prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — FFL:sregler om undanröjande eller eftergift av skatletillägg gäller även enligt VL. Förseningsavgiftuttas av fordonsägare som underlåter alt lämna körlängdsuppgift för kilometerskattepliktigtfordon. eller, bl.a. vid upprepad förseelse, . Länsstyrelse meddelarbeslut om skattetillägg och förseningsavgift. Mot sådana beslut förs talan hoskammarrätt. Utredningen har med fåundantag föreslagit att enhetliga bestämmelser skall gälla i fråga om deadministrativa sanktionerna enligt TL, ML, FFL och VL. Denna principiellauppfattning har allmänt godtagits eller lämnats utan erinran av remissinstansema.Även om jag är medveten om att behovet av sanktioner kan vara mindrebeträffande vissa in- 1977/78: 136 181 direkta skatter anser jag det nödvändigt all behällasanktioner på hela skatteområdet. Det är också naturligt alt så långt möjligttillämpa likartade bestämmelser i de olika skatteförfattnlngama. De grundläggande bestämmelserna om skattetillägg i 64 a §ML och 37 a § FFL i uiredningens förslag överensstämmer i jämförbara delar medförslaget tlU 116 a § TL. I enlighet med vad jag har uttalat vid behandlingenav sistnämnda bestämmelse föreslår jag alt utredningens förslag tiU omformuleringav 64 a § ML och 37 a § FFL godtas. Av de skäl som jag anförde, när jagredovisade mitt förslag beträffande TL bör som ytterligare förutsättning för atlpåföra skattetillägg enligt ML, FFL eller VL anges alt den skattskyldige har lämnaiuppgift som befinnes oriktig. Möjlighet bör också införas i ML, FFL och VL attpåföra skattetillägg när oriklig uppgift lämnas skriftligen i process. Omsådan uppgift lämnas i besvär, som ej tas upp lill prövning, bör uppgiften ejkunna föranleda skattetillägg enligl FFL eUer VL, eftersom de lagarna saknarbestämmelser om extraordinär besvärsräit. Skattetillägg på den indirekta beskattningens område utgårmed av den undandragna skatten. Utredningen har fömtskickal, alt den isitt fortsatta arbete ämnar överväga skattetilläggets nivå. Efiersom behovetav en ändring 1 detla hänseende får anses vara mindre uttalat, anser jag detlämpligt att redovisningen av dessa överväganden avvaktas, innan ståndpunkttas i frågan. SkattetiUägget bör alltså tills vidare utgå med oförändradprocentsats. I detta sammanhang vill jag framhålla, att utredningen även pådetta område bör överväga, om någon form av spärregel bör införas förundvikande av extremt höga skattetillägg. Jag hänvisar härutlnnan till vad jaghar anfört 1 det föregående om en sådan regel i fråga om skattetillägg enligt TL.Vad jag nu har anfört bör gälla även i fråga om avgiftstiUägg enligl lagen(1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligl lagen om allmän försäkring, m. m.,AVGL. Även på förevarande skatteområden har utredningenföreslagit ändringar beträffande rättelse av felräkning m. m. samt i de fallden skaltskyldige frivilligt vidtagit rätlelseåtgärd. Av de skäl, jag anfördei fråga om TL, föreslår jag att föreskrifterna i ML, FFL och VL utformas påsamma sätt. Som utredningen föreslagit bör också föreskrivas atl skattetilläggej skall påföras vid avvikelse från yrkande. Regeln bör utformas i näraanslutning till motsvarande bestämmelse i TL. behandlade regler bör tas in 164 d § ML och 37 d § FFL. I 27 § VL görs en hänvisning till sistnämndaparagraf 1 FFL. Utredningenhar föreslagit att de nuvarande möjligheterna till hel befrielse från särskUdavgift med vissa justeringar i mildrande riktning skall kvarstå. Jag delar ilikhet med remissinstanserna den uppfattningen. Utredningens förslag till nyansering av skatletillägggenom eftergift Prop.1977/78:136 182 meddel av tillägget har 1 stort sett godtagits av remissinstanserna när det gällerML, FFL och VL. Delär i huvudsak tre fall, som har betonats av utredningen och remissinstansernanär det gäller partiell eftergift enligl ML. Det första är rena periodiseringsfel,dvs. fel som innebär att viss skatt har hänförts tiU fel redovisningsperiod,vilka föreslås bli välvilligt behandlade och ofta kunna leda till heleftergift. Detsamma gäller tUlämpningsfel som begåtts i transaktioner mellanskattskyldiga. Jag delar denna uppfattning. Jag vill dock understryka att reglernainte skall ges en sådan tillämpning att skattskyldiga kan systematiskt ellermedvetet begå fel utan reaktion från skattemyndigheterna. Delandra fallet, för vilket utredningen har föreslagit att skattetUlägg skallkunna nedsättas till hälften, omfattar sådana situationer där viss men intefull ursäktilghet kan åberopas. Någonsärskild kri 'ik har inte riktats mot detta förslag. RSV har godtagit det ifråga om ML och FFL och flertalet länsstyrelser har inte haft något atl erinramot förslaget. Från några håll har emellertid samma principiella kritik riktatsmot detta förslag som mot förslaget om halv eftergift av skattetillägg enligl TL. Vidbedömning av förslaget bör enligt min mening beaktas även det tredje fallel,som avser räkenskapsfel. Enligt utredningen avses skalletillägg enligt MLkunna efterges i detta fall. Förslaget tar hänsyn tUl att mervärdeskatt oftastredovisas , och innebär atl tre fjärdedelar av ett skattetUläggskall kunna efterges, när det har påförts i samband med fel som beror påuppenbart förbiseende i ej avslutad bokföring. Även denna regel har fått ettpositivt mottagande av remissinstanserna. Allmänenighet råder om atl skattetillägg bör kunna efterges när oriktigheten beror påursäktliga fel i ej avslutade räkenskaper. Även jag anser det vara väsentligt atlsådan möjlighet skapas. Jag kan däremot inte dela uiredningens uppfattning atteftergift skall kunna medges endast med tre fjärdedelar av skattetillägget isamband med räkenskapsfel. Enligt min mening bör en enklare och rättvisaretillämpning kunna uppnås om dessa fall behandlas på samma sätt som andra ursäktligafel. Vid ursäktliga räkenskapsfel bör alltså skattetillägg kunna eftergeshelt. Genomen välvillig behandling av s. k. periodiseringsfel och fel i samband medtransaktioner mellan skattskyldiga minskar enligt min mening behovet avytterligare eftergiftsmöjligheter. DärtiU kommer att jag avvisade förslaget omhalv eftergift beträffande skattetiUägg enligt TL. Med hänvisning till vad jagdå anförde anser jag att regler om eftergift med hälfien inte heller börinföras i ML. Mitt ställningstagande idessa frågor bör i tillämpliga delar gälla även skattetillägg enligt FFL och VL. Prop.1977/78: 136 183 Uiredningens förslag om alt förseningsavgift enligt MLinte längre skall kunna nedsättas utan endast kunna efterges helt när ursäktlighelföreligger har inte mött någon kritik. När det gäller motsvarande förslag i frägaom FFL har RSV framhållit att förseningsavgiften kan framstå som avsevärd förvissa skattskyldiga, t. ex. ideeUa föreningar och skallskyldiga som skall lämnatvå olika deklarationer vid ett och samma tiUfäUe. Även om jag har viss förståelse för RSV:s uppfattning, ärjag inte beredd att föreslå all möjligheten till nedsättning avförseningsavgift enligt FFL skall finnas kvar. Den omständigheten att tvådeklarationer i vissa fall skall lämnas på samma deklarationsunderlag innebärvisserligen all två förseningsavgifter kan komma att påföras. Detta beror dockpå att den skattskyldige åsidosatt en dubbel skyldighet att deklarera, ochpåföljd bör enligl min mening finnas i båda fallen. Utredningen har beträffande VL föreslagit attförseningsavgifter skall kunna sättas ned om de hänför sig till brister i uppgiftslämnandetför samma skatteperiod. RSV har godtagit detta förslag men för sin del förordatatl en beloppsgräns om . eller, vid upprepad försummelse, 600 kr.fastställs. I princip anser jag att varje brist i uppgiftslämnandetbör bedömas särskilt och ulan hänsyn tUl andra föreliggande brister.För fordonsägare med stora vagnparker kan dock en försummelse att sända in avstämplingskortröra tiotals fordon. Det bör enligt min uppfattning vara möjligt att ta hänsyn lilldessa fall genom atl fastställa en övre beloppsgräns för påfördaförseningsavgifter enligt VL. Gränsen bör dock sättas något högre än RSV harföreslagit. Jag föreslår all gränsen dras vid . eller, vid upprepadförseelse, . I övrigl vill jag beträffande förseningsavgiften enligt VLendast framhålla att det praktiska och administrativa förfarandet förkilometerskatten f. n. ses över av vägtrafikskatteutredningen. När resultatetav den översynen föreligger kan det finnas anledning att på nytt överväga förseningsavgiftensutformning i VL. Jag har i likhet med remissinstanserna ingen erinran motutredningens förslag att slopa möjligheten till eftergift av förseningsavgiftnär skallebeloppet är ringa. Jag ansluter mig alltså tUl utredningsförslaget. Utredningenhar föreslagit att skattetillägg vid skönsbeskattning skall påföras särskilttill den del skönsbeskattningen innefattar rättelse av oriktig uppgift. Jaganser av de skäl som jag har anfört i fråga om motsvarande bestämmelser i förslaget med vissa redaktionella ändringar bör genomföras. Även 1 fall dåskönsbeskattning sker enligl ML eller FFL med avvikelse från lämnad deklarationfyUer bestämmelsen om oriktig uppgift en funktion. Del hänger samman med altutrymmet för att tillämpa bestämmelserna om eftergift är begränsat om skönsbeskatlningsketl. Möjlighet atl tillämpa reglerna i 64 d § ML och 37 d § Prop.1977/78:136 184 FFL, som innebär all avgift ej utgår vid felräkning ochmisskrivning, föreligger knappast alls i samband med skönsbeskatlning. Till dendel skönsbeskatlning innefattar rättelse av oriktig uppgift kan föreskrifternadäremot tillämpas. Del finns enligt de bestämmelser som gäller möjlighetför skallskyldig all, när skattetUlägg påförts i avsaknad av deklaration, fåskattetillägget helt undanröjt genom atl lämna deklaration inom en månad fråndel att den skattskyldige fått del av beslutet. Utredningen har föreslagit attavlämnandet av deklaration skall leda endast till nedsättning av skattetillägg.Olika nedsättningsnivåer skall därvid gälla beroende pä när deklaration lämnas.Vidare förbinds nedsätlningen med vissa maximibelopp. Några remissinstanser har varit kritiska mot utredningensförslag på denna punkt. Det anses utgöra en ej obetydUg skärpning av sanktionernai förhållande till vad som gäller. Bland beskattningsmyndigheternadominerar farhågor för att det föreslagna systemet skulle bli svårt atttillämpa. Jag har förståelse för de skäl som ligger bakomutredningens förslag. Enligt min uppfattning kan dock starkt ifrågasättas omen ekonomisk påföljd om högst 250 resp. . kommer att ha någon påtagligfunktion att fylla. Det är ett väsentligt önskemål att beskattning så långt detär möjligt skall grundas på uppgifter som den skattskyldige lämnai. Den skatlskyldigesmotiv för alt lämna deklaration i de fall som avses bör snarare vara större omhela skattetillägget därigenom undanröjs. Det bör också påpekas attförseningsavgift och restavgift resp. ränta utgår oberoende av atl deklarationlämnas . Härtill kommer att skattetillägg som påförts på grund av oriktiguppgift i samband med skönsbeskatlning med anledning av all deklaration ejlämnats, t. ex. i en icke undertecknad deklaration, givelvis inte skaU kunnaundanröjas i dessa fall. Därmed får en väsentlig brist i nuvarande regler ansesundanröjd. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört föreslår jag att dennuvarande principen i ML och FFL om helt undanröjande av skattetillägg i dessafaU bör behållas. Däremot anser jag att viss förenkling kan uppnås när detgäller ML genom atl låta den tid inom vilken deklaration kan lämnas beräknasfrån utgången av den månad då den skattskyldige fått del av beslutet om skattetillägg.I fråga om FFL anser jag dock att vägande skäl lalar för att tiden liksom nu ärfallet räknas från den dag då den skatlskyldige fått del av beslutet omskattetillägg. Jag föreslår att nya bestämmelser utformas i enUghet härmed. Mitt StäUningstagande i denna del medför att jag inteförordar de av utredningen föreslagna ändringarna av beslulsförfärandet i 35och 36 §§ ML samt 19 § FFL. För att komma till rätta med några ölägenheter harutredningen fö- 1977/78: 136 185 reslagit att skattetillägg i vissa fall skall kvarstå ävenom deklaration ges in. Det gäller faU då deklaration lämnas först sedan efterbeskattningskett eller den skattskyldige fått kännedom om en planerad eller vidtagenbeskattningsåtgärd. Dessa förslag har i princip godtagils eller lämnats utanerinran av remissinstanserna. Av de skäljag har anfört i samband med min redovisning av motsvarande bestämmelse i TL,är jag inle nu beredd la stäUning tUl en sådan regel. Enliglgällande bestämmelser 1 27 § andra stycket VL föreskrivs atl skattetillägg, sompåförts vid efterbeskattning på grund av underlåten-hel alt lämna föreskrivenuppgift, i vissa fall skall undanröjas. Utredningens förslag att dennamöjlighet till undanröjande skall slopas har godtagits av remissinstanserna.Även jag delar utredningens uppfattning. En utförlig förklaring lämnas ispecialmotiveringen till 27 § VL. Jag har inte godtagit utredningens förslag om kvittningvid beräkning av undandraget belopp på området för direkt skatt. Den utvidgadekviltnlngsmöjlighet som utredningen har föreslagit i fråga om skattetiUäggenligt ML bör då inle heller genomföras. Utredningens förslag att bestämmelsema om eftergift skaUbeaktas ex officio finner jag i likhet med remissinstanserna lämpUgt. En mindrejustering bör emellertid vidtas. Beträffande bakgrunden till denna fär jaghänvisa tUl specialmoliveringen till 64 h § andra stycket ML och 116 p § andrastycket TL. I fråga om besvärsförfarandet har utredningen lämnatförslag som i huvudsak avser att utvidga besvärsmöjligheterna. Dessa förslagbör bedömas 1 samband med andra förslag som föreligger eller väntas relativtsnart. (Fi 1971: 05) har 1 betänkandet Översyn avmervärdeskatten m. m. (Ds B 1977: 6) föreslagitändringar bl. a. i besluts- och besvärsförfarandel. Betänkandethar remissbehandlats och ärendet bereds f. n. inom budgeldepartemenlet. Punktskalteutredningensuppdrag innefattar även en översyn av FFL. kommerall göra en teknisk översyn av VL och övrig anslutande lagstiftning. Jag ärdärför inte beredd att nu ta ställning till uiredningens aUmänna förslag idenna del. På tvåpunkter bör dock enligt min mening utredningens förslag genomföras redan nu.Jag har tidigare förordat att oriktig uppgift i skatteprocess skall kunnamedföra skattetillägg. Som ett komplement till denna bestämmelse harutredningen i 64 k § tredje stycket ML och 37 k § FFL föreslagit att allmäntombud skall få föra talan otn skattetiUägg i det fall skattskyldigs uppgift imål om skatt ej godtagits efter prövning i sak eUer ej prövats i målet. Jag har föreslagit en motsvarande bestämmelse på områdetför direkt skatt. Jag får hänvisa till vad jag då anförde. Jag förordar attmotsvarande ordning skall gälla också 1 ML, FFL ooh VL. Bestämmelserna bör tasin i § ML och § FFL. Prop.1977/78:136 186 förslag att den skatlskyldige skall kunna yrka undanröjande ellereftergift av skattetUlägg, så länge beslut om skatten för denredovisningsperiod som avgiften avser icke vunnit laga kraft, vill jag behandlautan att avvakta de ändringar som kan föranledas av pågående författningsöversyn. Förslagethar endast föranlett påpekande som berör frågan om behörig instans. 1 övrigthar det lämnats utan erinran. Jag finner att förslaget i princip börgenomföras. Del bör emellertid kompletteras på samma sätl som motsvarandebestämmelse 1 TL. Om yrkande om eftergift eUer undanröjande framställs först iregeringsrätten eller i kammarrätt bör domstolen få förordna atl frågan omsärskild avgift skall behandlas av skatterätt eller, såvitt avser FFL och VL, beskaltningsmyndigheten.Om process pågår i domstol beträffande både skall och särskild avgift skulledet givetvis slå i strid med allmänna processrättstiga regler om länsstyrelselog upp den skallskyldiges yrkande om skattetillägg. Med detta förtydligandeanser jag frågan om behörig instans tillräckligt klarlagd. Regeln bör tas in i64 g § ML och § FFL. PåTL:s område har jag tidigare föreslagit vissa ändringar beträffande eftertaxering.Motsvarande ändringar bör delvis genomföras inom skatteområdet i övrigt. Deändringar som därvid kommer i fråga är förtydligandet beträffande eftertaxeringför oriktig uppgift i mål och den ändring som avser eftertaxering vidfrivilligt tillbakaträdande från skattebrott. Beträffande skälen tilländringarna hänvisar jag till vad jag anförde i samband med mitt förslagbeträffande ändring i TL 1 dessa delar. Utövervad jag där anfört vUl jag framhålla följande. Vid tillämpning av FFL och VL ärdet inte helt klart i vUken utsträckning tidigare efterbeskattning kan följasav ny efterbeskattning på grund av att ytterligare omständigheter tillkommit.Med mitt förslag att efterbeskattning skall kunna verkställas på grund avoriktig uppgift i mål om skatt avser jag inte att ta ställning tUl dettaproblem. I den utsträckning det enligt gällande regler är möjligt alt efter entidigare efterbeskattning vidta en förnyad sådan åtgärd, avses denna möjlighetkvarstå oberoende av mitt förslag rörande efterbeskattning på grund av oriktiguppgift i mål. Utredningen har föreslagitatt innehållet i beslut om särskild avgift skall regleras i lagtexten. Vadremissinstanserna har anfört beträffande motsvarande regel i TL avser i vissutsträckning även ML, FFL och VL. För egen del får jag anföra följande. TUlskillnad från vad som gäUer på området för direkt skall finns inle något behovav sådana regler på det övriga skatteområdet. Det hänger bl. a. samman med attdet inte föreligger samma problem att ange det belopp med vilket skattetilläggenligt ML, FFL och VL påförts. Föreskrifterna i regeringsformen, förvaltningslagen(1971:290) och förvaltningsprocesslagen (1971:291) om Innehållet i beslut ärenligt min mening tiUräckliga. 1977/78:136 187 ningenföreslagna bestämmelsema i 64 m § ML och i 37 m § FFL återfinns därför inte idet förslag till författningsändringar som jag behandlar i det följande. Ändringarnai FFL föranleder vissa redaktionella ändringar i 41 a § och 56 § andra stycketstämpelskattelagen (1964: 308) samt 1 6 § lagen (1976: 298) om statsplomberingav utsäde och om växtförädhngsavgift. Vadgäller Ikraftträdandet av de nya bestämmelsema måste de särskilda förhållandensom gäller i fråga om mervärdeskatt beaktas. Frågaom påföring av särskUd avgift prövas av beskattningsmyndigheten. Beslut om avgiftspåföringkan meddelas tiU utgången av tredje året efter utgången av det år gått till ända, under förutsättning att slutiigt beslul iavgiftsfrågan inte föreligger. Om de äldre bestämmelsema skulle tillämpas förredovisningsperioder som gått till ända före ikraftträdandet och nya bestämmelserför senare redovisningsperioder skulle beskattningsmyndigheten få tillämpa bådegamla och nya bestämmelser för olika redovisningsperioder . Deltaär praktiskt olämpligt. Därtill kan läggas att mervärdeskatteutredningen (Fi1971: 05) i sill betänkande Översyn av mervärdeskatten m. m. (Ds B 1977: 6) har föreslagit atl en möjlighetskall införas i ML att hänföra ändring av fastställd skatt för vissredovisningsperiod under ett beskattningsår till den sista redovisningsperiodenunder året. Motsvarande möjlighet kommer enligt förslaget atl finnas i fråga omfastställelse av skattetiUägg. Jag avser att senare i vår redovisa minuppfattning i denna fråga. Redan nu vill jag dock framhålla att vissa skäl lalarför ett sådant system. Tillämpningen därav skulle dock inskränkas avsevärt ombeskattningsmyndigheten skulle vara tvungen att dela upp t.ex. enskönsbeskattning på de olika redovisningsperioderna och påföraeller efterge skattetillägg för de olika perioderna enligt olika regler. Utanatt göra avkall på den principiella uppfattning som jag har redovisatbeträffande ikraftträdandet av de nya bestämmelserna i anser jag att de nya materieUabestämmelserna i bör tUlämpas i de fall beslul om påföring av skattetilläggmeddelas av beskattningsmyndigheten efler ikrafiträdandet. Det betingas av desärskilda förhållanden som råder på det indirekta beskattnmgsområdel. Beslut omsådan skatt kan fattas myckel lång lid efter det att redovisningsperioden gåtttill ända. Sådana beslut kan också ändras genom att nytt beslut fattas församma redovisningsperiod. Härtill kommer att ändringarna i fråga om indirektskatt inle är lika omfattande som ändringarna i TL. Samma synsätt kan anläggaspå FFL och VL. Jag vUl 1 detta sammanhang framhålla att de nya bestämmelsernaom skattetUlägg skall tillämpas på redovisningsperiod som har gått ut föreikraftträdandet endast när beslut första gången meddelas av beskaltningsmyndigheten,dvs. när skattetillägg påförs genom preliminärt beslut eller motsvarande. Prop.1977/78:136 188 påsamma sätt som jag anfört i fråga om TL de nya bestämmelserna inte gesretroaktiv verkan. 5.4Administrativa sanktioner enligt lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifterenligt lagen om aUmän försäkring, m. m. RFVdebiterar arbetsgivaravgifter till socialförsäkringarna och närliggandeändamål med tillämpning av AVGL. Debileringen sker med ledning av särskildauppgifter om lönesummor m. m. från arbetsgivarna. I AVGL avses medarbetsgivare även uppdragsgivare. Avgiftsunderlaget kan vid behov uppskattas skönsmässigt,såväl när arbetsgivaruppgift uteblir som 1 samband med avvikelse från lämnaduppgift. AVGL:ssanktionsbestämmelser är i stort utformade efter mönster från den indirektabeskattningens område men knyter i vissa hänseenden an till . Avgiftstilläggpåförs i motsvarande situationer som skattetillägg och utgör i princip avundandragen arbetsgivaravgift. Avgiftstillägg vid utebliven arbetsgivaruppgiftundanröjs om uppgift lämnas efter sanklionsbeslulet. Förseningsavgiftför utebliven arbetsgivaruppgift enligl AVGL utgör av fastställdarbetsgivaravgift, dock högst . Har arbetsgivaren dessutom anmanats atllämna arbetsgivaruppgift, blir förseningsavgiften dubbel och . Sanktionsibeslulenfattas av RFV och kan överklagas hos försäkrings-domstolen. Befrielsefrån avgiftstillägg och förseningsavgift kan medges enligt samma grunder som påbeskattningsområdet. Behovet att reformerasanktionsbestämmelserna är enligl skattetill-läggsutredningen inte lika starktpå avgiftsområdet som på beskattningsområdet. I syfte att skapa ett enhetligtsystem föreslår utredningen emellertid också nya bestämmelser i eftermönster av . Förslaget innehåller också flera tekniska ochredaktionella ändringar av nuvarande bestämmelser. a. föreslåsbestämmelser om nedsättning av avgiftstillägg till hälften när fullttillräckliga skäl för hel befrielse inte föreligger. Vidareföreslås att nuvarande möjligheter att jämka förseningsavgift skall slopas,liksom möjligheten till befrielse vid försummelser som gäller ringa belopp. Enoriktig uppgift i avgiftsprocessen anses av utredningen böra föranledaavgiftstillägg efter mönster av vad som har föreslagits förbeskattningsområdet. Det föreslås vidare att avgiftstUläggi samband med utebliven arbetsgivaruppgift inte längre skall undanröjas omuppgift lämnas efter sanktionsbeslutet utan då bara sättas nedtill en fjärdedel. Också förslagen om att kunna ompröva skattetillägg ellerförsenings- Prop.1977/78: 136 189 avgift så länge taxeringen inte har vunnit laga krafl villutredningen ge motsvarighet inom avgiftsprocessen. Sanktionssystemet föreslås även bli kompletterat med vissabestämmelser om besvär i särskild ordning efter förebild av . AVGLinnehåller f. n. inte några bestämmelser om extraordinär besvärsrätt, menutredningen föreslår alltså all en sådan rätt införs i fråga om avgiftstillägg. Vad gäller Ikraftträdandet av de nya bestämmelserna i utredningen om att en annan utredning har föreslagit en ny besvärsorganisationinom socialförsäkringen (SOU 1976; 53) och menar alt det därför finns skäl attavvakta med genomförandet, åtminstone beträffande de processuella reglerna. Frånsett , som bl. a.menar att avgiftstillägg bör påföras endast i myckel uppenbara försummelsefall,är del av remissinstanserna bara RFV som närmare behandlar utredningensförslag på avgiftsområdet. RFV instämmer bl.