prop · G10320 · 1977-12-31 00:00:00 — JO har beröri innebärverkets ex officioprövningsrält vidare inle bara en möjlighel för verkei attutan yrkande ändra ett avgörande lill förmån förden enskilde, ulan också altverket kan göra ändring i en överklagat beslut till nackdel för enskild som harklagat. Redani samband med att den nuvarande besvärsorganisalionen lillkom underströks attden beslutade ordningen kunde behöva ses över sedan närmare erfarenhet hadevunnits om besvärsförfarandets funktion inom del då nya försäkringssystemet.Den ulveckling som har skett har framhävt behovet av en sådanöversyn, tillsattes därför en ulredning med uppgift attgöra en översyn av besvärsorganisalionen inom socialförsäkringen m. m. Dennautredning har överlämnat sill slutbetänkande (SOU 1976:53) Försäkringsrättoch försäkringsöverdomstol. Utredningen föreslår attregionala försäkringsrätter skall inrättas för överprövning av framför alltärenden som handläggs av de allmänna försäkringskassorna. Enligt förslagetskall försäkringsrätterna överta de arbetsuppgifter som riksförsäkringsverketsbesvärsavdelning och försäkringsrådet f n. har. Försäkringsrätt föreslås bli domförmed tre yrkesdomare. 1 målkategorier som motsvarar drygl en tredjedel av deltotala målantalei skall dessulom ivå nämndemän della i avgörandei. Genom allbesvärsprövningen bryts ut från riksförsäkringsverkel får verkei en merarenodlad inrikining på centrala lednings- och tillsynsfunktioner. I linje med dellaföreslår uiredningen alt verket skall kunna inträda som part i förfarandet iförsäkringsrätt för all i denna egenskap verka för en likformig och rättvis tillämpningavsocialförsäkringslagsliftningen. Såvitt gäller försäkringsdomstolen föreslår uiredningenalt förfurundei genomgående skull vara uiformui som ell ivåpansförfarande. Denuvarande ex officioprövnings- och under-slällningsmöjligheterna föreslåsförsvinna. Vidare skall enligl förslagel försäkringskassa åläggas alt undervissa förutsättningar ompröva egna beslul. Besvärstiden isocialförsäkringsärenden föreslås bli förlängd lill tvåmånader. Utredningensförslag har i sina huvuddrag tillstyrkts eller lämnats ulan Prop.1977/78:20 69 erinranav fiertalet remissinsianser. Inte någon av remissinstanserna hur utlulut sigför ull den nuvurunde ordningen för besvärsprövningen på melluninslunsplunetskall behållas och fiertulet av dem tillstyrker försluget om fristående försäkringsrätter.Vissa remissinstanser ifrågasätter dock om det inle skulle vura möjligt uttförlägga prövningen av socialförsäkringsmålen i försia besvärsinstans lillkammarrätterna. Förslagel att införa ett ivåpans-förfurunde mottas mycketpositivt och det betonas all förslagel är väl ägnat all främja ökudlikformighet och räilvisu vid tillämpningen av socialförsäkrings-lugsliflningen. Ävenjag kan i alll väsentligt ansluta mig till utredningsförslaget, som jag anserväl ägnal alt läggas lill grund för lagsliftning om besvärsordningen inomsocialförsäkringen. Jag komnier i det följande all närmare gå in på ulredningensoliku förslug. 5.2.1Frågan om en anknytning till redan befintliga organ Socialförsäkringsärendenahar alltsedan försäkringsdomstolen kom lill haft sin egen besvärsväg uianförden vanliga förvaltningsprocessen. Sedun dess har förvaltningsrätlskipningen uianförsocialförsäkringssektorn genomgått stora förändringar. Genom 1971 årsförvaltningsrättsreform infördes således allmänna förfaranderegler förförvaltningsdomstolar (förvaltningsprocesslagen) och förförvaltningsmyndigheter (förvallningslagen). Vidare inrättades i varje länsärskilda länsdomstolar - länsrätter och länsskatlerälter - som är knutna till länssiyrelserna.Samiidigi utvidgades kammarrätternas kompetensområde och en regionalisering avkammarrätts-organisationen påbörjades. 1 direktiven tillutredningen uttalade departementschefen att ulvecklingen hade visal att det varen riklig väg som valdes när man skapade en besvärsorganisalion skild från denallmänna förvallningsprocessorganisaiio-nen. Utredningen har också utgåit frånatt besvärsprövningen inom socialförsäkringen även i fortsättningen skallanförtros ål särskilda organ. Flertalet remissinsianser har lämnat deltaförslag utan erinran. Några remissinsianser har emellertid tagit upp frågan om inlebesvärsprövningen inom socialförsäkringen kunde knylas lill redan befintligaorgan. Framför allt har möjligheten att lägga besvärsprövningen inom socialförsäkringenpå mellaninsians-ni vå lill länsrätter eller kammarrätter diskuterats underremissbehandlingen. par remissinsianser antyder vidare att man, åtminsionepå sikt, bör söka åstadkomma en integrering mellan besvärsprövningen iförsäkringsdomstolen och regeringsrätten. JO,försäkringsdomslolen och riksförsäkringsverkel diskuterar möjlighelen alllägga besvärsprövningen lill länsrätterna och kommer lill slutsatsen ull deltuskulle vura olämpligt ur fiera synpunkter. Prop.1977/78:20 70 prövningenpå kammarrätterna har däremot vunnil större anslutning bland remissinstansernaoch förs bl.a. fram av kammarrätten i Sundsvull, och domureförbundel.Även JO och hovrätten över och överväger en sådun lösning menfinner utt bl, u, kummurrällernas stora arbetsbörda ulgör hinder mot utt överiuen mängd nyu mål. De remissinstanser som förordur en unknyining lill kummurrälternuunför bl. u. ekonomiska skäl. Dessulom framhålls all domsiolsorgunisationen påförvaltningsområdet skulle bli mer enhetlig och summanhållen och därmed iadministrativt hänseende mer läilhunterlig. Vidare anförs uttrekryterings-busen när del gäller personul för den dömande verksamheten inom socialförsäkringsområdetskulle kunnu vidgus om besvärsprövningen unknyts lill kummurrätlerna. Nya speciuldomsiolurbör, framhålls del, skupus endusi om myckel siurka skäl talar därför. För egen del vill jag efiersaniråd med chefen för jusiitiedepuriemeniei anföra följande. Kammarrältsorganisalionenär f n. hårt belastad. Den ökande måltillströmningen har medfört attkammarrätterna har stora målbalanser. På grund av de förstärkningsålgärdersom har salts in har man anledning att räkna med all kummurrällernasarbetssituation kommer att förbättras under de närmasle åren. Om prövningen avsocialförsäkringsmålen på mellaninstansnivå föriades lill kammarrätternaskulle detta emellertid betyda all måltillströmningen ökade med omkring 12 000mål eller med ca 50 96 i förhållande till nuläget. En så stor målökningför kammarrätternas del skulle otvivelaktigt föra med sig organisatoriska och prakliskaproblem i ell läge då åtgärder har satts in för all komma till rätta med denuvarande målbalanserna på kammartätierna. Risk finns då att handläggningstidemakan komma att påverkas negativt både vad gäller de nytillkommandesocialförsäkringsmålen och kammarrätternas övriga mål. Till detta kommer attsåväl kammarrätten i som kammarrätien i redan nu är så sloraenheter all en fortsatt utbyggnad skulle kunna innebära vissa nackdelar. I likhet med JO ochhovrätten över och anserjag således all skäl f n. talar mol all föriäggaprövningen av socialförsäkringsmålen i försia instans till kammarrätterna. Moisvarandegäller tanken på att knyla denna prövning till länsrätterna. Redanlänsrätternas sammansättning - lagfaren ordförande och tre nämndemän - lalarmot en sådan lösning. Därtill kommer att länsrätterna till antalet är i detnärmaste lika många som de allmänna försäkringskassorna. Det skall vidarenämnas att länsdomsiolarnas framtida ställning f n. är under utredning. Bakomde tankar som har förts fram under remissförfarandet om en anknytning tillbefintliga organ ligger bl. a. en strävan att inte inrätta ytterligare specialdomslolar.Jag vill emellertid erinra om alt del här är fråga om alt föra samman denbesvärsprövning som ankommer på besvärsavdelningoch försäkringsrådet len gemensam försäkringsrällsorganisalion med regionalaenheter. Det är vidare fråga om Prop.1977/78:20 71 ettstort självsiändigt verksamhetsområde. Enligtmin mening bör man nu stanna för att förslärka besvärsorgunisu-lionen genom utti enlighel med utredningsförsluget inrättu särskildu socialförsäkringsdomsiolarpå melluninstansnivå. Detta ställningstagande hindrar inle ull man i en framlidkun övervägu ull inlegrera dessa domstolar och de ullmänna förvullningsdomsiolurnumed varandra. 1första instans handläggs socialförsäkringsärenden i 26 allmänna försäkringskassor.Besvärsprövningen sker f n. centralt i såväl på mellaninsiansplanetsom i högsla instans. Uiredningen har föreslagit all tre försäkringsrätterskall inrällus. Av remissinsianserna är det endasl (majoriteten) som motsätter sig regionala försäkringsrätter. Verkei anser detodiskutabelt att den viktiga enhellighelen i ärendebedömningen bäsl uppnåsinom en central mellaninstans. Övriga remissinsianser godiar ulredningensförslag eller ifrågasätter om inte ännu fier försäkringsrätter bör inrättasredan från början. Jagär för min del av den uppfallningen att man i samband med en översyn av besvärsorganisalionenbör genomföra en viss decentralisering av handläggningen av besvärsärenden i mellaninstansen.Såväl de allmänna domstolarna som förvaltningsdomstolarna haren organisationmed ell relativt stort anlal handläggande organ i försia instans, ell mindre anlalregionala mellaninstanser och en central högsta instans. En sådan ordning tersig naturlig och ändamålsenlig även inom socialförsäkringsadministrationen. Fören regionalisering talar även all man på det sättet kan underlätta såvälallmänhetens kontakter med rällen som den lekmannamedverkan som är såväsentlig. En regionalisering ligger vidare i linje med de allmänna decenira-liseringsslrävandensom finns i samhället, Enliglmin uppfallning bör således regionala försäkringsrätter inrättas. Frågan om varförsäkringsrätterna bör förläggas och vilka domkretsarna bör vara kommer jagall la upp i ell senare sammanhang. Jag vill dock redan nu föruiskicka all jagkommer all föreslå alt en av försäkringsrätierna förläggs lillstockholmsområdet. Jaghar tidigare anfört all de regler om beslutförhet som f n. gäller förriksförsäkringsverkels besvärsavdelning inte är lillfredsslällande och unbesvärsprövningen inom sociulförsäkringen bör unpassas till det mönster somgäller för andra jämförbara områden. Del ligger då närmasl lill hands all göraen jämförelse med kammarrätt. Uiredningen har också föreslagit att Prop.1977/78:20 72 sammahuvudregel för domförheien skall gälla för försäkringsrätt som för kammarrätt,dvs. att försäkringsrätt skall vara domför med tre yrkesdomare. Jag anslulermig till della förslag, som inle har mött någon erinran underremissbehandlingen. Jagövergår nu till frågan om och i vilken omfattning lekmannamedverkan börförekomma i försäkringsrätt. I försäkringsrådet och i försäkringsdomslolen dellarlekmän i handläggningen. Så är däremoi inle fallel på riksförsäkringsverketsbesvärsavdelning. Del kan tilläggas all lekmän sedan den dellari handläggningen av vissa mål i hovrätter och kammarrätter. Uiredningenhar ansett all lekmannainfiytandel bör få betydande omfattning inom de nyaförsäkringsrätterna men har inte velat föreslå att lekmannamedverkan skallförekomma i samtliga mål. Som skäl för att lekmannainfiytandel bör begränsastill vissa målgrupper har utredningen framför allt anfört att lekmannadeltagandei en huvudsakligen skriftlig process som den i försäkringsrätt kan leda lillatt verksamheten blir omständligare. Eftersom försäkringsrätt är en ny typ avdomstol bör man därför enligt uiredningen, åtminstone i början, vara försiktignär del gäller att besiämma omfattningen av lekmannamedverkan. Uiredningen harföreslagit att lekmän skall delta i dömandet i totalt ca 1/3 av målen. Lekmannamedverkanbör enligt utredningen framför allt förekomma i mål som i försia instans haravgjorts av försäkringskassornas pensionsdelegationer. Såvitt gäller mål enligtlagen om arbelsskadeförsäkring och vissa därtill anknutna särskilda ersätlningsanordningarföreslås alt lekmän skall medverka oavsett om målet har prövats av pensionsdelegalion.Vidare skall enligl uiredningen lekmän medverka i försäkringsrätt om partpåkallar det. Någraremissinsianser, nämligen försäkringsdomstolen, JO, LO och TCO, anser attlekmän bör medverka i samtliga mål i försäkringsrätt. Övriga remissinsianserhar i allmänhel godtagit utredningens förslag alt lekmän bör medverka ibegränsad ulsträckning. En del anseratt ytteriigare målkategorier uiöver vadutredningen har föreslagit skall handläggas under lekmannamedverkan, Riksförsäkringsverkelförordar all lekmän obligatoriskt skall medverka i mål som i försäkringskassahar avgjorts i pensionsdelegation och alt försäkringsrätten själv i alla övrigamål skall bedöma om lekmän skall delta i avgörandei. De remissinsianser som utlalarsig för lekmannamedverkan i samtliga mål anger i allmänhel som skäl därför alldel är svårt all finna urvalskriterier som skiljer ut de mål där lekmannamedverkanär mest angelägen. JO finner del inkonsekvent all man i försäkringsrätternabegränsar lekmannainfiytandel lill mål av mera komplicerad natur, medan manavstår från sådan begränsning av lekmannainfiytandel i försäkringsdomstolen. Föregendel hyser jag förståelse för moliven bakom synpunkten all lekmän bör medverka ialla mål. Det är här fråga om handläggning av mål som t)erör Prop.1977/78:20 73 problemsom nästan alla människor kommer i kontaki med. Skälighetsuppskattningar ochskälighetsbedömningar där lekmännens allmänna livserfarenhet kan spela enbetydelsefull roll är vanligen förekommande. Som LO har påpekat kan vidare ellbrett lekmannadeltagande ge lekmännen erfarenhet av ärenden inom hela fältetoch därigenom göra dem bättre skickade att döma i de mer kvalificerade målen. Jagvill emellertid erinra om att processen i försäkringsrätt regelmässigt skallvara skriftlig. Skall lekmännen komma till sin rätt under sådana betingelser ärdet en förutsätining att föredragningarna i målen görs relativt ulföriiga. Ävenöverläggningarna lill beslut måsle bli mera ingående än om enbart yrkesdomaredeltar i handläggningen. 1 annat fall finns del risk för all lekmännensdeltagande blir av rutinmässig karaktär och all de inle kan fylla dendomarfunktion de har anförtrotts. Mot bakgrunden av delsagda befarar jag alt man med en regel om lekmannamedverkan i alla mål inle kanundvika att handläggningstidema i målen förlängs. För all uppväga della måsteantalet lagfarna ledamöler och föredragande i domstolen ökas, och del ställsöver huvud taget större krav pä organisationens kapacitet. Betänkligheternablir särskill starka när del som i fråga om försäkringsrätterna gäller attbygga upp en helt ny domslolsorganisalion. Del är enligt min mening intelämpligt att underen uppbyggnadsperiod ge försäkringsrätterna en sådansammansättning all del uppslår särskilda svårigheler all bedöma hur stororganisationen skall göras för att möta den väntade måltillströmningen. Jag vill i dettasammanhang nämna att i kammarrätterna - som i fråga om handläggningsformer är närmasljämförbara - lekmän skall medverka i endast drygt 1 "6 av del totalamålantalet. Vidare vill jag erinra om att man, sedan länsdomstolama hade variti funktion någon tid, ansåg del nödvändigt att införa vidgade möjligheter tillundanlag från huvudregeln om lekmannamedverkan i samtliga mål. Anledningen härlillvar länsdomsiolarnas ökade målbalanser. Med hänsyn lill nu anfördaöverväganden har jag stannat för all lekmannainfiytandel i försäkringsrättunder uppbyggnadsskedet bör begränsas till vissa betydelsefulla ärendegrupper.Jag vill erinra om att redan detta innebär en väsenilig uividgning iförhållande lill det lekmannainfiytande som förekommer . Mittställningstagande nu hindrar inte utt del kan finnas anledning lill en annanbedömning sedan försäkringsrätterna hur varit i verksamhel . Frågan om lekmannainfiytandeli försäkringsrätt bör därför tas upp lill nytt övervägande sedan verksamhetendär har konsoliderats och erfarenhet har vunnits av lillämpningen av de nyabestämmelserna såväl för försäkringsrätternas del .som i fråga om de andra domsmlardär ett lekmannainfiytande har införls. Jag övergår nu lill altbehandla frågan om vilka ärendegrupper som bör handläggas under lekmannamedverkan.Som fiera remissinsianser haranfört Prop.1977/78:20 74 föreliggerdel ulan ivekan svårigheter när det gäller att välja ul lämpliga målkalegorierför sådan medverkan. Reglerna måsle också för all kunna tillämpas göras lältöverskådligaoch klara. Jag anser ull ulredningens förslag i slorl sett innebär en rimligavvägning mellan de intressen som här gör sig gällande. Kvantiialivi belyderförslaget all lekmän skall della i handläggningen i ca 1/3 av målen. 1 demålkategorier som skall avgöras med lekmän ingår de mest urbetskrävunde målen iförsäkringsrätt. 1 de ärenden som uvgörs iförsäkringskassornas pensionsdelegationer, nämligen ärenden om förtidspension(sjukbidrag), handikappersättning, vårdbidrag och - i viss ulslräckning -delpension, är ulan ivekan lekmannamedverkan angelägen. Det är här fråga omärenden som ofta innehåller skälighetsbedömningar och som är uv stor ekonomisk belydelseför den enskilde, Detsumma kun i än högre grad sägas om de ärenden enligl lagenom urbelsskudeförsäkring, som efter den också skall avgöras uv pensionsdeleguiionernu,nämligen ärenden om egenlivräntu och ärenden där prövning skall ske huruvidu urbelssjukdomföreligger, Dessu ärendegrupper är dessutom läll uvskiljburu från undrugrupper, och lolkningssvårigheier behöver därför inte uppslå Jag unser såledesi likhei med uiredningen ull lekmän bör medverka vid uvgörundel iförsäkringsrätt uv ullu mål som i försäkringskassa har avgjorts uv pensionsdeleguiion. Ulredningensförslug utt lekmän skull medverku i uvgörundel uv även andra arbeisskademål änsådana där avgörande i försia instans har träffats uv pensionsdelegation harkritiserats av ett par remissinsianser. Kritiken har avsett all likartadefrågor härigenom kan komma att avgöras av försäkringsrätt i olikasammansättning om de kommer upp inom t, ex. sjukförsäkringen jämfört med om deaktualiseras inom ramen för arbelsskadeförsäkringen. Äveni de mål enligl den nya lagen om arbelsskadeförsäkring som inte prövas ipensionsdelegation kan man emellertid enligt min mening komma in på bedömningardär lekmannamedverkan måste anses vara av slort värde. gäller t. ex.bedömningen uv om det föreligger samband mellan skadan och arbelel, omolycksfall vid färd lill eller från arbetet skall räknas som olycksfall iarbetet m. m. Därtill kommeratt yrkesskadeärenden traditionellt har avgjortsunder lekmannamedverkan i försäkringsrådet. Jag ansluler mig därför tillutredningens förslag att lekmän skall medverka vid avgörandei av samtliga målenligt lagen om arbetsskadeförsäkring. Delsamma bör gälla ärenden enligl moisvarandeäldre lagsliftning. Riksdagenhar fallal beslul om nyu regler för ersättning uv slutsmedel under bl,a. Reglerna har intagits i en särskild lag om slutligt personskudeskydd(1977:265). Jag anser liksom uiredningen att ärenden enligl denna lug har sådananknyining lill de egentliga arbeisskadeärendena alt även de bör uvgörus under lekmunnamedverkani försäkringsrätt. Deisummu gäller ärenden enligl äldre lugsliftning på deltuområde. Enärendegrupp där, uiöver vad uiredningen har föreslagit, lekmunnamed- Prop.1977/78:20 75 verkankan bli akluell är ärenden som gäller inkomstprövade förmåner, dvs. framförallt hustruiillägg och kommunall bostadstillägg. Mångu uv dessa ärenden ärenkla och rutinbelonade men i åtskilliga fäll finns dei också utrymme förskälighetsbedömningar. Ärendena avgörs i försäkringskassa av en försäkringsnumnd,som består uv lekmän. Sedun den får beslutanderätten i de mera rutinbelonadeärendena utövas av försäkringsnämndens ordförande. De ärenden som fortfarandehandläggs uv försäk-ringsnämnden i dess helhei bör vid överklagande även iförsäkringsrätt avgöras under medverkan av lekmän. Uiredningen har föreslagitatt part på egen hand skall kunnu påkalla lekmannumedverkan i försäkringsrätt imål där sådan medverkan inle är obligalorisk. förslag har kritiserats avåtskilliga remissinstanser. Kritiken har gällt dels ull mun kun vunlu sig ullparlen oftu inte känner lill en sådun beslämmelse eller inte har möjlighel ull bedömubehovei och nyltun av lekmannamedverkan, dels all valfrihet i fråga om domförhelsreglerinle bör förekomma och all del från principiella synpunkler är betänkligt allge pan möjlighel att påverka domstolens sammansättning. Jag ansluter mig tilldessa remissinstansers mening och förordar att någon sådan valrätt för part inleinförs. Riksförsäkringsverkelhar i sill remissyttrande föreslagit an försäkringsrätt i mål uianför detobligatoriska områdei själv skall kunna bestämma om lekmän skall medverka ellerinte. Mol detta förslag kan anföras delvis samma kritik som mot förslagel attlåta part besiämma all lekmän skull deltu. Jug befarar dessulom all en sådanregel kan vålla tillämpningssvårigheter och jug kan därför inle ansluta mig lillverkets förslag. Medutgångspunkt i del nu förda resonemanget förordar jag därför all lekmän lill enbörjan skall della i rättskipningen i försäkringsrätt dels i mål som i försiainstans har uvgjoris av försäkringskassornas pensionsdelegationer ellerförsäkringsnämnder - i senare fallel endast i den mån beslutanderätten harutövats av försäkringsnämnden i dess helhet - dels i alla mål enligt lagen om urbelsskudeförsäkringoch lugen om slutligt personskadeskydd eller motsvarande äldre bestämmelser. Ulredningensförslag all lekmännen i försäkringsrätt skall väljas av landslingen lämnas i allmänhelutan erinran av remissinsiunsernu. Någru remissinstanser anser dock alllekmännen skall utses efter förslag uv arbetsmarknadens parter såsom fallel i praklikenär beträffande lekmunnu-ledumöternu i försäkringsdomslolen. Genom utt låta politiskaförsamlingar välja lekmännen i försäkringsrätt ger man enligt min mening möjligheltill inflytande för nya grupper och breddur pä så sätl lekmannurepreseniationeninom besvärsorganisalionen i slorl. vilket jug finner värdefullt. Jag delardärför ulredningens uppfaltning un landstingen bör ulse de lekmän som skall deltui försäkringsräiiernas avgöranden. Prop.1977/78:20 76 5.3.2Försäkringsrätts organisation m. ni. Uiredningenhar föreslagit all försäkringsrätternas organisation och arbetssätt i sloradrag skall utformas i enlighet med vad som gäller för kammarrättema. Jag anslulermig till detta förslag, Försäkringsrätierna bör således organiseras påavdelningar av sådan sloriek ull sammansättningen inom avdelningen vid de olikamålens avgörande kan varieras. Del är nämligen enligt min mening viktigt attförsäkringsrätternas sammansättning görs fiexibel. 1 annat fall riskerar manatt arbetet stelnar i vissa former i frågu om såväl urbelssält som bedömningar. Utredningen föreslår attyrkesdomarna i försäkringsrätt skall kallas försäkringsrättsråd och försäkringsrätlsassessorer.Försäkringsrällsråden föreslås bli ordinarie domare. Jag har ingen erinran molutredningens förslag, sorn inle har mött någon krilik under remissbehandlingen. Förbehörighel lill ijänsler som försäkringsräiisråd och försäkringsrätlsassessorerbör enligl utredningen normalt krävas juris kandidatexamen och helst också notariemeritering.Utredningen föreslår dock alt undantag härifrån skall kunna göras beträffandelämpliga personer som har mångårig och väl vitsordad erfarenhet av verksamhetinom ett eller fiera socialförsäkringsorgan. Förslagelatt även andra än jurister skall kunna (å ijänsi som yrkesdomare iförsäkringsrätt kritiseras av vissa remissinstanser, b|. a, av domareförbundet.F. n, finns ett absolut krav på juristkompeiens för samtliga domstolar utom regeringsrätten.1 fråga om regeringsrätten gäller att minsl 2/3 av regeringsråden skall varalagfarna. allmänna försäkringskassorna finns många tjänstemän med stor praktiskerfarenhet av socialförsäkringslagstiftningen. Få av dem är jurister. Jag anseralt del särskill under uppbyggnadsskedel finns behov av att lillförsäkringsrätterna kunna knyla personer med mångårig och väl vitsordadtjänstgöring i 1. ex. försäkringskassa.