prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — a. att möjlighet till jämkning avskattetillägg enligt TL och ML skapades. Det ansågs att en avgörande svaghet isanktionssystemet var avsaknaden av möjlighet att nyansera tillämpningen. Bådestörre och smärre förseelser föU in under samma bestämmelser, men sanktionenstod inte i förhållande tUl förseelsens svårighetsgrad utan till den skatt somkunde ha undandragits. Organisationerna ansåg att det inte kunde vara rimligtatt såsom ett genomsnitt påföra större skattetillägg än av den undandragna Prop.1977/78:136 65 I skrivelsen anfördes också att de inommervärdebeskattningen vanligen förekommande periodiseringsfelen inte bordeföranleda skattetUlägg om det på rimliga grunder kan antas att denskattskyldige skolat uppge beloppet till beskattning. Genom en enkätundersökning somriktade sig tiU samtiiga länsstyrelser och RFV och punktskattesektionerna inomRSV har utredningen försökt skaffa sig en bild av de aUmänna verkningarna avdet skatteadministrativa sanktionssystemet och synpunkter på behovet avreformer i fråga om befrielsegrunderna. Nästan samtliga länsstyrelser harinhämtat synpunkter i de frågor, som ingick i rundfrågningen, från sina lokalaskattemyndigheter. Slutligen har kammarrätten i besvaratutredningens enkätfrågor. Dessutom har utredningen tagit fram vissa statistiskauppgifter. Av sistnämnda material framgår bl. a. följande. Antalet skattetillägg enligt TL uppgick taxeringsåren19721976 till 43 049, 49 022, 54 046, 71672 resp. 71377. I siffrorna ingårtillägg som har påförts på grund av utebliven deklaration. Utredningens undersökningvisar, att av de påförda skattetilläggen vid 1975 och taxeringar har44 733 resp. 47 412 utgått på grund av oriktig uppgift, 8 632 resp. 8 176 pågrund av skönsmässig avvikelse från deklaration och 18 611 resp. 15 901 pågrund av utebliven deklaration. Av de skattetill-lägg på grund av oriktiguppgift, som drabbat fysiska personer, avsåg 18 718 resp. 18 630 ettundanhållet inkomstbelopp om , 17 829 resp. 18 774 2 0015 000kr. och 7 534 resp. 9 358 belopp, som översteg . De synbara positiva effekterna av skattetillägg har enligtenkätmyndigheterna sammanfattningsvis varit följande. Många skattskyldiga harblivit försiktigare och motiverar numera i sina deklarationer även doldaavdragsyrkanden. En ofta förekommande iakttagelse är att skattetilläggenendast i ringa utsträckning frånsett fall av skönstaxering på grund avutebliven deklaration drabbar samma personer i rad. Undertaxeringsåren 19721976 påfördes 28 554, 33 645, 34 020, 38 145 resp. 38 633förseningsavgifter. Antalet sådana avgifter Ökade således de fyra första årenvarefter en liten minskning har inträtt. Nästan samtliga länsstyrelser, som hardeltagit i enkätundersökningen anser att förseningsavgiften har medfört att deklarationernanumera kommer in i rätt tid i långt större utsträckning . Länsstyrelserna har i den nyssnämnda enkäten anmodats attredovisa de typer av fall i vilka skattetillägg kan anses ha lett till obilligtresultat därför att befrielse eller nedsättning inte har kunnat medges. Utredningenanför i fråga om enkätsvaren bl. a. följande. 5 1977/78. Prop.1977/78:136 66 Inlästan samtliga länsstyrelser anser att skattetillägg drabbar orimligt hårt i defall där risken för att felaktigheten undgår upptäckt är liten på grund av attdet finns kontrollmaterial vid taxeringen. I enkätsvaren framhålls, att i de nuavsedda fallen oftast kan förutsättas att den lämnade oriktiga uppgiften är enföljd av förbiseende från den skattskyldiges sida. Denna kategori innefattaren rad sinsemellan olika typer av faU. Bland dem kan nämnas det fallet, attskattskyldig löntagare har vilseletts av felaktiga eller otydligakontrolluppgifter när han upprättat sin självdeklaration. Hit hör även detfallet då för beräkning av förvärvsavdrag oriktig uppgift har lämnats i frågaom hemmavarande barns ålder. Ett annat fall som är hänförligt till dennakategori föreligger då den skattskyldige har underiåtit att deklarerarestituerad eller avkortad skatt eller avgift, som har dragits av i tidigareårs deklaration. Vidare kan nämnas sådana oriktiga uppgifter som består 1 attingående balanspost på rörelse- eller jordbruksbilaga Inte har tagits upp tillsamma belopp som föregående års utgående balanspost. Åtskilligaremissinstanser anser, att skattetilläggets storlek inte står i rimligtförhållande till sådana förseelser, beträffande vilka det är uppenbart att deinte har begåtts med uppsåt att dra undan skatt och där det allmänna inte görnågon definitiv skatteförlust utan endast en ränteförlust. Hit hör det fallet,då den skattskyldige har haft en i och för sig avdragsgill kostnad men hänförtdenna till fel beskattningsår. Ett annat fall är felaktigt beräknadelagernedskrivningar. Någraenkätmyndigheter uttalar, att skattetillägget drabbar orimligt hårt då denskattskyldige med normal omsorg har fullgjort sina bestyr med underlaget tilldeklarationen och därefter anlitat medhjälpare som i den skattskyldigesdeklaration lämnat felaktig uppgift utan att den skattskyldige uppmärksammatdetta. Några länsstyrelser anser att skattskyldiga, som har lämnat oriktiguppgift i sin deklaration och som endast har inkomster under existensminimum,bör undantas från skattetillägg oberoende av det belopp som har hållits undanfrån beskattning. Enkätmyndigheternahar även anmodats att lämna förslag till åtgärder, som kan eliminera deobilliga fallen. I fråga om skattetiUägg vid sådana oriktiga uppgifter som kanupptäckas med hjälp av tillgängligt kontrollmaterial och vissa andra fel lämnarutredningen följande redogörelse för enkätsvaren. Detövervägande antalet remissinstanser föreslår, att bestämmelser om jämkning avskattetillägg införs. Hur stor jämkningen bör vara råder det delade meningarom. Det vanligaste förslaget är att sanktionen bör kunna jämkas tiU hälften.Någon länsstyrelse föreslår att jämkningsregeln nyanseras. Enligt detta förslagskall skattetillägget kunna jämkas till två tredjedelar, om det föreligger iviss mån ursäktliga omständigheter. Vid särskilda skäl, som ej är tillräckligaför att medföra befrielse, skall jämkning kunna medges till en tredjedel av dettillägg, som eljest skulle Prop.1977/78: 136 67 Vissa av de enkätmyndigheter som har uttalat sig för en jämkningsregelanser, att denna skall förenas med ett "tak" för sanktionen. Några avdem förordar, att detta tak skall anges tiU ett fast belopp medan andra menaratt påföljden bör maximeras i förhållande till den skattskyldigesskatteförmåga. Enligt en remissinstans bör ansvar för grövre överträdelserutkrävas enbart enligt SkBL. Ett fåtal länsstyrelser föreslår, attuttagsprocenten generellt skall sänkas. Flera remissinstanser anser, attringabeloppet skall höjas. I enkätsvaren förekommer även kombinationer av nuangivna förslag. I fråga om fall när den taxeringsåtgärd, som föranlederskattetillägg uppenbart är felaktig, efterlyses en bestämmelse som gör detmöjligt för lokal skattemyndighet att inte påföra sanktion utan i ställetanmäla förhållandet till taxeringsintendent för åtgärd. Vad slutligen gäller depåtalade bristema i den extraordinära besvärsrätten påkallas en regel enligtvilken förekomsten av befrielsegrund alltid utgör grund för prövning avskattetillägg i särskild ordning. Kammarrätteni har i skrivelse till utredningen framfört bl. a. följandesynpunkter. Detupplevs som en märkbar svaghet i gällande regler att möjligheterna tillnyansering av tillämpningen är synnerligen begränsade. Både större och mindreförseelser faller in under samma bestämmelser, och avgiften står inte iförhållande till förseelsens svårighetsgrad utan tiU den skatt som kunnatundandras. I sådana fall, där förseelsen inte bedöms som särskilt svår men däravgiften skulle drabba orimligt hårt, har domstolen att välja mellan att utdömaavgiften eller att under hänvisning till den rekommenderade"mjuka" tiUämpningen befria från avgift. Det skulle havarit betydelsefullt om domstolen haft möjlighet att jämka avgiften. Införandeav möjlighet till jämkning förutsätter att länsskatterätten som förfogar överjuridisk expertis blir första instans i mål av denna art. Detsynes kunna ifrågasättas om skattetillägg alltid bör utgå i sådana fall där denutelämnade inkomsten framgår av taxeringsavi eller av föregående årsdeklaration. I de fall där detta ter sig obilligt, bör det finnas möjlighet attbefria från skattetillägg. Flerafall har förekommit där balansposter inte har upptagits från föregående årsdeklaration eller har upptagits till felaktiga belopp. Kammarrätten har isådana fall inte ansett sig kunna fria från skattetillägg. Dåerfarenhetsmässigt föregående års deklaration alltid finns tillgänglig förtaxeringsnämnden och balansposterna är bland de uppgifter som kontroUeras avnämnden, ifrågasätts om inte dessa fall bör undantas från skattetillägg. Detkan diskuteras, huruvida avgift skall utgå vid olika slag av periodiseringsfel.Om en person hyser en oriktig uppfattning om rätt beskattningsperiod, kan mani många fall ha grundad anledning anta att ett belopp, som har utelämnats fören , kom- 1977/78:136 68 meratt uppges senare, I sådana fall ter det sig obUligt att utdöma en inte sällanmycket hög avgift. Ifråga om mervärdeskatten redovisas i enkätsvaren i stort sett sammaerfarenheter som i fråga om tUlämpningen av TL. Antaletskattskyldiga tiU mervärdeskatt uppgår tUl ca 380 000. avges ungefär1,5 milj. deklarationer. saknas statistik beträffandeskattetillägg, som har påförts på grund av oriktig uppgift. EnUgt vadutredningen har inhämtat påfördes under /76 6 487 skattetiUäggpå grund av oriktig uppgift. Antalet beslut med avvikelse från deklaration varunder samma tidrymd 28 642. a. att var 232: a deklaration befanns innehålla oriktig uppgift sommedfört skattetillägg. Av de felaktigheter som har upptäckts viddeklarationsgranskning har föranlett skattetiUägg på grund av oriktiguppgift. År1971 uppgick antalet beslut varigenom mervärdeskatt hade uppskattats iavsaknad av deklaration tiU ca 74 000. påfördes 49 902, 36931, 31 892 resp. 32 645 skattetiUägg i de nu avsedda fallen. Antaletskönsbeskattningar på grund av utebliven deklaration har således minskatkraftigt. /76 påfördes 36 389 skattetillägg på grund av att deklarationinte hade lämnats. Av dessa undanröjdes 9 658 eUer därför att sådanhandling hade kommit in under den s. k. respit-månaden. Antaletpåförda förseningsavgifter åren 19721975 var 73 014, 52 047, 46 768 resp. 43886. avsåg dubbel förseningsavgift, i regel beroende på upprepadedeklarationsförsummelser. Antalet deklarationsförseelser har såledesväsentiigt minskat. Iutredningens enkätundersökning har den övervägande delen av länsstyrelsernaansett, att de skatteadministrativa sanktionerna enligt ML har varittillräckliga för att motverka det slags förseelser som de är avsedda attbeivra. 1fråga om punktskatterna är enUgt RSV erfarenhetema av sanktionssystemet i stortsett desamma som i fråga om mervärdeskatten. RFVhar för utredningen uppgett att de avgiftstiUägg som har påförts under åren1973 och 1974 erdigt datamaskinellt förd statistik uppgår tlU 2 209 resp. 2299. finns inte motsvarande statistik. Anledning saknas dock enligtRFV att anta att antalet avgiftstillägg har minskat. Att ingen minskning kankonstateras torde emellertid inte bero på att sanktionsformen helt saknarbetydelse för att åstadkomma ett fullständigare och riktigare uppgiftslämnande. Prop.1977/78: 136 69 orsakasav att arbetsgivarna underlåter att lämna arbetsgivaruppgift och därför blirpåförda avgifter genom uppskattning av avgiftsunderlaget. Det är oftast frågaom tillfälliga arbetsgivare, och den uppfostrande effekten av avgiftstilläggetutebUr då. Omsättningen inom arbetsgivarkollektivet är enligt en för några årsedan gjord undersökning över huvud taget stor. Sompositiv effekt av bestämmelserna om avgiftstillägg pekar RFV på att antalet s.k. ändringsuppgifter, dvs. av lokala skattemyndigheten rättadearbetsgivaruppgifter med anmärkning om självrättelse har ökat väsentligt. Aandra sidan hade lokala skattemyndigheten före tillkomsten avsanktionsbestämmelserna inte någon anledning att notera om rättelsen hadegjorts på arbetsgivarens initiativ eller inte. Beträffandesanktionsformen avgiftstillägg kan RFV således inte klart ange om den har haftönskad effekt. Ifråga om förseningsavgift anser RFV att denna har haft en klart positiv effekt.Enligt den datamaskinellt förda statistiken över antalet förseningsavgifter hardessa utgjort 30 249, 35 547, 29 338 resp. 23 059.Statistiken är beträffande ofullständig så till vida att dettill nämnda antal bör läggas ytterligare ca 2 000 förseningsavgifter som hardebiterats under slutet av de åren. Att antalet förseningsavgifter steg mellanåren 1973 och 1974 anses naturligt med hänsyn till att verket fr. o. m. år 1974skärpte den praxis som hade tillämpats . Fr. o. m. hartendensen emellertid varit klart sjunkande. Sänkningen mellan åren 1975 och1976 antas till en del kunna tillskrivas den omständigheten att RFV i januari1975 anlitade TV för information om skyldigheten att lämnaarbetsgivaruppgift. Enannan positiv effekt är enligt RFV att antalet uppskattningsärenden synes haminskat något . TUl detta resultat kan även sanktionsformenavgiftstillägg och påminnelserna i TV tänkas ha bidragit. RFVhar slutligen också lämnat utredningen vissa synpunkter och förslag beträffandeändring i sanktionsbestämmelserna. 3.3Synpunkter på sanktionssystemet och kritiken av gäUande ordning Utredningenanser att systemet med skattetiUägg haft flera positiva effekter. Sålunda slårutredningen fast att de administrativa sanktionerna har medfört en merfrekvent, jämnare och från dessa synpunkter en mera rättvis reaktion gentemotde skattskyldiga som ej iakttar sin uppgiftsskyldighet enligt skatte- ochavgiftsförfattningarna. Förekomsten av sanktionssystemet har inneburit ettväsentligt ökat tryck mot dem som inte efterkommer sina åligganden 1 nuförevarande avseende. Prop,1977/78:136 70 redningenframhåller att skattetillägg i vart fall genomsnittligt sett är mindrebetungande än böter enligt SkSL. ÅtskiUiga faU, i vilka avgift av nuförevarande slag har eftergivits, torde vara sådana där den tilltalade inteskulle ha undgått ansvar för vårdslös deklaration enligt judiciell praxis. Utredningenpåpekar att ett motiv för att föra in det skatteadministrativapåföljdssystemet var att de rättsvårdande organen inte borde tas i anspråk föratt utreda och handlägga bagatellartad brottslighet och förseelser avordningsmässig art. Det judiciella förfarandet med åtal och lagföring skulleefter reformen kunna reserveras huvudsakligen för medelsvåra och grova fall avskatteundandragande. Eftersom den administrativa sanktionen skuUe kunna utgåjämsides med den judiciella påföljden kunde reaktionssystemet differentierasmed hänsyn till gärningens art. Utredningenkonst.iterar också att antalet domar för skattebrott har minskat och att dejudiciella organen således i hög grad har avlastats, sedan detskatteadministrativa sanktionssystemet infördes. Utredningen finner detuppenbart att dessa myndigheters resurser i större utsträckning har inriktatspå medelsvåra och grövre fall av skatteundandragan-den. Den nya ordningeninnebär också på grund härav att reaktionssystemet har nyanserats. Detligger i sakens natur påpekar utredningen vidare att det skatteadministrativapåföljdssystemet har medfört en snabbare handläggning än den tidigarejudiciella ordningen och även på annat sätt besparat såväl den enskilde som detallmänna kostnader och besvär. Utredningenframhåller att den gällande ordningen att avgifterna påförs även omförsumligheten har berott på "rent slarv" eller glömska harkritiserats i olika sammanhang. Utredningen anser sig efter studier av olikautiändska skatteadministrativa sanktionssystem kunna konstatera, att de systemdär påföljd förutsätter uppsåt eller oaktsamhet inte av den anledningenutesluter sådana fall av försumlighet som det svenska sanktionssystemetomfattar. Detär enligt utrednmgens mening bara undantagsvis möjligt att pröva fråganhuruvida en skattskyldig har undanhållit belopp från beskattning av uppsåt,grov oaktsamhet eller oaktsamhet utan att ingående undersöka omständigheternai det enskUda fallet. Vid den praktiska tillämpningen är man därför hänvisadtill att bedöma skuldfrågan med hjälp av presumtioner, sådana som att ettstörre belopp i aUmänhet kan antas ha hållits undan av grov oaktsamhet elleruppsåt och att obetydliga belopp har utelämnats på gmnd av "våda".Utredningen finner det i princip otjänligt att gradera skattetilläggen efterden subjektiva skulden hos den skattskyldige med hänsyn tUl att de felaktigheter,som tUl det yttre ter sig likadana, subjektivt kan ha sin grand i oförstånd,oaktsamhet, grov oaktsamhet eller uppsåt. Prop.1977/78:136 71 Kritiken,som har riktats mot systemet, tar i hög grad sikte på att det är alltförodifferentierat för att fylla kraven på hänsyn till ömmande omständigheter ochandra förhållanden i det enskilda fallet. Utredningenpåpekar att den mest negativa kritiken mot skattetilläggen vanligen inte tarhänsyn tUl att tillägg vid oriktig uppgift knappast i något fall är hårdare ändet i praxis tillämpade bötesstraffet för vårdslös deklaration enligt SkSL ochi åtskUliga fall är mUdare än detta var. Kritiken mot skattetilläggen torde enligtutredningen delvis kunna förklaras med att dessa påförs i så många fler fallän de som tidigare föranledde straff. Från psykologisk synpunkt torde denomständigheten att förundersökning, åtal och rättegång initierats ha väckt enviss känsla hos den skattskyldige att en oriktig deklarationsuppgift inte varen så bagatellartad försummelse som han tidigare kanske hade föreställt sig. Deadministrativa sanktionerna påförs genom ett enklare förfarande. Detta ingerenligt utredningen inte samma respekt som ett rättegångsförfarande ellerstrafföreläggande. Emellertid saknas det inte kritik mot systemet som grundaspå en ingående kännedom om den praktiska till-lämpningen av det och som enligtutredningen har fog för sig. Vad nu har sagts gäller i första hand skatteområdet. Behovetav en reform av sanktionssystemet är däremot inte lika starkt uttalat påarbetsgivaravgifternas område. Med hänsyn till intresset av ett enhetligtsystem gäller emellertid följande förslag i stor utsträckning också AVGL. 3.4.1Lägre skattetillägg i vissa fall Utredningenanser att kritilcen mot att skattetillägg påförs för oriktig uppgift trots attfelaktigheten har kunnat upptäckas med ledning av kontrolluppgift och annatkontrollmaterial som skall finnas tillgängligt vid taxeringen har fog för sig.Utredningen föreslår därför att avgiften i dessa fall på TL:s område skallberäknas efter i stället för . Det kvalificerandekontrollmaterialet skall enligt utredningen omfatta taxeringsavi, denskattskyldiges självdeklaration för närmast föregående beskattningsår, förtaxeringen tiUgänglig underrättelse från annan taxeringsnämnd ellerkontrolluppgift, som annan utan anmaning skall lämna till ledning för denskattskyldiges taxering. Den lägre avgiftssatsen skall emellertid intetillämpas om det får anses uppenbart att den skattskyldige har lämnat denoriktiga uppgiften i syfte att undgå skatt. Regeln skall inte heller få medföraatt den skattskyldige helt undgår skattetlll-lägg genom att tillägget kommeratt understiga . när regeln till-lämpas. Prop.1977/78:136 72 3.4.2Eftergift av hela den särskUda avgiften Utredningendelar JO:s uppfattning att eftergiftsgrunderna i många fall har tillämpats påett alltför stelt och bokstavligt sätt och att rätts-tUlämpningen synes ha gettalltför obetydligt utrymme för befrielse-granden "därmed jämförligomständighet". Vidare anser utredningen liksom JO att det videftertaxering kan föreligga situationer där skattetillägg inte bör påförastrots att eftertaxeringen i och för sig grundas på oriktig uppgift från denskattskyldiges sida. Utredningenföreslår att orden "den oriktiga uppgiftens särskilda beskaffenhet ellerdärmed jämförlig omständighet" byts ut mot "den oriktiga uppgiftensbeskaffenhet eller annan särskUd omständighet". Ändringen betingas bl. a.av att den nuvarande lydelsen vållat tolkningsproblem, därför att jämförelsemellan olika befrielsegrunder inte utan vidare kan göras. Deföreslagna ändringarna i lagtexten på denna punkt, som avser hela tillämpningsområdetför det administrativa sanktionssystemet, har enligt utredningen närmastredaktionell karaktär. Dock framhåller utredningen att den olikhet itillämpningen av befrielsereglerna, som synes föreligga i viss utsträckning,troligen inte blir så markerad om utredningens förslag till hälfteneftergiftgodtas. Därmed skulle det nämligen bli möjligt att mildra benägenheten till"hård" tillämpning som kan finnas i ett eller annat sammanhang. Ifråga om förseningsavgiften anser utredningen att det inte finns några skältill eftergift med hänvisning till ringabeloppsregeln och föreslår ändring ienlighet härmed. 3.4.3Delvis eftergift av skatte- och avgiftstillägg Utredningenkonstaterar att skattetillägget är avsett att ge eftertryck åt skyldigheten attlämna riktiga uppgifter till underlag för beskattningen och att sanktionen haren utpräglat allmänpreventiv funktion. Å andra sidan menar utredningen att detär väsentligt, att en avgift av nu förevarande slag kan minskas, när enoreducerad avgiftspåföring skulle te sig uppenbart stötande. Utredningenkonstaterar emellertid att det f. n. saknas möjlighet att jämka skattetillägg ide fall där det föreligger så "ursäktande" omständigheter attbeslutsfattaren inte kan undgå att överväga om avgiften bör efterges. Praxis isådana fall går Isär. Utredningen förmodar dock att den stränga praxis somgällde för tolkningen av SkSL:s rekvisit "grov oaktsamhet" i en delfall har påverkat bedömningen av befrielsefrågan. Utredningenanser att det finns behov av att i vissa fall kunna jämka skatte- ochavgiftstillägg. En sådan jämkningsmöjlighet bör utformas som en regel omeftergift med viss del av avgiften. Skulle jämkningen nyanseras med flera steg,medför detta med säkerhet svåra awäg-ningsproblem. Prop.1977/78: 136 73 Utredningenföreslår en ny eftergiftsregel som gör det möjligt att efterge skatte- ochavgiftstillägget med hälften då sådan omständighet som f. n. skall beaktas vidfråga om befrielse föreligger men den ej är så uttalad att hela tillägget börefterges. Bestämmelsen föreslås införd på hela tillämpningsområdet för detadministrativa sanktionssystemet. Eftergiftmed hälften skall också kunna medges om det med hänsyn till den skattskyldigesekonomiska och sociala situation skulle vara obilligt att ta ut hela tillägget.Detta föreslås dock gälla endast i fråga om skattetillägg enligt TL och avseendast fysiska personer. Denföreslagna eftergiftsregeln avses bli til lämpUg även i fråga om sådanaskattetiUägg som enligt utredningens förslag bör beräknas efter i ställetför . Därutöverföreslår utredningen att skattetillägg enligt ML som inte kan efterges heltskall kunna sättas ned med tre fjärdedelar om tillägget avser oriktig uppgiftsom beror på felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende i ejavslutad bokföring och tillägget eljest skulle framstå som uppenbart obilligt. Ifråga om förseningsavgiften finner utredningen i princip inte någrabeaktansvärda skäl för att kunna jämka denna avgift. I ML, FFL och AVGL bör ilikhet med vad som har skett i TL bestämmelsen om jämkning av dennaavgift utgå ur lagtexten. Inom vägtrafikbeskattningen bör enligt utredningenden nu förefintliga möjligheten att sätta ned förseningsavgiften dockbibehållas för det fallet att en och samma ägare till ett stort antal fordonhar försummat att 1 rätt tid sända in avstämplingskort och därvid påförs enförseningsavgift för varje fordon. Påföljden kan i ett sådant fall komma attstå i uppenbart missförhållande till förseelsen. 3.4.4Skatte- och avgiftstillägg för oriktig uppgift i mål Utredningenkonstaterar att skattetillägg inte f. n. kan påföras om skattskyldig har lämnatoriktig uppgift först i mål om taxering.