prop · G1038 · 1977-12-31 00:00:00 — Stockholmsläns landstings regionplanenämnd förordar all fårsvara för registret, medan KF finner del naturiigt att registret förs hoskonsumentverket. EnliglIndiistriförbundel är det bättre att bygga ut det regisler som redan nu förs avAB Butiksregister, vilket ägs till lika delar av DLF och SSLF, Registret skullekunna utökas till att omfatta alla privata och kooperativa butiker. Dennauppfattning delas av och . SSLF hänvisar till nämnda regisler och anmäler att man kan tänkasig ett samarbeie med olika myndigheler för all gemensamt skapa ett tillfredsställanderegisler. Liknande synpunkter framförs av ICA saml och . Konsumentverketmenar att de register med uppgifter på delta område som förs inom olikamyndigheter bör kunna samordnas i större utsträckning. Därigenom skulle mankunna sänka samhällets kostnader och förenkla företagens uppgiftslämnande.Verket föreslår att registerfrågan närmare utreds utifrån dessa synpunkter. Fleralänsstyrelser menar att man bör överväga alt upprätta buliksregisier regionalt.Hit hör i som anför att det därigenom blir kortarekommunikationslinjer mellan dem som registreras och registerföraren. Detpåpekas också alt länsstyrelsema redan förser kommunerna med visslplaneringsunderlag och all del sålunda lorde vara naturiigt alt vidgaunderlaget lill att även omfall.a detaljhandeln. Prop.1977/78:8 55 n, finns eller är under uppbyggnad hos länsstyrelserna kan utgöra gmnden förett kommande detaljhandelsregister. Kommerskollegiumifrågasätter om ell centralt register är från alla synpunkler lämpligast, Elldylikt register måste med nödvändighel bli synneriigen omfatiande ochlungarbetat. Kollegiet anser alt det bör övervägas om registreringen icke likaväl skulle kunna ske på lokal eller regional basis, exempelvis vidlänsstyrelsernas priskonlor. Liknande synpunkler anförs av , som vidare pekar på att butiksregistreringen kommer att krävaförstärkta personalresurser vid priskontoren. Förslagetom ett totalregisler över dagligvambutiker avstyrks av samhälle, som menar alt registrets värde aldrig kommer att slå i rimligproportion till kostnaderna för dess upprättande. Sågott som samtliga remissinsianser som har ullalat sig i ämnet menar - i likheimed distribulionsutredningen - att kommunerna i trafikplaneringen bör verkaför en bättre anpassning av den kollektiva transportapparaten tilldagligvamköp. Även förslaget att färdtjänsten skall kunna utnyttjas förinköpsresor mottas positivt. Sålundaanför i att glesbygdens serviceförsörjning isjälva verket lill stor del torde vara en kommunikationsfråga. Länsstyrelsenunderstryker härvid den betydelse som de kommunala tra-fikförsörjningsplanernahar för att förbättra möjligheterna till serviceresor. Inte minst bör denkompletteringsirafik med taxi som fiertalet kommuner har inrättat positivtbidra till serviceförsörjningen i glesbygden. Del sagda understryker, menarlänsstyrelsen, behovet av en nära samplanering av kommunernas trafik- ochvamförsörjningsplaner. Köpmannaförbundetoch SHIO framhåller all det är fullt klart att del inte går alt bereda allahushåll tillgång lill en dagligvarubutik inom del som betraktas somgångavstånd. Organisationerna är därför positiva lill transportstöd i olikaformer. Bl, a. menar de alt det finns anledning alt genomföra en översyn avpensionärers och handikappades möjligheler att i full ulslräckning utnyttjaden kommunala färdtiänslen för inköpsresor. Denna uppfattning delas av PRO, sommenar att alternativet är bättre än att använda skolskjutsar för inköpsresor. LänsslyrelsenI framhåller att en lokal trafikförsötining som till stor delbaseras på skolskjutsar, vilket är fallel på , inte medger den önskvärdaanpassningen till dagligvaruköp inom rimliga ekonomiska gränser. Länsstyrelsenföreslår därför utökade statsbidrag till kollektivtrafiken. Länsstyrelseni har inget att invända mot utredningens förslag i nuaktuell del men påpekar att färdtjänsten måste ses som ett komplement tillnärservicen och inte som ett alternativ. 1977/78:8 56 Remissinstansernatillstyrker allmänt en utbyggd stödverksam-h e t som ett medel att tryggamedborgarnas varuförsörjning. De olika stödformer som föreslås mottas i alltväsentligt positivt av flertalet instanser. Genomgående delar man ocksåulredningens uppfattning att kommunala varuförsörjningsplaner måste krävas föratt stöd skall kunna utgå. De synpunkter som anförs avser huvudsakligenstödåtgärdernas geografiska omfattning, detaljer i stödens utformning samlfrågor om handläggningsordning. När det gällerstödåtgärdernas geo gra fis k a omfattning menar ett stort antalremissinstanser och så gott som samtliga som har uttalat sig i frågan att allastödformer bör kunna utgå i hela landet, där förhållandena så påkallar. Handdstjänslemannaförbundetmenar dock att storstadsområdena , och kan undantas. Delvis annoriundaställer sig i i anslutning till sin behandling avinvesteringsstödet, vilket utredningen föreslår skall utgå i hela landet.Länsstyrelsen förutsätter att stödet vid resursbrist i första hand reserverasför de områden där problemen är störst, nämligen landets glesbygdsområdenföreträdesvis i det inre stödområdet. Stöd till butiker i mer befolkningstätaområden bör enligt mening förekomma endast i särskildaundanlagsfall, bl. a. på grund av slödels konkurrensbegränsande effekter.Liknande synpunkter anförs av länsslyrelsen i ochHiismodersförbundet och samhälle. Länsstyrelseni menar att alla stödformer måste begränsas tillstödområdet. Kommunförbundeianser att den roll och del ansvar som ges kommunema i samband medvamförsörjningsplaneringen bör följas upp när det gäller utformningen avstödbeslämmelserna. Kommunerna bör enligt förbundel få slor frihel att planeradagligvamförsörjningen och stöd reglerna måste medge flexibla lösningar.Förbundet anför också alt del är oklart i vilken mån kommunala driftbidrag tillbutiker och subventioner av hemsändning ulan-för det inre stödområdet ärförenliga med kommunallagen. Förbundet har uppfattningen att kommunernaskompetens i dessa avseenden bör vidgas. När det gäller dennärmare utformningen av hemsändnlngsbidragei menar ,länsstyrelserna i , och , attstatsbidraget bör utgöia lill kommuner inom det inre stödområdet.Länsstyrelserna i Västernorriands och menar att bidragetgenerellt bör utgöra . anser att statsbidrag bör utgå efter de behov som framkommer ivamförsörjningsplanen och om särskilda skäl föreligger kunna ulgå med . Konsumentverketanför i sammanhanget att en bedömning av om hem- Prop.1977/78:8 57 sändningsbidragär motiverat bör kunna göras i förhand. i och efterlyser allmänt enklare handläggningsrutiner för stödet. Närdet gäller det investeringsstöd, som f. n. ulgår i det inre stödområdet och somutredningen föreslår utvidgat till hela landet, anser att del ivissa fall t)ör finnas förulsättningar att bevilja stöd som läcker helainvesteringskostnaden, något som nuvarande regler inte medger, Verkei menarvidare, att under förutsättning all kommunen i vamförsörjningsplan upptarvambussverksamhet, investeringsstöd bör kunna utgå även för inköp av varubuss.Denna uppfattning delas av länsstyrelserna i och . Länsslyrelseni förordar att investeringsstöd skall kunna utgå tillnäringsidkare även för förvärv av butiksfaslighet. Närdet gäller det föreslagna driftsstödet är remissinstansernas allmännauppfaltning att del bör ulgå restriktivt. Sålunda anför Indiisirijör-bundet attstödformen bör tillämpas restriktivt och endast underen begränsad tid. Manpekar också på att samma effekt för de mindre enheterna sannolikt skulle kunnaåstadkommas genom olika skaltepolitiska åtgärder. Företagarnas riksjörbundmenar alt driftsstöd lill olönsamma butiker utan möjlighet att överieva endaslbör förekomma . SABOanser att bl, a, driftsstöd bör kunna utgå för att stödja bostadsområdenasnärhetsbutiker. Länsstyrelseni finner också alt stödformen bör tillämpas restriktivt ochanvändas endast i speciella områden med t, ex. hög andel äldre invånare. Sågott som samtliga remissinstanser, som har uttalat sig i frågan, menar altförslaget alt driftsstödet skall utgå av omsättningen ärolämpligt. Man pekar därvid pä att omsätlningssvagare butiker skulle få ettmindre stöd, trots att deras behov torde vara större. Konsumentverketförordar i stället att verkei skall få möjlighet all bedriva försöksverksamhetför alt pröva alternativa utformningar av stödet och utarbeta riktlinjer förhur ett sådani stöd skall utformas. TCOanser alt driftsstödet bör kunna utgå med avårsomsättningen. Stödets storiek bör avgöras från fall till fall med hänsyntill angelägenhetsgrad. Efter utvärderingen av en försöksverksamhet kan merfasta normer övervägas. Organisationen menar vidare att driftsstöd bör kunnamedges i förväg. Köpmannaförbundetoch SHIO anför att olika stödåtgärder bör bestämmas med hänsyn till delaktuella företagets ekonomiska situation. 1 vissa fall kan den föreslagnaomsättningsersättningen vara otillräcklig, i andra fall kan det bli fråga om enöverkompensation. Enligt organisationernas uppfattning bör varje stödåtgärdanpassas till del enskilda företagets situation. 0Kanser att procentsatsen måste sättas högre för alt driftsstödet skall verksamtkunna förhindra icke önskade butiksnedläggningar. Prop.1977/78:8 58 Enalternativ modell för driftsstödet skisseras av länsslyrelsen I Norrbonens län.Modellen innebär alt stödet utgår med ett basbelopp upp lill en viss omsättningoch därefter efler hand sjunker tned stigande omsättning för all hell upphöravid en nivå där stöd inle längre bedöms erforderligt. Konsumentverketanser till skillnad från utredningen all driftsstöd inte skall utesluta allinvesteringsstöd kan ulgå. I menar alt driftsstödetunder vissa omständigheter bör kunna kombineras med stöd lill begränsadeinvesteringar i främst leknisk ulruslning. Blandde remissinstanser som närmare behandlar förslaget om statsbidrag till kommunersom förvärvar buliksfasligheier är meningama delade om huruvida det börförverkligas. ,som tillstyrker förslaget, anför att ett av de största problemen för de mindrebutikerna är att klara successionen. Då butiksägare av ålders- eller hälsoskälivingas lägga ner rörelsen finns f. n. små möjligheler alt underlätta för enannan att la vid. Del föreslagna stödet är enligt verkei en verksam ålgärd för attlösa dessa problem. Länsstyrelseni föreslår att stödformen även skall avse kommuns inköp avvambuss för distribution av dagligvaror. Tilldem som är kritiska mot förslaget hör KF, som anser det tveksamt om stödformenkan fylla någon väsenilig funklion som komplellering lill de föreslagnainvesterings- och driftsstöden. En butiks hyreskostnader är en del av dessdriftskostnader, för vilka det föreslagna driftsstödet är en naturiig stödform,anför KF och avstyrker förslaget i fråga. Liknande synpunkter anförs av OK. Förslagelavstyrks också av , och , länsstyrelseni och fiera fiandetskamrar. Länsstyrelseni framhåller att rättspraxis beiräffande kom-muns möjlighet atthålla lokal för handeln är restriktiv och att den föreslagna stödformen därförlorde förutsätta särskild lagstiftning. Förslagatt stöd skall kunna utgå även för iransporter i glesbygd från grossist lilldetaljist lämnas av livsmedelsverkel och länssiyrelserna i Alvsborgs ochVärmlands län. Enligl livsmedelsverket txjrde stödet då även kunna avseutrustning av kollektiva transportmedel med kyl- och frysut-rymmen ellerdylikl. Några remissinsianser larupp den belydelse som vidgade uppgifter för handeln skulle kunna ha försärskill glesbygdsbuiikerna. Sålunda anför att attraktionskraften för enlivsmedelsbutik kan förstärkas belydligt om en kombination med andraserviceutbud möjliggörs. Post-, apoteks-och systembolagsservice är exempel påtänkbart komplement. Med ell sådant komplement ökar attraktionskraften hosbutiken, och in-komsliillskoiiet kan vara precis vad som behövs lor allmöjliggöra en lönsam drift. Organisationen efterlyser en mer positiv syn på enutveckling i denna riktning från statsmakternas sida, SPKanför att en sådan servicevidgning skulle förbättra många glesbygds- Prop.1977/78:8 59 butikersunderlag och även konsumenternas försörjningsnivå, Li knande sy n pu nkter an förs av i , som vidare framhållervikten av att del sker en samplanering i bosladsområden av olikaservicefunktioner, då en koncentration av olika servicelbrmer skapar bätlreekonomiskt underlag för de mindre dagligvambutikerna. ICApekar också på all en butik kan stödjas genom all den får ulföra olikasamhällstiänsler och få rimlig ersäitning för detta. Leveranser lill kommunalainrättningar kan också motverka en utglesning av butiksnätet. Direkla uppdragfrån kommunen att sköta hemsändning av varor lill åldringar, .sjuka etc. harsamma effekt. Sådana stimulansåtgärder bör enligl ICA rimligen inle behövakomma i konfiikt med kommunernas önskemål om rationell och ekonomiskupphandling. ,som också är positivt lill vidgade uppgifter för handeln, framhåller särskillalt oberoende av om direkta stödåtgärder ges eller ej måste samhället i förstahand verka för alt närbuliker i tätorter och gles-bygdsbutiker ges möjligheleralt verka av egen kraft. Förbundet pekar i .sammanhanget på att man bör kunnaundersöka möjligheterna lill deltids-sysselsättning i annan verksamhel förbutiksinnehavare eller -föreståndare. En butik kan även knytas till hotell,pensionat och annan turistverksamhet, framhåller förbundel vidare. Följanderemissinstanser uttalar sig på olika sätl för en decentralisering avhandläggningen av siödärenden, nämligen , ålskilligalänsslyrelser, KomnninJÖrbundet, KF, Köpmannajörbundei och SHIO samt OK. Härvidanför i att en decentralisering av beslutsfunktionentill länsstyrelserna skulle förenkla del nu alll för tungrodda administrativaförfarandet och sannolikt innebära ekonomiska besparingar. utförredan i dag ett ganska omfattande arbete med ansökningarna. 1 regel lasdirekla konlakler med sökanden och ärendel remitteras till bl, a. kommunen ochhandelns organisationer på länsnivå för yttrande. Därvid får länsslyrelsen engod kännedom om de lokala förhållandena. Mol bakgmnd härav och den ökadeplaneringen på det kommunala planet finns det enligl uppfattninginga hinder för att beslutanderätten läggs på länsstyrelserna redan i sambandmed alt utredningens förslag genomförs. fömtsätts svara för denövergripande tillsynen, Enligllänsslyrelsen i länkår den föreslagna ordnmgen med konsumentverketsom beslutande myndighet i frågor om investeringsstöd och driftsstöd alll förkomplicerad. anser all besluten inom vissa givna ramar bör kunnafattas av länsslyrelsen efler samråd med kommuner och handelns organisationer.Länsstyrelsen i föreslår all stöd-ärenden upp till förslagsvisen halv milj. kr. beslutas hos länsstyrelserna. Länsstyrelsernai och förordar att varje länsstyrelse får en medelsraminom vilken stödbeslut får fattas. 1977/78:8 60 i län menar all börsvara för fördelningen av tillgängliga bidragsmedel på kommuner och att man sålångl möjligt låter kommunerna svara för fördelningen av bidrag på lokal nivå.Härigenom kan en direkt samordning av planeringsansvar och finansieringåstadkommas. Synpunkter i denna riktning anförs också av länsslyrelsen iKalmar län samt Köpniannaförbitndet och SHIO. anför att verksamheten även under denärmaste åren kommer att vara i ett uppbyggnadsskede, varunderhandläggningsordningen i huvudsak bör vara oförändrad. Det kan dock menarverkei, övervägas om inte besluten i ärenden rörande mindre belopp kanöverföras i vart fall till de länsstyrelser som har erfarenhet frånglesbygdsstödet. Ytterligare decentralisering bör emellertid inte genomförasförrän enhetligt underiag föreligger för bedömning av stödbehovet i olikaregioner. Arbetet inom verket kan därefter inriklas på fördelningen avanslagel mellan regionerna och en fortlöpande utvärdering av stödverksamheten. ifrågasätter om inte handläggningen avlåneärendena skulle kunna jämföras med den ekonomiskt mer omfattandelångivningen inom bostadssektorn och att det därmed skulle vara naturligt attlåta kommunema i största möjliga utsträckning handha förberedelser förlånebeslut i investeringsslödärenden. Beslutsfunktionen bördock enligtförbundet ligga kvar på central nivå för att medge en likartad bedömning överhela landet, 4.5 Etableringskontroll m. m. Bland remissinstanserna råder slarkt delade meningar ifråga om den föreslagna etableringskontrollen. Förslaget tillstyrks avplanverket, länsstyrelserna i , , , ,, , , , , , Väslernorrlandsoch Norrbonens län, socialsiyrelsen, Kommunförbundei, ,landstings regionplanenämnd, , , , LO,Handelsanslälldas JÖrbund, HCK, Hyresgästernas riksjörbund, PRO saml ellfiertal kommuner. Sälunda menar LO alt en tillståndsprövning enligtsärskild lag är en absolut nödvändighel. Kommunernas nuvarande slyrinstmmeni ärenligl organisationen inte lillräckliga, och utan lillfredsslällande styrmedelfinns risken att en fastställd vamförsörjningsplan inle kan uppfyllas. Planverkei anser all tillståndsplikten bör kunna bidralill att detaljhandelsföretagens planering inte drivs för långt innankontakter tas med kommunen. Vidare skulle tillståndsplikten i stort sell undanröjabehovei alt genom stadsplanebestämmelser söka reglera var livsmedel får säljas.Slulligen skulle den enligt verket också ge den fördelen all oulnyttiadbygg-nadsräll för handelsändamål i äldre planer inle kan utnyttjas för livsmedelsförsäljningUlan förnyad prövning. menar dock att kommunerna bör ha möjlighelatt vänta med införandet av tiUståndsplikt lill Prop.1977/78:8 61 dessalt den styrande effekten av varuförsörjningsplaneringen kunnat värderas ochloreslår därför all lagen utformas så att dess tillämpning görs beroende avkommunalt beslut. Slutligen förordar planverket att tillståndsplikten skallgälla försäljning av livsmedel i stället för det mer obestämda begreppeldagligvaror. Enligllänsstyrelsen i kan tillståndsprövningen bli ett värdefulltmedel för kommunerna om den utformas så att nyetableringar av icke önskvärdaslormarknader och slora köpcentra motverkas samt så att den aktivt bidrar utbyggnad av närservicen, Länsslyrelsen lillslyrker i principlillslåndsprövningen, i vari fall beiräffande stormarknader och liknandeanordningar med stark stmktureU påverkan inom ett slörre område. Länsstyrelsenförordar all denna lagstiftningsfråga samordnas med byggnadslagstiftningen. Länsslyrelseni förordar den föreslagna lillslåndsprövningen, vilken kanha vissa fördelar som komplement lill kommunens planering. Länsslyrelsenframhåller dock alt restriktiva medel bör ulnyltias med försiktighet. I förstahand bör förändringar i butiksstmkluren genomföras med hjälp av förhandlingar,ökal informationsutbyte och planeringssamverkan mellan samhället,konsumenterna och företagen, menar länsslyrelsen. Länsslyrelseni län anser inle alt tiUståndstvånget börgälla planerade förändringar ilivsmedelshandeln som slår i överensslämmelse med vamförsörjningsplan. TCOkonstaterar att ansökan om tillstånd enligt förslagel skall ske minst sexmånader före den planerade åtgärden. Organisationen tror att iblandkan vara för kort och föreslår en förlängning av liden för vissa ärenden tillett år. Socialstyrelsenföreslår att tillståndsplikten även skall gälla försäljning av drivmedel. PROframhåller i sammanhanget att de förelag eller samverkande företagsgmpper, somfår tillstånd alt etablera slorvamhus skall kunna åläggas att även svara förnärservice inom varuhusels infiuensområde, Länsslyrelsen lAlvsborgstän menaralt överensstämmelser om upprätthållande av närservice bör kunna träffas vidfördelning av attraktiva bulikslägen. Någraremissinsianser är tveksamma lill om en särskild etableringskontroll krävs. Hithör konsumeniverkel, som i och för sig instämmer i utredningens bedömning altgällande byggnadslagstiftning inte ger kommunema lillräckliga möjligheter attkontrollera omfattningen och lokaliseringen av detaljhandelsutbudet. Verketpekar - i likhet med planverket - på all inle finns några hinder för alts. k. vilande byggnadsrätter uinyttjas på ett sätl som strider mot det aktuellaservicebehovet. Ej heller ger byggnadslagstiftningen möjlighel att påverka vadsom bjuds ut i vambussar och annan ambulerande handel. Verket föreslår attmöjligheterna att inordna en tillslåndsplikl i en utveckladbyggnadslagstiftning prövas. I den mån bygg- Prop.1977/78:8 62 nadslagstiftningenskulle bli otillräcklig bör lagförslag utarbetas med de ytterligare styrmedelsom erfordras. Liknande synpunkter anförs av i . KommerskoUegium,SPK, i län och socialdemokratiska kvinnojörbundär också tveksamma och hänvisar bl, a, till de styrmöjligheter sombyggnadslagstiftningen erbjuder eller kan erbjuda. Denföreslagna etableringskontrollen avstyrks av NO, indusiriverkel,länsstyrelserna i , , , , , , , samt , Svenskahandelskammarjörbundel, Byggnadsenireprenörjöreningen, KF, LRF,, och , , Indtistriförbundei, DLF,FriviUiga fackkedjorna, , , Vivo-Favör, NK, ,Pressbyrån, OK, HAO, , Moderaia sanUingspanieis kvinnojörbund. Svenska företagaresrikstörbund, samtliga Itandelskammare samt fiera kommuner. Flertaletav dessa remissinsianser hänvisar lill de styrmedel som byggnadslagstiftningenerbjuder eller kan erbjuda och till den styrande verkan som kommunalavamförsörjningsplaner anlas få. Hit hör KF som anser att det är naturligt allkooperativ och enskild handel i t. ex. lokaliserings-och dimensioneringsfrågoranpassar sig till kommunens intentioner. Del kan emellertid enligl förbundeluppslå silualioner då varken vamförsörjningsplaneringen eller nuvarandebyggnadslagstiftning ulgör ell tillräckligt styrmedel. Om emellertidbygglaguiredningens förslag om bl. a. möjligheterna att utnyttja s. k. vilandebyggnadsräiter genomförs skulle enligt KF:s uppfattning kommunerna fåtillräckliga styrmedel. Liknandesynpunkter anförs av ICA. som också framhåller att ett krav på tillstånd förutökning av butik skulle leda till bl. a. en onödigt krånglig beslutsprocess,ICA menar också att kommunerna ofiasi saknar resurser att kunna göra en såingående och detaljerad utredning som ett tillslåndsförfarande kräver, NOanför - med hänvisning bl. a, till möjligheterna att utnyttja vilandebyggnadsräller- all kommunerna under rådande förhållanden knappast kan sägasförfoga över oinskränkta konirollmöjligheler. Uppenbart är dock enligt NO altde eventuella luckor som kan uppslå kommer att vara fåtaliga. Härtill kommeratt dessa kan anlas uppslå främsl i stadskärnor där detaljhandeln utan risk förnegativa verkningar bör kunna ha en viss frihel. Svenskahandetkamniarjörbundet pekar - utöver på byggnadslagstiftningen - padestyrinstrument som samhället enligl markpolitisk lagstiftning saml finansieringav bostadsbyggande m. m, förfogar över. Dessa styrmedel är enligl förbundelfullt lillräckliga för butiksplanering och därmed sammanhängandefrågor. Industriverketanför all, om kommunerna i framliden upprättar vamförsörjningsplaner enligtutredningsförslaget, man torde mer effektivt kunna användalillgängliga slyrinstmmeni och ati del därför inte är nöd- Prop.1977/78:8 63 vändigtalt införa en tillståndsprövning vid butikselablering. Om ett utvidgatinformationsutbyte mellan kommune:'na och handelns instanser betraktas somönskvärt lorde delta enligt verket kunna uppnås genom ett enklare samrådssystemeller ett anmälningsförfarande. Ävenhovrätten över och , länsslyrelsen i och LRFutlalar sig för ett anmälningsförfarande. Sålunda anser LRF att en anmälningsplikt,som gäller såväl nedläggningar som nyetableringar samt utvidgningar och andraförändringar, skulle ge kommunerna lillräckliga möjligheter all påverka utvecklingen,sådani anmälningsförfarande öppnar möjligheler för ett samråd som har godaförulsällningar alt ge prakliska lösningar samiidigi som utrymme finns för nyainitiativ, menar LRF. Någraremissinstanser pekar särskilt på att etableringskontrollen skulle kunna verkaulvecklingshämmande. Sålunda anför NO alt det finns risk för att redanetablerade företag skulle få ett allt för stort inflytande över besluten.