prop · G103175 · 1977-12-31 00:00:00 — Klausulen innebär atlhyresgästen förbinder sig att utan föregående uppsägningfölja de överenskommelser om hyra m.m. som kan komma att träffas på grundval avgäUande förhandlmgsordning. Förhandlingsklausulen innebär att ändring avhyresvUUcoren kan ske oberoende av det enskilda hyreskontraktets löptid.Systemet med förhandUngsklausuler tiUämpas också i fråga om överenskommelserom övergångshyra enligt awecklingslagen. Utredningen anser attsystemet med förhandUngsklausuler i de enskilda hyresavtalen bör behållas ochremissinstanserna har inte framfört några invändningar på den punkten. Som jagredan har förutskickat (se avsnitt 7.2) anser även jag att man bör behålladetta system. Systemet med förhandlingsklausul innebär att hyresvärden i de 1977/78:175 129 fallförhandlingsordning föreUgger är tvungen att träffa avtal med varje enskUdhyresgäst om att en förhandlingsklausul skall gälla. Först sedan hyresgästengodkänt en förhandUngsklausuI kan den hyra som har bestämts vid förhandling tasut av honom. Vägrar hyresgästen att godkänna förhandlingsklausulen, fårhyresvärden säga upp hyresavtalet till hyrestidens utgång. Frågan omhyresgästens skyldighet att underkasta sig förhandUngsklausulen kan därefterprövas i förlängningstvist inför hyresnämnd. Termen förhandUngsklausuI har inte tidigare använtsi lagtext. Utredningen föreslår nu en legaldefinition för att sådan användningskall kunna ske. Också jag anser det lämpligt att termen definieras i hyresförhandlingslagen.Den närmare utformningen av utredningens förslag kritiseras emellertid av fleraremissinstanser, som framhåller att det skulle leda till alt åtskilliga typerav klausuler som f. n. tiUämpas skulle behöva ändras. Jag finner denna kritikbefogad. För att övergången till förhandlingar enligt den nya lagen skall kunnagå så smidigt som möjligt måste målsättningen enligt min mening vara attgällande förhandlingsklausuler inle skall behöva ändras. Jag återkommer ispecialmotiveringen tUl hur förslaget bör utformas för att uppfylla dennamålsättning (se avsnilt 9.1 och 9.2). Systemet med förhandlingsklausul har somutredningen framhåller stora fördelar från rättssäkerhetssynpunkt. I sambandmed att hyresvärden begär att den enskUde hyresgästen skall tecknaförhandlingsklausul får denne möjUghet att bedöma, om den hyresgästorganisationmed vilken hyresvärden tecknat förhandUngsordning kan anses skickad attföreträda hyresgästerna kollektivt. Anser hyresgästen att förhandUngsordningenär obUlig, kan han som jag nämnde vägra godkänna förhandlingsklausulen ochföra frågan vidare till hyresnämnden. Förhandlingsklausulen ger dessutomhyresgästen möjlighet att få gällande förhandlingsordning omprövad. Hyresgästenkan då säga upp hyresavtalet för villkorsändring och begära att bli befriadfrån klausulen. Också i detta fall kan frågan föras vidare tUl hyresnämnden. Enligt nuvarande ordning sker hyresnämndsprövningeni dessa faU med tillämpning av 48 § tredje stycket hyreslagen. Där föreskrivsatt vid prövning av tvist, som gäller andra hyresvillkor än hyrans storlekeller hyres- eller uppsägningstidens längd, skall det av hyresvärden uppstäUdavillkoret gälla, om det inte strider' mot god sed i hyresförhåUanden eller påannat sätt är obiUigt. I förarbetena framhålls att ett sådant hyresvilUcor iallmänhet är obilUgt, om hyresvärden inte har nämnvärt intresse av vilUcoretsupprätthållande och en tillämpning av villkoret förorsakar hyresgästen kännbaraolägenheter (se SOU 1961: 47 s. 105). Att det prövade villkoret kan vara enförhandlingsklausul berörs inte i förarbetena. Enligt min mening bör det i stället för 48 § tredjestycket hyresla-9 1977/78.1 saml Nr 175 1977/78:175 130 geninföras särskilda regler tiU vägledning för hyresnämndens bedömning, när prövningenavser en förhandlingsklausul. Jag förordar att reglema tas in ihyresförhandlingslagen. Av dessa regler bör framgå att, om en majoritet avhyresgästerna klart motsätter sig den förhandlingsordning till vilken deomtvistade förhandlmgsklausulerna hänvisar, hyresvärden inte bör ges rätt attinföra resp. behålla klausulerna i hyreskontrakten. Jag hänvisar till vad jagredan har anfört (se avsnitt 7.5) om att hyresgästerna gemensamt kan hänskjutatvister om införande eller bibehåUande av förhandlingsklausul i hyresavtalentill hyresnämndens prövning för att på delta sätl ge uttryck för en samladopinion mot en viss förhandlingsordning. I en sådan situation är det alltsåinstäUningen hos samtliga hyresgäster som berörs av förhandlingsordningen sombör läggas till grund för nämndens bedömning av om hyresavtalen bör innehåUaförhandlingsklausul och om förhandlingsordningen dessutom bör upphävas. En hyresgäst kan givetvis också hänskjuta tviströrande förhandlingsklausul lill hyresnämndens prövning utan att det för denskull behöver vara fråga om en gemensam aktion från de boendes sida. Det kantänkas alt hyresgästen inte motsätter sig kollektiva förhandlingar beträffandedet hus i vUket han bor. På grund av omständigheter som hänför sig till hanspersonliga boendeförhållanden önskar han emellertid själv stå utanför dessaförhandlingar och ha kvar sin rätt att träffa individuella avtal om ändringarav hyran med hyresvärden. I ett sådant fall har hyresnämnden att bedömastyrkan hos de skäl som hyresgästen i det enskilda fallel åberopar till stödför sin talan. har nämnden att beakta alt hyresvärden med hänsyn tillbl. a. bruksvärdesyslemets tillämpning har intresse av att de kollektiva förhandlingarnaomfattar så många av lägenheterna som möjUgt. Även om hyresvärden i och för sig har ettbeaktansvärt inttesse av att förhandlingsklausul tas in i hyresavtalet, kan deti åtskilUga fall vara befogat att hyresgästen får sitt önskemål om individuellförhandlingsrätt tillgodosett. Som jag antydde får hyresnämnden här göraen avvägning mellan å ena sidan intresset av att ett rationeUt förhandlingsarbetei hyressättningsfrågor inte försvåras och å andra sidan det principieUa kravetpå största möjliga avtalsfrihet för den enskilde hyresgästen. Omständighetersom talar för att hyresavtalet inte skall innehålla förhandlingsklausul kanhänga samman med lägenhetens och husets beskaffenhet. Det kan sålunda varafråga om lägenhet av speciell typ som den koUektiva förhandlingsformen intepassar särskilt bra för. Prövningen kan också gälla ett äldre hus med betydandekvaU-tetsskillnader mellan lägenheterna. Om hyresgästen då anser sig kunnauppnå bättre anpassade hyresvillkor genom att förhandla direkt med värden, kandet finnas skäl för att låta honom göra detta. Alt för handUngsordningenomfattar endast ett mindre antal lägenheter, kan Prop.1977/78:175 131 enligtmin mening också utgöra skäl för bifall tiU hyresgästens talan. Ett fall som också kan föranleda att en lägenhetundantas från de kollektiva förhandlingarna är att det föreligger släktskapeller andra personliga relationer mellan hyresgästen och hyresvärden. I så falltorde dock parterna normalt vara överens, och hyresnämnden behöver då inte gåin på någon sakUg prövning. Hyresgästen kan också tänkas åberopa attförhandlingsverksamheten i det enskilda fallet inte har bedrivits på ett sättsom slår i överensstämmelse med hyresförhandUngslagens bestämmelser. Omständigheterav detta slag måste självfallet tillmätas stor vikt vid hyresnämndensprövning. Enligt min mening bör förhandlingsklausulen slopas, om det t. ex.framgår av utredningen att det vid hyresdebite-ringen sker ett uppenbartöveratlag av ersättoing till hyresgästorganisationen (se avsnitt 7.4). Sammanfattningsvis förordar jag alltså att det ihyresförhandlingslagen tas in en bestämmelse rörande grunderna förbedömningen, när hyresnämnden har att pröva tvist om införande ellerbibehållande av förhandlingsklausul i hyresavtal. Bestämmelsen bör gå ut på althyresavtalet skall innehålla förhandlingsklausul, om det inte med hänsyn tillhyresgästens personliga boendeförhållanden, inställningen hos övrigahyresgäster som berörs av förhandlingsordningen och andra omständigheter ärskäligt att förhandUngsklausuI inte skall gälla. Jag går därefter över tiU att behandla frågan omenskild hyresgästs rätt lill prövning av förhandlingsöverenskommelse. F. n. gäller i fråga om det frivilUgaförhandlingssystemet alt hyresgästen kan få en förhandUngsöverenskommelseprövad endast genom att med stöd av 54 § hyreslagen säga upp hyresavtalet förvillkorsändring. Sådan uppsägning kan ske först till kontraktstidens slut ochen av hyresnämnden beslutad ändring kommer att gäUa först under den följande hyresperioden.Inte heller enligt avvecklingslagen finns det någon särskild prövning avförhandlingsöverenskommelse om övergångshyra utan hyresgästen är även i detfallet hänvisad till uppsäg-ningsförfarandet enligt 54 § hyreslagen (se prop.1974:150 s. 468). gällde däremot enligt 3 a § hyresregleringslagenatt förhandUngsöverenskommelse om bashyra kunde prövas av hyresnämnd utanföregående uppsägning av hyresavtalet. Enligl utredningen är det en oundvikUg följd av ettförhandlingssystem att det då och då inträffar att förhandUngsimderlaget ärbrist-fälUgt. Om en lägenhet på grund av bristande underhåll eUer av annananledning inte uppnår den normalstandard som förutsatts, kan hyran för denlägenheten komma att sättas för högt. Eftersom hyresgästen därvid är hänvisadtill förfarandet enligt 54 § hyreslagen kan han enligt utredningen tvingasbetala en felaktig hyra av och upp tiU drygt ettår, innan en prövning kommer till 1977/78:175 132 stånd.Dessa förhållanden är otillfredställande. Det är därför nödvändigt att övervägaen särskild ordning för prövning av förhandlingsöverenskommelser. I fråga om utformningen av prövningsrätten anserutredningen atl prövningen bör begränsas tiU överenskommelsen i den del denavser villkoren i det enskilda hyresavtalet. Prövningsföfarandet bör vidareutformas på ett för hyresgästen så enkelt sätt som möjligt. skallbara pröva skäUgheten av en viss överenskommelse rörande en enskild lägenhet.Om hyresavtalets bestånd kan det inle bli fråga. Utredningen föreslår därföralt kravet på uppsägning slopas och att hyresnämndens beslut om ändring avförhandlingsöverenskommelse bUr bindande för båda parter. Remissinslanserna är positiva och betonar bl. a.att rätten att få förhandlingsöverenskommelse prövad mnebär en klar förbättringav den enskilde hyresgästens ställning. Endast två remissinstanser är kritiskaoch anser i huvudsak att problem med missnöje med en förhandlingsöverenskommelsebör lösas inom den avtalsslutande organisationen. Jag har redan tidigare framhåUit alt det är enföratsättning för att ett lagbundet kollektivt förhandlingssystem skall kunnagodtas att del i systemet byggs in garantier för den enskildes rättssäkerhet.Viktigast i detta hänseende är givetvis att hyresgästen får en rätt att påkallaprövning av en förhandUngsöverenskommelse som han är missnöjd med. En hyresgästskall inte behöva acceptera ens misstanken att hans hyra har bestämts på ettfelaktigt sätt i förhandlingsöverenskommelsen. Den garanti som en rätt tillprövning av förhandlingsöverenskommelse innebär är naturUgtvis särskUt viktigför en hyresgäst som inte är medlem i den förhandlande organisationen. Det är en natarlig tanke att hyresnämnden påbegäran skall kunna pröva om en förhandlingsöverenskommelse stämmer med deregler som finns i 48 § hyreslagen om bestämmande av hyra och andrahy-resvUUcor. Det är också angeläget att hyresgästen får möjUghet till omedelbarrättelse. Det är aUtså enligt min mening inte nog att hänvisa tillhyresgästens rätt tUl villkorsprövning efter uppsägning till hyresperiodensslut. FörhandUngssystemet innebär ju också att man har frikopplat frågan om nyahyresviUkor från hyrestiden. Det är då naturUgt att hyresgästens rätt tiUprövning av förhandUngsöverenskommelse på motsvarande sätt frikopplas frånhyrestiden. Detta sker som utredningen har föreslagit enklast genom alt kravetpå uppsägning slopas och att hyresgästen får rätt att begärahyresnämndens prövning. Jag ansluter mig aUtså till uiredningens förslagatt enskUd hyresgäst får rätt att utan uppsägnmg av hyreskontraktet hoshyresnämnd begära prövning av förhandlingsöverenskommelse såvitt gäller hyresvillkorenför hans lägenhet. 1977/78:175 133 Flera remissinstanser har understrukit all det ärangeläget att samtliga berörda hyresgäster på ett betryggande sätl blirunderrättade om innehållet i träffade förhandlingsöverenskommelser. Också jaganser att del av rättssäkerhetsskäl behövs regler om en sådan underrättelseskyldighet.Det bör enligt min mening ankomma på hyresvärden att underrätta hyresgästernaom förhandUngsresultatet. Jag föreslår därför alt det i lagen tas in enföreskrift om att hyresvärden skall underrätta hyresgästema om innehållet iförhandlingsöverenskommelse. Informationen kan ske antingen i brev till varjehyresgäst eller genom anslag i porten. Hur informationen skall ske behöverenligt min mening inte regleras i lag. Det bör i stället överlämnas åtförhandlingsordningens parter alt finna lämpUga former för information till hyresgästema. Utredningen föreslår att hyresgästens rätt altbegära hyresnämndens prövning av förhandUngsöverenskommelse tidsbegränsas.Enligt utredningen bör en klagotid av räknas från den dag då viUkoretbörjade tillämpas. Förslaget har aUmänt godtagits av remissinstanserna. Fleraremissinstanser anser dock att tidsgränsen är aUtför vag när del gäller annathyresvilUcor än hyra. Även jag anser att det är nödvändigt med entidsbegränsning. Innan jag går in på hur en sådan tidsbegränsning skallkonstrueras skaU jag emellertid något uppehålla mig vid vad som bör gäUa iavbidan på alt klagotiden går ut resp. hyresnämnden eller bosladsdomslolenavgör tvisten mellan den enskilde hyresgästen och hyresvärden. En förhandlingsöverenskommelse kan avse dels hyransstorlek, dels andra hyresvillkor än hyran. Beträffande samtliga hyresvillkorbör gälla att de får tillämpas från den dag som anges i överenskommelsen. Ärdet fråga om en hyreshöjning blir hyresgästen alltså skyldig att betala denhögre hyran i enlighet med förhandlingsöverenskommelsen. Om hyresnämnd ellerbostadsdomstol senare sänker hyran, blir hyresvärden skyldig att betalatiUbaka vad han har uppburit för mycket jämte ränta. Om hyran inte ändrasfortsätter hyresgästen att betala samma hyra som förut. När det gäUer annathyresviUkor än hyra är det däremot i allmänhet osäkrare när vilUcoretaktualiseras gentemot den enskilde hyesgäslen och det bUr kanske inle på sammasätt påtagligt för hyresgästen att ett nytt vUlkor gäller. HyresviUkoret bördock, som jag nämnde, få tillämpas tUl dess det eventuellt ändras avhyresnämnd eller bostadsdomstol. Vad jag nu har sagl innebär att utredningensförslag om utgångspunkten för hyresgästens klagotid utan vidare kan godtas närdet gäller hyran. Klagotiden bör alltså räknas från första förfaUodag för dennya hyran. Är det fråga om ett annat hyresvillkor, bör utgångspunkten förklagotiden enligt min mening vara den dag då hyresgästen fick underrättelse omdet nya hyresvillkoret. Jag har redan föreslagit att Prop.1977/78:175 134 sådanunderrättelse alllid skall lämnas. Om en hyresvärd underlåter att underrättahyresgästerna om innehållet i förhandUngsöverenskommelse, bUr resultatet ifråga om annat hyresvilUcor än hyra att klagotiden inte börjar löpa. När det därefter gäller frågan om klagofrislenslängd anser jag att den föreslagna tremånadersliden är lämpligt avvägd. Sammanfattaingsvis förordar jag att en hyresgästsom vill påkalla prövning av förhandUngsöverenskommelse skall göra detla från den dag då han fick underrättelse om det nya villkoret eller,i fråga om hyra, från den dag då villkoret började tillämpas mothonom. FörhandUngsöverenskommelsen träffas mellan tvåparter, hyresvärd eller fastighetsägarorganisation och hyresgästorganisation,av vilka endast hyresvärden blir motpart tiU hyresgästen i prövningstvisten.Som utredningen har anfört är det emeUertid befogat att hyresgästorganisationenfår tiUfälle att yttra sig i prövningsärendet innan hyresnämnden ändrar enförhandlingsöverenskommelse. Jag föreslår därför en regel av denna innebörd. 7.10Förfarandet när förhandlmgar har strandats Även om man kan anta alt förhandUngssystemet ledertiU att flertalet tvister kommer att lösas genom förhandlingar, kan man enUgtmin mening inte bortse från att uppgörelse i vissa faU inte kommer att nås ochatt förhandlingarna strandas. För tvister i frågor som regleras i hyreslagenfinns alltid möjligheten att begära hyresnämnds prövning. Frågan är emellertidnu om det nya förhandUngssystemet motiverar särskilda regler när det gäller attföra över en tvist från förhandlingar till hyresnämnd. F. n. gäller både i det frivilligaförhandUngssystemet och enligt avvecklingslagen att förhandlingsordningensparter saknar möjlighet att föra sin tvist till hyresnämnden. kan bara föras mellan de enskilda hyrespartema, hyresvärd ochhyresgäst. Enligt det frivilliga förhandUngssystemet gäller vidare att enhyresnämndsprövning bara kan ske efter uppsägning tUl kontraktstidens slut. Denya hyresvillkoren kommer aUtså att gälla först för följande hyresperiod.Enligt avvecklingslagen får däremot hyresnämnden, om överenskommelse inle harträffats, på framställning av hyresvärd pröva fråga omövergångshyra. Jag skall först behandla frågan omförhandlingsordningens parter bör tiUåtas att föra sin tvist tiU hyresnämndenför avgörande. Utredningen avvisar för sin del en sådan ordningsåsom behäftad med betydande nackdelar. Systemet skulle enligt utredningenkunna 1977/78:175 135 ledatill en dubbelprövning inför hyresnämnden, eftersom de enskilda hyrespartemaskulle ha kvar rätten alt få sina hyresvillkor prövade av hyresnämnd. En sådanordning skuUe enligt utredningen vidare kunna innebära risk för att parternasansträngningar att uppnå för-handlingslösningar i svåra tvister skuUe minska.Utredningen anser alltså att det liksom bara bör vara de enskildaparterna som skall få föra talan vid hyresnämnden. Utredningens förslag har föranlett delade meningarbland remissinstanserna. Förslaget tillstyrks av bostadsdomstolen och . Flera remissinstanser förordar emellertid att de förhandlandeparterna får möjlighet alt vid strandning hänskjuta tvisten till medling införhyresnämnd. Ett par remissinstanser viU gå ett steg längre ochge hyresnämnden befogenhet att fastställa ett rambelopp för hyreshöjningar, omförhandlingar rörande hyressättningen skulle stranda. Till dessa instanser hörSABO, som anser att utredningens förslag innebär att hyresvärdens reellaförhandlingsunderläge i hyressättningsfrågor kommer att bestå. förordarall förhandlande part ges rätt att begära hyresnämndens prövning avskäligheten av det totala höjningsbeloppet. skulle alltså intefastställa de nya hyrorna för de enskilda lägenheterna utan del totalahöjningsbeloppet skulle vid fortsatta förhandlingar fördelas mellan olUcabostadsområden och lägenheter. Ett liknande prövningsförfarande förordas avkommunförbundet. KrilUc mot utredningens förslag framförs också avfastighetsägareförbundet, som anser att förhandlande part istrandningssituationerna skall ha rätt att utan uppsägning hänskjuta tvistentill direkt avgörande av hyresnämnden. Jag vill för min del kraftigt understryka vikten avatt förfarandet vid strandning inte utformas så att det minskar de förhandlandeparternas vilja till förhandUngsuppgörelse. Jag anser därför i likhet medutredningen att det inle är lämpligt att låta de förhandlande parterna föra sintvist tiU . När det gäller tanken att låta hyresnämndenträffa ett prmcipavgörande om skälig totalhyra för det bostadsbestånd som denstrandade förhandlingen avser vill jag dessutom särskilt framhålla atthyreslagen saknar materiella regler för en sådan prövning. Att medling sker när förhandlingar har strandat kanuppenbarligen vara till stor nytta. Det finns f. n. särskUdafÖrlUcnings-organ som har inrättats av hyresmarknadens huvudorganisationer förslitande av lokala tvister. Det är också enligt min mening lämpligast att äveni fortsättningen låta de förhandlande partema själva svara för denmedlingsverksamhet som behövs. Parterna bör då också få avgöra formerna förmedlingsverksamheten. F. n. avger förliknings- 1977/78:175 136 organenendast rekommendationer om hur hänskjutna tvister bör lösas. Om parterna ispeciella fall har behov av bindande avgöranden i mer skiljedomslUtnande formerkan de exempelvis tiUåta att de partssammansatta organen kompletteras med enfristående ordförande. Det bör emellertid ankomma på de förhandlande parternaatt tills vidare vidareutveckla en sådan ordning. Jag anser aUtså att hyresnämndemainte bör ges någon medlingsroll i den nya förhandUngsla-gen. Vad jag nu har anfört innebär att del endast börvara de enskilda parterna, hyresvärd och hyresgäst, som när förhandUngarstrandar kan påkalla ett avgörande av hyresnänmd. prövning kommeralltså Uksom endast att gälla de enskilda hyresavtalen. Utredningen föreslår att de enskilda hyrespartemaskall få föra tvist om hyresvillkoren inför hyresnämnd under löpandehyresperiod. Som jag har anfört innebär förhandUngsklausulema atthyresänd-ringama har frigjorts från hyrestiden. Det finns då inte heller någonanledning att i strandningssituationen hålla fast vid kravet på uppsägningtill hyresperiodens slut. Jag föreslår alltså i överensstämmelse medutredningens förslag att de enskilda parternas rätt till villkorsprövningfrigörs från kontraktstiden. Delta förslag innebär att hyresvärden inte längrebehöver riskera att förlora den högre hyran för om han missar denuppsägningstid som gäller enligl kontraktet. Förslaget är emeUertid tillförde! även för hyresgästsidan, eftersom det innebär alt hyresvärden intebehöver riskera att medan förhandlingar pågår komma i tidsnöd och enbart av detskälet tvingas atl säga upp hyresgästerna till den löpande hyresperiodens slut. Utredningen föreslår alt det fortfarande skallkrävas uppsägning för villkorsändring och att uppsägningstiden bestäms till tremånader. Flera remissinstanser anser emellertid att kravet på uppsägning äronödigt. Jagvill framhåUa att en uppsägning nästan aUtid torde upplevas som mycket obehagUgav hyresgästen. Detta gäUer även om uppsägningen endast avser vUUcorsändring,eftersom det för många hyresgäster kan vara svårt att skilja mellan sådanuppsägning och uppsägning för avflyttning. För hyresvärden medför enuppsägning av ett större antal hyresgäster extra arbete och kostnader. Det kanockså vara svårt att delge vissa hyresgäster. Jag anser på grand av det anfördaatt kravet på uppsägning bör slopas. Det bör enUgt min mening räcka atthyresvärden ger in en ansökan tiU hyresnämnden om vilka villkor som skall gäUafrån det månadsskifte som inträffar närmast efter dagen föringivandet av ansökan. kommer sedan att svara för att ansökandelges berörda hyresgäster. I ansökan till hyresnämnden bör anges denviUkorsändring som Prop.1977/78:175 137 begärs.Genom den av utredningen föreslagna och av mig godtagna tremånaderstiden kommerde nya vilUcoren som kan bli ett resultat av hyresnämndens prövning att gällatidigast från utgången av . Härigenom skulle man i det övervägandeantalet fall undvika problemet med retroaktiva hyror. Om hyresvärden iseptember ansöker om hyreshöjning per och tvisten avgörsföre , kan den nya hyran ulgå . Om tvisten avgörs förstefter bUr det emeUertid nödvändigt all eventuell meUanskill-nadmellan gammal och ny hyra betalas i efterhand. Utredningen behandlar även frågan om retroaktivhyra i en annan situation. Fråga är härvid om hyresvärden i det återgivnaexemplet skall kunna begära hyreshöjning från ett tidigare datum än årsskiftetäven om ansökan till hyresnämnden görs först . Utredningen anseratt det inte bör införas något absolut förbud mot förordnande om retroaktivhyra. Som exempel anger utredningen att förhandUngsordningens parter fortsattförhandlingarna under den uttryckliga förutsättningen att den hyra de kundekomma överens om skuUe få tas ut från en viss tidpunkt, som sedan har passeratsutan att uppgörelse har nåtts.