prop · G10340 · 1977-12-31 00:00:00 — Jag anser del angeliiget att försöka undvika att man genomskattelättnaderna stimulerar s. k. passivt ägande av jordbruksfastigheter.Lättnaderna borde därför i princip förbehållas dem som själva aktivt bedriverjordbruk eller skogsbruk. Avsevärda svårigheler uppkommer dock när del gälleratt precisera ett krav på aktivt deltagande. De provisoriska regler omkapitalskallelällnader för familjeföretag som infördes och tillämpadesvid 1972- taxeringar uppställde bl. a. krav på all förelaget skulleutgöra viss minsta del av ägarens förmögenhet och att han skulle ha sin huvudsakligainkomst från företaget. Dessa bestämmelser var svårtillämpliga och fick vissamindre önskvärda effekter. De kunde bl. a. leda lill att en hel delskattskyldiga tämligen godtyckligt kom alt ställas utanför det gynnade området.Om nänUigen den skattskyldiges inkomstförhållanden varierade mellan olika år.kunde detta leda till att han fick och ett annal år inle fickskattelättnader. Jag anser därför alt starka skäl talar mot en lösning av härantytt slag. Enligl min mening skulle del vara lämpligare alt uppställa kravsom direkt avsäg den skattskyldiges faktiska arbetsinsats på fastigheten. Detvisar sig emellertid vara synnerligen svårt att formulera ett krav som å enasidan ger det resultat som åsyftas i sak och som å andra sidan blir möjligt atthantera i den praktiska tilllämpningen. Man måste därför finna någon annanutväg. Jag anser all man kan få en godtagbar lösning om man - istället för att ta sikte på fastighetsägarens person och hans aktivitet iförvärvskällan utformar en särskild spärregel som garanterar attförmögenhetsvärdet av förvärvskällan inle på grund av reduktionen av substansvärdetkommer alt understiga det skattepliktiga förmögenhetsvärdet enligl nuvaranderegler 1977/78:40 31 av sådana tillgångar som speciellt kan antas utgörakapitalplaceringsobjekt för passiva jordägare. Det gäller i första hand markoch växande skog. bostadsbyggnader och vissa för jordbruket och skogsbruketobehövliga byggnader, s. k. överbyggnad. Spärregeln bör alltså åstadkomma attväldet av förvärvskällan inte på grund av reduktionen av substansvärdet tas upptill lägre belopp än vad som motsvarar det skattepliktiga värdet av den förmögenhetsom har lagts ner i dessa tillgångar. Däremot bör värdet av produktivainvesteringar i t. ex. ekonomibyggnader, inventarier och lager ligga utanförspärregeln. Det skattepliktiga värdet enligt nuvarande regler avföriuögenhet som enligt det sagda bör omfattas av spärregeln utgörs i principav taxeringsvärdet på mark, skog. bostadsbyggnader och överbyggnad minskat medde skulder som är hänförliga till samma tillgångar. Taxeringsvärdet på tillgångarnaerhålles genom att jordbruksfastighetens hela taxeringsvärde minskas med dendel av det taxerade byggnadsvärdet som avser ekonomibyggnader. Svårare är detatt bestämma hur stor del av skulderna som belöper på tillgångarna i fråga.Det är i praktiken ofta inte möjligt att på ett tillfredsställande sätt utredahur skulderna fördelar sig på olika tillgångar i förvärvskällan. Enligt minmening är det därför nödvändigt att vid tillämpningen av spärregelngenomgående använda en proportioneringsmetod, som innebär att de totalaskulderna i förvärvskällan fördelas på de olika tillgångarna i förhållande tilltillgångarnas förmögenhetsvärde. Med skulder avses i detta sammanhanglåneskulder, leverantörskulder, mervärdeskatteskulder och andra avdragsgillaskulder i förvärvskällan, däremot inte sådana avgående poster som fond- ellergarantiavsättningar och inte heller den skattskyldiges privata skatteskulder. Jagföreslår således beträffande jordbruk och skogsbruk alt huvudregeln omreduktion av substansvärdet till kompletteras med en spärregel av delinnehåll somjag här har angivit. Ett exempel kan belysa hur spärregelnfungerar. Anlag att det oreducerade värdet av tillgångarna i förvärvskällanuppgåriill 3 milj. kr. och låneskulderna till I milj. kr. Substansvärdet, somdå är 2 milj. kr., skall enligt huvudregeln reduceras till 0,6 milj. kr. Antagvidare att taxeringsvärdet, minskat med den del av byggnadsvärdet som avserekonomibyggnader, uppgår till 2 milj. kr. På detta tillgångsvärde skall 2/3 avskulderna eller 0,66 milj. kr. Det lägsta värde som enligtspärregeln skall tas upp till beskattning blir då (2-0,66=) 1,33 milj. kr.Ändras fömtsättningarna så att hela tillgångsvärdet ligger i mark eller andratillgångar som omfattas av spärregeln, skulle hela substansvärdet liksom bli beskattat. Om å andra sidan taxeringsvärdet av mark m. m. uppgår tillI milj. kr., blir det beskattningsbara förmögenhetsvärdet av förvärvskällan(1-1/3x1 = ) 0,66 milj. kr. Generellt gäller att spärregeln träder i funklionendast i de fall då värdet av mark m. m. överstiger av helatillgångsvärdet. Jag övergår nu till frågan om behovet av en särskildspärregel vid värde- 1977/78: 40 32 ring av rörelse. Även här föreligger samma svårigheter attpå ett tillfredsställande sätl formulera ett krav på aktivitet iförvärvskällan. Även bortselt härifrån är det tveksamt om ett sådant kravskulle vara önskvärt. Särskilt har uttalats starka önskemål omatt man borde underlätta småföretagens finansiering genom att stimulerautomstående personer att placera kapital i dessa företag. Det skulle då intevara lämpligt att utesluta sådana personer från skattelättnaderna. Det är inte på samma sätt som i fråga omjordbruksfastigheter vanligt att en rörelse som sådan förvärvas i rentspekulationssyfte. En rörelse kan däremot omfatta tillgångar som är väl lämpadesom kapitalplaceringsobjekl, 1. ex. fastigheter eller värdepapper. Gällanderätt innehåller vissa garanlier mot att en verksamhet som närmast avserförvaltning och omplacering av privata förmögenhetstillgångar behandlas somrörelse. För att en verksamhel som omfattar t.ex. innehav, förvaltning ochomsättning av fasligheter skall anses som rörelse fordras att fastigheternaköps och säljs i sådan omfattning att verksamheten blir att betrakta somyrkesmässig handel med fastigheter. I normalfallet kommer inte ens ett stortinnehav av t.ex. hyresfastigheter att falla under rörelsebegreppet ochförsäljningarna behandlas då inte heller som rörelse utan som tillfälligförvärvsverksamhet och beskattas enligt realisationsvinstreglerna. Nägrakapitalskaltelättna-der blir i så fall inte aktuella. Vissa på senare åruppmärksammade fall av spekulation i hyresfastigheter o. d. skulle således inleberöras av mina förslag till skattelättnader. Det kan dock inte uteslutas att det i praktiken uppkommerfall där en verksamhet som faller under rörelsereglerna är av sådan art all deni princip inte borde omfattas av skattelättnaderna. Det skulle givetvis varaönskvärt att undanta dessa fall från lättnadsreglerna. Vid närmare övervägandevisar det sig emellertid att detta möter stora tekniska svårigheter. önskade undanta vissa former av fastighetshandel skulle betydandegränsdragningsproblem uppkomma. Så har t. ex. en byggmästare inte sällan enblandad verksamhet i den meningen alt han vid sidan av den egentligabyggnadsverksamheten bedriver handel med fastigheter. Någon anledning attundanta sådan fastighetshandel från de föreslagna lättnadsreglerna finns iallmänhet inte. Ett komplicerat legelsystem fordras för att i dessa ochliknande fall nå fram till en godtagbar gränsdragning. Vad jag nu har sagt omfastigheter gäller även t. ex. verksamhet som avser värdepapper. Jag är därförinte beredd att f. n. föreslå någon begränsning av skattelättnaderna tillvissa typer av rörelse. Även i fråga om rörelse kommer jag därför till slutsatsenatt man bör lösa det här behandlade problemet genom en särskild spärregel somgaranterar att företagets beskattningsbara förmögenhetsvärde inte på grund avreduktionen av substansvärdet kommer att understiga värdet av den förmögenhetsom har investerats i vissa typiska kapitalplaceringsobjekt. Spärrregeln bör iprincip omfalta fastighetsinvesteringar. 1977/78: 40 33 byggnadsinvesteringar i flertalet fall mäste betraktas somsådana produktiva investeringar som bör falla uianför spärregeln, bör dennabegränsas till det taxerade markvärdet av fasligheter som ingår i rörelse. Mankunde överväga att ocksä låta spärregeln omfatta andra tillgångsslag, t.ex.vissa förelags innehav av värdepapper. Här uppkommer dockgränsdragnings-problem av det slag somjag har berört. Jag vill därförf.n. inte föreslå alt andra rörelsetillgångar än fastigheter omfattas avspärregeln. Vid spärregelns tillämpning skall skulderna - liksom närdetgällerjord-bruksfastigheter - fördelas på tillgångarna i förvärvskällan iförhållande till tillgängamas skattepliktiga förmögenhetsvärde. Beiräffandeeffekterna av spärregeln kanjag hänvisa till vad jag har anfört i fråga omjordbruksfastigheter. Företagsskatteberedningensarbetsgrupp har även föreslagit särskilda regler för fideikommissensvidkommande. Fideikommissegendom föresläs vid förmögenhetsbeskattningen fåvärderas enligt de regler som gäller för nyttjanderätter. En spärr föreslåsdock som innebär att värdet inte får understiga hälften av annars tillämpligtvärde. Enligt min mening kan det ifrågasättas om specialbestämmelser av sådantslag bör införas. Skälig hänsyn till fideikommissens situation kan i ställettas genom att dessa får tas i stället för av substansvärdet.Jag föreslår att en sådan regel införs vid förmögenhetsbeskattningen. Vidarvsbeskatlningen behövs vanligen inle någon moisvarande regel. Detta beror påatt ett fideikommiss skall upphöra vid den nuvarande fideikommissariens död ochatt egendomen då tillfaller den avlidnes rättsinnehavare med äganderätt. Omregeringen ger dispens och låter ett fideikommiss fortleva ytterligare engeneration skall arvsskatten enligt nuvarande regler beräknas som om egendomenhade förvärvats med nyltjandeiätt. Detta innebär alt arvsskatten beräknas pådet kapitaliserade värdet av avkastningen frän fideikommissegendomen. Dennaegendom värderas enligt de regler som gäller vid äganderätt. Avserfideikomisset ett jordbruk, kommer värdet av detta enligt milt förslagbeträffande arvsskatten att beräknas till av substansvärdet. Avkastningenberäknas med utgångspunkt i detta reducerade värde. Med hänsyn härtill behövsinte heller i delta fall någon 20-procentregel. De särskilda spärreglerna börinte tillämpas när egendom innehas eller ~ i undantagsfall - övertas medfideikommissrätt. Mina förslag beträffande förmögenhetsbeskattningen kansammanfattas på följande sätt. 1 ett första steg skall man fastställasubstansvärdet av förmögenhel som har lagts ner i ell småföretags rörelse,jordbruk eller skogsbruk. Substansvärdet bestäms oberoende avinkomstbeskattningens värderingsregler. 1 ett andra steg reducerassubstansvärdet till . Om den skattskyldige äger fastighet som ingår iförvärvskällan, får reduktionen dock inte leda till att värdet avförvärvskällan kommer att understiga ett vissl lägsta belopp. Detta beloppbestäms med utgångspunkt i ett tillgångsvärde, som för jordbruk och skogsbrukmotsvarar fastighetens taxerings-3 1977178. Prop.1977/78: 40 34 värde minskat med den del av byggnadsvärdet som avserekonomibyggnader och som för rörelse motsvarar fastighetens taxerademarkvärde. Minimibeloppet erhålles sedan man från det nu nämndatillgångsvärdet har avräknat de skulder i förvärvskällan som efterproportionering belöper på tillgångsvärdet. Förslagetleder till en avsevärd nedsättning av de beskattningsbara förmögenhetsvärdenapå småföretag. Bortser man från de särskilda spärreglerna, som blirlillämpliga bara i de fall då markvärde m. m. överstiger av det totalatillgångsvärdet, kommer de skattepliktiga förmögenhetsvärdena som redan nämntsatt sänkas med minsl hälften. Reduktionen av substansvärdet blir inte beroendeav hur förmögenheten är fördelad på olika tillgångsslag i andra fall än dåspärreglerna är tillämpliga. Minskningen i skattepliktigt förmögenhetsvärdeleder givetvis genomgående till att förmögenhetsskatten sätts ned. Inormalfallet leder detta till alt behovet av uttag av överlön och därmedbelastningen på företaget (inklusive arbetsgivaravgifter) minskar avsevärt.Följande exempel belyser detta. Antag att en skattskyldig driver ett företag iaktiebolagsform och att företagets substansvärde uppgår till 1.0 milj. kr.,vilket enligt nuvarande regler motsvarar ett lägsta skattepliktigtförmögenhetsvärde av 0,6 milj. kr. Antag vidare att han önskar göra sådanauttag från företaget att han efter skatt får samma disponibla inkomst som enlöntagare utan beskattningsbar förmögenhet erhåller vid en lön på 60000 kr.Merbelastningen på företaget på grund av uttag för förmögenhetsskatt reducerasi så fall från ca . Ändrasförutsättningarna så att substansvärdet uppgår till 2,2 milj. kr. -motsvarande ett lägsta skattepliktigt förmögenhetsvärde av 1.3 milj. kr.enligt nuvarande regler - och jämförelselönen uppgår till , minskarextrabelastningen på företaget från ca . eller med71%. 1 de fall då substansvärdet av ett småföretag överstiger ca 2.2 milj. kr.kommer lättnadsreglerna i många fall inte att få den fulla effekt som motsvarardet halverade förmögenhetsvärdet. Detta beror på att skattskyldiga med storaförmögenhetsinnehav ofta redan nu får sin skatt väsentligt nedsatt enligt dens. 80/85-procentregeln. I princip innebär denna regel att en fysisk personssammanlagda skatt inte får överstiga ett visst spärrbelopp. Detta beloppmotsvarar av den statligt beskattningsbara inkomsten till den del den inteöverstiger . och av överskjutande inkomstbelopp. En skattskyldigmed stor förmögenhet kan ha fåll skatten nedsatt till spärrbeloppet.Om hans totala skatt efter genomförandet av mitt förslag understigerspärrbeloppet, leder förslaget fortfarande till skattelättnader, om än mindreän som hade varit fallet utan existensen av 80/85-procentregeln. Antagattföretaget i det senaste exemplet harett substansvärde av 3,0 milj. kr., vilketenligt nuvarande regler ger ett lägsta skattepliktigt förmögenhetsvärde av 1,8milj. Ägarens förmögenhetsskatt årdå normalt nedsatt på grund av80/85-procentregeln och den ytterligare lättnaden på grund av 1977/78: 40 35 mitt förslag - som reducerar den skattepliktigaförmögenheten till 0,9 milj. kr. - blir därför förhållandevis mindre än i detidigare fallen. Likväl gäller fortfarande att merbelastningen på företagel pågrund av förmögenhetsskatten kommer att ungefär halveras. Jag vill också nämnaatt exemplet utgår ifrån att ägaren ensam har inkomst. Om även maken harinkomsl, kommer 80/85-procentregelns begränsningeffekt alt bli mindre och deneffektiva lättnaden till följd av mitt förslag alltså större. Med ökandesubstansvärde hos förelaget - eller vid fall av mer betydandeförmögenhetsinnehav utöver det som ligger i småförelaget - kommer manemellertid till fall där mitt förslag inte leder till några skattelättnader.Begränsningen genom 80/85-procentregeln blir där effektiv såväl med dagensförmögenhelsvär-dering av företaget som enligt de föreslagna reglerna. Mankommer här in på frågan om den allmänna avvägningen av inkomst- ochförmögenhets-skatteuttaget vid de största förmögenhetsinnehaven. Den fråganfaller inom del område som skatleutredning har i uppgift att se över.Det kan finnas anledning alt ta upp frågan när ställning med tiden tas tillskatteutredningens förslag. Jag vill dessutom understryka att även de nuberörda fallen omfattas av mina förslag till lättnader vid arvs- och gåvobeskattningen. Detförslag till arvsskattelättnader som den särskilda arbetsgruppen inomförelagsskatteberedningen presenterade angavs sänka räntabilitetskravet från30-50% till räntabilitet på eget kapital före skatt. Denna effekt skulleuppnås för den som behöll ett ärvt företag . De lättnader ikapitalbeskattningen som jag förordar har en annan inriktning. För det förstaomfattas förmögenhetsskatten och vidare är det avsett - vilket jag strax skallåterkomma till - att lättnaderna vid arvsbeskattningen skall kunna åtnjutasäven om arvingama inte behåller företaget. Det är därför svårt att jämföra debåda förslagens effekter i olika situationer. Det finns dock anledning attanta att mina förslag rörande förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattningensammantagna normalt medför ungefär samma sänkning av lönsamhetskraven somarbetsgruppens förslag skulle ha gjort i de fall då det hade kunnat utnyttjasfullt ut. De totala årliga kapitalskatterna på tillgångar ismåföretag kan f. n. beräknas uppgå till ca 150 milj. kr. Mina förslagbeträffande förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt kan tillsammans beräknas sänkakapitalskattema på sådana tillgångar till 50 ä 60 milj. kr. Härtillkommer att förslagen minskar behovet av löneuttag från småföretagen. Beträffandetillämpningen av de nya reglerna vill jag slutligen tillägga följande. Deföreslagna lättnaderna avser bara förmögenhet som har nedlagts i rörelse, jordbrukeller skogsbruk. För annan förmögenhet skall kapitalskatt naturligtvis betalasefter vanliga regler. Drivs verksamheten i bolagsform måste man kunna avgränsabolagets tillgångar och skulder från aktieägarens privata förmögenhet. Ombolaget vid sidan av rörelse, jordbruk eller skogsbruk har annanförvärvskälla, t. ex. hyresfastighet, blir det 1977/78:40 36 också nödvändigt att vid värderingen av aktierna i bolagetavgöra hur bolagsförmögenheten fördelar sig på de olika förvärvskällorna. Omrörelse, jordbruk eller skogsbruk drivs i direktägd form måste man påmotsvarande sätt dra gränsen mellan vad som hör till verksamheten och vad somär företagarens privata förmögenhet eller ingår i förvärvskälla som inteomfattas av skattelättnaderna. Jag är medveten om att det i det enskilda fallelkan vara svärl att göra dessa gränsdragningar. Problemen föreligger redan i dagmen gränsdragningarna får givetvis större betydelse när skattelättnaderna förvissa tillgångsslag utvidgas. Det är därför viktigt att man i laxeringsarbetetägnar uppmärksamhet ål dessa frågor. De nya reglerna om lättnader vid förmögenhetsbeskattningenbör tillämpas första gången vid taxering. 3.2.3 Lättnader vid arvs- och gåvobeskaltningen Jag har i del föregående beskrivit hur jag anser allkapitalskallelältna-derna f. n. bör utformas under förelagarens aktiva tid.dvs. Frågan är nu hurgenerationsväxlingsproblemen bör behandlas, dvs. vad som bör gälla vid arvs-och gåvobeskattningen. Arvs-och gåvobeskaltningen bör inte vara utformad så hindrar eller onödigtvis försvårar alt ett småföretag förs över till nästageneration. Skatterna vid arv och gåva måste hållas på sådan nivå att det frånförelagsekonomiska utgångspunkter blir möjligt för en eller flera arvingareller andra närslående att överta förelaget och driva det vidare. De förslagsomjag har lagl fram beiräffande förmögenhelsskatten är utformade med tanke påatt de även bör kunna tillämpas vid arvs- och gåvobeskattningen. Såväl30-procentregeln som de särskilda spärreglerna bör alltså enligt min meningtillämpas även vid arv och gåva. Frägan är emellertid om skattelättnaderna vidarv och gåva i något eller några avseenden bör vara mer omfattande eller merbegränsade än vid förmögenhetsbeskattningen. Kapitalskattelättnaderna har f. n. samma räckvidd vidförmögenhels-och arvsbeskattningen. Däremoi är de villkorade vidgåvobeskattningen. a. krävs för skattelättnad att gåvan avser all givarensrätt till det bortgivna företaget och att gåvan är förbehållslös. Mottagarenmåste också behålla egendomen . 1 annat fall tidigaremedgiven skattelättnad. Del kunde ifrågasättas att låta motsvarande villkorgälla även vid förvärv genom arv eller testamente. Det avgörande skälet för detskulle vara alt arvsskaltelättnaderna i huvudsak motiveras av att man villunderlätta för arvingarna att ta över ett småförelag. Detta skäl förlorar istyrka om dödsboet eller arvingarna efter företagarens död säljer företagetoch får en köpeskilling som kanske avsevärt överstiger det skattemässigavärdet på företaget. Villkoret kunde få den utformningen att skattelättnadmedges endast om företaget inte säljs inom förslagsvis efter dödsfallet.Om dödsboet avyttrar företaget . Prop.1977/78: 40 37 skatten räknas om. Skulle efter arvskifte en arvinge inomsamma tid sälja företaget eller sin andel i del. får den på honom belöpandearvsskatten räknas om. Mot ensådan lösning kan emellertid riktas flera invändningar. Att spärrregler av härifrågavarande slag behövs vid gåva sammanhänger med att givare och gåvotagareannars skulle kunna handla i samförstånd och skaffa sig obehörigaskatteförmåner. Vid arv saknas möjligheter till sådan spekulation. Vidare kanen spårregel vara oläglig från företagets synpunkl. Efter en företagares dödkan det vara svårt all finna en lämplig efterträdare inom arvingarnas krets.För alt få del av skattelättnaderna skulle arvingarna ändå behöva behålla företagetunder . Tidsgränsen skulle alltså i sådana fall kunna försvåra enfrån företagels synpunkt önskvärd försäljning till utomstående. Enspärregel skulle också aktualisera svåra gränsdragningsproblem. Ett dödsbo kanvilja sälja företagel lill nägon av delägarna. Mot en sådan försäljning finnsinte anledning att ingripa med en hårdare arvsbeskattning. Man kan även tänkasig att någon närstående som inte är dödsbodelägare önskar överta företaget ochatt just en lindrigare arvsbeskatlning i hög grad skulle underlättaägarskiftet. Man kan inte heller bortse ifrån all spärrar av här diskuteraislag kommer alt inbjuda lill missbruk och försök till kringgående. Slutligenkan det också framstå som godtyckligt att ingripa mol en försäljning 1. ex. fyraår efter dödsfallet men låta en kanske minst lika vinstgivande avyttring gå fri. Med tankepå det förhållandevis ringa behovet av en spärregel i arvsfallen och medhänsyn till de svårigheter somjag nu har i-edovisat anserjag att man bör avståfrån en sådan i-egel vid arvsbeskaltningen. De nu gällande spärrarna vid gåvabör däremoi behållas. Miltförslag beiräffande arvs- och gåvobeskaltningen är därför att lättnader iprincip skall medges på samma sätt och i samma omfattning som vid förmögenhetsbeskattningen.I ell par avseenden finns det dock skäl att vid arvs- och gåvobeskattningenmedge lättnader som saknar motsvarighet vid förmögenhetsbeskattningen. Arvs- ochgåvoskatterna har karaktär av engångsskatter. I det enskilda fallet kan dessaskatter uppgä till avsevärda belopp. F. n. finns det vissa möjligheter att fåanstånd med skattens betalning. De nuvarande reglerna är dock för restriktivtutformade för att alltid kunna tillgodose småföretagens speciella situation.Anståndsreglerna bör därför kompletteras med speciella föreskrifter av ungefärden innebörd som har föreslagits av före-tagsskatleberedningens arbetsgrupp. Jagföreslår att dödsbo, arvinge, testamentstagare eller gåvotagare skall kunnamedges rätt att betala den arvs- eller gåvoskatt som belöper på ett småföretaggenom högst 20 årliga inbetalningar. förstås då varje sådantföretag som omfattas av de särskilda lättnadsreglerna. Skatten skall erläggasmed lika årliga belopp. För att undvika alltför utdragna Prop.1977/78: 40 38 amorteringar bör det föreskrivas alt varje årsbelopp måsteuppgå lill . Uppgår arvsskatten exempelvis till , bliranståndstiden . Någon ytterligare beloppsgräns är knappast behövlig.Beslut om anstånd bör meddelas av beskattningsmyndigheten, dvs. vederbörandetingsrätt eller länsstyrelse. Medges anstånd skall liksom nu ränta erläggasoch säkerhet ställas. 1 fråga om kraven på säkerhet biträder jag arbetsgruppensförslag. Aktier i företaget bör således godtas. Arbetsgruppen har även behandlat arvs- ochgåvobeskattningen vid täta dödsfall. F. n. efterges arvs- eller gåvoskatt, ommottagaren dör inom ett är efter skattskyldighetens inträde. Gmppen föreslåratt förlängs lill och att eftergiftsbeloppet successivtavtrappas inom tidsperioden. Enligl min mening är en sädan uppmjukningvälmoiiverad och jag bilräder därför arbetsgruppens förslag även i denna del. Likaså ansluter jag mig till arbetsgruppens förslagangående avskrivningsunderlag vid vissa benefika förvärv. Jag föreslår atttidigare ägares restvärde vid inkomstbeskattningen skall anses somanskaffningsvärde vid övertagande genom arv och testamente oberoende av omannat värde har legat till grund för arvsskatteberäkningen.