prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Övertygelsen om all man inle kunde brukavapen mot annan måste emellertid vara av så allvariig och personlig karaktäroch uppfattas så förpliktande, atl fullgörandet av värnpliktstjänstgöring ivanlig ordning skulle leda till en konfilklsiluation, vilken kundekaraktäriseras som samvetsnöd. Om så var fallel ansåg utredningen atl deorsaksmässlga bevekelsegrunderna betydde mindre än den övertygelse dekonstituerade. Genomformuleringen allvarlig personlig övertygelse ville utredning geuttryck för sin uppfattning all det väsentliga var övertygelsen i sig själv,medan de motiv som föranlett övertygelsen kunde vara av skiftande natur.Samtidigt underströk man atl det endasl var i avseende på reaktionen motmilitärtjänstgöringens yttersta konsekvenser - alt tvingas bruka vapen motannan -som en särbehandling borde komma 1 fråga. Enbart en allmänt negalivinställning till landels försvar kunde inle godtas som grund för vapenfrihel. 1964års utredning föreslog alt del lag använda uttrycket djup samvetsnödskulle bytas ul mot enbart samvetsnöd. Därmed avsågs enligl utredningen intenågon ändring i sak. Ordet samvetsnöd angavs i sig självt vara uttryck fören sådjupgående konniktsituallon all någon gradering i djup eller mindre djuplogiskt sell inle var möjlig. Departementschefenuttalade i denna fråga i propositionen bl. a. atl en av de viktigasteuppgifterna för vapenfrilagsllftningen var atl på ell för både samhället ochden enskilde medborgaren tillfredsställande sätt ge uttryck åt de krav sommåste uppfyllas för llllslånd lill vapenfri tjänst. Hanfann vidare inle anledning alt i princip frångå den lösning som anvisats i 1943års lag. Liksom dittills borde således både religiösa och etiska betänklighetermot vapentjänst kunna medföra befrielse från sådan tjänstgöring. Förvapenfrihel borde också krävas all vederbörande på gmnd av sin klartdokumenterade övertygelse inle var beredd att för något ändamål bruka vapen motannan. Givelvis borde också förutsättas att den som erhöll befrielse frånvapenbruk var villig att i annan form än genom den vanligavärnpliktsljänslgöringen tjäna samhället och förbereda sig för en uppgift inomnågot av krigssamhällets olika verksamhetsområden. Motden av utredningen föreslagna formuleringen av förutsättningarna för vapenfritjänst hade han ingen annan erinran än alt han inle fann skäl alt ersäUa det i1943 års lag använda uttrycket djup samvetsnöd. Del borde, ansågdepartementschefen, fordras all den som sökte vapenfri tjänst kunde åberopasynneriigen starka skäl föratt få bifall lill sin ansökan. Prop.1977/78:159 14 djupeti sökandens övertygelse kom enligt hans mening klarast lill uttryck omsamvetsnöden alltjämt betecknades som djup. Han föreslog därför, all tillståndtill fullgörande av vapenfri tjänst gavs i sådana fall då bmk av vapen motannan inte var förenligt med sökandens allvariiga personliga övertygelse ochskulle medföra djup samvetsnöd för honom. Sammanfattningsviskan gmndema i den gällande vapenfrilagen uttryckas på följande sätt. Vapenfritjänst uppfattas som ett undanlag från värnplikt,och det reglerade undantagetär betingat av samhällets respekt för individens åsiktsfrihet, i detta fall enviss närmare angiven övertygelse hos den värnpliktige. Vapenfrilagen lar siktepå atl befria den värnpliktige från "bruk av vapen mot annan" inomramen för värnplikten. Befrielsenleder till att en annan och frislående ijänsteförpliklelse konstitueras, denvapenfria tjänsten. Befrielse från bruk av vapen mot annan leder alltså lillbefrielse ävenfrån all övrig plikt som inryms i värnplikten. Ett tillstånd altfl fullgöra vapenfri tjänst kan dock återkallas. Kravetpå den enskilde sökande för atl få bli befriad frän värnplikten är attvapenbruk mot annan inle för något ändamål är förenligt med den värnpliktigesallvariiga personliga övertygelse och skulle medföra djup samvetsnöd för honom. Detankommer på den enskilde sökanden atl göra sannolikt att han fyller de i lagenuppställda kraven och del ankommer på en särskilt förordnad nämnd,vapenfrinämnden, att pröva om dessa villkor i varje särskilt fall uppfylles.Del fömtsatts vidare all den som erhåller tillstånd alt fullgöra vapenfritjänst är villig att i annan form än genom vapentjänst tjäna samhället ochförbereda sig för en uppgifi inom något av krigssamhällels olikaverksamhetsområden. Den vapenfria tjänsten utförs 1 princip såväl i fred som ikrig utanför försvarsmakten. Antaletinkomna ansökningar till vapenfrinämnden ökade frånnågot över 1967 till nära 3 1970. Utvecklingen därefter harinneburit en långsam successiv nedgång lill ca 2 200 är 1976. Ar 1977 inkom ca2 700 ansökningar till nämnden. Beträffande motiven för ansökningarna skedde entydlig omsvängning under 1960-lalets sista år från huvudsakligen religiösamotiveringar till icke-religiösa. Av nämndens beslul sådana de statistisktredovisas framträder relativt klart bilden av en högre andel bifall för sökandemed huvudsakligen religiös motivering. Denmyckel kraftiga uppgången av antalet ansökningar (från I 112 lill 2 956) har också gell utslag sett i relation lill försvarsmaktensgmndutbildningskontingent (från 2,3 96 lill ). Utvecklingen av antaletbifall i vapenfrinämnden är svårare atl bedöma sett i relation tillgrundutbildningskontingenten, eftersom besluten i fråga om de inkomna ärendenahar förskjutits framåt i tiden. avgjorde nämnden del högsta antaletärenden (3 705) och redovisar dessutom en relativt hög bifallsprocent (58,9).Sell i relation lill försvarsmaktens grundutbildningskontingent delta år blirdel bifall. 1977/78:159 15 2.3Tjänstgöringsalternativ m. m. Idirektiven till utredning anförde departementschefen bl. a. atlutredningen i första hand borde undersöka möjligheterna att vidga området förde vapenfria värnpliktigas tjänstgöring och lägga fram förslag hur utbildningenför dessa värnpliktiga borde anordnas. Därvidskulle enligt direktiven målet för utbildningen vara all de vapenfriavärnpliktiga skulle kunna fylla en uppgift Inom totalförsvaret. 1964års utredning fann vid sina överväganden om möjligheterna all vidga området förde vapenfria värnpliktigas tjänstgöring atl man borde utgå från deförhållanden, som kunde komma all råda under krigslid inom ett för totalförsvarorganiserat samhälle. Utredningen ansåg därvid atl del totala försvaret ikrigslid omspänner alla samhällsområden och all del i ett sådant läge knappastvar möjligt all finna tjänstgöringsuppgifler som inte på ett eller annat sätl,direkt eller indirekt, kunde anses ingå i det totala försvaret. Vidareuttalade utredningen all om "samhället hotas av krig eller utsattes förkrigshandling kan en medborgare logiskt sett inte uraktlåta göra en insats,såvida han inte helt vill ställa sig utanför samhällsgemenskapen. Räiten atl avsamvetsskäl erhålla befrielse från att bruka vapen eller utföra tjänst inomkrigsmakten innebär en undantagsställning, som enligt uiredningens uppfattningmåste motsvaras av beredvillighet från de vapenfrias sida all inte driva sinakrav utöver de gränser som förnuft och etik uppställer". Motbakgrund av dessa principiella synpunkter angav utredningen vissa riktlinjersom skulle gälla för tjänstgöringens art saml föreslog konkret inom vilkaområden tjänstgöringen borde föriäggas. Vidareföreslog utredningen, vilket var en nyhet, att vapenfri tjänstgöring ifortsättningen inte skulle äga rum vid försvarsmakten. Utredningenvar däremot inte beredd att biträda de förslag som från olika håll framförts omatl u-lands- eller fredskårsljänsl skulle godkännas som alternativ förvapenfria. En sådan tjänst ansågs inle realistisk med hänsyn lill de högaulbildningskrav som måste ställas i fråga om sådan tjänstgöring. Dessa krav,menade utredningen, torde myckel sällan vara uppfyllda vid tiden för förstatjänstgöringens fullgörande. Regeringenoch godtog i alll väsentligt vad utredningen anfört i nu nämndafrågor. I fråga om biståndsarbete avvisades tanken bl. a. med motivering, atlmyckel höga utbildningskrav måste ställas på sådan personal bl. a. vadbeträffar språkkunskaper och alt tjänslgöringsområdet var sekundärt ur svensktotalförsvarssynpunkl saml knappast aktuellt vid den normala tidpunkten för devapenfrias och värnpliktigas första tjänstgöring. Somallmänna riktlinjer för den vapenfria tjänstgöringen utgick regering ochriksdag vid lagstiftning från de förhållanden, som kan råda underkrigslid inom ett för totalförsvar organiserat samhälle. Prop.1977/78:159 16 närmarevilka förutsättningar som bör ligga lill grund för tjänstgöringen. Dessaförutsättningar kan sammanfallas i följande fem punkter Uppgifterna i såväl freds- somkrigslid skall vara sådana alt samvetsskäl mot all fullfölja dem inle rimligenkan åberopas av någon. Tjänstgöringen under krigslidbör avse för samhället betydelsefulla uppgifter. Uppgifterna bör väljas inomområden där personalförslärkning erfordras eller där personal frigöres för andraväsentliga uppgifter i samhället. Fredstjänstgöringen användslill en effektiv och ändamålsenlig utbildning för uppgifterna under krigstidoch meningsfylld tjänstgöring inom ifrågavarande eller näriiggande områden. De utlagningsprinciper ochtjänstgöringsvillkor, som gäller för värnpliktiga, bör i huvudsak tillämpasäven för de vapenfria. Vidareskulle de vapenfrias tjänstgöring i princip inle äga rum vid försvarsmakten. 1 2S vapenfrilagen sägs all vapenfri tjänstepliktig skall fullgöra tjänst som ärbetydelsefull för samhället, såsom a) brandijänsl Inomcivilförsvaret, b) reparalionsljänst vidjämvägarna, eller , c) hälsovårds- ellersjukvårdstjänst inom del allmänt civila medicinalväsendel, d) ekonomi-eller expedilionsljänsl vid statlig eller förvalt ning. VapenfriIjänslepllklig flr inte åläggas atl tjänstgöra inom försvarsmakten om han inlehar förklarat sig villig därtill. 13 §anges all vapenfri inte får övas 1 bmk av vapen eller åläggas bära vapen ellerammunition. 110 S kungörelsen (1966:414) med vissa bestämmelser om vapenfria tjänsteplikligaanges alt vapenfri tjänstepliktig skall fullgöra sådant slag av tjänstgöringför vilket han med hänsyn lill sin utbildning och allmänna fallenhet kan ansesbäst lämpad. Hänsyn skall i möjlig mån tas lill tjänstepliktigs önskemål. Medledning av protokoll från den militära inskrivningen, vapenfrinämndensutredning i ärendet saml ell frågeformulär där den vapenfrie uttalar önskemålom tjänslgörlngsallernaliv gör en preliminäruttagning. Därefter bereds de organ, där han skall utbildas och tjänstgöra(ulblldnlngsorganen), tillfälle all gå Igenom de preliminära ullag-ningarna ochdärvid godkänna eller underkänna vederbörande. När denna procedur är klar, skerslutlig uttagning och inkallelse lill tjänstgöring. Arbetsmarknadsstyrelseneftersträvar atl ge den vapenfrie fem lill sex månaders marginal mellan tidenför erhållande av inkallelseorder och inryckningsdagen. Tjänstgöringstidenär f. n. fastställd lill , varav 345 som regel las ul i en förstaomgång och resterande dagar disponeras för repetilionsutbildning fram lill 47års ålder. Arbetsmarknadsstyrelsenhar kommit fram lill all ett Ijänslgöringsaller-naliv måste antingen ha egendokumenterad krigsuppgift med möjlighet atl krigsplacera den vapenfrie eftergrundutbildningen eller, om Ijänslgöringsal-lernalivelsaknaregen krigsuppgifl,kombineras medclvilförsvarsulbildning i . Med dokumenterad krigsuppgiftmenas i delta sammanhang alt del i fredstid är planerat fören viss verksamheti händelse av krig och atl denna planering har kommit lill ullryck i upprättadeplaner och krigsljänstgöringsorder. Moten sådan tolkning talar dock all man i lagens exemplifiering avIjänslgöringsallernativ finner gruppen ekonomi- eller expedilionsljänsl istatlig eller , varvid i alla händelserexpeditlonsljäns-ten i flertalet fall saknar dokumenterad möjlighet tillkrigsplacering. GrundutbUdningför vapenfria tjänstepUktiga enligt tjänstgöringstabeU för /78 nämnden m. fl. "Grundutbildningeninleds med 5 veckors civilförsvarsutbildning. * Repetitionsutbildning fullgörssom civilförsvarsutbildning. 2Riksdagen 1977/78. har förhandlingsvägen nåttöverenskommelse med vissa myndigheter och organisationer om utbildning avvapenfria tjänslepliktiga. Tabellen på föregående sida visar typ avtjänstgöring, utbildningsmyndighet, anlal utbildningsplatser och centralutbildningstid enligt uppgifter från arbetsmarknadsstyrelsensarbelsförmedlingsenhel, vapenfriseklionen, den . Det kananmärkas här all utbildning och tjänstgöring vid f. n. ärnedlagd. mottog ca 120 vapenfria per budgetår. Följande tabell visar de vapenfrias fördelning ochplacering på olika ulbildningsmyndigheler . Antalvapenfria tjänstepliktiga som ryckt in till grundutbildning 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 Statensjärnvägar teleområde LuftfartsverketCivilförsvarsstyrelsen SIDA Kristna Ungdomsråd Sv. Röda KorsetBollnäs kommun kommun kommun Katrineholmskommun kommun kommunSundsvalls kommun kommun kommun Vallentunakommun kommun LantbruksstyrelsenMililärpsykologiska inst. 98 72 25 186 76 16 45 10 3 22 16 13 26 4 4 4 5 14 27 16 14 20 21 18 23 17 17 15 1 31 23 16 14 28 19 13 22 31 29 18 19 19 27 59 22 51 59 17 26 22 10 15 19 20 12 22 22 13 15 13 30 20 20 23 " uppgick antalet vapenfria som ännuej påbörjat grundutbildning till 2117. Prop.1977/78:159 19 Myndighet 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 museum 2 3-_--- Försvarsdepartementet 2 1-1------- Etnografiskamuseet 1 22-------- Drottningholmsslotts- förvaltning --13 10 1 -- Öriogshemmet 43-_----- försödra _)----- Länsarbetsnämnder -124 25 6------ 7_-_-_----- Summa 521 701 737 772 702 796 896 1018 1068 1123 1089 Dealll starkare kraven pä alt biståndsarbete i u-land borde kunna utgöra ettalternativ inom den vapenfria tjänsten föranledde Kungl. Maj:l all år 1968tillkalla en sakkunnig, som fick 1 uppgift alt utreda möjligheten alt ordna enbistånds- och kalaslrofutbildning, som gick atl förena med den allmännavärnpliktens princip. Densakkunnige avgav ell belänkande (stencil Fö 1970:8), vari föreslogs allvärnpliktiga m. fi. som hade särskilda fömtsättningar och fyllde vissagmndläggande krav bereddes tillfälle atl inom ramen för värnplikten och denvapenfria tjänsten genomgå en särskild bistånds- och kalaslrofutbildning.Utbildningen skulle slå öppen även för kvinnor på frivillighelens väg ochföreslogs omfatta inledande utbildning, allmän blslåndsulbildning,kalaslrofutbildning och fortsatt tjänstgöring. Målet för utbildningen varenligt utredningen att skapa en reserv för rekrytering av personal förbilateralt och multilateralt utvecklingssamarbete samt för katastrofhjälp.Rekryteringen föreslogs inriktas främst på de yrkesgmpper som dominerade inomSIDAis verksamhetsområde. De som hade genomgått utbildningen föreslogs blisammanförda i en särskild kår, beredskapskåren för biståndsinsatser Utredningenföreslog vidare alt den fullständiga militära gmndutbildningen för värnpliktigaoch motsvarande tjänst för vapenfria tjänsteplikliga som togs ut lill den nyautbildningen ersattes av en utbildningsgång som var inriktad påutvecklingssamarbete och katastrofinsatser och så utformad all den kunde utgöragrund för krigsplacering inom totalförsvaret, främst civilförsvaret. Prop.1977/78:159 20 Omfattningenav bistånds- och kalaslrofutbildning borde enligl utredningen totalt hållasinom de utbildningstider som förekom inom värnpliklsulbild-nlngssyslemel. 1proposition (prop. 1970:162) om bistånds- och kalaslrofutbildning avvärnpliktiga m. fl. biträdde departementschefen 1 huvudsak uiredningensförslag. Propositionsförslaget godtogs av (SU 1970:221, rskr1970:436). Kravpå all tjänstgöring i internationellt utvecklingsarbete skall godtas somalternativ lill värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst har på senare tidåterigen väckts bl. 1 några riksdagsmotioner. Medanledning av motionen 1975/76:402 i denna fråga anförde försvarsutskottet den24 febmari l976(FöU 1975/76:23)bl. a. följande. Molionermed samma syfte haravslagils av . Utskottet har därvid bl. a. anfört atlutvecklingsländerna efterfrågar kvalificerad biståndspersonal med godskolunderbyggnad och lång yrkeserfarenhet samt all sådan erfarenhet är sällsyntbland dem som ännu inte har uppnått den ålder då de normall har fullgjort singrundläggande vämpllklsutblldnlng. I motionen uttalas alt motionärerna ärmedvetna om all relativt fl vapenfria och andra värnpliktiga skulle komma 1fråga för tjänstgöring i internationellt biståndsarbete och atlutvecklingsländernas egna behov måste vara avgörande. Motionärerna fömtsätteratt SIDA skulle göra en prövning av bisländsbehov och av sökandenas kvalifikationersom vore lika noggrann som för fredskårister m. fl. och kan tänka sig enbetydligt längre tjänstgöringstid 1 dessa fall, t. ex. två år.BiståndsutbUdningsnämnden har 1 sin anslagsframställning för /77anfört, all myckel få sökande har hunnit erhålla den yrkespraktik som erfordrasför all kvalificera sig för u-landsuppdrag samt all möjlighetema för elevernaall arbeta 1 u-land direkt efler avslutad bislånds-och katastrofulbildning ärsmå. Ulskotlelfann inle anledning all frångå sitt tidigare ställningstagande och hemställdeall skulle avslå motionen. Ulskotlel påpekade för övrigl all vissmöjlighet finns alt i del enskilda fallet tillgodoräkna tjänstgöring ifältarbete utomlands som del av bistånds- och kalaslrofutbildning. Utskottelshemställan bifölls ulan debatt av . Alltsedan är 1962 då revisorer aktualiserade frågan om fördelning avkostnaderna för vapenfrias utbildning och tjänstgöring, har man på olika sättsökt nå en rimlig lösning av denna fråga. Frågan om de vapenfrias ekonomiskaförhållanden såsom Inkvartering, uppehälle och förmåner m. m. las Inte upp tillbehandling i detla sammanhang. Kostnadema härför bestrids f. n. avarbetsmarknadsstyrelsen genom anslag över tolfte huvudtiteln. Någranärmare bestämmelser om fördelningen av utbildningskostnader Prop.1977/78:159 21 ochmyndigheternas ersättning lill statsverket för vapenfrias insatser har inleutfärdats. De bestämmelser som följer är föreskrifternai regleringsbreven. m. /71 belastar kostnaderna för vapenfriverksamhet - medundanlag för kostnaderna för vapenfrinämndens verksamhet - tolfte huvudtiteln. Enliglbestämmelserna skall ersättning utgå för a) arvoden, reseersättningar ochtraktamenten ål föreläsare och lärare, b) lokalkostnader, c) kostnader föranskaffning och underhåll av undervisningsmaterial, allt under förutsättningalt kostnaderna är direkt föranledda av vapenfriverksamheten och hänger sammanmed kursbunden utbildning. Särskildlångvarig eller eljest kostnadskrävande utbildning som föranleds främst avmyndighels krlgsorganisaloriska behov ersätts dock inte. Ersättningens storiekbestäms av . Statiig myndighet som har tilldelatsvapenfri skall erhålla ersättning enligl bestämmandeför skäliga kostnader som myndigheten visar sig ha för avlöningsförmåner ålpersonal som handlägger ärenden rörande vapenfria och vilka inle är av ringaomfattning. Myndigheteller annan, hos vilken vapenfri under sin första tjänstgörings-omgångtjänstgör efler all ha genomgått grundläggande utbildning, skall utge vederiaglill statsverket motsvarande värdet av den vapenfries arbetsinsats. Vederlagelsstorlek bestäms av med hänsyn till den faktiska nyttaulbildnlngsmyndighelen bedöms ha av den vapenfrie. Vid vedertags bestämmandebör beaktas den lärlings- eller asplrantlön som förekommer inom myndighetensverksamhetsområde eller de kostnader som myndigheten skulle ha fltt vidkännasför atl anställa personal om vapenfria inte utnyttjas. Om vedertaget är ungefärlika stort som sådan ersättning för utbildningskostnader som tillkommerutbildningsmyndigheten, flr jämka beloppen så alt delar ut varandra. Idirektiven till utredning fastslog departementschefen att vapenfriaskulle tjänstgöra än övriga värnpliktiga. Något motiv till deltaangavs emellertid inle. 1964års utredning anförde i betänkandet bl. a. följande: "Äventjänslgö-rlngsuppglflerna förde vapenfria börenligt utredningens mening väljasså, alt den enskildes personliga kvalifikationer och lämplighet kan lillvaralaspå ell för både honom och samhället lämpligt sätl. Ett tillgodoseende avönskemålet all de vapenfria skall beredas en meningsfylld tjänstgöring ifredstid inom samhällsområden, där ell ullalat behov av reservpersonalföreligger under krigstid, begränsar dock i praktiken valet avtjänstgöringsuppgifler. Då de angivna önskemålen knappast kan tillgodoses, ominte relativt kvalificerade 1977/78:159 22 ijänslgöringsuppglftererbjudes, följer därav all utbildningstiden inle heller kan sällas alll förkort. Från rättvisesynpunkt kan hävdas, atl ijänslgörings-tiden för denvapenfrie inle bör undersliga den längsta tjänstgöringstid, som han hade kunnatåläggas som värnpliktig i vapentjänst". Utredningenföreslog atl tjänstgöringstiden bestämdes lill , dvs. samma lid somgällde för värnpliktiga uttagna till specialtjänsl. Utbildningstiden bordeenligl utredningen uppdelas på grundutbildning och repetitions-utbildning. 11966års proposition anförde departementschefen bl. a. följande: "Beträffandetjänstgöringstiden för de vapenfria ansluter jag mig lill ell uttalande avutredningen all i huvudsak måste avpassas så atl den medger eneffektiv utbildning till merendels tämligen kvalificerade tjänstgöringsuppgiflerunder krigsförhållanden. Med hänsyn härtill anser jag uiredningens förslag attfredsljänstgöringen skall ha en längd av vara väl avvägt. Dettadaganlal motsvarar utbildningstiden för specialljänsluttagna värnpliktiga ochöverensstämmer nära med den lid som jag kommer alt föreslå som denlängsta möjliga för värnpliktiga i allmänhet". Isamband med ändringar 1971, varvid tjänstgöringstiden förspecialljänsluttagna värnpliktiga förkortades lill ,ändrades också de vapenfrias tjänstgöringstid. Departementschefen anförde i prop. (1971:88) 1 huvudsak följande: "Del är enligl min mening nu lämpligt all isamband med omläggningen av specialljänsluttagna värnpliktigas utbildning återta upp frågan om tjänstgöringstidens längd för de vapenfria tjänslepliktiga.Erfarenheterna efler har visat all en slor del av de vapenfria kan gestillräcklig utbildning utan atl man lar i anspråk hela den nuvarande liden. Jagvill därför förorda all utbildningstiden generellt minskas , ettdagantal som nära överensstämmer med den utbildningstid som gäller förunderbefälsutlagna värnpliktiga". Propositionengodtogs av och vapenfrilagen ändrades i enlighet härmed (SFS1971:167). Iproposition (1972:75) angående försvarels fortsatta inriktning m. m. upptogsförslag bl. a. om avkortad utbildning för värnpliktiga m. fl. Beträffande devapenfrias tjänstgöringstid anförde departementschefen i huvudsak alt medanledning av atl liden för grundutbildningen av värnpliktiga föreslogsreducerad också de vapenfria tjänsteplikligas utbildningslid borde minskas.Departementschefen föreslog att tiden minskades för huvuddelen av de vapenfrialill , dvs. ungefär lika lång utbildningstid som huvuddelen av deunderbefälsuttagna värnpliktiga skulle fullgöra i form av Genom lagen (1972:335) om ändring i vapenfrilagen ändrades5 § på så sätl att där angavs all "vapenfri tjänslepliktig är skyldig altför sin utbildning tjänstgöra minst fyrahundra och högst fyrahundrafemliodagar". I kungörelsen (1972:347) om ändring i vapenfri kungörelseninfördes i 12 § en bestämmelse om att tjänstgöringstiden för Prop.1977/78:159 23 vapenfritjänstepliktig var Vapenfria som uttagits lill tjänst för läkare ochlandläkare skulle dock tjänstgöra . 1proposition (1975/76:199) om ändring av värnpliklslagen upptogs även förslaglill ändring av de vapenfrias tjänstgöringstid. Ändringsförslaget föranleddesav grundlagsreformen. Departementschefen anförde 1 propositionen bl. a. atl dei lagen om vapenfri tjänst angivna utbildningstiderna måste preciseras mera änvad som var fallel. Tiden för de vapenfria borde därför i 5 § vapenfrilagenpreciseras så all den anger att vapenfri Ijänslepllklig är skyldig all för sinutbildning tjänstgöra minsl 395 och . föreslogs attutbildningstiden för vapenfria som uttagits lill tjänst för läkare ochlandläkare skulle vara lika lång som för andra vapenfria.