prop · G10388 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78; 88 1977/78: 88 ominrättande av en central myndighet för utredning av allvarligare civila ochmilitära luftfartsolyckor, m. m. Regeringenföreslår alt antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen konstateras, mot bakgrund av bl. a. luftfartens expansion och dentekniska utvecklingen , att ett behov föreligger aven effektiverad organisation för utredning av luftfartsolyckor. Som följd däravföreslås att en central myndighet - - inrättas förutredning av allvarligare civila och militära luftfartsolyckor. Myndighetenföreslås bli inrättad . skall verksamheten vidförsvarets upphöra. För ändamålet bör anvisas ettförslagsanslag av 1,2 milj. kr. för /79. 1 1977/78. Lagom ändring av luftfartslagen (1957:297) Härigenomföreskrives i fråga om'luftfartslagen (1957:297)' delsatl 11 kap. 9 § skall upphöra atl gälla, dels att 11 kap. 8 och10-13 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Undersökningvarom i 7 § sägs skall verkställas av en . 1kommissionen skall erforderlig teknisk och juridisk sakkunskap vara företrädd. Undersökningvarom i 7 § sägs skall verkställas av den myndighet regeringen bestämmer. Vidundersökningen skall erforderlig operativ, teknisk och juridisk sakkunskapvara företrädd. På sätt regeringenförordnar skall kommissionen underrätta dem saken kan angå samt bereda demtillfälle att anföra vad de akta nödigt till bevakande av sin rätl. De äga,såvitt del kan ske ulan men för utredningen, närvara vid undersökning å olycksplatsensamt eljest vid kommissionens utredningsarbete. På sätt regeringenförordnar skall den myndighet som undersöker olyckan underrätta dem saken kanangå samt bereda dem tillfälle att anföra vad de akta nödigt lill bevakande av sinrätt. De äga, såvitt det kan ske utan men för utredningen, närvara vidundersökning å olycksplatsen samt eljest vid utredningsarbetet. Kommissionenskall utföra sill arbete i samråd med polismyndighet eller åklagare, som isaken leder förundersökning jämlikt 23 kap. . Iavvaktan på att kommissionen börjar sin verksamhet har luftfartsverket att isamråd med polismyndighet eller på annat lämpligt sätt företaga de åtgärderför säkerställande av utredningen, som finnas nödiga och icke utan våda kunna uppskjutas. 1 Senastelydelse av II kap. 9 § 1970:128. 2 Senastelydelse 1976:11 Gfr 1976:644). 3 Senastelydelse 1969:201. Undersökningskall utföras i samråd med polismyndighet eller åklagare, som i saken lederförundersökning jämlikt 23 kap. . Iavvaktan på att undersökningen inledes har luftfartsverket att i samråd medpolismyndighet eller på annat lämpligt sätt företaga de åtgärder försäkerställande av utredningen, som finnas nödiga och icke utan våda kunnauppskjutas. Kommissionenmå hålla förhör med envar som antages kunna lämna upplysning av betydelse för utredningensamt granska föremål som kan antagas äga sådan betydelse. Såframtundersökningen finnes eljest icke kunna behörigen fullföljas, må kommissionenpåkalla utredning genom polismyndighet. Vid sådan utredning skall vad i 23kap. är stadgat gälla i tillämpliga delar; tvångsmedel som avsesi 24-28 kap. må dock användas allenast i den mån anledningförekommer att brott som hör under allmänt åtal förövats. nödigt att vittne eller sakkunnig höres vid domstol eller altföreläggande meddelas någon att såsom bevis tillhandahålla skriftlig handlingeller föremål, må kommissionen göra framställning därom hos den allmänna underrätt,inom vars område händelsen timat eller den vistas som skall höras elleråtgärden eljest angår. Rätten skall anställa förhör eller meddela föreläggande,därest laga hinder ej möter. Angående åtgärd som sagts skall i tillämpligadelar gälla vad som är stadgat om bevisupptagning i rättegång utom huvudförhandling. som undersöker olyckan må hålla förhör med envar som antages kunnalämna upplysning av betydelse för utredningen saml granska föremål som kan antagasäga sådan betydelse. Såframtundersökningen finnes eljest icke kunna behörigen fullföljas, må myndighetenpåkalla utredning genom polismyndighet. Vid sådan utredning skall vad i 23kap. räuegångsbalken är stadgal gälla i tillämpliga delar; tvångsmedel som avsesi 24-28 kap. må dock användas allenast i den mån anledningförekommer alt brott som hör under allmänt åtal förövats. Finnerden myndighet som undersöker olyckan nödigt alt vittne eller sakkunnig höresvid domstol eller att föreläggande meddelas någon att såsom bevistillhandahålla skriftlig handling eller föremål, må myndigheten göraframställning därom hos den allmänna underrätt, inom vars område händelsen timateller den vistas som skall höras eller åtgärden eljest angår. Rätten skallanställa förhör eller meddela föreläggande, därest laga hinder ej möter. Angåendeåtgärd som sagts skall i tillämpliga delar gälla vad som är stadgat ombevisupptagning i rättegång utom huvudförhandling. Anträffas luftfartyg eller gods, som befordrats med luftfartyg, eller något, som hör till sådant fartyg eller gods, och förekommer anledning Anträffasluftfartyg eller gods, som befordrats med luftfartyg, eller något, som hör tillsådant fartyg eller gods, och förekommer anledning antagaatt luftfartsolycka timat, må vad som anträffats icke avlägnas eller rubbasulan tillstånd av polismyndighet eller , med mindredet sker för att rädda människoliv eller eljest synnerliga skäl äro därtill. Har någon tillvaratagitegendom som avses i första stycket skall anmälan därom ofördröjligen göras hospolismyndighet eller , som äger omhändertaga egendomennär det finnes påkallat. antagaalt luftfartsolycka timat, må vad som anträffats icke avlägsnas eller rubbasutan tillstånd av polismyndighet eller den myndighet som undersöker olyckan,med mindre det sker för att rädda människoliv eller eljest synneriiga skäl ärodärtill. Harnågon tillvaratagit egendom som avses i första stycket, skall anmälan därom ofördröjligengöras hos myndighet som avses i första stycket. Myndigheten äger omhändertagaegendomen när det finnes påkallat. Dennalag träder i kraft . Prop.1977/78:88 5 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Åsling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , , . Propositionom inrättande av en central myndighet för utredning av allvarligare civila ochmilitära luftfartsolyckor, m. m. Ordförandeni försvarets , dåvarande sjösäkerhetsdirektören numerahovrättslagmannen - i fortsättningen kallad utredningsmannen - överiämnadeår 1974 till cheferna för försvars- och kommunikationsdepartementen förslag tillny organisation för utredning av civila och militära luftfartsolyckor.Förslaget, som inte gmndades på särskilda utredningsdirektiv, remissbehandlades. Medanledning av vad som framfördes vid remissbehandlingen ansågs skäl föreliggaför att göra en översyn av förslaget. En arbetsgrupp inom försvars-ochkommunikationsdepartementen med företrädare för chefen för flygvapnet ochluftfartsinspektionen har genomfört en sådan översyn. Resultatet avarbetsgruppens översyn redovisas i en departementspromemoria (Ds K 1977:2)- Förslag lill utredningsorgan för allvarligareluftfartsolyckor. Yttrandenöver promemorian har avgelts av överbefälhavaren () efter hörande av chefenför flygvapnet (CFV), (), försvaretsforskningsanstalt (FOA), flygtekniska försöksanstalten (FFA), försvaretsrationaliseringsinstitut (FRI), luftfartsverket, chefen för luftfarts-inspektionen,statskontoret, (), i (LO)efter hörande av , Svenska officersförbundet.Svensk pilotförening, (), (), Kungl.Svenska (), (), (), samt Handelstjänslemannaför-bundet(HTF). \* 1977/78. Prop.1977/78:88 6 Iartikel 26 i den s. k. Chicagokonventionen rörande internationell luftfart, somratificerats av , åläggs de fördragsslutande staterna atl i vissa fall närmareundersöka inträffade luftfartsolyckor. När luftfartyg som är registrerat i fördragsslulandestat drabbas av olyckshändelse skall den stat där olyckan inträffat utreda denärmare omständigheterna kring olyckan om - olyckan medfört att någon dödats eller allvariigt skadatseller - olyckan föranleder antagande all allvarligttekniskt fel föreligger hos luftfartyget eller markorganisationen. Företrädareför den stat där luftfartyget är registrerat och för tillverkar-landet skallberedas tillfälle att delta i undersökningen. Den stat som svarar förundersökningen skall delge de andra berörda staterna rapporten med slutsatsernarörande händelsen. 13 lill artikel 26 i konventionen reglerar närmare de fördragsslulandestaternas skyldigheter vid undersökning av luftfartsolyckor. Dedelar av den svenska luftfartslagstiftningen som rör utredning avluftfartsolyckor bygger på konventionens bestämmelser och har följande innebörd. Inträffari civil luftfart olycka av viss omfattning skall enligl luftfartslagen (1957:297,ändrad senast 1977:276) för varje tillfälle tillsättas en kommission förundersökning av händelsen. tillsätts av luftfartsverket.Chefen för kan utse en eller flera ledamöter eller, t. ex. vid större olycka, förordna en . Närmare föreskrifter för angivna kommissioner ochderas verksamhet meddelas i luflfarlskungörelsen (1961:558, ändrad senast1976:990). Inträffarvid svenskt militärt luftfartygs utnyttjande olyckshändelse som medför altnågon avlider eller (år allvarligare kroppsskada eller att betydande skadauppstår på luftfartyget eller egendom som inte befordras med det, skall enligtkungörelsen (1966:436, ändrad senast 1972:348) om undersökning av militäraluftfartsolyckor, undersökning av olyckshändelsen, dess orsaker m. m. göras avförsvarets . Är civilt luftfartyg inblandat i olyckshändelsenskall undersökning ske enligl luftfartslagen. Kommissionen, som är permanent,består vanligen av ordförande och fyra andra ledamöter. Ordföranden skall varaeller ha varit innehavare av domarämbete. Regeringen utser ledamöter iförsvarets i tagel. Ledamöterna har uppdraget sombisyssla. 3 Förslagtill utredningsorgan för allvarligare luftfartsolyckor 3.1Förslag av utredningsmannen jämte remissyttrandena Densnabba utvecklingen som sketl inom luftfarten och de ökade krav som internationelltoch nationellt ställs på utredning av luftfartsolyckor har enligt utredningsmannenmedfört alt nuvarande organisationsform för utredning Prop.1977/78:88 7 avolyckor har så väsentliga brister att en reform är nödvändig. Mot dennabakgrund föreslog utredningsmannen att ett permanent frislående organ förutredning av allvarligare civila och militära luftfartsolyckor borde inrättas. Hosorganet borde enligt förslaget finnas 12 tjänster. Utöver chefen för organet,som bör vara jurist, bör ingå ledamöter med bl. a. flygoperativ och flygtekniskkompetens saml erfarenhet av flygtrafikledning. För varje ledamot bör finnastre ersättare som skall inneha tjänst med rätt till ledighet förhaveriutredningsuppdrag. Särskilda experter skall dessutom vid behov kunnaknytas lill utredningsorganet. Utredningsverksamhetenbör- utöver vad som följer av särskilda svenska bestämmelser - bedrivas iöverensstämmelse med del förfarande som den internationella civilaluftfartsorganisationen - - förordat. Utredningsorganelbör enligt utredningsmannen också ha bl. a. följande uppgifter: - alt informera berörda intressenter inom luftfartensnarast efter inträffat haveri/tillbud om vad som blivit känt underhaveriutredningen, - att följa luflfartsinspeklionens och flygvapnetssäkerhetsinspektions verksamhet i den utsträckning chefen för organet ochberörd myndighet bedömer erforderligt, - att följa motsvarande verksamhet i andra länder ochinom , - alt analysera resultaten från egna eller andra myndighetershaveriutredningar och föreslå säkerhetshöjande åtgärder om så är påkallat, - att göra särskilda tendensundersökningar eftersärskilt förordnande av regeringen, - alt åriigen lämna redogörelse för sin verksamhet tillregeringen. Utredningsmannens förslag remissbehandlades. Flertaletremissinstanser tillstyrkte i huvudsak utredningsmannens förslag. Till demyndigheter som ställde sig positiva till förslaget hörde FOA, FFA, RRV ochstatskontoret. Bland intresseorganisationerna förordade HTF, LO, /SR,, , och altförslaget - i vissa fall efter någon komplettering -bör genomföras. Vissamyndigheter, organisationer och förelag - CFV, FMV, FRI, luftfartsverket,chefen för luftfartsinspektionen, SAS, och -kunde inte tillstyrkaförslaget i dess helhet men ansåg atl förbättringar i nuvarandeutredningssystem bör komma till stånd. Således tillstyrkte bl. a. chefen förluftfartsinspektionen inrättandet av ett mindre organ för undersökning avstörre luftfartsolyckor. 3.2Arbetsgruppens överväganden och förslag Arbetsgmppenkonstaterar att det allmänt anses att haveriutredningsar-betel är ettsjälvklart och helt nödvändigt led i det flygsäkerhetsfrämjande arbete sommyndigheter, företag och organisationer bedriver. Prop.1977/78:88 8 arbeteläggs därför i alla länder ned på utredning av flyghaverier. Under de senasteåren har frågan om en effektivisering av haveriutredningsverksamheten röntuppmärksamhet i våra nordiska grannländer. Arbetsgruppen pekar också på alt iett stort antal utomnordiska länder utförs haveriutredningar av permanenta,från luflfartsmyndigheterna fristående organ. 1Sverige har utredningsverksamheten beträffande luftfartsolyckor grundats påvad som därom stadgas i luftfartslagen och på de principer som rekommenderat.Utredningsformen är inte likartad i militär och civil flygverksamhet.Allvarliga militära flygolyckor utreds av en permanent organisation -försvarets - medan civila flygolyckor utreds avluftfartsverkets kommissioner ibland förstärkta med någon utomstående opartiskledamot. I speciella fall kan chefen för tillkallaen särskild . Arbetsgruppenframhåller inledningsvis att den i huvudsak delar utredningsmannensprincipiella synpunkter och finner att vissa förbättringar i nuvarandeorganisationsformer kan göras. Enhaveriutrednings viktigaste funktion är enligt arbetsgruppen att förhindra atten liknande händelse upprepas. Med den alltmer utvecklade tekniken inomflygverksamheten är det angeläget alt i samband med ett haveri snabbi fåkännedom om de brister i verksamheten som orsakat olyckan eller bidragit tillden. Ett väl utvecklat flygsäkerhetssystem förutsätter enligt arbetsgruppenatt utredningsorganisationen håller hög standard. Skulle den förklaring till enolycka som utredningsorganel har kommit fram lill vara felaktig ellerofullständig kan säkerheismyndigheten eller andra intressenter bli missleddanär det gäller att vidta effektiva förebyggande åtgärder. En uppenbar risk kandå föreligga för att en liknande olycka inträffar igen. Mot bakgmnd bl. a. avalt en flygolycka inle sällan medför dödsfall och stora egendomsskador framstårdetla som oacceptabelt. Denuvarande organisationsformerna för utredning av haverier när det gällermilitär flygverksamhet och även i viss mån civil flygverksamhet bygger på atlkommissionsledamöterna - med undantag av ett fåtal tjänstemän vid luftfartsverketshaverisektion - har utredningsverksamheten som bisyssla. Regelmässigt gällerdet dem som representerar den juridiska sakkunskapen. Detta har enligtarbetsgruppen fått vissa negativa konsekvenser, bi. a. när det gäller deallmänna fömtsättningama att fortlöpande följa utvecklingen och utredningstidenslängd. Arbetsgruppen understryker också att formen av bisyssla utgör enpåtaglig risk för instabilitet i utredningssystemet bl. a. därigenom attledamot i kommission på grund av andra arbetsuppgifter eller förgott måste lämna utredningsverksamheten. Det nuvarande systemet baseras vidareenligt arbetsgruppen i alltför hög grad på enskilda ledamöters personligaintresse och vilja atl åla sig extrauppdrag och är därför 1977/78:88 9 ytterstkänsligt för personella förändringar. I detta sammanhang bör enligt arbetsgruppenframhållas att utredningsverksamheten kräver att kommissionsmedlem helst sammadag som olyckan inträffat påbörjar undersökning på haveriplatsen. sådantkrav är enligt arbetsgruppen svårt all förena med alt ledamöterna harutredningsverksamheten som bisyssla. Ettannat skäl för ett permanent utredningsorgan är önskvärdheten av alt kunnautnyttja den sakkunskap och erfarenhet som finns i försvarets haverikommissionför utredning av civila haverier. Om detta önskemål skall kunna tillgodoses iett framtida system framstår det enligt arbetsgruppen som olämpligt attutredarna har utredningsverksamheten som bisyssla. Arbetsgruppenframhåller att det i vissa sammanhang har påpekats att den militäraflygverksamheten kommer att minska och att detta förhållande börmedföra minskat antal haverier för försvarets del. F. n. utreds cirka 15haverier av försvarets . Även om en viss minskningkommer att ske av antalet haverier, torde detta enligt arbetsgruppen mer änväl uppvägas av att haverierna - inte minst inom den militära sektorn - synesbli alltmer komplicerade och utredningarna därigenom alltmer omfattande. Luftfartslagenbygger på principen att allvariiga olyckor, och särskilt de där luftfartsmyndighetenvarit inblandad, bör utredas av en särskild ellerkommission förstärkt med ledamöter som har sin verksamhet utanförluftfartsverket. Mot bakgrund av bl. a. säkerhetsmyndigheternas alltmercentrala ställning i flygsäkerhetsarbetet, såväl operativt som tekniskt, tordedet inte vara sällsynt atl myndighetens säkerhetsfrämjande arbete analyseras isamband med en haveriutredning. I sakens natur ligger enligt arbetsgruppen attdet inte kan anses tillfredsställande atl en myndighet utreder en olycka somden själv är inblandad i. Arbetsgruppen understryker mot denna bakgrund värdetav att en utredning av en allvariigare luftfartsolycka genomförs av en neutraloch opartisk instans. Sammanfattningsvisfinner arbetsgruppen alt nuvarande organisationsformer för utredning av civilaoch militära flyghaverier inte erbjuder tillräcklig stabilitet från bl. Kravet på hög utrednings-effektiviiet är sålunda inleförenligt med atl utredningsmännen har utredningsverksamheten som bisyssla.Arbetsgruppen anser i likhet med utredningsmannen att man genom alt tillskapa ettfrislående permanent utredningsorgan för luftfartsolyckor bör kunna tillgodoseerforderliga effektivitetskrav liksom även kravet på atl utredningarna skallverkställas av en neutral och opartisk instans. Genom ett permanent organmöjliggörs också en fortlöpande uppföljning av utvecklingen på haveriutredningsområdel,vilket torde vara en förutsättning för en successiv effektivisering avutredningsverksamheten. Enligtarbetsgruppen vore det från vissa synpunkter önskvärt att skilda utredningsorganutreder civila resp. militära haverier. De kvalificerade resurserna på dettaområde är emellertid begränsade, varför det för svenskt Prop.1977/78:88 10 vidkommandeframstår som naturiigt all satsa på ett gemensamt mindre organ. Även andra skäl- framför allt den beslutade integreringen av den civila och militäraflygtrafikledningen - talar för ett gemensamt civilt/militärt utredningsorgan.Ett gemensamt organ medför också - vilket bör utgöra en fördel frånutredningsteknisk synpunkt - alt för varje haveri måste knytas specialister tillorganet för just den typ av haveri som är föremål för utredning, bl. a. sådanaspecialister som i sin dagliga tjänst är knutna till operaliv eller tekniskflygverksamhet. Härigenom fås en garanti för att utredningsorganet alltidbesitter de speciella kvalifikationer som behövs för aktuell uppgift. Ensådan ordning förutsätter att kvalificerad personal från den civila och militärasidan finns lätt tillgänglig och med kort varsel kan delta i en haveriutredningoch atl i övrigt myndigheterna lämnar utredningsverksamheten erforderligtbiträde. a. härav anser arbetsgruppen, i överensstämmelse medutredningsmannens förslag och i likhet med flera remissinstanser, att det föreslagnapermanenta utredningsorganel bör få till uppgift att utreda såväl civila sommilitära haverier. Underremissbehandlingen av utredningsmannens förslag har från flera håll framhållitsatt det föreslagna organets verksamhet skall begränsas till de allvariigareluftfartsolyckorna underdel att utredning av övriga olyckor skall åvilasäkerhetsmyndigheterna. Övervägande skäl talar enligt arbetsgruppen för atl delföreslagna kvalificerade organet inriktar sin verksamhet på i första hand flygolyckorsom medfört dödsfall eller allvarlig personskada. Skulle andra haverier varakomplicerade från utredningssynpunkt eller om speciella skäl eljest föreligger,bör dock möjlighet finnas för säkerhetsmyndigheten att påkalla utredning frånorganet. En motsvarande ordning gäller i princip . Förutomen fortlöpande uppföljning av utvecklingen inom haveriutredningsområdel isyfte atl bl. a. successivt effeklivera utredningsmetodiken bör enligt arbetsgmppennågra andra arbetsuppgifter än haveriutredningsverksamhet inte åvila del nyaorganet. Medden inriktning som det permanenta utredningsorganel enligl arbetsgruppen börfå skall säkerhetsmyndigheterna inte endast ha primäransvaret för utredning avtillbud utan även för analysverksamhet och tendensundersökningar. Andragränsdragningsfrågor kan enligt arbetsgruppen eventuellt behöva tas upp tillprövning sedan viss tids erfarenhet vunnits av verksamheten. Arbetsgmppenhar funnit alt utredningsorganels rapporter bör överlämnas lill säkerhetsmyndigheten,dvs. luftfartsinspektionen resp. chefen för flygvapnet. Det skall sedanankomma på säkerhetsmyndigheten att efter remissbehandling av rapporten fattabeslut om de åtgärder vartill utredningen kan föranleda. Härutöver börutredningsorganet lämna en detaljerad verksamhetsberättelse lillförsvars- och kommunikationsdepartementen. 1977/78:88 11 Underår 1976 inträffade inom den civila luftfarten 64 händelser som betraktades somhaverier och som därför krävde haveriutredning. Av dessa 64 haverier föranledde10 förordnande av , 9 utreddes av förordnad utredningsman medanresten - 45 - utreddes genom s. k. kontorsulredning hos luftfartsinspektionen.Mot bakgrund av de definierade uppgifterna för det föreslagna utredningsorganeloch alt antalet olyckshändelser inte påtagligt avviker frångenomsnittet konstaterar arbetsgruppen att omkring 15civila haverier kommer all utredas av det föreslagna friståendeutredningsorganet. Inom den militära luftfarten inträffade under samma period14 haverier som det föreslagna utredningsorganet skulle ha utrett. Antalethaverier bedöms inte komma att öka . Haveriernas komplexitet kanemellertid, som tidigare nämnts, komma att öka och därigenom även kravet påutredningsresurser. Vid bedömning av den storlekoch sammansättning som utredningsorganet bör ha påpekar arbetsgmppen till enbörjan att i luftfartslagen (11 kap. 8 §) föreskrivs att erforderiig tekniskoch juridisk sakkunskap skall vara företrädd i . Medteknisk sakkunskap förslås i detla sammanhang såväl flygoperativ somflygteknisk expertis. Organet bör därför bestå av minst tre ledamöter, nämligenen jurist, en flygoperativ expert och en flygteknisk expert. Med hänsyn lilldet bedömda antalet utredningar och erfarenhetsmässig genomsnittligtidsåtgång per utredning för man enligt arbetsgruppen räkna med attutredningsorganet kommer att arbeta med flera haverier . För atl deltaskall vara möjligt krävs, bl. a. med hänsyn lill alt den som leder haveriutredningennaturiigen bör ha juridisk bakgrund, att även ett mindre utredningsorgan oundgängligenmåste bestå av minst fyra ledamöter, varav två bör representera juridisksakkunskap och två teknisk-operativ sakkunskap. Av det tidigare sagda framgåralt det föreslagna utredningsorganet utöver de fast anställda ledamöterna måsteha tillgång lill speciell expertis för olika slag av olyckor. I likhet med vadsom gäller för försvarets bör säkerhetsmyndighet efteröverenskommelse med utredningsorganet ställa personal till organets förfogandesom experter eller sakkunniga. Utrednings-organet skall också ha möjlighet attanlita andra experter och sakkunniga. Med hänsyn till risken för extraordinäranhopning av olyckor bör ersättare för de fastanställda ledamöterna förordnas. Dessa ersättare bör inte ha fast anställning. Utredningsorganetbör enligt arbetsgmppen ha viss egen biträdeshjälp. Del nya utredningsorganet börenligtarbetsgmppens mening benämnas . Genom inrättandet avstatens upphör försvarets .