prop · G1038 · 1977-12-31 00:00:00 — Problembeskrivningen skall användassom underlag för kommunledningens diskussion av mål och åtgärder som bedömsnödvändiga för att rätta lill brister. Beskrivningar,värderingar, mål och bedömningar av lämpliga åtgärder bör sammanfallas i envarujörsörjningsplan som revideras . Denna måste med nödvändighet fåolika utformning och detaljeringsgrad med hänsyn lill kommunernas olikheter ifråga om storlek, bebyggelsefördelning, expansionsförmåga, beroendet avnäriiggande kommuner och andra liknande förhållanden. Den bör ange var problemmed varuförsörjningen kan väntas och hur kommunledningen länkt lösa dessa. Denbör också visa var nyetableringar kan vara önskvärda och vilken storlek,lokalisering m, m, de bör ha. Planen kan i ell inledningsskede avse endasllivsmedelsförsörjningen men det kan sedermera visa sig lämpligt all utvidga denlill all omfalla andra varor och tjänster. Detär nödvändigt att alla åigärder som vidlas för alt förbälira distributionenbaseras på en sammanhållen planering. Dessa frågor har sådan belydelse alt debör underkastas ett medborgarinfiytande. Utredningen föreslår därför altvaruförsörjningsplan upprättas av kommunstyrelsen och anlas avkommunfullmäktige. Planens syfte skall vara att ge underiag för - samordning med annan översiktlig och speciellplanering i kommunerna - samarbete och samråd med företagen - hushållsinnylande via den konsumentpolitiskaverksamheien i kommunen - ställningstagande i fråga om olika stöd- ochstyråtgärder - regionala överblickar vid bedömning av störreetableringar bl. a. slormarknader. Tillgrund för arbelel med den kommunala planeringen för varuförsörjningen börläggas ulredningens principiella ställningstaganden om vilka krav och önskemål,som distributionen bör uppfylla. Dennu angivna handläggningsordningen får enligt utredningen ses som anpassad iförsta hand till mindre och medelstora kommuner. 1 t, ex. storstadsområdenafår man sannolikl i prakliken söka sig delvis andra vägar för delaljhandelsfrågornashandläggning. Principerna synes dock kunna följas, menar utredningen. Isyfte att få till stånd en lämplig samordning av kommunernas planering 1977/78:8 30 iett regional perspektiv föreslår utredningen att varuförsörjningsplanernalämnas in till vederbörande länsstyrelse, varigenom de skulle bli allmänttillgängliga. För länsstyrelserna torde planerna vara av slorl iniresse för deregionala planeringsuppgifter som åvilar länsslyrelsen. Genom omorganisationenår 1971 har länsstyrelserna också fått hell andra resurser än lidigare försakkunnig bedömning även av varuförsörjningsfrågor. Utredningen erinrar isammanhanget om alt länsstyrelser i fiera fall har gjort egna utredningar omhithörande frågor. Vidsidan av den översiktliga planeringen krävs del att kommuner kan svara även fören deialjerad planering och för genomförandet av denna. Närdet gäller nyetableringar påpekar uiredningen alt de stora förelagsenheternaoch organisationerna inom handeln har betydande utredningsresurser och oftatillhandahåller såväl detaljhandelsutredningar som färdiga förslag tillstadsplan vid nyetableringar. Genom alt de olika förelagsgrupperna också harsärskilda elableringsorgan som effeklivi söker nya lämpliga lägen blirutredningarna och planlösningarna ofta påverkade av olika förelags inlressen,och större företagsenheter får ett försteg framför andra. Det böremellertid, framhåller utredningen, vara kommunerna själva som skall görabedömningar av delta slag och vid fördelning av lägen ta hänsyn i första handtill olika etableringsintresseniers möjligheter att tillgodose kommunalaönskemål. Genom den föreslagna översiktliga planeringen torde kommunerna oftabli mera kompetenta att självständigt bedöma av förelag presenterade planer. Utredningenpekar på några praktiska problem som kan uppstå då nyetableringaraktualiseras. Man kan sålunda tänkta sig all ingen önskar etablera sig i dettänkta läget. För all undvika sådana situationer är del enligt utredningenviktigt all kommunen på ett tidigt planeringsstadium kartlägger möjlighelernaatt få sina intentioner genomförda. Om orsaken är all man inle kan ta ul depriser som behövs för alt göra butiken lönsam kan direkta eller indirekiastödåtgärder aktualiseras. Man kan också tänka sig en situation där fieralikvärdiga etableringsiniresserade finns för ell vissl butiksläge. Kommunernaställs då inför fördelningsproblemet. Uiredningen anser det knappasl möjligtall härvidlag ge några generella lösningar eller riktlinjer. Med hänsyn lill ulvecklingenav blockbildningen föreslås fördelningen ske med hänsynslagande lill olikaföretagsgruppers representation i berört näringsgeografiskt område och medutgångspunkt i den kommunala likställighetsprincipen. Denna innebär att vissakommunmedlemmar inte obehörigen får gynnas eller missgynnas genom kommunalabeslut. Någonenkel och allmängiltig regel för när ell gynnande eller missgynnandeföreligger kan enligl utredningen knappasl ställas upp. somhar t.ex, av den totala livsmedelsförsäljningen i landel bör dock inletilldelas nytt läge om del i området har en belydligt slörre marknadsandel, t,ex. Viss hänsyn måsle dock även las till antalet butiker för olikaföretagsgmpper i området. För att bevara en så allsidig Prop.1977/78:8 31 konkurrenssom möjligt är del också angelägel all möjlighel ges för etableringar vidsidan av de slora blocken. Ytteriigare en svårighet ligger i det förhållandelatt kommunen inte alllid är den som handhar fördelningen, t. ex. beträffandelokaler som hyrs ul av ett från kommunen fristående bostadsföretag. Förelagsom "slår i tur" till ett läge kan därigenom komma att bliförbigånget. Uiredningen anför emellenid i sammanhanget all problemen medlägesfördelningen från förelagens synpunkt i prakliken icke förefaller alt varasärskill påtagliga. Utredningenerinrar i sammanhanget om del uppdrag i fråga om fördelningen av bulikslägensom länsstyrelserna har. Fr. o. m, den har länsstyrelsernasålunda uppgiften all medverka vid förhandlingar i frågor rörande planering ochfördelning av butikslägen som påkallas av företag. Del åligger ocksålänsstyrelserna all, om anmärkningsvärda förhållanden därvid kommer fram,anmäla detta. Då någon sådan anmälan fram inte kommii tillhandelsdepartementet, har utredningen gjort en enkät hos länsstyrelserna varvidframkommit, alt förhandlingar av detta slag över huvud inte påkallats.Problemen med lägesfördelning förefaller därför uiredningen inle särskiltpåtagliga från företagens synpunkl. Problemkan vidare uppstå vid "oplanerade etableringar", dvs. när företagköper mark och ansöker om byggnadslov för 1, ex. en stormarknad. Sådanaetableringar kan också förekomma i befintliga lokaler som lidigare använts förandra ändamål men där gällande planbesiämmelser inte lägger hinder i vägen fördagligvamförsäljning, Möjlighelerna all begränsa icke önskvärda sådanaetableringar är f. n. begränsade, påpekar uiredningen. Formellt kan etableringhindras genom vägrat byggnadslov när sådani erfordras. Ettsärskilt problem i kommunernas planering av detaljhandel erbjuder de fall dåstora buliksenheler och centmmanläggningar skall etableras. Det är härvidvikligl all beräkna effekterna av utbyggnaden, vilka kan sträcka sig utanförkommunens gränser, Uiredningen anför alt Kommunförbundei anser alt dylikafrågor kan genom samarbeie över kommungränserna i de former som f. n.tillämpas. Del gäller enligl förbundel också dagligvaruförsörjningen ikommunernas ytterområden. Närdel gäller delaljhandelsfrågor, och då särskill stormarknadsetableringar, hardistribulionsutredningen kunnal konstatera, all samarbeie i nu tillämpadeformer inte alltid lett lill för alla parter godtagbara lösningar. Uiredningenanser del därför nödvändigl alt länsstyrelserna i samband med redovisningen avvamförsötiningplanerna lar ansvarel för samordningsfrågor och initierar samråddär så kan anses påkallal. Ett sådani ansvar ligger inom ramen förlänsstyrelsernas allmänna åliggande all samordna olika verksam-heter inom länetoch mellan olika län. Närdet gäller nedläggningar av butiksenheter lill följd av folkminskning,saneringar, innehavarens pensionering, livsmedelslagsliftningens krav ochkonkurrens från andra butiker har kommunerna f, n, begränsade möjligheler atteffektivt ingripa. I viss utsträckning kan anför utredningen nedlägg- 1977/78:8 32 ningsholelimineras eller nedläggningen fördröjas genom kompletterande bebyggelse,ändrad irafikföring m, m. Formella möjligheler för stöd lill nedläggningshotadebutiker föreligger f. n, i kommuner inom del inre stödområdet och endast isärskilda fall i andra kommuner. Del är vikligl att kommunerna får möjlighelatt följa butikernas utveckling och framtidsutsikter och vidtaerforderliga åtgärder. Denu nämnda problemen torde enligl uiredningen lill någon del kunna lösas genomett uibyle av informaiion inellan koinnnm och Jöreiag. sådant uibyle ärdessulom ett nödvändigl led i den översiktliga planeringen och bör därför gesfastare former än de informella vägar för information som f n, ofta används.Företrädare för kommunen och handeln föreslås samråda dels löpande i sambandmed alt planförslagel upprättas, dels då planförslagel behandlas avkommunstyrelsen. Informationen bör från kommunens sida innefatta de mål förserviceförsörjningen som ställts upp, de planer på saneringar och nybyggnationsom föreligger och de önskemål om buliksservice som t. ex. kommii fram vidkommunernas kontakter med hushållen. Företagsrepresentanterna bör å sin sidainformera om bl. a, förulsällningarna för olika butikstyper och planer förförändringar av buiiksbeslåndel och av butikernas service i olika avseenden.Del får förutsättas all ett informationsutbyte mellan kommun och företrädareförde handelsanställda också kommer till slånd i dessa frågor. Hushållens behovoch önskemål kan naturligen komma kommunen lill del genom en ulveckling av denkommunala konsumentverksamheten, där medverkan kan ske av olika grupper somföreträder konsumentintressen. Ettinformationsutbyte av detta slag kan ge kommunledningen underlag förenrealistisk planering av dagligvamhandelns utveckling, Överiäggningarna lordeockså leda lill att förelagen anpassar sina planer lill kommunens inlentioner,anför utredningen. Utredningenhar ock.så övervägt vissa adminisiraiiva JrågesläUningar m. m. i anslulninglill kommunernas nu angivna uppgifter. Härvid diskuteras till en början fråganom den kommunala vamförsötiningsplaneringen bör vara obligatorisk, Uiredningenanser i och för sig att mycket lalar härför. Med hänsyn till de skillnader iförutsättningar och problem som föreligger i olika kommuner finner utredningendock lämpligt alt kommunerna själva ulan centralt fastlagda regler och normersöker finna de rutiner som är lämpliga i varje enskill fall. Information ochrådgivning i dessa frågor skall dock lämnas av centrala organ. Del väsentligaär alt kommunerna aktivt tar sig an distributionsfrågorna för all tillgodosehushållens servicebehov. Skulle det efler t. ex, en treårsperiod visa sig all planeringenav varuförsörjningen inte fullgörs i önskvärd utsträckning får tvingandebeslämmelser övervägas, menar utredningen. Närdel gäller resurser för verksamheien konstaterar uiredningen att del kan blibesvärligt särskilt i små kommuner men att kraven inte synes oöverkomliga.Uiredningen anser del inte nödvändigt alt statsbidrag ulgår till Prop.1977/78:8 33 kommunernamed hänsyn till all planeringen för varuförsörjningen redan nu i realiteten kanbetraktas som en uppgift. Kommunernas arbeie med dessa frågor böremellertid stödjas på annat sätt (jfr avsnitl 3.6.5). Föratt få fram ett tillfredsställande underiag för detaljhandelsplaneringen behövsdata som kommunerna f. n. inte direkl har lillgång till. Det gäller t. ex.utvecklingen av konsumtionen per invånare i olika områden samt undersökningarav köpvanor, effekterna av vissa typer av butiksetableringar m. m. Del finnsdärför menar uiredningen behov av ett centralt serviceorgan som kantillhandahålla sådant material och som dessutom kan samla erfarenheter frånolika kommuner. Vidareär ett fungerande butiksregister en förutsättning för att få ett braplaneringsunderlag. Vissa kommuner har i samband med stadsplanefrågor ochstormarknadsetableringar genom egna enkäter samlat in bl. a. omsätl-ningsdata ibefintliga butiker. Svarsfrekvensen har därvid ofta varit ganska låg. Centralaregister med vissa buliksdata förs såväl av pris- och kartellnämnden ochstatistiska centralbyrån som av konsumentkooperationen och den privatahandeln. Begränsade uppgifter om butiker kan fås också på andra vägar. Inget avde nu nämnda registren fyller emellertid de krav som enligt utredningen börställas. I en del fall föreligger brister i fråga om antalet tillgängliga dataoch förnyelsen av dessa, i andra fall täcker registren endast delar av landeteller delar av butiksbeståndet. Utredningen påpekar alt i remissyttranden överbutiksetableringsutredningen önskemål har framföris om en centralt register,vilket skulle skapa ett enhetligt planeringsunderlag för kommunerna och verkarationaliserande i fråga om företagens uppgiftslämnande. Utredningenanser alt det finns behov av samordning mellan olika organ som förbutiksregister. Det vore mot den bakgrunden inte lämpligt om kommunerna självalät samla in uppgifter som ändå finns lillgängliga på annat håll. 1 försia handföreslås statlig myndighei komma i fråga. En fråga som härvid aktualiseras äratt vissa uppgifter, t. ex. avseende enskilda bu-liksenhelers omsättning, f, n,inte kan lämnas ut av sekretesskäl. Utredningen anser i och för sig allutlämnandet av uppgifter om omsättning och andra förhållanden som visarbutiksstorieken inle behöver lända enskild företagare till men. Skulle det inlevisa sig möjligt att slopa hemlighållandet av dylika uppgifter bör dessa kunnaanges i ungefäriiga tal, t. ex, att årsomsättningen för viss enhet ligger inominlervallel 1,0-1,5 milj, kr. Kommunernakan emellertid ha behov av ytterligare uppgifter än de basdata som ettcentralt regisler rimligen kan omfalta. Det kan gälla t, ex. innehavarens ålderoch butikens standard. Dylika uppgifter finns redan hos hälsovårdsinspektörernaeller kan, åtminstone i mindre och medelstora kommuner, insamlas genom derasförsorg. Andradala som kommunerna kan ha intresse av är undersökningar om butiksbeståndetsutveckling totalt, vissa produktivitetsmått för butiker av 3 1977/78. 1 saml Nr 8 Prop.1977/78:8 34 olikasloriek m, m, för all kunna göra jämförelser med förhållandena i den egnakommunen. Sådana undersökningar, som f n, i viss omfattning görs av SPK ochinom handeln, bör i lämplig form spridas till kommunerna. (Utredningens förslagom adminislralion av nyssnämnda register m, m. redovisas i avsnitt 3,6,5). 3.6.3EiableringskoniroU m. m. Uiredningenhar funnit att kommunema för att kunna förverkliga sina inlentioner sådana dekommer lill ullryck i t, ex, de nämnda varuförsörjningsplanerna behöverstyrmedel utöver dem som f n. står till buds. Byggnadslagstiftningen ger ipraktiken inie möjlighel för kommunerna att hell kontrollera omfattningen ochlokaliseringen av delaljhandelsulbudet. Enligt utredningens uppfaltning skulleolägenheterna härav kunna undvikas genom att nyetablering och förändring avutbudspunkternas storlek endast fick företas efter särskill tillstånd avkommunen. Tillståndsplikten skulle dock inte gälla nedläggning. Kommunen skullei särskild ordning pröva om planerade förändringar var lämpliga även från andrasynpunkler än dem som byggnadslagstiftningen primärt avser. Den grundläggandebedömningsnormen skulle vara hur en viss förändring passar in i kommunens varuförsörjningsplanoch hur den därmed skulle påverka olika konsumentgrupperssituation. Genomtillståndsplikten skulle s. k. vilande byggnadsräiter enligt tidigare fastställdstadsplan inte kunna utnyttjas utan förnyad prövning. Vidareförekommer, att förelag åsidosätter givna bestämmelser i stadsplan eller vidbyggnadslov. Del finns sålunda exempel på all lokal som avsetls för partihandelmed dagligvaror sedermera används för detaljhandel saml att föreskrift ommaximal yta för livsmedelsförsäljning väsentligt överskridits. Det finnsenligl uiredningen anledning all effektivt komma till rätta med dylikaförfaranden. Utredningenföreslår därför, alt en littståndsprövning införs enligl särskild lag.Den föreslås vara fristående från övrig lagsliftning som reglerar utbyggnads-och etableringsvillkor, dvs. såväl byggnadslagstiftningen som livsmedelslagen.Prövningen föreslås avse detaljhandel med livsmedel och gälla följandeförändringar - etablering i nybyggda egna lokaler - etablering genom förvärv av äganderätten till redanuppförda lokaler - etablering genom förhyrning av lokaler - ändring av lokalutnyttjande lill detaljhandel medlivsmedel - utbyggnad av befintligt fast försäljningsställe(ökning av den totala bu-liksyian) - etablering av ambulerande handel och förändring avrutter. Medetablering avser uiredningen inte sådana fall då en befintlig rörelse medlivsmedelsförsäljning överlåtes till ny ägare. Prop.1977/78:8 35 Uiredningenanser att prövningen primärt bör göras av kommunstyrelsen sedan synpunkter frånolika intressenter hämtats in. Även annat kommunalt organ kan dock komma ifråga. Utredningenhar övervägt om detaljhandel med livsmedel i mindre omfallning skulle kunnaundantas från tillståndsplikten. Undantag skulle t. ex. kunna gälla butiker meden försäljningsyla understigande 400 m. Därmed skulle bl. a.livsmedelsförsäljning i kiosker och bensinstationer ej komma att prövas.Försäljningsställen av della slag kan emellertid i likhet med storabutiksenheter negativt påverka verksamheten för butiker, som totalt sett bättresvarar mot hushållens behov. Detsamma gäller i .stort handeln med livsmedelfrån vambussar med ett relativt komplett sortiment. Annan kringförings- ochutomhushandel med livsmedel skulle dock inle beröras av del nu framlagdaförslaget. Syftetmed en tillståndsprövning enligt utredningens förslag skulle främsl vara attunderlätta för kommunerna alt få information om förändringar och att skapakontakter mellan företag och kommunala planeringsorgan. Ansökan om etableringeller förändringar av befintligt verksamhet bör göras , minst sexmånader i förväg. Härigenom skulle de kommunala organen få tillfälle att vidbehov förhandla med ifrågavarande företag, t. ex, om att upprätta satellitbutiktill större enhet, och föranstalta om andra åtgärder för att motverkaeventuella ogynnsamma effekter, I vissa fall kan det bli fråga om att vägratillstånd. Det kan t. ex, gälla större nyetableringar som kan väntas få ejönskade effekter på möjligheterna att ge god detaljhandelsservice, t. ex. dåbutikstyp eller buiiksstoriek inte överensstämmer med vamförsörjningsplanen. 1andra fall kan kommunen tänkas uppställa vissa villkor för verksamheten,exempelvis begränsning av totalytan för livsmedelsförsäljning ellerfastläggande av rutt för vambuss. Närdet gäller möjlighelerna att överklaga kommunens tieslut föreslår uiredningenalt följande intressenter skall vara besvärsberätligade, nämligen - förelag som sökl tillstånd och som anser sigmissgynnat vid lägesfördelning eller i fråga om utvidgning av befintligverksamhet - angränsande kommun som anser sig få nackdelar avbeslul - sammanslutning av konsumenter eller löntagare somanser beslut strida mot deras inlressen. Beslutskall enligt förslagel överklagas hos och i sista hand hosregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Den föreslagna ordningeninnebärenligl utredningen alt det blir fråga om förvallningsbesvär. Enligt 11>; förvaltningslagen (1971:290) får besvär föras av den som beslutet angår,om det gått honom emot. Den nu föreslagna besvärsordningen innebär vissutvidgning av besvärsrätten till intressenter som ej direkt berörs av beslutet,nämligen angränsande kommun och sammanslutning av konsumenter eller löntagare. Somsanktion vid överträdelser av kommunens beslut föreslår utredningenvitesförelägganden. Prop.1977/78:8 36 Frånkommunal synpunkt är det angelägel att få vetskap också om planeradenedläggningar av dag\igvarubut\ker. Detsynesdock enligl utredningen interimligt att föreskriva medgivande av kommunen i fråga om nedläggningar.Utredningen anser emellertid alt planer på upphörande med livsmedelsförsäljningoch nedläggning av livsmedelsbutik bör anmälas lill kommunen för att beredamöjlighet till förhandlingar och åtgärder för att motverka problem som kanuppkomma. Det bör ankomma på kommunema att träffa överenskommelser medförelagen eller deras lokala organisationer om lämpliga regler för dylika anmälningar. Utredningenföreslår vidare att en etableringsavgift införs, som dels verkar återhållandepå elableringen av större enheter och dels i huvudsak finansierar vissasamhällsinsatser inom distributionen (jfr förslagen i avsnitt 3.6.4). Avgiftenföreslås gälla för nya större försäljningsställen för livsmedel och andradagligvaror. Uppbördsförfarandet bör vara enkelt och avgiften behöver inteinnefatta någon specialdestination av influtna medel. Det kan anses rimligt attkostnader som uppstår för samhället på grund av en otillfredsställande stmkturi handeln i största möjliga ulsträckning bör läckas av en avgift som las ut ihandeln. Utredningenhar valt att kombinera detta syfte med att söka dämpa en utvecklingmot en siorbutiksstmktur. Man framhåller alt delta innebär en viss osäkerhelvad gäller ulfallet. Om en avgift t, ex, får en mycket stark effekt innebärdetta låga intäkter. Utredningen eftersträvar emellertid inte en absolutöverensslämmelse mellan influtna medel och statsverkets Kostnader förstödåtgärder, utvecklingsarbete och andra åtgärder som föreslås. Utredningenhar diskuterat olika metoder för all la ul en avgifi av detta slag, nämligendels att basera avgiften på investeringskostnader och dels att låta den ulgåför buliksyta över en viss gräns. Principiellt och med hänsyn till effekternaråder ime några slörre skillnader mellan de båda metoderna. Särskill i fråga omadminislralion och kontroll är emellertid den sistnämnda metoden enligtutredningens mening den lämpligaste. Utredningen föreslår att avgiftsplikt börinträda när varuhanleringsytan för livsmedelsförsäljning överstiger 6(X) m, ochavgiften bör utgöra , per m över denna gräns. Beräknat påetableringarna i början av 1970-talel skulle avgiften ge ett sammanlagt beloppom ca 20 milj. kr, . a, med hänsyn till avgiftens återhållande effektkan del faktiska utfallet bli lägre. Avgiftspliktenföreslås gälla såväl för nyetableringar som vid utvidgning av ytan förförsäljning av livsmedel och andra dagligvaror i befintliga lokaler. Somnyetablering räknas även sådana fall då nytt försäljningsställe ersätter en iorten befintlig butik. Avgift föreslås däremoi ej ulgå då befintlig butiköverlåtes till ny ägare. Prop.1977/78:8 37 Förutomtillståndsprövning av förändringar i butiksnätet m. m. menar utredningen attytteriigare möjligheler att påverka utvecklingen bör finnas, i första hand stödi olika former till hushåll och kommuner saml till sådana butiker, som frånvamförsörjningssynpunkt bedöms viktiga men som har svårt att existera av egenkraft. Utredningenhar funnit all det inte är möjligt att bereda alla hushåll tillgång tilldagligvarubutik inom gångavstånd. Man vill heller inte utgå från att systemetskall bygga på att alla hushåll har tillgång till bil. Del är därför viktigtalt den koltekiiva transportapparaten bättre anpassas lill dag-ligvaminköp,såväl i glesbygder som i tätorter. Härvid bör särskilt beaktas all turiistornautformas så att minst två inköpsresor kan göras och attuppehållstiden vid butiken blir rimlig. Förbättringar i dessa avseenden kanväntas som resultat av den trafikplanering som kommunerna genomför. Närtrafikförsörjningsplan upprättats kan statsbidrag ulgå tilllandsbygds-linjetrafik. Utredningen finner det angeläget att arbetet medplaneringen för den lokala trafikförsörjningen förs vidare så att vissa medborgark ate-gorier, t. ex. pensionärer, kan erhålla transport lill och frånbutik till subventionerad kosinad. Den kommunala färdtiänslen, som fr. o. m.den 1 januari 1975 är statsbidragsberättigad, bör överallt kunna ulnyltias förinköpsresor.