prop · G10372 · 1977-12-31 00:00:00 — När det gäller utredningensföljdsynpunkler på huvudregeln, nämligen att ersättning inle skall utgå förindirekta skador eller förluster i samband med förfogande, är det enligtvattenfallsverkets uppfattning oklart vad som i sammanhanget skulle kunnabetraktas som indirekta skador eller föriusler. Vad gäller elkraftområdetskulle den situationen kunna uppstå all för kraftproduktion lagrad olja"utsätts" för förfogandebeslut och måste ersättas med annat bränslesom både är dyrare att anskaffa och som medför högre produktionskostnader förelkraften. Sådan förfogandeåtgärd kan också få som följd alt kraftproduktion ien anläggning måste ersättas med produktion i andra anläggningar ielkraftsystemet, vilka har högre produktionskostnader. Om resp, anläggningardärjämte tillhör skilda ägare kompliceras ersättningsfrågan ytterligare. Härexemplifierade konsekvenser av förfogandeålgärder kan enligt vattenfallsverketsmening inte rubriceras som indirekta skador. Verket förutsätter att kostnadernahärför betraktas som "nödvändiga koslnader" vilka skall ersättas.Verket anser alt del behövs en precisering av de kostnader för vilka ersäitningskall utgå i samband med förfogande. Utredningensförslag att inle i lagen ange vilken tidpunkt som bör vara avgörande vidbestämmande av ersättning har mött erinringar från några remissinsianser, Sveahovrätt anser alt frågan är alllför viktig för alt lämnas oreglerad. Åtminstonebör enligl hovrättens mening de grundläggande principema läggas fast i lag. 1samma riktning uttalar sig JÖrsvarets rationaliseringsinslitut ocholjekrisnämnden. Prop.1977/78:72 70 Utredningensutformning av begreppet jörjögande har berörts av några remissinstanser.Försvarets civiljbrvaltnlng pekar på all i 4 S talas om förfogande över egendomoch alt i 6 S anges att därmed skall förstås också rätt att kräva vissatjänster, vilka närmare preciseras som verksamhet, tjänster och handräckning, I28 och 30 SS talas om egendom, åtgärd eller tjänst som omfattas av förfogandeoch i 33 S talas om tiänst eller handräckning som avses i 6 ser det som angeläget alt en såvitt möjligt enhetligterminologi används och föreslår att i 4 S anges att förfogande avser egendomoch tiänster. Vilka tiänster som avses kan närmare specificeras i 6 S. Riksvärderingsnänindenanser att utredningens utformning av begreppet "förfoga över" integer ett nöjaktigt uttryck för vad som är avsett all gälla, I rekvisilionslagenbeskrivs förfoganderätten så att förnödenheter m, m, får "utfordras".I allmänna förfogandelagen anges i 3 S all ägare eller innehavare avförnödenhet skall "avstå" den. Även övriga paragrafer i sistnämndalag är uppbyggda så att någon förpliktas att göra eller tåla något. Den nuföreslagna lagstiftningen har i princip samma uppbyggnad. Innebörden av ettförfogandebeslul torde vara att ägare eller innehavare av egendom är skyldigalt avstå eller tillhandahålla egendomen eller eljest vidta etter tåla vissåtgärd. Följer den enskilde inte förfogandeföreskriften kan han dömas tillsiraff varjämte egendomen kan tas i anspråk med tvång. Den skyldighet somåligger den enskilde med anledning av ett förfogandebeslut har inteuttryckligen angetts någonslans i utredningens lagförslag. synes så böra ske. Överstyrelsen jör ekonomiskt försvarkonstaterar att utredningen i begreppel förfogande också lägger in en rält attkräva att ägaren eller innehavaren av en anläggning ulför de tiänster som harsamband med produktion av vissa slags förnödenheter inom ramen för hans normalaverksamhet. 1 fråga om s, k, ersättningsvaror kan tillverkningen av dessakanske inte alltid placeras in så att de motsvarar en företagares normalaverksamhet. Är produktionen av sådana varor förberedd genom förelagsplanläggning,synes emellertid förulsättningama för alt ytterst kunna kräva framtagning avvaran med stöd av en fullmakislag vara oslridiga. Överstyrelsen är tveksam omdella klart framgår av utredningens förslag. JO finner det Iveksami omutredningens förslag ger möjlighel alt i ett beslut om förfogande över enanläggning föreskriva tiänslgöringsskyldighet för personalen vid anläggningenuiöver vad som följerav deras slällning som anställda hos anläggningens ägare.Om utredningen har avsett denna möjlighet, bör ulredningens förslagförtydligas. Vissaremissinstanser uttalar sig om värderingsnämndernas sammansättning. Sveahovrän anser att goda skäl talar för att även ordföranden i lokalvärderingsnämnd skall vara domare eller åtminsione jurist, t samma riktninguttalar sig länsslyrelsen i . anser att delär lämpligt att bestämmelserna all ledamot skall vara myndig och inte i Prop.1977/78:72 71 konkurstiltstånd hålls samman och ulformas iöverensstämmelse med motsvarande bestämmelser i 4 kap. t S . JOanser att man inle bör ställa strängare krav för ledamolskap i värderingsnämndän för valbarhet lill nämndeman. t fråga om ulredningens förslag till ansvarsbestämmelserpekar på de svårigheter som kan uppstå vid en samordning av vileoch straff genom att sanktionsformerna handläggs av olika myndigheter.Hovrätten ställer sig vidare tveksam till en så vittomfattande förverkanderegelsom utredningen har föreslagit. Enligt hovrättens mening bör hithörande frågorövervägas ytterligare under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Kammarrätien iGöteborg föster uppmärksamheten på att utredningens förslag lill ansvarsbestämmelserinnebär en avsevärd straffskärpning, Länsstyrdsen i och länanser att gällande straffsatser för grova broll inle bör sänkas på sätt somutredningen har föreslagit. Beträffande frågan alt samma försumlighet kan bliföremål för såväl vites- som straffsanktion erinrar riksvärderingsnämnden omatt denna konkurrensfråga behandlats vid tillkomsten av lagen (1970:412) omotillbörlig marknadsföring och firmalagen (1974:156), För att undvika stötandedubbelsanktioner har i dessa lagar föreskrivits att den som har överträtt ettförelagt vitesförbud inte skall dömas lill ansvar för gärning som omfattas avföreläggandet. Enligt riksvärderingsnämnden bör det övervägas all föra in enmotsvarande bestämmelse i den föreslagna förfogandelagen, 5Xf och SverigesIndustrijörbund sätter i fråga om det inle är tillräckligt att förelägga vite ifråga om underlåtenhet alt fullgöra uppgiftsskyldighet och att tillhandahållaaffärshandlingar. Enligt dessa remissinstanser finns inga motiv för denskärpning av husbondeansvaret som ulredningens förslag innebär. Bestämmelsernas /ö/'rfe/«//(g på olika författningarkommenteras av några remissinstanser. Kammarrätten i anser attbestämmelserna om munllig förhandling och om räll lill ersättning inle ärfrågor som rör nämndernas interna verksamhel och därför bör placeras i lagenoch inte som utredningen har föreslagit i lillämpningsförfattningarna tilllagen. Motsatt uppfattning har JÖrsvarets civilförvaltning som finner att detär önskvärt all hithörande bestämmelser i större utsträckning än som harförordats av utredningen förs från lagen till förfogandeförordningen ochinstmktio-nerna. Prop.1977/78:72 72 eller krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden kansamhällsintresset kräva att myndigheterna gör eller underlåter något sominkräktar på eller begränsar de rättigheter som under normala förhållandenlillkommer medborgarna, företag eller institutioner. Del liggeri sakens naluratt sådana åigärder ofta måsle beslutas snabbt för att få avsedd verkan. Redanav delta följer att beslut inte kan avvaktas innan en sådan åtgärdvidtas hur önskvärt detta än i och för sig hade varit. inflytande påhithörande frågor måste dock säkerställas i största möjliga utsträckning. Deltahar hitills skett på det sätiet att i fred har antagit lagar somskall användas i här avsedda situationer men som ger regeringen bemyndigandeatt beslula om att sätta lagarna i tillämpning. Vår administrativaförsvarsberedskap bygger på dessa s, k, fultmaktslagar. nuvarande fullmaktslagstiftningen har inte gjorts någon klar gränsdragningmellan de olika slag av behov som skall tillgodoses. Vissa författningar ärbegränsade till militära behov. Hit hör först och främst rekvisitionslagen(1942:583, ändrad senasl 1971:610) som har tillkommit med konstitutionellgrundval i 74 § regeringsform. Enligt denna lag har regeringentillagts befogenhet att under vissa förhållanden låta av kommuner och enskildarekvirera förnödenheter och tjänstbarheter, som kan finnas i orten och sombehövs för att fylla sådana försvarsmaktens oundgängliga behov som inte kantillgodoses på annat sätt med tillräcklig skyndsamhei. Regeringens befogenhetergäller från den dag då enligt beslul av regeringen och, om inte pågår,blivit inkallad, rikels försvarsmakt eller någon del därav ställs påkrigsfot. De slag av förnödenheter och tiänslbarheter som får tas i anspråkräknas i detalj upp i lagen. Den som avslår egendom är berättigad tillersättning. Ersättningen utgår efter taxa eller fastställs till beloppet av ensärskilt inrättad lokal värderingsnämnd. För överprövning av lokalvärderingsnämnds beslut finns riksvärderingsnämnden som är gemensam för helalandet. Rentmilitära behov tillgodoses också genom beredskapsförfogandelagen (1942:584,ändrad 1946:65). Den lagen täcker i stort sett samma område somrekvisitionslagen men är tillämplig i ett tidigare skede. Dess ändamål är iförsta hand att under beredskapsiillsiånd, innan försvarsmakten ännu harställts på krigsfot, möjliggöra tvångsanskaffning av vissa förnödenheter förförsvarsmaktens behov. Lagen kan emellenid tillämpas även vid avveckling avlidigare anbefalld beredskap. Lagen ansluler nära till rekvisilionslagen.Rätten att förfoga över egendom är dock inte lika vidsträckt enligt beredskapsförfogandelagensom enligt rekvisilionslagen. Vissafultmaktslagar omfattar både militära och civila behov. Allmännaförfogandelagen (1954:279, ändrad senast 1975:700)gäller hela totalförsvaret.Dess räckvidd är emellertid begränsad till åtgärder som är nödvändiga för att Prop.1977/78:72 73 tillgodoserent försörjningspolitiska intressen, dvs. åtgärder för att tryggacivilbefolkningens försörjning och försvarets allmänna behov. Denna begränsningbör ses mot bakgrunden av att bestämmelserna om avstående av förnödenheter ochom beslag i den lidigare förfogandelagen av i några fall användes iprisreglerings- eller priskontrollsyfte, i vatulapolitiskt ellersysselsättningspolitiskt syfte eller för att göra det möjligt att ta utclearing-avgiftersom inle välbehövliga från försörjningssynpunkt. Här har såledesen åislramning skett så att allmänna förfogandelagen har begränsats til) ettfålal för riket eller befolkningen livsviktiga intressen (se prop. 1954:20 s,49). 1 2 S anges som huvudregel alt föreskrift om tillämpningav lagen fårmeddelas för att tillgodose behov av förnödenhet som erfordras för krigsbrukeller för ekonomisk försvarsberedskap eller som eljest är av vikt förbefolkningen eller produktionen, Dessulom kan föreskrift meddelas om upplåtelseav egendom eller del därav jämte inredning eller utrusining och om ändringeller förflyttning av inredningen eller utrustningen, allt för att beredatiänstelokal åt offentlig myndighet eller för annat liknande ändamål. Vidarekan föreskrift om transporter för statens räkning meddelas för annat ändamål avbetydelse för det allmänna än är sagt. Allmänna förfogandelagenär avsedd att tillämpas i krig eller vid krigsfara som rikel befinner sig i menäven vid knapphet eller betydande fara för knapphet inom rikel på förnödenheterav den art som omfattas av nyssnämnda huvudregel. I sistnämnda fall skallemellertid knappheten eller faran för knapphet ha uppkommit lill följd av krigsom riket befunnil sig i eller krig mellan främmande makter eller annan utomriket inträffad utomordentlig händelse. Även en annan begränsning finnsemellertid för della fall. Förordnande om lillämpning av lagen får därvidmeddelas endasl för att tillgodose behovet av sådan förnödenhet beträffimdevilken knapphet eller belydande fara för knapphet har uppstått lill följd avhändelse som angavs. Reglerna om ersättning i allmänna förfogandelagenanknyter till reglerna i i-ekvisitionslagen. Civilförsvaretsbehov av föribganderätt tillgodoses genom bestämmelser i 8 kap,civilförsvarslagen (1960:74, omtryckt 1975:712. ändrad senast 1977:203), t 68 Sges huvudregeln att civilförsvarschef och länsstyrelse undercivilförsvarsberedskap får la i anspråk viss närmare angiven egendom, sominnehas av annan än staien, om del krävs för att statlig civilförsvarsuppgiftskall kunna fullgöras och överenskommelse om egendomens avstående inle kanträffas tillräckligt skyndsamt. Kommun haren begränsad förfoganderättbeträffande egendom, som finns inom kommunen. Den rätten kan såvitt gällerutförande av byggnadsanordning utnyttjas också under tid då civilförsvarsberedskapinle är anbefalld men då endasl utövas av . Civilförsvarslageninnehåller ett flertal bestämmelser, som svarar mol reglema i rekvisitions- ochförfogandelagarna, men i lagen ingår också en del beslämmelser som är specifikaför civilförsvaret. Enligl lagens ordalydelse innebär ett förfogande attegendom tas i anspråk. Del är således inte möjligt 1977/78:72 74 altmed stöd av civilförsvarslagen exempelvis ålägga en enskild att tillverka ellerbereda vissa produkter. Genom kombination av förfoganderätt över t. ex,motorfordon och civilförsvarsplikt enligt 12 S I mom, civilförsvarslagen kandock en enskild fordonsägare åläggas att utföra transporter. När det gäller altbesiämma ersättning vid förfogande enligl civilförsvarslagen används två olikasystem beroende på om förfogandet görs under civilförsvarsberedskap eller underannan lid. Råder civilförsvarsberedskap tillämpas revisitionslagensersättningsregler medan i annat fall ersättningen bestäms med tillämpning av expropriationslagen(1972:719, ändrad senast 1976:46), Inomverksamhetsområdet för beredskap m. m, gäller lagen (1964:64) omskyldighet att upplåta inkvarteringsbostad i krig m. m,, som under något olikaförutsättningar kan träda i lillämpning i krig eller vid krigsfara vari riketbefinner sig eller, om bostäder har förstörts i större omfattning, under krigvari riket har varit. Enligt 2 S lagen är ägare eller innehavare av byggnadeller del därav vid tillämpning av lagen skyldig att för inkvartering upplåtabosiad, som civilförsvarsmyndighet eller i lagen (1964:63) om kommunalberedskap (omtryckt 1977:417) angiven beredskapsnämnd anvisat för sådaniändamål. Om ägare eller innehavare av byggnad eller del därav vägrar allupplåta inkvarteringsbostad enligt 2 S och inkvartering inte kan komma tillstånd med tillämpning av civilförsvarets förfoganderätt, äger beredskapsnämndenenligt 3 S förelägga ägaren eller innehavarenatt upplåtainkvarteringsbostaden,eventuellt med utsättande av vite för underiåtenhet atträtta sig efter föreläggandet, I sista hand kan förordna omhandräckning. För upplåtelse av inkvarteringsbostad är inkvarteringsvärdenberättigad till skälig ersättning av den inkvarterade i den mån inte ersättningutgår av statsmedel. Enligtkrigssjukvårdslagen (1953:688, omtryckt 1966:52, ändrad senast 1971:1112) skallden allmäni civila hälso- och sjukvården samt den civila veterinärverksamheteni krig eller vid krigsfara, vari rikel befinner sig, eller när det påkallas avandra utomordentliga förhållanden omorganiseras enligt särskilda bestämmelserav regeringen så att nämnda verksamhetsgrenar motsvarar de fordringar som i ettsådant läge ställs på dem. När lagen under sådana förhållanden tillämpas skallallmänna förfogandetagen gälla för att tillgodose det allmänt civilamedic;nalväsendels och det civila veterinärväsendets behov av förnödenheteroch detta utan hinder av vad i allmänna förfogandelagen finns föreskrivet omförutsättningarna för sistnämnda lags tillämpning. Inomförsörjningsväsendet gäller lagen (1961:655) om undanförsel och förstöring(ändrad 1964:217). Enligt denna lag får regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer vid krig eller krigsfara, vari rikel befinner sig, beslulaatt egendom av betydelse för försvaret eller folkförsörjningen ellereljestfördel allmänna skall föras från den plats där den finns till Prop.1977/78:72 75 annanförvaringsplats (undanförsel). Sådani beslul får också avse förfiyllning avviss industriell ellerannan verksamhel av betydelse som sagts, Syftel medåtgärden är all förhindra all sådan egendom eller verksamhel genomkrigshandlingar försiörs eller på annat sätt går förlorad eller all nå en frånberedskapssynpunkl mer ändamålsenlig geografisk fördelning av egendomen ellerverksamheien. Påkallasi annal fall av utomordentliga förhållanden undanförsel för angivnaändamål, får regeringen besluta om detta med samtycke. Föreligger trängande faraför att egendom av sådan beskaffenhet, alt fiendens innehav därav skulleunderiätta hans krigsanslrängningar väsentligt, skall falla i fiendens handoch möter hinder mot undanförsel av egendomen, får enligl 5 S regeringen ellermyndighet som regeringen beslämmer föreskriva, att egendomen skall förstöraseller eljesi sättas ur brukbart skick (förstöring). Har beslut om undanförseleller förstöring meddelats, gäller enligl 7 S att myndighet som regeringenbestämmer får ta i anspråk markområden, byggnader, utrymmen, transportmedel ochmateriel samt vad som i övrigt kan finnas erforderligt för att fullgöra uppgiftenligt lagen. Därvid skall bestämmelserna i allmänna förfogandelagen tillämpas. Ensärställning intar lagen (1932:242) om skyldighet i vissa fall alttillhandahålla förnödenheter m, m, för ordningsmaktens behov. Denna lag gälleräven i fredstid, men för dess tillämpning fömtsätts alt polisstyrka dras sammanför att upprätthålla ordningen. får i sådani fall, om delpåkallas av särskilda skäl, förordna att ägare och innehavare av förnödenheter,transportmedel, rum för personal, hästar, fordon och annal, som oundgängligenbehövs för polisverksamhetens uppehållande och inte med tillräcklig skyndsamhetkan anskaffas på annat sätt, skall vara skyldiga att på anfordran avpolischefen i orten eller annal av länsslyrelsen bestämt polisbefäl mot fullersättning tillhandahålla vad som sålunda behövs. Vid meddelande av sådaniförordnande skall anges den ort och den tid, för vilken förordnandei gäller. tfullmaktslagstiftningen har vidare en skiljelinje dragits mellan å ena sidanbesiämmelsersom reglerar förfoganderätten saml därmed sammanhängande spörsmåloch å andra sidan bestämmelser om ransonering och närliggande frågor. Tillsistnämnda komplex hör allmänna ransoneringslagen (1954:280, ändrad senast1975:701), Förulsällningarna lorattdenna lagskall tillämpas är desamma somgäller i fråga om allmänna förfogandelagen. En särskild regel finns dock iransoneringslagen för brådskande läll. För all möjliggöra en av förhållandenapåkallad hushållning med förnödenhet, som behövs för krigsbmk eller förekonomisk försvarsberedskap eller som annars är av vikt för befolkningen ellerproduktionen, får regeringen enligt lagen meddela vissa slags föreskrifter omreglering av handel m. m. För att utjämna priserna på Prop.1977/78:72 76 förnödenheterav samma eller likartat slag eller för all tillgodose behov av vissaförnödenheter får regeringen besluta om särskilda avgifter och bidrag(clearingavgift, clearingbidrag, prisutiämningsavgift), Lagen innehåller ävenbestämmelser om inlösen i vissa fall av förråd av viss förnödenhet, omransoneringsbevis och om uppgiftsskyldighel m. m. Tillden grupp av bestämmelse,: som här berörs hör också oljekrislagen (1975:197),som har tillkommit för alt säkerställa fullföljandet av åtagandeenligl avtalet om ett internationellt energiprogram. Oljekrislagen innehållersärskilda förfoganderegler, 1 frågaom bestämmande av ersättning hänvisas tillallmänna förfogandelagen. Oljekrislagen är inte konstruerad som en fullmaktslagvad gäller förfoganderätten. Som framgår av vad jag nuhar anfört förekommer beslämmelser om rekvisition och förfogande i ell slortanlal förlaltningar, t flera sammanhang har framhällits alt hela komplexet avbestämmelser, som avser inle bara försvarsmaktens ulan också i ålskilligahänseenden civila myndigheters behov, borde bli föremål för en grundligöverarbetning. För all göra delta arbeie tillsattes rekvisitions- ochförfogandeutredning (Fö 1968:19), Uiredningen har avgell belänkandel (SOU1975:65) Förfogandelagsliftningen. Utredningsuppdraget harhaft vissl samband med arbelel på den nya regeringsformen. 1 74 S 1809 årsregeringsform fanns beslämmelser som rörde den militära rekvisitionsrätlen.Förfoganderätten i övrigi har däremot byggt på lagstiftning, som har tillkommitgenom samfällt beslul av regering och riksdag. Genom13 kap. 6 S regeringsformen (RF) har skapats en konstitutionell grundval förförfogandelagstifining. Lagrummet avser de fall då rikel befinner sig i krigeller krigsfara eller då del råder sådana utomordentliga förhållanden som ärföranledda av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig. Däremotomfattar lagrummet inte utomordentliga förhållanden som har annan orsak. S. k.fredskriser, dvs, lägen då allvarliga störningar inom försötiningsviktigavaruområden har uppstått ulan alt det är krig eller krigsfara i vår näraomvärld-t, ex, oljekrisen faller således utanför lagrummetsräckvidd. För att finna stöd för vissa beslämmelser exempelvis i allmännaransoneringslagen och allmänna prisregleringslagen får man därför gå lill deregler om delegation som finns i RF:s allmänna normgivningskapitel (8 kap.), Ulredningensförslag till förfogandelagsliftning utgår från beslämmelserna i 13 kap. 6 S RF,Uiredningen har närmasl selt som sin uppgift all, utan all föreslå meragenomgripande sakliga ändringar, lägga fram förslag som syftar lill enkoncentration och förenkling av förevarande förfaltningskomplex, Ulredningens förslaginnebär all de grundläggande reglerna i den nuvarande centrala lagstiftningenom rekvisition och förfogande samlas i en lag, som uiredningen benämnerförfogandelagen, I samband därmed föreslås all rekvisilionslagen,beredskapsförfogandelagen och allmänna förfogandelagen Prop.1977/78:72 77 upphävs.Utredningen föreslår vidare att 8 kap. civilförsvarslagen, som reglerarförfoganderätten för civilförsvarels behov, anpassas till den föreslagnaförfogandelagen. Utredningensförslag har i stort vunnit allmän anslulning vid remissbehandlingen. Flertaletremissinstanser tillstyrker i huvudsak förslagel eller anför all de inte harnågra principiella erinringar mol del. Även jag anser all belänkandel är välägnal all läggas lill grund för lagstiftning. Jag kommer i det följande allbehandla viktigare avsnitt i utredningsförslaget. Vissa frågor kommer jag attberöra i specialmotiveringen, Enfråga som uiredningen ingående diskuierar är hur långt en koncentration av denvittförgrenade och komplicerade förfogandelagsliftningen skall drivas.Utredningen har för sin del utgått från att den gränsdragning skall beslå somredan tidigare har gjorts mellan förfogandelagstiftningen, å ena sidan, och detkomplex av bestämmelser som reglerar ransonering, prisreglering ochnärliggande frågor, å andra sidan, 1fråga om förfogandebestämmelserna i lagen om skyldighet i vissa fall atttillhandahålla förnödenheter m. m, för ordningsmaktens behov finner utredningenatt dessa bestämmelser såväl i fråga om syftel som beträffande fömlsätlningarnaför lagens tillämpning skiljer sig från övriga förfogandelagar. Särskill pekarutredningen på att lagen gälleräven i fredslid. Den kan alltså betraktas somrelativt fristående. Utredningen anser all del inle finns lillräcklig anledningatt föra samman denna lags bestämmelser med förfogandelagsliftningen i övrigi, Lagenom skyldighel alt upplåta inkvarteringsbostad i krig m, m, tillkom isamband med att de uppgifter inom totalförsvaret som skall fullgöras avkommunerna och som inte är specialreglerade i särskild lagstiftning fastlades ilagen om beredskap, I samband med tillkomsten av lagen anfördes allfrågan om tillhandahållande av inkvarteringsboslad inte borde lösas genomförfoganderätt. Den särskilda lagens speciella karaklär och dess samhörighetmed lagstiftningen om beredskap lalar enligt ulredningens mening motatt bryta ut lagen eller någon del av den ur dess nuvarande sammanhang,