prop · G10373 · 1977-12-31 00:00:00 — Ett fullföljande av konkurserna skulle med all säkerhet hainneburit att produktionen vid företagets svenska enheter omgående hade lagtsned. På goda grunder kan det antas att ingen privat köpare hade varit villigatt ta över den svenska delen av verksamheten. Flertalet av de anställda hadefått sluta sin anställning . Det kan i en sådan situation finnas inbyggt enrisk för konkurrenssnedvridning. Erfarenhetema från olika länder ger exempelpå såväl att statliga företag har fått konkurrera med andra företag på sämrevillkor, t. ex. genom åligganden vad gäller sysselsättningen, som att destatliga företagen har gynnats, oftast genom att de har erhållit särskildaförmåner i fråga om finansiering. En sådan utveckling måste undvikas, särskilti teko-industrierna. Risken för konkurrensmässiga orättvisor torde vara störrei en tillbakagående bransch under starkt ekonomisk press än i en expansivbransch med genomsnittligt god lönsamhet. Det torde också vara stor skillnadmellan förhållandena i en bransch som konfektionsindustrin med flera hundraföretag som på många produktområden hårt kon- 1977/78: 73 22 kurrerarpå hemmamarknaden och t. ex. varvsindustrin med ett fåtal företag utan egentliginbördes konkurrens. Risken för samhällsekonomiskt ogynnsamma effekter avolikheter i villkoren mellan statlig och övrig företagsamhet är störst i detförsta fallet. Det blir i det perspektivet särskilt viktigt att vidutformningen av rikttinjerna för de statligt ägda teko-företagen söka minskarisken för snedvridning av konkurrensen. Enligt min mening sker det bäst genomatt de statliga företagen ges samma möjligheter, rättigheter och skyldighetersom övriga teko-företag. Jaghar velat redovisa min principiella syn på dessa frägor, eftersom den liggertill grund för de riktlinjer för den statliga teko-gruppen som jag nu skallredogöra för. Jag kommer härvid särskUt att beröra tre områden, nämligen kravetpå företagsekonomisk lönsamhet, möjligheten att komplettera inhemsktillverkning med import, lönsömnad eller egen produktion utomlands och denstatliga teko-gmppens åtaganden vad gäller bl. a. försörjningsberedskapen. Iförslaget till rekonstruktion av anges som mål att omstruktureringen avNya borde vara avslutad räknat från det nya företagets startden . Som mål anges vidare att Nya företagsekonomiskt år1980 bör visa nollresultat och rimlig avkastning på arbetande kapital från år1981. Söderströmhar i sitt förslag utgått ifrån att rekonstruktionen av de övriga företagen iden planerade teko-koncernen kommer att ske efter samma riktiinjer som gällerför nya . Denna uppläggning kommer att tvinga fram en kraftig minskningav företagens svenska verksamhet. De tre största företagen i koncernen ,SweTeco och Nya beräknas enligt föreliggande planer i Sverigesysselsätta 1 5002 000 personer färre än . Detta motsvararen neddragning av sysselsättningen vid dessa företags svenska enheter medsammanlagt . Ävenom antalet sysselsatta nu inte kan läggas fast, är jag ändå bereddatt godta att omstruktureringen genomförs efter dessa intentioner. Efteromstruktureringsperioden bör de statliga teko-företa gens sysselsättning haanpassats till en företagsekonomiskt motiverad nivå. Enförlängning av omstruktureringsperioden skulle väsentiigt öka ris kernaför snedvridning av konkurrensen. Jag utgår dock ifrån att tekokoncernensprispolitik inte kommer att avvika från den som är vanliginom branschen. Redan här angivna ramar förutsätter ,särskilt för , en väsentligt större arbetsstyrka i de statiiga företagenän vad, som kan bedömas vara företagsekonomiskt riktigt. Detligger i linje med vad jag här har anfört att företagsgruppens styrelse ochledning skall vara oförhindrad att anpassa produktion och Prop.1977/78: 73 23 sysselsättning till en lägre nivå än vad som förutsesom marknadsförutsättningarna för den statiiga teko-gmppen blir sämre än vadsom har legat till grund för föreliggande beräkningar. Om å andra sidan förutsättningarnaförbättras, t. ex. som en följd av andra statliga åtgärder, kan en högresysselsättningsnivå bli aktuell. Jag vill idetta sammanhang något beröra de statliga företagens ansvar för bl. a.sysselsättningen på de orter som kan komma att drabbas av nedläggningar ellerkraftiga inskränkningar i sysselsättningen. Det ligger i linje med denprincipiella gmndsyn som jag just har redogjort för att de statliga företageninte heller härvidlag bör särbehandlas. Starka krav måste enligt min meningställas på företagen att inom ramen för sin ekonomiska förmåga ta ett socialtansvar, inte minst för sysselsättningen. Det är först när ett företags egnamöjligheter att hjälpa människor inom berörda orter är uttömda somstatsmakternas ansvar träder till. Jag anser inte att det härvidlag bör görasnågon åtskiU-nad mellan enskilda, kooperativa eUer statiiga företag.Statsföretag bör således i detta hänseende inte särbehandlas. Vad jag nusagt får dock inte tolkas så att Statsföretag under om struktureringsperiodenhar ett ansvar för sysselsättningen inom Nya , Eiser och SweTeco som gårutöver vad som ryms inom de ekonomiska ramar som har beräknats för åren 1978och 1979. Vad gäller den mer långsiktiga frågan omersättningsindustrier m. m. har dels resurserna inom den s. k. etableringsdelegationeninom industridepartementet utökats, dels har särskilda arbetsgrupper i vissalän tillsatts med uppgift att samordna de arbetsmarknads- och regionalpolitiskainsatsema på orter med sysselsättningsproblem. Enkombination av hemmaproduktion och import har av ett växande antal företag inomteko-branscherna bedömts vara den enda framkomliga vägen för att uppnå totaltsett bästa möjliga lönsamhet. Genom att komplettera med importerade produkteranser man sig kunna vinna avsättning för en större svensk produktion ochdärigenom hålla sysselsättningen inom landet på en högre nivå än vad someljest skulle bli fallet. En sammanstäUning av uppgifter om utvecklingen avsysselsättningen inom ett tiotal svenska teko-företag med tillverkning såväl iSverige som utomlands synes bekräfta detta antagande. Sysselsättningen iSverige minskade i dessa företag med sammanlagt . Denna utveckling skall jämföras med att branschen som helhet under sammaperiod minskade sin sysselsättning med 30- . Jag anser att de statliga teko-företagenshandlingsfrihet inte onödigtvis bör inskränkas när det gäller att kompletteraden inhemska tillverkningen med utomlands köpta eller i egen regi tillverkadevaror. Jag förutsätter emellertid att den import som kan komma att aktualiserasinte omfattar sådana varor som på ett lönsamt sätt kan tillverkas i . 1977/78:73 " 24 Enligtmin mening kan statliga lika lite som andra teko-företag inte ulan särskildersättning åläggas betungande försörjnings- etter regionalpoUtiska uppgifier ieri omfattning som står i strid mot kraven på lönsamhet. Jag vill i samrrianhangelåterigen betona att formerna för eventuella försörjningsberedskaps- och/eller regionalpolitisktmotiverade uppgifter inte får bli sådaria att konkurrensmässiga orättvisoruppstår. Medhänvisning titt vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen förestårriksdagen att 1. medge att statens aktier i till Statsföretag utan vederlag, 2. tiil Meddslillskoll lill StalsföreiagAB på tilläggsbudget II till statsbudgeten för /78 underfjortonde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslular ait genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. ¥tt&p,1977/78: 73 Bilaga iäil regeringens proposition nr 1977/78 Av följande tabell framgår hur det genomsnittliga antalet heltids-anslälldai de berörda teko-företagen fördelar sig på olika orter i . * Den J . ' Verksamheten avvecklad . NOR511DT3 TRrCKERI 5TOCKHOIM 1977 770724