prop · G103134 · 1977-12-31 00:00:00 — Med anledning av artikel 12 påpekar arbeiarskyddsstyrelsenatt enligt 3 kap. 12 § arbelsmiljölagen och 18 § arbetsmiljöförordningen kanarbetarskyddsstyrelsen föreskriva att arbetsprocess, arbetsmetod elleranläggning, avsedd för verksamhet av visst slag får användas endast eflertillstånd, samt att viss anordning eller visst ämne endast får användas eflergodkännande. Sådant tillstånd eller godkännande kan förenas med villkor förömkandet. Är det av särskild betydelse från skyddssynpunkt, kan styrelsenenligt lagens 3 kap. 14 § och förordningens 18 § föreskriva förbud att användaviss arbetsprocess, arbetsmetod, anordning eller visst ämne. SAF hävdar atl artikel 12 är något oklar och att enpartssamverkan är nödvändig för en rationeU och flexibel tillämpning.Anmälningsskyldighetens omfattning mäste nämligen både preciseras och begränsasom den inte skall leda till en orimlig byråkrati. När det gäller artikel 13 \är\v\&-drarbetarskyddsslyrelsen till sin kommen-tai till artikel 7. Arbetarskyddsstyrelsen påpekar med anledning av artikel 14att frågan om forskning inte behandlas i arbetsmiljölagstiftningen. Enomfattande forskning bedrivs dock på arbetsmiljöområdet inom ramen för bl. a.arbelarskyddsstyrelsens och arbetarskyddsfondens verksamhet. Arbetarskydds.styrelsen framhåller i en kommentar tillartikel 1 5 att det inte finns någon regel i arbetsmiljölagstiftningen med stödav vilken arbetsgivaren kan åläggas att utse person eller anlita utomståendeorgan för dessa angelägenheter. Enligt praxis kan arbetsgivaren personligenhandlägga arbetarskyddsfrågor eller överlåta detta till annan. Några regler omhandläggarens kompetens finns inte i lagstiftningen. Möjlighet finns dock förarbetarskyddsstyrelsen att inom ramen för lagstiftningen om riksprovplalser geföreskrift om att teknisk kontroll, provning och besiktning skall utföras avsådant organ. LO förutsätter att stadgandena i artikel 15 gällerarbetsgivarens skyldighet att under vissa fömtsättningar, som fastsläs avmyndigheten, inrätta företagshälsovård. LO tolkar dessa sladganden sä att deålägger arbetsgivaren ansvaret atl ta på 1977/78:134 11 sig kostnaden för sådan verksamhet, men att formema förföretagshälsovårdens organisation i företagel överlämnas lill del nationellaplanet att lösa. Detta innebär enligt LO:s mening all konventionen intepåverkar de förhållanden avseende företagshälsovårdens funktion ochorganisation som fastställts i vårt land. AvcnSAF menar att artikel 15 har betydelse förförelagshälsovården. Det finns enligt föreningen anledning att vidtillämpningen göra en distinktion mellan de åtaganden som arbetsgivaren kanåläggas enligt lagar och myndighetsföreskrifter och de åtaganden somarbetsgivaren frivilligt ikläder sig genom företagshälsovården. När det gäller rekommendationen har arbetarskyddsstyrelseningen erinran. anför att rekommendationen synes gelämpliga riktlinjer vid tillämpningen av konventionsiexlen. Den är dock såallmänt hällen att åtskilliga implementeringsproblem för sjöfartens del mästebehandlas särskilt. LO anser att rekommendationen är ett värdefullt komplementtill konventionen. De principer som där uttrycks är i huvudsak i linje med vadsom omfattas i vårt land. Beträffande avdelning II vill SAF fästa uppmärksamheten påpunkt 8 som behandlar emissionsnormer. I föreligger ännu endast enstakaexempel på emissionsgränsvärden och föreningen vill påpeka attarbetarskyddsmyndighetema i detta avseende bör öka sin aktivitet. påpekar i en kommentar till avdelning IIIatt de läkamnder-sökningar som där behandlas har tvä syften. De skall delsutgöra ett skydd för den enskilde arbetstagaren som vistas i riskmiljö. Delsskall de medicinska uppgifter som erhålls vid undersökningarna pä lämpligt sättregistreras och bilda underiag för epidemiologisk och annan forskning. Ettsådant register måste enligt anses angeläget med tanke pä delångtidsverkningar av kemiska ämnen och andra miljöfaktorer som i ökande gradbörjar uppmärksammas. LO vill .särskilt understryka de rekommendationer somuttrycks i avdelning III om medicinsk övervakning, särskilt avseende delångtidseffekter som är knutna till kemiska hälsorisker. Motsvarande syslem föruppföljning som här skisseras är f. n. under uppbyggnad i vårt land och börsuccessivt utvecklas och förstärkas. SAF tar upp punkt 16(1 d) som säger att läkamndersökningarbör göras även .sedan arbetet upphört. Enligt föreningen torde det i många fallvara omöjligt att åstadkomma en sädan fortsatt övervakning. SAF kommenterar även punkt 18 i vilken anges attmedicinska uppgifter från de hälsoundersökningar instrumenten föranleder skall.ställas till förfogande för epidemiologisk och annan forskning. SAF påpekaratt det finns anledning för myndigheterna att noga skilja mellan derutinkontroller som görs och som inte lämpar sig för forskningsändamål och deundersökningsresultat som utgår frän ändamålsenliga parametrar och lämpligmetodik för epidemiologisk forskning. När del gäller expositionsmätningar ärmätmetoder för epidemiologisk användning ännu relativt outvecklade och deskiljer sig avsevärt frän de förenklade metoder som vanligen används förmtinövervakning pä arbetsplatserna. Prop.1977/78:134 12 konstaterar att remissinstansema är eniga iuppfattningen att kan ratificera konventionen för tUlämpning på allaområden av ekonomisk verksamhet. Kommittén är av samma åsikt och förordarratifikation utan undantag för någon sektor. Konventionstexten lämnar möjligheten öppen för medlemsstatatt vid ratifikation begränsa sina förpliktelser till att gälla endast eneller två av de tre faktorerna luftföroreningar, buller och vibration. FörSveriges del kan frågan ställas om faktorn vibration borde undantas. Ikonventionen anges nämligen atl kriterier skall fastställas för bestämmande avriskema för exponering för luftföroreningar, buller och vibration. Vad gällerkriterier för vibration pågår ett internationellt normska-pande arbete som kanväntas utgöra underlag för kommande svenska bestämmelser. Texten lämnar vidareutrymme åt vederbörande myndighet att, i samråd med arbetsmarknadens parter,successivt utarbeta kriterier och pä grundval härav utveckla lämpligaföreskrifter. Arbetarskyddsstyrelsen har inle anfört att det skulle föreligganågot ratifikationshinder i denna del. Mot denna bakgmnd förordar kommitténatt vid sin ratifikation inte undantar någon av de tre miljöfaktorerna. Kommittén föreslår att texterna till konventionen ochrekommendationen samt de däröver avgivna remissyttrandena överlämnas avregeringen till fartygsmiljöutredningen liksom till utredningen (A 1976:01) omföretagshälsovården och den yrkesmedicinska verksamheten för beaktande i derasfortsatta utredningsarbete. Vidare föreslår kommittén att instrumenttextemaöverlämnas till arbetarskydds-verket samt till arbetsgivarnas ocharbetstagarnas organisationer för kännedom. Konvention och rekommendation omsjukvårdspersonalens sysselsättning, arbets- och levnadsförhållanden Frågan om sjukvårdspersonalens viUkor behandlades förstagången av arbetskonferensen . Efler andragångsbehandlingen antogs år1977 en konvention och en rekommendation i ämnet. Konventionen antogs med 332röster för, ingen emot och 64 nedlagda. Rekommendationen antogs med 363 rösterför, ingen emot och 36 nedlagda. Samtiiga svenska ombud röstade för de bådainstrumentens antagande. I det följande ges en kortfattad redovisning avkonventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåll. Konventionen är kort och innehåller bara vissa särskiltvikliga bestämmelser. Efter en inledning, vari redogörs för de motiv som letttill att antagit en intemationell reglering i ämnet, anges i den förstaartikeln konventionens tillämpningsområde och definitioner. 1 artikel 2 sägsatt varje medlemsstat skall ställa utbildning till förfogande försjukvårdspersonalen och vidta åtgärder för atl anställningsvillkor ocharbetsförhållanden skall bli sädana att personal kan rekryteras och behållas.Artiklarna 3 och 4 säger att den nationella lagstiftningen skall Prop.1977/78:134 13 fastställa kraven beträffande utbildning försjukvärdsyrket och kontrollen över denna utbildning liksom viUkoren för rättenatt utöva yrket. Artikel 5 rör sjukvårdspersonalens medverkan vid planeringenav sjukvårdsarbetet, förhandlingar mellan arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer om anställningsvillkor samt proceduren för avgörandeav tvister som uppslår i samband med fastställandet av anställningsvillkor.Artikel 6 slår fast alt sjukvårdspersonalen skall åtnjuta förmåner som är minstlikvärdiga med dem som gäller för andra arbetstagare i fråga om arbetstid,semester, studieledighet, ledighet vid havandeskap och barnsbörd, sjukledighetoch social trygghet. I artikel 7 sägs att existerande lagar om arbetarskyddskall om så behövs anpassas till sjukvårdsarbetets särdrag. Den kompletterande rekommendationen innehåller 71 punkteroch omfattar mer detaljerade anvisningar om sjukvårdspersonalens anställnings-och arbetsvillkor. Tyngdpunkten är lagd på anvisningar om arbets- och vilotid,skydd för hälsan och den sociala tryggheten. Till rekommendationen är fogad enbilaga med förslag angående dess praktiska tillämpning. Efler remiss har yttranden över instmmenlen avgetts avsocialstyrelsen. , (),i (LO), ,() och . anser att de i konventionen fastiagdabestämmelserna i princip är tillgodosedda för sjukvårdspersonalen i Sverigeoch att det bör vara möjligt alt ratificera konventionen. Landstingsförbundetunderstryker att en konvention bör - när det gäller rent allmänna villkor-gälla lika för aUa arbetstagare. Endast när det gäller viUkor som med hänsyntill arbetets art måste vara speciella för en viss gmpp arbetstagare är detmotiverat med en särskild konvention. Från den synpunkten är konventionen idetta fall inle motiverad. Däremot synes konventionen inte innehålla villkorsom materiellt sett är besvärande från svensk synpunkt, under förutsättning attvissa oklara formuleringar i konventionstexten blir klarlagda och tolkade.Förbundet vill sålunda inte motsätta sig en ratificering av konventionen. SAFerinrar om att föreningen tidigare framfört som sin uppfattning att det intefinns behov av någon konvention i del aktuella ämnet. När emellertid ett sådantinstmment nu utarbetats har föreningen dock inle några invändningar mot texten. LO liksom även Svenska kommunalarbetareförbundettillstyrker ratifikation av konventionen. TCOanser det angeläget atl regeringen ratificerar konventionen. Samma meningframförs av Svenska hälso- och .sjukvårdens tjänstemannaförbund. I en kommentar till artikel 1 betonar Landstingsförbundetatt begreppet "sjukvårdspersonal" i punkt 1 inte är klart definierat.Där sägs att med uttrycket "sjukvårdspersonal" avses "allapersonalkategorier som ombesörjer sjukvård". I punkt 2 sägs dessutom attkonventionen gäller "all sjukvårdspersonal". Prop.1977/78:134 14 oavsett var den arbetar. För att kunna tillämpakonventionen måste landstingen ha klart för sig för vilka den är tillämplig.Såvitt Landstingsförbundet kan förslå skall den inte gälla läkare. Attkonventionen gäller för sjukvårdsbiträden, undersköterskor och sjuksköterskorsynes inte råda något tvivel om. Den torde också utan vidare vara tillämpligför skötare inom mentalsjukvården. Men är, frågar förbundet, konventionentillämplig för avdelningssköterskor, avdelningsföreståndare,sjukvårdsföreständare, klinikföreståndare, hygiensköierskor, laboratorieassistenter,medicinsk-tekniska assistenter, sjukgymnaster, arbetsterapeuter, kuratorer m.fl. liknande gmpper? En annan fråga är huruvida ambulansförare är alt hänföratill sjukvårdspersonal. anser del oklart om innehållet iartikel 2 innebär att medlem genom att ratificera konventionen ocksä gör ettsjukvärdspolitiskt åtagande. Enligt den svenska sjukvårdslagstiftningen ärlandstingen och vissa kommuner ansvariga för sjukvården. Förbundet vill fästauppmärksamheten på de konsekvenser som innehållet i artikel 2 eventuellt kan haför landstingen vid utformningen av den svenska sjukvårdspolitiken. framhåller att tillämpningen avartikel 3 , punkt 2, kommer att bereda landstingen ännu stöne bekymmer äninnehållet i artikel I när det gäller tolkningen av begreppetsjukvårdspersonal. I punkt 2 är utsagt att "utbildningen försjukvårdsyrket skall samordnas med utbildningen för andra arbetstagare inomhälso- och sjukvärden". Svårigheten här ligger i alt avgöra vad som avsesmed begreppet "andra arbetstagare inom hälso- och sjukvärden". Vad därefter gäller rekommendationen anser socialstyrelsenatt det bör vara möjligt att anpassa föreskriftema i den till svenskaförhållanden. Landstingsförbundetanser att stadgandena i fråga om de allmänna villkoren bör gälla lika för allaarbetstagare. Rekommendationens innehåll bör enligt i alltväsentligt kunna tillämpas inom den svenska sjukvården. 1 mänga avseenden görssä . Förbundet påpekar dock atl definitionsproblemen i artiklarna13 i konventionen har tillämplighet också i fräga om rekommendationen. I frägaom de delar i rekommendationen som berör medbestämmande villLandstingsförbundet fästa uppmärksamheten pä lagen om medbestämmande iarbetslivet (1976:580). Frågor som rör verksamheten, dvs. sjukvårdens mål,omfattning, inriktning och kvalitet skall inte regleras i medbestämmandeavtal.Det kan innebära en begränsning i förhållande till den omfattningmedbestämmandet enligt rekommendationen avses få. När det gäller lönefrågor kankonstateras att dessa avgörs av partema på den kommunala arbetsmarknaden inomramen för ett fritt avtals- och förhandlingssystem. I fråga om särskildaanställningsformer bör noteras att möjlighetema till tillfällig anställning ochdeltidsanställning är reglerade i lagen om anställningsskydd (1974:12) och iavtal mellan partema. här refererade påpekandena innebär enligt förbundetsuppfattning att rekommendationen i vissa fall inte utan vidare kan tillämpas påden kommunala sektorn i . konstaterar attrekommendationen tar upp 1977/78:134 15 en hel rad detaljbeslämmclscr som kanske inte alltid är avden digniteten att de hör hemma i ett internationellt instmment. Ä andra sidanär mänga av dessa punkter till nytta för arbetslagarna i framför alltutvecklingsländerna. Förbundet föreslår att i alla samrådssituaiioncr somanförs i rekommendationen bör konsekvent avses .sjukvårdspersonalens fackligaorganisationer. Delsamma gäller i alla de situationer där det talas omföreträdare för sjukvårdspersonalen. ILO-kommiltén erinrar om att den i tidigare yttranden harbetonat att det bör höra till undantagen att antar normer som är begränsadetill en bransch eller ett yrke. När emellertid nu en konvention och enrekommendation har utarbetats vill kommittén tillstyrka alt konventionenratificeras av . I detla ställningstagande utgär kommittén från attbegreppet "sjukvårdspersonal" enligt konventionens artikel 1 försvensk del skall anses betyda sjuksköterskor, undersköterskor, skötare inommentalvärden samt sjukvårdsbiträden. Kommittén gmndar sig därvid päförarbetena till instrumenten, dvs. de fyra rapporter som arbetsbyrånutarbetade inför konferenserna och 1977. Rapporterna avser visserligenendast en tänkt rekommendation men den diskussion som fördes där omdefinitionsproblemet torde vara relevant även för konventionen. Byrån konstateradeatt den i sitt arbete utgått frän den definition som utarbetats av ettexpertmöte anordnat av och WHO . Enligt denna definition delassjukvårdspersonal upp i tre gmpper, som i motsvaras av sjuksköterskor,undersköterskor och skötare inom mentalvården samt sjukvårdsbiträden. Byränpåpekade att denna tredclning inte finns i alla länder, varför det voreolämpligt att direkt ta in definitionen frän expertmötet i textförslagcls lillämpningsavsnitt.I stället fördes de tre kategorierna av sjukvårdspersonal in irekommendationens avsnitt "Politik för sjukvård ochsjukvårdspersonal" och i ulbildningsavsnittet anges kategoriindelningensäsom ett mål att sträva mot. Mot denna bakgmnd förefaller del klart att de bådainstmmenlen för svensk del skall tillämpas pä sjuksköterskor (inkl.avdelningsskölerskor, avdelningsföreståndare och hygiensköterskor),undersköterskor, skötare inom menlalvården saml sjukvårdsbiträden. Läkareliksom andra gmpper med uppgifter inom hälso- och sjukvården omfattas däremotinte av instrumenten. För svenskt vidkommande finns det dock ingenting somhindrar att instrumentens principer tillämpas också för dessa gmpper. I artikel2 åtar sig ratificerande stat att pä ell sätt som överensstämmer medförhållandena i landet anta och tillämpa vissa allmänna sjukvärdspolitiskariktiinjer. uppfyller enligt kommitténs mening genomsjukvårdslagstiftningens utformning och den sjukvårdspolitik som landstingenbedriver inom ramen för denna lagstiftning de krav konventionen ställer påratificerande stater. Härtill kommer att tillämpning av denna konvention är enangelägenhet inle bara för regeringen utan även för organisationer och andra, iförsta hand landstingen och sjukvårdspersonalens organisationer. 1977/78:134 16 I artikel 3 punkt 2 sägs att utbildningen försjukvårdsyrket skall samordnas med utbildningen för andra arbetstagare inomhälso- och sjukvården. För tillämpningen av denna artikel utgär kommittén fränden definition som getts ät begreppet sjukvårdspersonal i artikel 1. Beträffande rekommendationen anser att den imänga avseenden redan nu tillämpas i den svenska sjukvärden. Det torde iförsta hand ankomma pä arbetsmarknadens parter att avgöra vilka åtgärderrekommendationen bör föranleda. Kommittén vill emeUertid peka på attrekommcndationslexten i vissa avseenden inte återspeglar den syn påjämställdhet mellan könen som vi har i vårt land. Texterna till konventionen och rekommendationen samldäröver avgivna yttranden bör för beaktande i det fortsatta utredningsarbetetöverlämnas till .sjukvärdskostnadsutredningen (S 1970:32),medicinalansvarskommittén (S 1974:02), regionalsjukvårdsutredningen (S1974:07), häksovårdsstadgeutredningen (S 1974: 08), hälso- ochsjukvårdsutredningen (S 1975:04), kommittén om sjukvårdens inre organisation (S1977:02) och utredningen om vissa värdutbildningar inom högskolan (U 1977:06).Därvid bör kommittén om sjukvärdens inre organisation särskilt göras uppmärksampå de definitioner och avgränsningar som gjorts vid utarbetandet avinstmmenlen. Texterna bör även överlämnas till socialstyrelsen.Landstingsförbundet, , och /SR för kännedom inom respektive myndighetoch organisation. Intemationella arbetskonferensen antog vid sittsextiotredjc sammanträde dels en konvention (nr 148) och en rekommendation (nr156) om skydd för arbetstagare mot yrkesrisker i arbetsmiljön som förorsakasav luftföroreningar, buller och vibration, dels en konvention (nr 149) och enrekommendation (nr 157) om sjukvårdspersonalens sysselsättning, arbets- ochlevnadsförhållanden. har tiUsammans med övriga nordiska länder längedrivit arbcismiljö-frågoma i och därvid verkat för att organisationenskulle anta ett åtgärds-program. Ett sådant antogs och de nuföreliggande arbetsmiljöinstrumenten fär ses som ett led i dessförverkligande. När minföreträdare anmälde förslaget till arbetsmiljölag (prop. 1976/77:149), anfördehan atl förslaget var så utformat att det skulle ge underlag för anslutningfrån svensk sida till intemationella instmment som siktar till en god arbetsmiljö.Han ansåg att den föreslagna regleringen skulle kunna bli av stor betydelseäven när det gäller atl la ställning till svensk ratifikation av den däemotsedda konventionen om skydd för arbetstagare mot yrkesrisker som förorsakasav luftföroreningar, buller och vibration. Lagförslaget godkändes av (SoU 1977/78:1, rskr 1977/78:18), och arbetsmiljölagen (1977:1160) träder ikraft den Ijuli 1978. och övriga remissinstanser är eniga iuppfattningen att Sve- 1977/78:134 17 rige kan ratificera konventionen nr 148 för tillämpning päalla områden av ekonomisk verksamhet och med avseende pä alla i konventionenbehandlade miljöfaktorer. Kommittén föreslår att texterna till de bådaarbetsmiljöinstmmenten skall överlämnas till fartygsmiljöutredningen saml tillutredningen om företag.s-hälsovården och den yrkesmedicinska verksamheten förbeaktande i deras fortsatta arbete liksom även till arbetarskydds verket ochorganisationerna pä arbetsmarknaden för kännedom. Jag kan, efter samråd medchefen för , ansluta mig till kommitténs förslagoch förordar dessutom att texterna lill instmmenlen överlämnas tillsjöfartsverket för kännedom. Beträffande de båda instmmenlen om sjukvårdspersonalensvillkor anför all det bör höra till undantagen alt antarnormer som är begränsade till en bran.sch eller ett yrke. Kommittén förordaremellertid att konventionen ratificeras av . Vårt land uppfyller genomsjukvårdslagstiftningens utformning och genom den sjukvårdspolitik som bedrivsav landstingen de krav som konventionen ställer på ratificerande stater. Efter gemensam beredning med statsrådet ansluterjag mig till ståndpunkt i ratifikationsfrågan. Jag utgår därvidliksom kommittén från att begreppet "sjukvårdspersonal" enliglkonventionens artikel 1 för tillämpningen i vårt land skall anses innefattasjuksköterskor/sjukskötare, undersköterskor/underskötare och mentalskötaresamt sjukvårdsbiträden. Som kommittén påpekar finns det dock ingenting somhindrar att inslmmentens principer tillämpas på andra närstående gmpper inomsjukvården. föreslår att texterna till de båda instmmenlen omsjukvårdspersonal liksom yttrandena däröver skall överlämnas lill ett antal nuarbetande utredningar på sjukvårdens område m. fl. Jag ansluter mig även tilldetta förslag. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen dels föreslär att godkänna konventionen (nr 148) omskydd för arbetstagare mot yrkesrisker i arbetsmiljön som förorsakas avluftföroreningar, buller och vibration och konventionen (nr 149) omsjukvårdspersonalens sysselsättning, arbets- och levnadsförhållanden, dels lämnar tillfälle att avge yttrande över vadjag i övrigl har anfört om de vid intemationella arbetskonferensenssextiotredje sammanträde antagna instmmenlen. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition förelägga vad föredraganden haranfört för den åtgärd eller det ändamål som föredraganden har hemställt om. 2 19771 78. Convention (No. 148) conceming the protection of workersagainst occupational hazards in the working environment due to air poUu-tion,noise and vibration Having been convened at by the Go-veming Body ofthe Intemational Labour Office, and having met in its Sixty-third Session on 1June 1977, and Noting the terms of existing intemational labourConventions and Recommendations which are relevant and, in particular, theProtection of Workers" Health Recommendation, 1953, the Recommendation, 1959, the ation Protection Convention andRecommendation, 1960, the Guarding of Ma-chinery Convention and Recommendation,1963, the Employment Injury Benefits Convention, 1964, the Hygiene (Commerceand Offices) Convention and Recommendation, 1964, the Benzene Convention andRecommendation, 1971, and the Occupational Cancer Convention and Recommendation,1974,and Having decided upon the adoption of certain proposals withregard to working environment: atmospheric pollution, noise and vibration,which is the fourth item on the agenda of the session, and Having determined that these proposals shall take the formof an intemational Convention, adopts this iwentielh day of one thousandnine hundred and seventy-seven the following Convention, which may be cited asthe Working Environment (, Noise and Vibration) Convenlion, 1977: Konvention (nr 148) om skydd for arbetstagare motyrkesrisker i arbetsmiön som förorsakas av luftföroreningar, buller ochvibration Intemationella arbetsorganisationens allmänna konferens, som av styrelsen för internationella arbetsbyrånsammankallats till och där samlats lill sittsexliotredje sammanträde,