prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — 1.6.4 i Göteboigs distrikt: Enregel bör införas om att säljaren får tillgodoräkna sig betalning avreparationsfordran hos tredje man som hävdat retentionsrätt titt godiset.Vidare bör 9 § kompletteras med en uttrycklig regel om att säljaren fårtillgodoräkna sig ullägg för köparen avseende förfallen vägtrafikskatt, underförutsättning att skatten är betald etter att motsvarande belopp deponerats hoskronofogdemyndighet. 1.6.5 Kronojbgdemyndlghelen i distrikt:Utredningen berör även frågan hur förfallna icke eriagda vägtrafikskalter fördet innevr.rande och det närmast föregående skatteåret skatt beaktas. Här kanförst anmärkas, att numera även kilometerskalter intar samma inskränkandesärställning och därför bör beaktas på samma sätt som vägtrafikskalter.Utredningen har tyvärr åberopat föredragande departementschefens enligtmyndighetens uppfattning hett felaktiga uttalanden i frågan i prop, 1974:164,är av den bestämda uppfattningen att oguldna vägtrafik-och kilometerskalter skall beaktas vid återtagande endast i de fall säljarenvid återtagandeförrättningen styrker att skatten erlagts eller då eriäggerskatten Det kan inte vara rimligt att säljare får beakta restförda skatter iandra fall. Det inträffar bl, a, ej sällan att säljare efter ett återtagandeicke kommer att nyttia etter avyttra återtagel fordon såsom registreringsptiktigtfordon här i riket. Fordonet avförs eller ulförs ur riket. Räknar säljaren medatt nyttia fordonet eller att avyttra detta såsom registreringsptiktigt fordonså erlägger han senast vid återtagandetillfället sådana skatter som hindrarfordonels bmkande. Sådan betalning beaktas vid återtagningen, 1 motsatt faltunderlåter säljaren att eriägga skatterna och del finns då ej heller anledningbeakta dessa vid återtagandet. Betalningsansvaret för sådana skatier kvarliggerju hos den försumlige köparen. Skutte säljare mot förmodan efter att ha erlagtskatterna efter återtagandet besluta att avföra ett återtaget fordon frånregistret bör han i vanlig ordning kunna söka och eriiåtta restitution på denännu ej utnyttjade delen av väglrafikskatten. Att i något fall gå den motsattavägen med återkravsrätl för köpare finner kronofogdemyndigheten mindrelämpligt, 1.6.6 Kronofogdemyndigheien i Väsierås distrikt: För denhändelse köparen lämnat varan för reparation under sådana förhållanden att densom verkställt reparationen har rätt att kvarhålla varan som säkerhet för reparalionsford-ringen(retentionsrätt) och säljaren då för att fö varan återtagen tvingas betala reparalionsfordringen,förestår utredningen, att hänsyn härtill tas, när varans värde bestäms vid avräkningen(s, 114). får alltså under angivna fömtsättningar åsättas ett fiktivtvärde och detta kan enligt kronofogdemyndighetens mening inte anses tUlfredsställande.Värderingen bör nämligen ske 1977/78:142 139 utifrånrent objektiva kriterier och sålunda endast baseras på varans substansvärde.Kronofogdemyndigheten anser därför för sin del, att det måste vara riktigareatt Ijehandta en fordran av ifrågavarande slag som en kostnad för varansåtertagande, som hett öppet tillgodoräknas säljaren. Sammasynsätt i fråga om värderingen torde f ö. böra tillämpas, när avbetalningsköpetavser fordon som inte får bmkas därför att köparen försummat att betalaförfallen väglrafikskalt. Även i sådant falt föreslår uiredningen, attfordonets värde vid återtagandet bestäms med hänsyn lill all förfallen skatt måslebetalas föratt fordonet skall få användas. Det förefaller dock som omutredningen tagit allt för tätt på problemet med den obetalda vägtrafikskatten,som efter återtagningen lätl kan komma att vålla svåriösta förvecklingar. Sombekant är del ju köparen som gentemot staten svarar för den debiteradevägtrafikskatten, som ju kan indrivas hos honom även efter återtagningen, omsäljaren nu inte skutte "lösa" skatten. I linje med vad som tidigaresagts vad gäller reparationsfordran, kan kronofogdemyndigheten inte finna annatän att vid återtagningen som värde på det fordon, för vilket skatten förinnevarande etter föregående skatteår inte erlagts, anges fordonetssubstansvärde och att säljaren vid återtagningen tillgodoräknas summan av denobetalda skatten, detta under fömtsättning dock att han senast vid återtagningsförtätlningenbetalar skatten i fråga. 1.6.7Kronofogdemyndigheten i distrikt: Vid återtagande kan den situationenuppstå - fallen är i förhållande till antalet handräckningsmåt ringa - attvaran finns hos en annan reparatör än säljaren som méd åberopande av retentionsrättvägrar att utlämna varan. För att återtagandet skall kunna genomföras tvingassäljaren betala denna reparationsfordran. har då ställtsinför frågan hur lösenbeloppel skall behandlas vid avräkningen mellan säljarenoch köparen. En det myndigheter lär ha tillgodoräknat säljaren beloppet i avräkningen.Andra myndigheter har ansett att avbetalningsköplagen utesluter möjligheten altta med en sådan fordran i avräkningen. Skälet är att tagen inte reglerarförhållandet mellan köpare och en utomstående reparatör. Myndigheterna harmåhända vidare ansett att denna säljarens fordran - så som koslnadsbegreppet ärutformat i avbetalningsköplagen - inle utgör någon kostnad för återtagandet.Ett uteslutande av säljarens kostnad av detta slag i avräkningen har tett tillatt köparen gynnas eftersom denne tillgodoräknas värdet av varan efterreparationen, 1samband med en revidering av avbetalningsköplagen måsle frågan få en definitivlösning. Följandelösningar kan länkas. a) Manbortser vid avräkningen från lösenbeloppet, b) tilllösenbeloppet tas när varans värde bestämmes, c) Lösenbeloppettillgodoräknas säljaren som antingen en kostnad för varans återtagande etter ensärskild post i avräkningen! BeträtTandede olika alternativen kan anföras: a) 1detta fall får säljaren utkräva lösenbetopf)el i annan ordning. Lösningen har den nackdelen att den gynnar köparen, som tillgodoräknas godsels värde i reparerat skick. Lösningen bör inle accepteras. b) Dennalösning innebär i realiteten att man "bakvägen" vid själva återtagandet medger en koppting. Detta stämmer dåligt överens med 1977/78:142 140 utredningensförstag att kopplings förbehåll inte skall medges. Öm man tar bort kopptingsförbehåtlentorde denna lösning dock vara den enda länkbara. c)Om man låter kopplingsförbehålten vara kvar bör denna lösning införas.Lösenbeloppet är inte någon kostnad i egentlig mening för godsets återtagande.Lösenbeloppel bör därför inte tas upp bland kostnaderna. Det blir klarast omman tar upp den som en särskild post som säljaren får tillgodoräkna sig i avräkningen.1 lagtexten bör intas att belopp för reparationsfordran som säljaren tvingasbetala för att få återtagande genomfört skatt räknas säljaren litl godo. Om kopptingsförbehåtlenkvarstår bör köparen för att avvärja varans återtagande om säljaren yrkar detbetala även reparationskostnad som kan kopplas till kontraktet. Säljarensbetalning av lösenbeloppet måste ske i själva återtagningsögonblicket.Dessförinnan har köparen möjlighet att betala sin skuld enligt 8 § 2 st, ochlåta varan vara kvar hos reparatören. Del kan således inle bli aktuellt förköparen att betala lösenbeloppet lill kronofogdemyndigheten. Detkan i sammanhanget framhållas att man i finsk praxis i avräkningen räknarsäljaren till godo även reparationsräkningens belopp, som säljaren har attbetala innan han får fordonel i sin besittning (SJT 1966 sid, 305), 1.6.8 schakienireprenörers riksjörbund: I 9§artges att säljaren för tillgodoräkna sig bland annat dröjsmålsränta, men därär ej i likhet med i 17 S i konsumentkreditlagen denna begränsad tittbestämmelserna i 6 § i räntelagen. Enligt vår mening föreligger ifråga omdröjsmålsränta ej de principiella skäl som åberopas i utredningen att särskiljanäringsidkare och övriga konsumenter. Vi anser att 9 § tredje stycket börkompletteras tiied hänvisning till 6 § i räntelagen, 1.6.9 Kronojögdemyndtgheten i Eslövs distriki: I 9 §anges bland annat vissa kostnader som säljaren får tillgodoräkna sig vid varansåtertagande. Reglerna är överförda från nuvarande lag om avbetalningsköp. Vid lillämpningenhärav har uppstått tvekan hur "ersättning för utgift som säljaren åsamkatsför inställelse vid återtagandeförrätlning, om inställelsen har varil påkalladför tillvaratagande av hans rätt" skatt tolkas. Erfordras exempelviskallelse från kronofogdemyndighet till förrättningen för att säljaren skallkunna tillgodoräknas denna kostnad? 1.6.10 FöreningenSveriges kronofogdar: De motiv som för konsumentkredit köpens del medfört att säljaren inle efter återtagning får kräva ut mellan skillnad, bör medföra ett liknande förbud i den nya avbetalningsköplagen. 1.7Återtagande genom handräckning eller verkställighet av dom 1.7.1/?SFanseratlavbelalningskonirakt skall inges i original när handräckning sökshos kronofogdemyndighet. Detta krav-som överensstämmer med vad som gälter -motiveras av att kronofogdemyndighet därigenom säkrare kan kontrollera altsökanden är saklegilimerad (att kontraktet inte har överlåtits) och allanteckning om verkställd återtagning kan ske på originalkontraktet. Kronojbgdemyndigheteni delar denna uppfattning. Prop.1977/78:142 Ht 1.7.2 Kronofogdemyndigheien i distriki: Enligt12 § andra stycket behöver säljaren endast inge styrkt avskrift avköpehandlingen och inte som köpehandlingen i huvudskrift och bestyrktavskrift. Trots alt myndighelen på gmnd av erfarenhet hyser vissa tvivelbeträffande lillföriitlighelen hos bestyrkta avskrifter, vilt myndighelen intemotsätta sig förslaget i denna det. Däremot bör eventuella växlar och andralöpande handlingar, som har utfärdats av köparen i anslutning till köpet, ingesi original med ansökan om handräckning. Dessa fordringsbevis bör avutmätningsmannen förses med anteckning om alt de har föreletts i mål omhandräckning för återtagande. Risk finns annars för missbruk genom att ettsådant fordringsbevis kan överlåtas lill någon som förvärvar det i god tro ochkräver köparen trots att fordringen har blivit helt eller delvis betald genomåtertagandet, 1.7.3 /Sl-anseraltdet i 12 S skatt anges att ansökningenäven bör innehålla uppgift om köparens person- eller organisationsnummer.Uppgiften underlättar identifieringen inför återtagandet och bör finnas förregistreringen hos kronofogdemyndigheien, speciellt sedan REX-systemet införts.Även kronojbgdemyndigheten i anser att köparenspersonnummer bör anges, om köparen är fysisk person. 1.7.4 i Eslövs distrikt: Det ärinte sältan förekommande att en vara i avbetatningskontraklet beskrives medenbart typ- och tillverkningsnummer. Varans art framgår inte av köpehandlingen.Kronofogdemyndigheten ifrågasätter därför om inte uppgift om varans art börkrävas i ansökan. 1.7.5 RSV: Enligl belänkandel (s. 115 m) skulledröjsmålsränta inte behöva yrkas särskilt om åberopat kontrakt innehållerbestämmelser om sådan ränta eller dom, som begärs verkställd, innehållerföreskrift om att säljaren skall tillgodoräknas dröjsmålsränta vid avräkning.RSV vitt dock försin del hävda att dröjsmålsränta inte skatt tillgodoräknassäljaren i någol falt u|an att denne särskilt yrkat därom. Till stöd fördennauppfattning för RSV åberopa vad som anförts i saken av kronofogdemyndigheten iHaparanda, RSV hemställer att lagförslaget ändras så att dröjsmålsräntatillgodoräknas endast på särskilt yrkande av säljaren, I yrkandet bör angesräntesats och den lid för vilken ränta yrkas. Sådant yrkande bör framställasredan vid ansökningens ingivande till kronofogdemyndighet, 1.7.6 Kronojbgdemyndlghelen i distrikt: Av 9 S3 framgår att säljare i förekommande fall får tillgodoräkna sig fömtom denobetalda delen av kreditfordringen även dröjsmålsränta. Utredningen menarattyrkande om sådan ränta skall framställas senast vid återtagandeförrättningenmen tillägger att säljaren anses ha yrkat ersättning för dröjsmålsränta omåberopat kontrakt innehåller bestämmelser om detta. anserdet olämpligt att yrkande om dröjsmålsränta skall beaktas enbart på grund avinnehållet i de särskilda kontraktsvillkoren. Yrkande om dröjsmålsränia böralltid ske och delta yrkande bör icke ske vid återtagandeförrättningen utanredan vid handräckningsansökans ingivande till kronofogdemyndigheten.Anledningen härtill är följande. Deflesta avbetalningssäljare underiåter f n. att yrka särskild dröjsmålsräntafrån varje posts förfaltodag. De begränsar sitt ränteyrkande till tidpunktenfrån sista förfallodagen etter i vissa fall för ansökans 1977/78:142 142 ingivande.Härigenom förenklas heta handräckningsförfarandet. Säljaren slipper undan meden summarisk uppställning om storleken av förfallna resp. icke förfallnaposter. för ett myckel förenklat ränteulräkningsförfarande.Förestagen automatisk bevakning av dröjsmålsränta skulle medföra omfattande merarbeteför såväl kronofogdemyndighet som säljare. Näringsidkare emellan kankredittiden i vissa fall uppgå titt . En utföriig specifikation avde skilda delbetalningarna blir erforderiig. Sådana delbetalningar kan omfattaregelrätta avbetalningsposter men även reparationskostnader, försäkringspremieroch liknande poster. Även krediteringar kan förekomma. Är dröjsmålsräntanknuten titt diskontot eller utgörs av en viss procentenhet kan ränteulräkningenbli väl så komplicerad. Om säljare dessutom får komma med detta ränteyrkandeförst vid själva återtagandeförtättningen så bör del för envar som behärskardet praktiska exekutiva handräckningsförfarandel framstå som helt uteslutet attåtertagandet kan genomföras i ett sammanhang. Vid återtagandeförrättningen ärsom regel parterna närvarande, säljare bl. a. för att identifiera ochomhänderta godset men också för att kunna hos utmätningsmannen nedsättaeventuellt belopp, som vid vidräkningen kan komma köparen tillgodo. Av dennaanledning måste förrättningsmannen ha vidtagit långtgående förberedelseåtgärderi fråga om vidräkningen. Han skatt strängt taget i normalfallet endast behövakomplettera vidräkningen med av säljare yrkade instätletse-och transportkostnader,särskilda värderingskostnader i förekommande fatt och uppgift om godsets värde.Godset får, som av 10 § framgår, icke utlämnas lill säljare med mindre dennehos utmätningsmannen nedsatt eventuellt belopp köparen tillgodo. En återtagandeförrätlningmedger icke utrymme för komplicerade ränieberäkningar men ett återtagande börenligt kronofogdemyndighetens uppfaltning genomföras vid en och sammaförrättning. Av denna anledning bör det klart framgå av 9 S 3 att säljare iförekommande fatt får tillgodoräkna sig dröjsmålsränia, dock endast om han senaslvid ansökans ingivande yrkal della. 1.7.7 i : 1 specialmoliveringen,sidan 115, återfinns följande mening: "Innehåller åberopat kontrakt bestämmelserom dröjsmålsränta kan säljaren anses ha yrkat sådan ränta". Kronofogdemyndigheienanser uttalandet stå i strid mot 17:3 RB och bör inte föranleda att nuvarandepraxis som uttryckligt yrkande frångås. Ett tUlrälta-täggande motivutlalandebör därför införas. 1.7.8 Kronojögdeniyndigheien i disiriki: Oftatorde räntebelopp, som tillkommer säljaren, vara relativt obetydligt och dennekanske därmed ha ringa intresse att utkräva beloppet i fråga. Att under sådanaförhållanden ålägga utmätningsmannen att praktiskt selt alltid efter mer ellermindre invecklade räkneoperationer fastställa upplupen ränta förefallerknappast motiverat. Utredningens förslag kan också i vissa fall tänkas vållasäljaren olägenheter i form av komplettering med uppgifter om köparens inbetalningaroch därmed förknippad risk för fördröjning av återtagningen.Kronofogdemyndigheten förestår därför, alt nuvarande bestämmelser om attsäljaren har att framställa formligt yrkande om dröjsmålsränta för alt fötillgodoräkna sig sådan vid återtagningen bibehålls. 1.7.9 Kronofogdemyndigheien i Siockholms (Usiriki: Enligtavbetalningsköplagen gäller i fråga om vissa avbetalningsköp i stället konsumentkreditlagen 1977/78:142 143 (1§ sista stycket). Handräckning enligt avbetalningsköplagen får inte beviljas,om det finns påtaglig anledning att räkna med möjligheten att avbetalningsköpetomfattas av konsumentkreditlagen (13 S första stycket). redan i annal sammanhang har påtalat kommer nödvändigheten attpröva vilken lag, som är tillämplig, att medföra olägenheter, som inte bordeförekomma i en summarisk process. För att undanröja dessa bör beträffandeköpehandlingens innehåll som ytterligare fömtsättning för handräckninguppställas krav på sådana uppgifter om köparen och säljaren samt ändamålet medköpet att det av handlingen klart framgår att den gäller ett avbetalningsköpenligt avbetalningsköplagen. I annat fatt får konsumentkreditlagen tillämpas omvillkoren därför är uppfyllda, 1.7.10Konsumeniverkel I KO: Den föreslagna avbetalningsköplagen innehåller vissa beslämmelsersom ger köparen ett sämre skydd än motsvarande regler i konsumentkreditlagen.Detta medför att gränsdragningen mellan tillämpningsområdena förde två lagamamåste ägnas särskild uppmärksamhet. Avgörande för om konsumentkreditlagen ärtillämplig i ett visst falt skall enligt förarbetena till lagen vara vad denköpta varan skall användas till. I sista hand bör köparens syfte med förvärvetvara avgörande (prop. 1976/77:123 s. 153 f). Då det inom ramen för ett ordinärtdomstolsförfarande uppstår tveksamhet om ett vissl köp har samband med konsumenlkrediteller ej, bör frågan normalt kunna utredas på ett tillfredsställande sätt, Annoriundaförhåller det sig däremot då bedömningen skall göras i samband med attkreditgivaren begär handräckning för varans återtagande. Avgörande för omhandräckning skall beviljas kan vara alt det inte är fråga om konsumentköp, 1fall dådet inte är fråga om konsumeniköp för handräckning ske- förulom om köparenkommii i dröjsmål med betalning av mer än en tiondel av kredilfordringen - omdröjsmålet överstiger och avser mer än en tjugondelavkreditfordringen eller ulgöråterstodenavden(13 S2st.och7 § 1 st. förslaget).Till skillnad från vad som gäller för krav mot konsument för också preskriberadfordran ligga till grund för handräckning (s. 82). Vidare kan handräckning enliglförslaget ske om köparen genom att åsidosätta förpliktelse på grund avavbetalningsköpet -1, ex. genom vanvård av varan, genom att använda den på ett avtalsstridiglsätt eller genom att underlåta att hålla den försäkrad (s. 107 och 111) - har"äventyrat säljarens säkerhet i varan". Vid konsumentkredit är dettainte möjligt. Också i vissa andra falt då handräckning inte för ske om det ärfråga om konsumentköp är handräckning möjlig i de avtalssituationer somförstaget avser Gfr 21 § andra stycket och tredje stycket konsumentkreditlagen). Detär således fömtsätt att en säljare kan komma alt begära handräckning i ettsådant fatt då fömtsättningarna för handräckning är uppfyllda enligt avbetalningsköplagenmen däremot inte enl igt konsumentkreditlagen. Det är av rättssäkerhetsskälviktigt att handräckning då sker bara under fömtsättning att avtalet verkligenavsåg annal än konsumentköp. 1 vissa fall kan någon tvekan om avtalets karaktärknappast råda, t. ex. då avtalet avser egendom som en person normalt saknaranledning att förvärva annat än för yrkesmässig användning. Många produkter -såsom personbilar, möbler och vissa hushållsapparater - kan dock lika välanvändas privat som i näringsverksamhet. Som utredningen också framhåller (s.119) kan gränsdragningsproblem uppkomma. För att handräckning inte av misstagskall ske enligt 1977/78:142 144 avbetalningsköplageni fall när denna inte borde tillämpas föreslår utredningen att handräckningskall vägras om det finns "påtaglig anledning räkna med möjligheten att avbetalningsköpelomfattas av konsumentkreditlagen" (13 S första slycket). Enligl verketsmening finns det emellertid med en sådan avfattning av regeln stor risk för atthandräckning felaktigt kommer att ske med tillämpning av avt)etatningsköptagen.Ordet "påtaglig" måste anses innebära all köparen för att avvärjahandräckning tvingas förebringa förhållandevis stark bevisning om ätt en varaförvärvals för huvudsakligen enskilt bruk. En så utformad regel anser verketmindre lämplig. Regeln synes i stället böra utformas så att handräckning inteskatt beviljas om det finns anledning räkna med att avbetatningsköpet omfattasav konsumentkreditlagen. 1.7.11 Sverigesadvokatsamjund: 13 § försia slycket i förstaget har erhållit en formuleringsom enligt samfundets mening inte är tillfredsställande. det klart bör framgå ivilka falt handräckning kan beviljas enligt tagen, bör 13 § i stället innehållaen regel av innebörd att handräckning skatt beviljas om det inte är uppenbartatt konsumentkreditlagen skatt tillämpas. 1.7.12 Göia hovräti: Vad som uttrycks i 13 S förstastycket följer av allmänna principer. Bestämmelsen bör därför utgå. 1.7.13 Finansleringsföreiagens Jörening: I 13 § iredjestycket anges att handräckning för varans återtagande ej får beviljas omköparen gör sannolikl att varan sålts till oskäligt högt pris. Föreningen anseratt denna konsekvens är alltför långtgående. Enligt föreningens mening börhandräckning kunna beviljas i de fall förutsättningar för återtagandeföreligger med utgångspunkt från samma varas beräknade skäliga pris. 1.7.14 Sverigesgrosslsijörbund: Eftersom lagen avser avbelalningsköpmellan näringsidkare, som båda måste fömtsättas ha kännedom om marknaden ochpriser, ifrågasätts om inte 13 § tredje stycket kan utgå. I 14 § andra stycket angesatt utmätningsman får bevilja anstånd med handräckning om särskilda skäl föreligger.Det kan ifrågasättas om inte sådant anstånd bör kunna medges först eftermedgivande etter hörande av den som sökt förrättningen. Bestämmelserna angåendehandräckning m. m. i den föreslagna avbetalningsköplagen bör generelltsynkroniseras med motsvarande regler i utsökningsrätten. 1.7.15 Kronofogdemyndiglteteni distrikt: Kronofogdemyndig heten vilt framhålla betydelsen av att anståndsregeln nu utformats motsva rande 88 c § UL. Den nuvarande anståndsbestämmelsen i 16 § avbetalnings köplagen har visat sig i vissa falt omöjlig i sin praktiska tillämpning. Där stadgas nämligen att om säljare medgivit uppskov med sökt förrättning och på grund därav verkställighet ej har skett då förflutit för ansökningen, ansökningen är förfallen. 1 vissa fall har säljare återkallat anståndet senast dagen etter någon dag före sexmånadersfristens utgång. Med hänsyn till alt själva verkställigheten skall ha skett innan fristensutgång skulle en strikt tillämpning av anståndsregeln ha medfört att ansökan fött förklaras förfallen på grund av att erforderiiga förberedelseåtgärder såsom underrättelse om utsatt förrättning m. m. svåriigen hunnit vidiagas. Utmät ningsmannen torde dock i de flesia fatt ha tillämpat anståndsregetn enligt 88 c § UL. 1977/78:142 145 1.7.16 schaktenireprenörers riksjörbund: 117 §anges att utmätningsmannen för anlita sakkunnig att biträda vid värderingen.Vid värdering av entreprenadmaskiner kan med fog antas alt utmätningsmannen iallmänhet ej besitter den kunskap som erfordras för värdering. De sakkunnigasom anlitas är ofta knutna till säljföretag i branschen. I specialmoliveringenanges alt utmätningsmannen måste ha tillgång titt kvalificerade och opartiskavärderingsmän. Del kan ifrågasättas om kravet på opartiskhet blir helttillgodosett när värderingsmän anställda hos säljföretag i branschen uppträdersom sakkunniga och värderar maskiner åt varandra. Det vore önskvärt att kravetpå kvalifikation och opartiskhet också framkom i lagtexten. 1.7.17 RSV: Enligt RSV:s mening bör handräckningsbeslutkunna överklagas vidare från överexekutor till hovrätt. För att rättstillämpningeni handräckningsmål skall kunna bli enhetligare är det nödvändigt att målen kankomma under hovrättens prövning och utmynna i utslag som får publicitet. Ocksådessa mål kan innebära ställningstaganden titt svåriösta rättsfrågor och det ärinte rimligt att de tillämpande myndigheterna lämnas utan den vägledningöverinstansernas avgöranden ger. Att målen i princip alltid kan komma ävenunder allmän domstols prövning hjälper föga. Sådan prövning sker inte i någonnämnvärd omfattning och avgörandena ger inte svar på frågan hur man bortförfara i handräckningsförfarandet.