femombordanställda. Anledningen till att motsvarande bestämmelse iarbelarskyddslagen slopades var att förhållandena på de arbetsplatsersom kom i fråga för undantag mindre kontor och butiker inte sällan ärsådana att organiserat skyddsarbete är motiverat. Enligt uiredningen har dessatankegångar aktualitet även för sjöfarten. Remissinstansernahar inte hafl något att erinra mot förslaget att skyddsombud skall utses påalla fartyg med minst fem ombordanställda. Enligt min mening är det värdefulltatt arbetsmiljöförhållandena på alla fartyg av en viss storleksklass blirföremål för bättre bevakning. Jag förordar därför att utredningens förslaggenomförs. Utredningenföreslår vidare att det inte görs någon ändring i regeln att de ombordanställdautser skyddsombud. Enligt utredningens uppfattning är det inte möjligt atttill sjösäkerhelslagen föra över motsvarande beslämmelse i arbelarskyddslagen,som anger att skyddsombud i första hand ulses av lokal arbetstagarorganisationsora är bunden av Prop.1977/78: 55 45 kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren. Skälethärtill är att inte alla kategorier ombordanställda som bör della i val avskyddsombud är representerade av lokal facklig organisalion på fartygen. Föratt tillförsäkra arbetstagarna till sjöss samma inflytande på valet av skyddsombudsom de landanställda föreslår utredningen att vissa ombordanställda, som iskyddsarbetet vanligen företräder arbetsgivaren, inte skall della i valet. 1överensstämmelse härmed utesluts i förslaget lill 3 kap. 9 § andra siycketsjösäkerhetslagen befälhavaren, maskinchefen och sådan ledamot i skyddskommittésom har utsetts av arbetsgivaren från att delta i valet av skyddsombud. ställer sig tvekande lill denföreslagna ordningen därför att den ger möjlighet för arbetsledare att åtagasig uppdrag som skyddsombud. Enligt förbundets synsätt kan arbelsledandeuppgifter inte /örenas med skyddsombudels grundläggande uppgifter, nämligen allföreträda arbetstagarna i skyddsfrågor, verka för tillfredsslällandeskyddsförhållanden inom silt skyddsområde och vaka över sundhet och ;;äkerhet iarbetet. För egen del tar jag anföra följande. synpunkter skulle i och för sig kunna anläggas inte bara påförhållandena ombord utan beträffande arbetslivet i dess helhet. Iarbetarskyddslagen har personer med arbelsledande funktioner inte undantagitssom skyddsombud. Även oai förbundels åsikt är förståelig, för det enligt minmening för långt all isndanta arbetsledare från möjligheten att vara skyddsombud.Med lanke på alt det inte alllid är lätt att finna lämpliga skyddsombud skulledet vara olyckligt om en besättningsmedlem, som har de ombordanställdasförtroende och som är väl lämpad att fungera som skyddsombud, inte skulle kunnaväljas därför att han har vissa arbelsledande funktioner. Enligt min meningframstår det däremot som naturligt att visst högre befäl inte bör komma ifråga som skyddsombud. I den man det förekommer måste det betecknas somolämpligt. Delta framgår f. ö. indirekt av utredningens förslag, som jagbiträder, om att befälhava:e, maskinchef eller sådan ledamot i skyddskommittésom har utsetts av arbetsgivare inte får delta i val av skyddsombud. Jag anslutermig också till förslaget alt skyddsombud skall ulses av de ombordanställda ochinte av lokal facklig organisation och lill de skäl sora utredningen haråberopat för en sådan ordning. Jag förordar således alt utredningsförelagelgenomförs. Genom ]973 ärs reform av arbetarskyddet i land infördesvidgade möjligheter all utse regionala skyddsombud, dvs. skyddsombud utseddautanför kretsen av de anställda på ett visst arbetsställe och med uppgifl altverka på flera arbetsplatser. Med detta som förebild har fartygsmiljöutredningenföreslagit alt skyddsombud skall kunna vara gemensamt för flera fartyg inomsamma rederi. Utredningen menar alt det kan finnas behov av ombud som ärgemensamt för 1977/78: 55 46 flerafariyg inte bara för rederier som bedriver trafik med flera mindre fartyg utanäven för fartyg med fem eller flera ombordanställda. För sådana fartyg i t. ex.samraa färjetrafik kan ett gemensamt skyddsombud visa sig vara betydligt mereffektivt än ett skyddsombud som verkar enbart i varje fartyg. I vissa fallkan del vara lämpligt att gemensamt ombud kompletterar ett eller fleraskyddsombud som finns utsedda i de enskilda fartygen. Utredningen föreslår altsjöfartsverket, om särskilda skäl föreligger, bör kunna medge att ett eller fleraskyddsombud ulses gemensamt för flera fariyg som tillhör samma redare. En givenförutsättning för ett sådant medgivande bör enligt uiredningen vara alt initiativethärtill har tagits från de ombordanställdas sida. Förslagetatt skyddsombud skall kunna vara gemensamt för flera fartyg har tillstyrkts avremissinstanserna. För egen del finner jag det naturiigt atl ett slagsmotsvarighet lill landsidans regionala skyddsombud införs isjösäkerhetslagstiflningen. Det behov av effektiva insatser på skyddsområdetsom gör sig gällande på mindre arbetsplatser i land har sin fulla motsvarigheti rederier som bedriver trafik med flera mindre fartyg. Jag förordar därför attutredningens förslag genomförs. SAF:sallmänna grupp och Svenska sjöfolksförbundel har i sina remissyttranden ställtsig tveksamma lill vissa av utredningens förslag om hur gemensamt skyddsombudskall tillsättas. När det gäller kravet på medgivande från menarSAF:s allraänna grupp atl beslutsnivån är väl hög. Frågor om gemensamtskyddsombud borde i stället kunna lösas genom lokala överenskommelser. Enligtmin mening utgör sådana överenskommelser den naturliga grundvalen förtillsättande av gemensamt skyddsombud. Om en överenskommelse har träffals bör inormalfallet kunna medge atl skyddsombud utses att fungeragemensamt för flera fariyg. En omständighet som talar för atl sjöfartsverketbör beslula i sådana frågor är atl del är önskvärt att det inte uppslåroenhetlig praxis vid utseende av gemensamma skyddsombud. För övrigi kan nämnasatl det ankommer på yrkesinspektionen atl lämna medgivande till att regionaltskyddsombud får ulses i land. Jag förordar därför att skall gesmolsvarande befogenhet i fråga om skyddsombud som skall vara gemensamt för flerafariyg. Utredningen har föreslagit alt det skall föreligga särskilda skäl föratt sådant medgivande skall lämnas. Ett krav på särskilda skäl synes mig kunnainnebära en mer restriktiv lillämpning av beslämmelsen än sora är sakligtbefogad. Enligt min mening är det rikligare att använda samma ordalydelse somförekommer i 40 § arbetarskyddslagen, "om förhållandena påkalladet". Svenskasjöfolksförbundels tveksamhet föranleds av all förslaget som förbundet serdet troligen inte kommer all leda till ökad förekomst av skyddsombud inomdet mindre kusllonnaget. Delsamma gäller enligt somär sysselsatta med långbogseringar 1977/78: 55 47 avpråmar och timmersläp. Den lämpligaste lösningen på detta problem är enligt förbundetsmening att en motsvarighet lill 40 § Iredje stycket arbetarskyddslagen förs ini sjösäkerhetslagen. Del skulle innebära alt lokal avdelning av sådanorganisation, som är att anse som central arbetstagarorganisation enligt lagenom medbestämmande i arbetslivet, utser skyddsombud utanför kretsen av deombordanställda i fartygen. Det skulle i sin tur innebära att skyddsombud skallkunna fungera på fariyg sora ägs av olika redare. För egen del finner jag atten sådan ordning kan medföra komplikationer av konkurrens- och insynskaraktär.Jag kan därför inte ansluta mig till Svenska sjöfolksförbundets förslag utanförordar den lösning som utredningen har valt. Genora1973 års ändringar i arbetarskyddslagen infördes begreppet huvudskyddsombud idenna. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i sjösäkerhelslagen. 1betänkandet anges att principen med huvudskyddsombud har varitinskriven i överenskommelsen mellan de ombordanställda och om principerna för arbetarskyddet. Utredningen anser alt eltstöd för ordningen med huvudskyddsombud bör finnas i lag och föreslår därföratl regler om huvudskyddsombud förs in i sjösäkerhelslagen. Huvudskyddsombudskall enligt förslaget utses när det finns mer än etl skyddsombud på fartygeller gemensamt för flera fartyg. Huvudskyddsombud skall ha till uppgift attsamordna skyddsorabudens verksamhet. Remissinstanserna har inte haft något alterinra mot förslaget. anser att förslaget har stortvärde för de ombordanställda. För egen del finner jag att förslaget börgenoraföras. Idetta sammanhang kan det vara lämpligl alt något beröra de speciellaförhållanden som råder för fiskefartyg. Både och understryker i sina remissyttranden atl de särskildaförhållanden som rör fiskefartyg och arbetet ombord på dessa inte har beaktatstillräckligt av utredningen. pekar på att fiskefartygeninternationellt, inom Mellanstatliga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO),är föremål för separat behandling. Under hänvisning bl. a. härtill hävdarförbundet att frågan om elt förbättrat skyddsarbete för fiskare bör behandlasför sig. Altfiskefartyg inte undantas i sjösäkerhetslagstiflningen överensstämmer med deallmänna riktlinjerna på området i vårt land. På det internationella fältet hardäremot fiskefartygen undantagits från regleringen i 1960 och 1974 årskonventioner om säkerheten för människoliv till sjöss. Efter ett långvarigtförberedelsearbete inom IMCO ägde en konferens om säkerheten på fiskefartyg rumi den 7 marsden . deltog ikonferensen, som utarbetade en konventionslext rörande säkerheten påfiskefartyg. Om ansluter sig till konventionen blir del nödvändigt altse över motsvarande regler i svensk lagstiftning. Med hänsyn till vad jag nuhar Prop, 1977/78: 55 48 anföri anser jag inte alt fiskefartyg bör bli föremål försärbehandling i nu förevarande sammanhang. Det bör dock strykas under att det iallmänhet inte kommer att finnas någon skyldighet att utse skyddsombud påsvenska fiskefartyg, eftersom det normalt inte finns fem ombordanställda. mån del inte finns anslällda ombord faller uppgiften att verka för sundaoch säkra arbetsförhållanden på delägarna själva. Närmast avser jag att behandla frågor som rör skyddsombudsuppgifter och befogenheter, som regleras i förslaget till 9 kap. 7S §§sjösäkerhelslagen. Sjösäkerhetslagen anger inte vilka uppgifier somskyddsombudet skall ha. När bestämmelser härom fördes in iarbetarskyddslagen ansågs detta nödvändigt för att skyddsombuden skulle få entillräckligt stark ställning. Del framhölls också som angelägel attskyddsorabudens uppgifter breddades och all de gavs ökade möjligheter att göra enaktiv insats. har föreslagit alt reglerna i 40 a § arbetarskyddslageni huvudsak oförändrade förs in i sjösäkerhetslagen. Enligt utredningen skallskyddsombud företräda de ombordanställda i skyddsfrågor och verka förtillfredsställande skyddsförhållanden. Skyddsombud skall vaka över säkerheteni arbetet och i detla syfle delta vid planeringen av lokaler, anordningar ocharbetsmetoder på fartyget. Vidare skall skyddsombud sträva efter atl vinnaövriga cmbordanställ-das medverkan i skyddsarbetet. Förslagel har lämnats ulan erinran av remissinstanserna.Svenska sjöfolksförbundet uttrycker i sitt remissyttrande sintillfredsställelse över att de grundläggande bestämmelserna för skyddsombudombord skall motsvara de som infördes i arbetarskyddslagen gencm 1973 årsändringar. Enligt förbundets mening skiljer sig inte de uppgifter skyddsombudenombord fullgör från dem som deras kolleger i land utför. Därför börskyddsombudens befogenheter lands resp. sjöss i görligaste mån vara likvärdiga,även om de bakomliggande lagstiftningarna inte lill alla delar överensstämmer.Jag instämmer i vad förbundel har uttalat. De obetydliga skiljaktigheier iförhållande till arbetarskyddslagen som förekommer föranleds av speciellaarbetsförhållanden till sjöss eller av nuvarande lagstiftnings principiellauppläggning. vänder sig mot alti 9 kap. 7 § lagförslaget används uttrycket "ombordanställda".Förbundet anser all delta innebär en olycklig begränsning genom att reparatöreroch andra servicemän, som har andra arbetsgivare och inte är ombordanställda,inte kommer all täckas in i denna paragraftext. Eftersom det är mycket vanligtalt dessa människor följer med på fartyg under gång är det betydelsefullt attde innefattas i lagen. Förbundet hemställer därför att ordet"ombordanställda" ersätts med ordet "arbetstagarna", somanvänds i arbetarskyddslagen. Prop,1977/78: 55 49 Även om jag förstår förbundets önskan att verka för sinamedlemmars bästa kan jag f. n. inte biträda ändringsförslaget. Skyddsombudskall utses av de ombordanställda och själv i normalfallet vara ombordanslälld.Han är därför en förelrädare för dem som har utsett och något mandat altföreträda andra än dessa har han inte. Det kan inte heller komma i fråga atl dekategorier som förbundet syftar på vid tillfälliga arbeten ombord skall dellai val av skyddsombud. Det nu sagda innebär naturligtvis inte altresereparatörer ra. skall vara sämre ställda än besättningsmedlemmar ifråga om arbetarskydd. Skyddsombud skall ju verka för sundhet och säkerhet iarbetet och det gäller även på sådana ställen ombord där förbundets medlemmarutför sina arbeten. Om skyddsförhäilandena är otillfredsställande bör deltapåpekas för skyddsombudet. Den ståndpunkt jag har intagit i denna fråga uteslutersjälvfallel inte att en ändrad reglering i fråga om arbetarskydd förresemontörer m. fl. kan komma att genomföras längre fram. De speciellaförhållanden som råder för der.sa kategorier har berörts bl. a. i prop.1976/77: 149 med förslag till arbetsiniljölag (s. 214). Jag avser atl föreslåregeringen att fartygsmiljöutredningen får i uppdrag alt närmare överväga dessafrågor. Utredningen har vidare föreslagit att en bestämmelse omutbildningen av skyddsombud tillförs sjösäkerhetslagen efter mönsier från arbetarskyddslagen.Jag avser att närmare behandla frågor om utbildning av skyddsombud i avsniti5.3, till vilket jag får hänvisa. För att tillförsäkra skyddsombuden möjlighet alt ägna sigåt skyddsarbete logs i 40 a § arbetarskyddslagen in en föreskrift omalt skyddsombud skall beredas ledighet som behövs för all fullgöra sinauppgifter. Innebörden härav är att skyddsombud skall kunna verka utan att göraekonomisk förlust genom mistad arbetsinkomst. harföreslagit all en motsvarande bestämmelse tas in i sjösäkerhelslagen som etlfjärde stycke i 9 kap. 7 §. Eftersom det med ledighet til! sjöss ofta förståsatt man lämnar fartyget för har utredningen i siltförslag valt en annorlunda formulering än den som finns i 40 a §arbetarskyddslagen. Sålunda har föreslagits att skyddsombud skall beredastillfälle att under arbetstid fullgöra sina uppgifter med bibehållnaanställningsförmåner. Remissinstanserna har ej haft något att erinra mot denföreslagna lydelsen av bestäramelsen. För egen del tillstyrker jag den. Såsom utredningen har framhållit kan del givetvis i detenskilda fallet uppstå tvekan eller olika meningar om den tid som bör stå tillskyddsombudets förfogande. Tiden för den insats som skyddsombudet behöver görai akuta risksitualioner eller i samband med olycksfall eller liknande kansjälvfallet inte bedömas och fastläggas på förhand. Det måste därför enligtutredningen ankomma på skyddsombudet alt själv avgöra tidsåtgången i sådanafall. Jag delar härvidlag utredningens 4 1977/78.1 saml. 1977/78: 55 50 uppfattningsom inte har mött några invändningar från remissinstansernas sida. Ibetänkandet behandlas också frägan om lidsåtgången för det löpandeskyddsarbetet, t. ex. deltagande i skyddsronder och rådgivning i skyddsfrågor.Utredningen menar alt tidsåtgången med fördel bör kunna beslämmas genomöverläggningar ombord, eventuellt med biträde av de organisationer somföreträder redare och ombordanställda. Även det cenlrala parisorganetSjöfartens arbetarskyddsnämnd bör enligt utredningen kunna fastställariktlinjer. Attparterna på arbetsmarknaden är inställda på alt själva lösa sådana frågor somjag har nämnt framgår bl. a. av remissyttrandet från och av vad som sägs i det av SAF, LO och PTK ingångnaarbetsmiljöavtalet. I det senare uttalas i § 12 bl. a. alt överenskommelse börträffas i skyddskommittén eller om sådan saknas mellan arbetsgivaren och berördlokal facklig organisation om den tid som skall åtgå för det ordinariearbetsmiljöarbetet. Härvid skall hänsyn tas lill skyddsområdets storlek ocharbetets natur, vilket leder lill att lidsåtgången kommer att växla från falltill fall. Om parterna inte kan enas om vad som är behövlig tid för det löpandeskyddsarbetet bör enligt utredningen hänvändelse kunna ske till sjöfartsverketför utlåtande i frågan. Motbakgrund av vad jag nu har anföri delar jag utredningens uppfattning om bestämmandeav tidsåtgången för skyddsarbetet. Enannan betydelsefull fråga för skyddsombuden är deras möjligheter att få ta delav handlingar oeh upplysningar. I sjösäkerhetslagen finns f. n. inte någonregel härom av generell räckvidd inskriven. Uiredningen anser att skyddsombudbör ges en laglig rält all la del av handlingar och erhålla de upplysningar iövrigi som är av belydelse för skyddsombudets verksamhei. Med förebild från 40a § femte siycket arbetarskyddslagen föreslår utredningen därför en regleringav dessa frågor i 9 kap. 7 § femte stycket sjösäkerhetslagen. Underremissbehandlingen har inte förekommit någon invändning mot den föreslagnaordningen. För egen del förordar jag en lagregel som tillförsäkrar skyddsombuden rätt av angivet slag. Jag återkommer i det följande till frågan omtystnadsplikt i vissa avseenden för bl. a. skyddsombud och ledamot iskyddskommitté. Vid1973 års revision av arbetarskyddslagen tilldrog sig en ny bestämmelse omskyddsombuds s. k. sloppningsräii stor uppmärksamhet. hade detinte funnits någon allmän reglering vare sig i lag eller på annat sätt avskyddsombuds möjlighet atl ingripa i fariiga situationer. Enligt 40 b §arbetarskyddslagen kan skyddsombud, om visst arbete innebär omedelbar ochallvarlig fara för arbetstagares liv eller hälsa och rättelse inte genast kanuppnås genom hänvändelse till arbetsgivaren, bestämma att arbetet skallavbrytas i av- 1977/78:55 51 vaktanpå att yrkesinspektionen tar ställning i saken. Överträds gällande förbud somi enskilt fall har meddelats av tillsynsmyndighet kan skyddsombud avbrytaarbete som avses med förbudet. Skyddsombud skall vidare vara fri frånersättningsskyldighet för skada rill följd av sådan åtgärd. Medarbetarskyddslagens bestämmelser som förebild föreslår utredningen att det i 9kap. 8 § sjösäkerhetslagen förs in en befogenhet för skyddsombud alt avbrytafariiga arbeten. I 911 §§ samma kapitel föreslås vissa nya regler som hängersamman med skyddsombuds s. k. sloppningsräii. Uiredningen pekar i anslutningtill de framlagda förslagen på de speciella lydnadsförhållanden förarbetstagaren som existerar till sjöss. Enligt 47 § sjömanslagen (1973: 282,ändrad : 591) gäller sålunda att skall rätta sig efterförmans order angående tjänsten och noga följa givna föreskrifier.Lydnadsplikten på fariyg hänger samman med de särsldlda krav som måste ställasfrån säkerhetssynpunkt. För att inte fariyg, ombordvarande eller last skallutsättas för fara krävs att givna order följs snabbt och ovillkorligt. Sjötjänstenförutsätter också i motsats lill vad som vanligtvis är regeln inom det övrigaarbetslivet att arbetstagaren, när säkerheten ombord kräver särskildainsatser, pålar sig arbetsuppgifter som utsätter honom för fara till liv ochhälsa. Utredningen anser att de skäl som har anförts till stöd för att geskyddsombud lill lands större befogenheter när det gäller all ingripa motfarligt arbete gör sig gällande även beträffande fartygsarbete. Det som harsagts om lydnadsplikt för sjömän utgör enligt utredningen inte någotprincipiellt hinder mot atl på detta sätt stärka skyddsombudets ställningombord. Den regel som utredningen föreslår i 9 kap. 8 § sjösäkerhetslageninnebär att skyddsombud ges rätt att bestämma att arbete skall avbrytas, om detmedför allvarlig fara för de ombordvarandes liv eller hälsa och rättelse integenast kan nås efter hänvändelse till befälhavaren.