prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — En analys av de organisatoriska och tekniska problem som t. ex.terroristhandlingar och tagande av gisslan kan aktualisera innebärdärför, enligt utredningens bedömning, att en genomgång av problemen krävs på alla de nivåer som nämnts. Deöverväganden och förslag en sådananalys kan leda fram till börkopplas samman med de allmänna frågornaom polisens uppgifter, utbildning och organisation, som utredningen haratt behandla. Utredningen anser sig ännu inte beredd att läggafram förslag i fråga om organisationen av piketverksamheten i Stockholm.Utredningen anser emellertid att vissa åtgärder måste vidtas utan dröjsmål föratt förbättra förhållandena för piketverksamheten. Under hänvisning härtill och till regeringens beslut att det överlämnade ärendet skall behandlas med förtur, läggerutredningen inte nu fram något förslag i organisationsfrågan utan endastförslag om vissa åtgärder för att förbättra utbildningen för och beredskapen ipiketverksamheten i Stockholmspolisdistrikt. Utredningen anser att ett ställningstagande till dessa åtgärder,som är av relativt begränsad art, inte aktualiserar någon fråga av principiellbetydelse. Vid vissaallvarliga händelser som inträffat i har det framkommit att polisensorganisation och polismännens utbildning inte är tillfyllest. Det har bl.a.visat sig i bristande kunskaper om hur polisens tekniska hjälpmedelskall användas och ett otillfredsställandetaktiskt uppträdande. Detta har i sin tur inneburit allvarliga riskerför såväl allmänheten som berörda polismän. Målsättningen föromorganisationen av piketverksamheten i Stockholmspolisdistrikt är att höja utbildnings- och beredskapsnivån samt att åstadkommaen personalminskning i VD 1 och VD 3. Utredningenanser det vara angeläget att polisen har en hög beredskap för att möta kraven på skydd för människor vidallvariiga händelser. Piket-gmpperbör därför vara tillgängliga dygnet runt och gruppernas storlek bör varaväl avpassade för de arbetsuppgifter som ingår i piketverksamheten. Polisenmåste vidare vara skickad att bemästra de olika situationer den ställs inför.Inte minst gäller det att polismännen har sådan utbildning att våld i görligaste mån kan undvikas. De polismänsom skall genomföra åtgärderna måste också vara så erfarna att de kangenomföra de åtgärder 1977/78:100 Bilaga 5 49 sombehövs på ett sätt som är så betryggande som möjligt för både allmänhetenoch dem själva. Utredningen föreslår att piketgrupperna i VD 1och VD 3 i polisdistrikttills vidare bibehålls med oförändrad organisation. Varken pi-ketgruppemasarbetsuppgifter eller ansvaret för piketverksamheten ändras. Viss utbildning bör samordnas ochpiketgruppemas storlek bör anpassas till kraven på beredskap. Det bör i övrigtankomma på polisstyrelsen i att meddela deföreskrifter i samordningsfrågor som kan behövas för piketgruppernasverksamhet. En arbetsgrupp inom har gjorten bedömning av behovet avutbildning. Enligt arbetsgmppen bör utbildningen omfatta i huvudsak följande ämnen: aktuell lagstiftning,psykologi, psykiatri, planering, taktiskt uppträdande i olika situationer,tekniska hjälpmedel, akutsjukvård och fysisk träning. Utbildningen bör genomföras som en tre veckorssammanhållen kurs för befäl ochbefälsvikarier vid piketen. Övriga poliser med pikettjänst utbildasefter hand i samma ämnen. Arbetsgmppen haräven bedömt behovet av återkommande utbildning för övrig polispersonal iStockholms polisdistrikt. Gruppen har kommit framtill att denna personal bör utbildas i användning av kroppsskyddsutrustning,visst taktiskt uppträdande och träning med vapen i enlighet med gällande föreskrifter. Utbildningen skallenligt förslaget bedrivas som lokal utbildning. Utredningen anser att en allsidig utbildningskapar bättre förutsättningar för en piketverksamhet som ger allmänheten etttillfredsställande skydd samtidigtsom polismännens krav på ett gott arbetarskydd bör kunna tillgodoses. Utredningen har inte något att erinramot att utbildningen för piketverksamheten i huvudsak utformas på det sätt somarbetsgruppen i har förordat. Utredningenunderstryker att de moment som gäller ettriktigt uppträdande i olik situationer och ämnena psykologi ochpsykiatri i förslaget ges ett väl tilltaget utrymme. Utredningen betonar vikten av att även annanpolispersonal än den som ingår ipiketgruppema ges en tillfredsställande utbildning i sådana ämnen som har betydelse för säkerheten för dem självaoch allmänheten. Ökad utbildning avpersonal i piketverksamhet får inte medföra försämrad utbildning iskyddsfrågor för annan polispersonal. Arbetsgmppens förslag tar sikte på ensammanhållen enhet. Den utbildningsplan som gmppen kommit fram till kanemellertid även tillämpas inom ramen för nugällande organisation av piketverksamheten. Ansvaret för utbildningen börläggas på en enhet i som har utbildningsfunktioner. De enhetersom kan komma i fråga är utbildningssektionenvid administrativa byrån och centralsektionen vid 4 1977178.I saml. 1977/78:100 Bilaga 5 50 ordningsavdelningen.Frågan om vilken enhet som bör svara för uppgiften bör avgöras medutgångspunkt från även andra förhållanden än dem som är aktuella i dettaärende. Det bör ankomma på polisstyrelsen att bestämma vilken enhet som skallsvara för uppgiften. Efterunderhandskontakter med företrädare för polisstyrelsen i Stockholmspolisdistrikt har utredningen funnit att fyra kvalificerade polismän bör tillföras piketverksamheten för att genomföraden samordnade utbildning som utbildningssektionen eller centralsektionenleder och administrerar. Dessa polismän - två poliskommissarier i VD 1 och tvåi VD 3 - kan även i viss utsträckning användas i den utbildning för polismänvid andra enheter som berörts. I den mån poliskommissarierna intetas i anspråk för utbildning kan de leda piketgmppema i yttre tjänst. Piketgrupperfinns nu tillgängliga dygnet runt. Antalet grupper synes svara mot behovet. Under hänvisning till säkerhetskrav anserutredningen att gmppema bör anpassas till den nivå som förelåg före den 1november 1976, nämligen grupper om sex poliser. För denna anpassning börpiketgmppema i VD 1 och VD 3 tillförassammanlagt 16 polismän. Grupperna kommer då att bestå av 50 polismän i vart och ett av de tvåberörda vaktdistrikten, nämligen två poliskommissarier, åttapolisinspektörer och 40 andra polismän. Utredningen förutsätter attpersonalförändringarna görs inom ramen för den personaluppsättning som finns idistriktet. Utredningen finner det angeläget att de polisersom skall vara ersättare i piketgrupperna får i huvudsak sammautbildning som den fasta personalen. Det bör därför finnas en fastersättargmpp i såväl VD 1 som VD 3 så att normalt enbart utbildad personalkommer att ingå i piketgmppema. Utredningenfömtsätter att den fasta personalen i piketgmppema tas i anspråk som vikarierutanför rörlig piket endast i begränsad utsträckning. Utredningen har inte räknat med att piketgruppemaskall tillföras några hundförare medhundar för bombsökning och ej heller någon materielredo-görare. 6.2.4 Uppföljning av verksamheten Förslaget till omorganisation av piketverksamheten i har varit föremål för en omfattandedebatt i massmedia och i andra sammanhang. Diskussionen har i stor utsträckningvarit föranledd av missförstånd i fråga om syftet med eller innebörden avbildandet av en central enhet. Men även andra aspekter på frågan harförts fram, t. ex. att någon slags elitpolis skulle tillskapas. Det är av storvikt att polisens verksamhet i alla delar omfattas av allmänheten medförtroende. Med anledning härav föreslår utredningen att polisstyrelsen medförtroendemännen ges ett särskilt ansvar för uppfölj- 1977/78:100 Bilaga 5 51 ning av verksamheten vidpiketgrupperna. Detta kan bl. a. ta sig uttryck i att polisstyrelsen i sinhelhet på olika sätt fortlöpande håller sig underrättad om verksamheten. Utredningen förutsätter att piketgrupperna intetillförs någon särskild utrustningutan skall utnyttja den gemensamma utrustning som finns i polisdistriktet. Piketgrupperna behöver inte någoteget förråd för utrustning. Det innebäratt den föreslagna tjänsten som materielredogörare knuten tillpiketverksamheten inte heller behövs. Ansvarsområdet för tunnelbanepolisen växer i taktmed att tunnelbanan utökas attomfatta bandelar i angränsande polisdistrikt. Personalen vid tunnelbanepolisen,som redan nu är en relativt stor enhet, beräknas därför öka. Det är enligtutredningen naturligt att bilda en självständig enhet av tunnelbanepolisenunderordningsavdelningen. Utredningen har inte något att erinra mot polisstyrelsens förslag tilländrad organisation för tunnelbanepolisen. tillstyrker de framlagdaförslagen om förbättrad utbildning av personalen vid piketgmppema samtförstärkning av beredskapen genomöverförande av personal från andra enheter inom distriktet till grupperna. Åtgärderna kommer att bidra till ett ökat arbetarskydd somallmänhetens krav på skydd bättre kan tillgodoses. erinrar om att polisutredningenansett sig inte ha tillräckligtunderlag för att ta ställning till förslaget om ändrad organisation av piket verksamheten. Även om utredningensställningstagande i organisationsfråganenligt mening inte synes kunna baseras på bristande underlag torde i det läge frågan nuhar hamnat de organisatoriska problemen lämpligen få bedömas i ettstörre sammanhang. i läntillstyrker utredningens förslag. Polisstyrelseni framhåller att det av utredningen framlagda förslagetpå väsentliga punkter avviker från polisstyrelsens förslag. Polisledningenoch företrädare för de fackliga organisationerna har vid kontakter med utredningen haft goda möjligheteratt utveckla och närmare ange distriktets inställning i ärendet och har ocksåberetts tillfälle att under hand lämna synpunkter på den av utredningenvalda lösningen. Distriktet anser alltjämt att polisstyrelsensförslag är att föredra framför utredningens.Endast om polisstyrelsens förslag genomförs kan de påtalade organisatoriskaoch taktiska problemen lösas på ett fullt godtagbart sätt. 1977/78:100 Bilaga 5 52 Länspolischefeni stöder polisstyrelsens i förslag men konstaterar att utredningens förslag likväl i väsentligahänseenden innebär en förändring tilldet bättre vid jämförelse med nuläget. tillstyrker de av polisutredningen föreslagna ändringama men vidhåller som sin uppfattning attpiketen i organisatoriskt skall sammanföras till en samladenhet inom centralsektionen. i anser att det inte finns anledning att i något avseende frångå deturspmngliga förslaget. förslag saknar enligt kommitténsaklig grund. CentralorganisationenSACO/SR och har beretts tillfälle att yttra sig menavstått därifrån. Piketgrupperfinns i , och . Några förändringar beträffande grupperna i och är inte aktuella. Jagbehandlar alltså i fortsättningen endast de piketgrupper som finns i . Piketgruppema är till allt övervägande delsysselsatta med vanlig patrul-leringstjänst. Eftersom patmlleringen skergruppvis används dock personal i piketgmppema därutöver vid olika ingripandensom kräver insats av mer än två polismän.Det förslag som polisutredning har lagt fram beträffandegrupperna innebär inte att arbetsuppgifterna för dessa ändras utan uppgiftema kommer normalt att stämma överensmed vad övriga polismän på ordningssidan utför. När så krävs, kommeremellertid gmppema att användas för uppgifter som är av mer allvarligkaraktär. Som exempel kan nämnas katastrofer av olika slag, terrordåd ochbombhot. Även detta stämmer överens med nuläget. 1 likhet med utredningen anser jag att dennaordning bör gälla även i fortsättningen. har föreslagit attpiketgrupperna tillförs sammanlagt 4 poliskommissarier och 16 polismän. Varderapiketgruppen skulle då bestå av 2 poliskommissarier, 8 polisinspektöreroch 40 andra polismän. Personalförändringarnabör enligt utredningen ske inom ramen för den personaluppsättning somfinns i polisdistriktet. Jag ansluter mig till vad utredningen sålunda föreslagit i denna del.Den personalstat som förordats ter sig väl avvägd och medför attpersonal från piketgrupperna finns tillgänglig . 1sammanhanget bör dock framhållas att,eftersom det är fråga om skifttjänstgöring, normalt en- 1977/78:100 Bilaga 5 53 dast omkring 10 polismän kommeratt vara i tjänst i vardera piketgruppen. Piketgrupperna är normalt huvudsakligen verksammainom det vaktdistrikt som detillhör. Som framgått av det föregående utför de där grupp-patmllering.Inom ramen för utryckningsverksamheten kan de emellertid tas i anspråk även iandra vaktdistrikt. Både polisstyrelsen i ochpolisutredningen har betonat att det är angeläget att den personal somtjänstgör i piketgruppema är erfaren och att den dessutom är väl förtrogen med den materiel som står tillförfogande. Med beaktande både av allmänhetens och avpolismännens egna berättigadeintressen ansluter jag mig till denuppfattning som sålunda kommit till uttryck.Det står nämligen klart att erfama polismän som är väl utbildade och förtrogna med de hjälpmedel som ställs till deras förfogande har större möjligheter att på ett tillfredsställande sättlösa de uppgifter som de ställs inför. Vad som harangetts här talar för att de polismän som skall tjänstgöra som vikarier har samma utbildning och erfarenhetsom de polismän som är placerade igrupperna. Det bör därför, i enlighet med vad polisutredningen harföreslagit, finnas fasta ersättare för dem som tjänstgör där så att normalt endast personal som verkligen är utbildadför uppgiften kommer att ingå i gmppema. Det är en fördel om ersättarnakan rekryteras från hela polisdisdistriktetoch inte bara från VD 1 och VD 3. Därmed vinns bl. a. att det i allavaktdistrikt kan beräknas tjänstgöra polismän som har erhållit den utbildning som piketpersonalen får. Vidarekommer personal, som tid efter annan skall ingå i de båda piketgruppema, att halokalkännedom från andra vaktdistrikt än VD 1 och VD 3. Varje piketgrupp leds operativt av resp.vaktdistriktschef. Vid speciella händelser samordnas och ledsverksamheten av ledningscentralen. a. polisstyrelsen i har föreslagitatt piketgrupperna förs samman till en central enhet och organiseras som ensjälvständig sektion. anser emellertid att piketgruppema tillsvidare bör bibehållas med oförändrad organisationstillhörighet. Jag delarutredningens uppfattning. Det tordevara möjligt att inom ramen för nuvarande organisation nå de effektersom framstår som verkligt angelägna. Piketgrupperna bör således fortfarande tillhöra VD 1 och VD 3. Genom att det operativaansvaret ligger kvar där vinns bl. a. att grupperna får en naturliganknytning till de vaktdistrikt där de förfogar över lokaler ochhuvudsakligen tjänstgör. Deskäl som talar för att piketgrupperna operativt hålls åtskilda gäller ej 1977/78:100 Bilaga 5 54 vissa administrativa funktioner.Eftersom vaktdistrikten är mindre lämpadeför att ge den service som behövs för att i tillräcklig utsträckning samordnasådana funktioner som rekrytering, vikariats- och ersättarfrågor och gemensam lokal utbildning ter det sig sålundamotiverat att dessa funktioner ombesörjs samlat i distriktet. En arbetsgrupp somtillsatts av har gjort en bedömning av vilken utbildningsom erfordras för piketgrupperna. Härvid har angettsvilka ämnen som bör ingå i utbildningen. Denna skall enligt förslagetomfatta en särskild kurs för piketgruppernas befäl och befälsvikarier. Samma utbildning bör enligtarbetsgruppen i stort sett även ges övrig personal i grupperna. har anslutit sig tillarbetsgruppens förslag. Härvid har utredningen bl. a. förordat att utbildningenför piketgruppema samordnas och att ansvaret för utbildningen läggs på en sådanenhet i polisdistriktet som harutbildningsfunktioner. Utredningen har vidare framhållit att ökadutbildning av personalen i piketverksamhet inte får medföra sämre utbildning iskyddsfrågor för annan polispersonal. Jag ansluter mig även i denna del till vadutredningen har förordat. Utbildningen, som får rymmas inom ramen föranvisade medel, bör vara lokal och omfattaall personal som kan beräknas komma i fråga för tjänstgöring igrupperna. Det är också angeläget att de kunskaper vidmakthålls som polismännen har fått vid den särskildakursen. Detta bör ske genom återkommande utbildning som planeras in iden löpande tjänstgöringen. 1 likhet medpolisutredningen anser jag vidare att grupperna inte behöver tillföras någonsärskild materiel utan att den gemensamma utrustning som finns i polisdistriktet är till fyllest. 1 ett hänseende anser jag emellertid att en ändring är motiverad i förhållande till nuläget. För att öka gruppernasröriighet och möjliggöra att flera patruller tjänstgör på en gång anser jag attpersonalen i avsevärd utsträckning bör patrullera i radiobilar i stället föratt använda piketbussar. Piketgmppema bör därför tillföras sammanlagt åttaradiobilar. Varje piketgmpp kommer då att ha två mindre bussar samt fyrapersonbilar till sitt förfogande. 1 likhet med polisutredningen finner jagangeläget att polisstyrelsen följer upp verksamheten i de bådagrupperna. Jag kommer att taställning till frågan om tunnelbanegruppens organisation i samband med attregleringsbrev utfärdas. 1911/18:100 Bilaga 5 55 Organiserad och ekonomisk brottslighet Som jag har redovisat under anslaget A 10. har enav tillkalladarbetsgrupp lagt fram en rapport betecknad Organiserad ochekonomisk brottslighet i . har på grundval avrapporten gjort en framställning till regeringen om vissa åtgärder för attbekämpa den organiserade och den ekonomiska brottsligheten. Efter remiss har yttranden över framställningenavgetts av justitiekanslern (), riksåklagaren (), ,brottsförebyggande rådet (BRÅ),justitieombudsmannen (JO), fullmäktige i riksbank, samtliga länsstyrelser utom iSödermanlands, , och län, ,statskontoret, polisutredning (Ju1975:08), i (LO), Tjänstemännens centralorganisationsstatstjänstemannasektion (TCO-S), Centralorganisationen /SR, (), ,. Föreningen och Föreningen . Remissinstanserna har överlämnat yttranden,i från polisstyrelsen i polisdistrikt,i från polisstyrelsema i , ochRonneby polisdistrikt, i från polisstyrelserna iJönköpings och Vetlandapolisdistrikt samt i från polisstyrelserna i Boråsoch . har vidare redovisat enrapport från en särskild arbetsgruppför utbildning av polismän som skall utreda ekonomisk brottslighet samt yrkat medel för viss utbildning(redovisning för detta avsnitt under BL). Sammanfattning avarbetsgruppens förslag Arbetsgruppen harföreslagit följande åtgärder: 1) att tarinitiativ till en förutsättningslösgranskning av de övergripande prioriteringsfrågorna (organiserad/ekonomiskbrottslighet contra konventionellförmögenhetsbrottslighet) inom kriminalpolisverksamheten 2) att till RÅ framför önskvärdheten av enindelning av landet i regionblock för atteffektivisera åklagarinsatserna mot den kvalificerade ekonomiskabrottsligheten 3) att tarfasta på de möjligheter som föreligger till ett kontinuerligt och änmera integrerat samarbete mellan skattemyndigheternas revisionspersonal och enheterna motorganiserad/ekonomisk brottslighet samt bereder denna personal arbetsutrymmeni polisens lokaler i anslutning till enheterna 1977/78:100 Bilaga 5 56 4) att till framförönskvärdheten av att taxeringsintendenter knyts till de särskilda enheternasrevisionspersonal 5) att enheter för bekämpning avorganiserad/ekonomisk brottslighet inrättas i , ,och polisdistrikt 6) att enheternas verksamhetsområden, med hänsyn till den aktuellabrottslighetens utbredning och till samverkan med skattemyndigheterna,sammanfaller med distriktsindelning 7) att enheterna, i förekommande fall i samverkan med vederbörande polischef, bedriver spaning och utredning inomhela verksamhetsområdet 8) att enheternas verksamhet utvärderas för att avgöra omytterligare enheter bör inrättas 9) att verksamheten påbörjas med reducerad personalstyrka i ,och polisdistrikt redan den 10) att enheterna får ställning avrotel i , och polisdistrikt och grupp i polisdistrikt. Arbetsgruppen har funnit att särskilda polisiäraspanings- och utredningsenheter bör inrättas för att bekämpa denorganiserade/ekonomiska brottsligheten. Dådet gäller den organisatoriska utformningen av dessa enheter hararbetsgruppen diskuterat olika alternativ. Arbetsgruppen har redovisat de olika alternativensamtidigt som den har utvecklat de för- och nackdelar som enligt dessuppfattning finns förbundna med resp. altemativ. Det alternativ, som ligger närmast tillhands med hänsyn till nuvarande organisatoriskaförhållanden och indelning i ansvars- och verksamhetsområden, är att denlokala polisorganisationen tilldelas nya resurser för en utökadspanings- och utredningsverksamhet mot den organiserade/ekonomiska brottsligheten. Dessa resurser skulle kunnafördelas på polisdistrikten efter storleksordning och resurstillgångeller på så sätt att en förstärkning sker av personalstaten endast i depolisdistrikt som kan anses vara mest utsatta för ifrågavarande kriminalitet. Fördelarna meddetta alternativ är att någon ändring av eller tillägg till den nuvarande polisiära organisationen inteerfordras, att befintliga rutiner för arbetet vid de polisiära enheterna ochsamarbetsformerna mellan myndigheterna inte behöver ändras samt att denlokala polisen känner särskilt ansvar förverksamheten inom det egna polisdistriktet. Härtill kommer god lokal-och personkännedom. Ett lokaltalternativ innebär enligt gruppens uppfattning bl.a. att insatserna tenderaratt begränsas till det egna distriktet och att arbetet utförs dels vidspaningsrotel, dels vid en eller flera utredningsrotlar. 1977/78:100 Bilaga 5 57 ningssvårigheterkan därigenom uppstå. Resursutnyttjandet kan ej anses effektivt framför allt mot bakgrund av att detställs speciella krav på en integreradoch samordnad spanings- och utredningsverksamhet då det gäller att bekämpa denorganiserade/ekonomiska brottsligheten samt på ett väl utvecklat samarbetemellan polisen och vissa andra myndigheter. De enda polisdistrikt som i dagens läge möjligen kan ansesha någorlunda förutsättningar attklara denna verksamhet nöjaktigt är storstadsdistrikten. Arbetsgruppenredovisar även åtskilliga andra nackdelar med detta alternativ. En central polisenhet skulle inordnas irikskriminalen samt ha operativ befogenhetöver hela landet. En sådan riksenhet skulle i och för sig kunna uppdelas iunderenheter placerade i utvalda städer med hänsyn tagen till brottslighetens utbredning och arbeta flexibeltinom vissa större regioner. En central enhet skulle ge stora möjlighetertill en enhetiig och direkt ledning av helapersonalstyrkan, vilken skulle få en mycket stor geografisk rörlighet.Polismännen skulle alltså bli disponibla för tjänstgöring inom hela landet utan administrativ omgång och helapersonalstyrkan kunde sättas in på en viss brottslig företeelseeller i ett enda ärende. Informationoch utbildning av all personal skulle avsevärt underlättas. Vidare skulle samarbetet med åklagare och skatterevisorerpåtagligt förenklas om det fanns endast en central polisiär kontaktyta. Alternativet har enligt arbetsgruppen storanackdelar, såsom att en central enhet kan medföra risk förelitpolistänkande och centralstyrningstendenser.Risk föreligger att samarbetet med lokal polismyndighet och åklagare försämras och att inhämtandet av informationom brott och misstänkta personer från lokalt och regionalt planförsvåras. Arbetsgruppen har funnit att starka skäl talar mot det centralaalternativet. Ettregionalt alternativ skulle knytas till (länspolischefen). Arbetsgruppens kartiäggning av den nu kändaorganiserade/ekonomiska brottsligheten visar att brottsligheten ärkoncentrerad dels till storstäderna, delstill ett ganska vidsträckt närområde kring huvudorten. Ett länsalternativliksom ett lokalt alternativ ger ett verksamhetsområde som är alltför begränsat i förhållande till denna kriminalitets geografiska utbredning ochomfattning. Arbetsgruppen har funnit att ett regionaltalternativ uppbyggt på större verksamhetsområden än länen är nödvändigt.Med hänsyn härtill bör enligt gruppensmening särskilda enheter inrättas i de polisdistrikt som bedöms varahuvudorter för den aktuella kriminaliteten inom en större region.