prop · G10347 · 1977-12-31 00:00:00 — Denna utveckling mot längre produktionsserier kan dock mtegå hur långt som helst inom ramen för existerande företags- och anläggnings-struktur.Enligt utredningens bedömning kommer konkurrenstrycket utifrån och strävanefter utnyttjande av stordriftsfördelar på flera produktionsområden att tvingafram företagsamgåenden och t. o. m. nedläggningar av vissa verk. Vidförsäljning av specialprodukter till ett begränsat antal kvalifi- 1977/78: 47 13 ceradeavnämare kan ett företags försäljningsorganisation vara liten även vid enbetydande export. Försäljningspersonalen kan bestå av en handfull kvalificeradetekniker, som håller ständig kontakt med sina motparter hos kundföretagen. av de svenska specialstålföretagens produkter är sådana till sin karaktäratt den här nämnda typen av försäljningsorganisation är mest effektiv.Beträffande de stora volym-produkteraa såsom rostfria platta produkter,rostfria rör, verktygsstål och konstruktionsstål krävs dock med få undantaghelt andra typer av försäljnings- och marknadsorganisation. Enbartför att rent fysiskt distribuera de volymer som det är frågan om, krävsbetydande resurser. Transporterna måste fungera smidigt och punktligt. Oftakrävs egen lagerhållning på ett antal orter för att möjliggöra tillräckligtsnabba leveranser till kringliggande lokala marknader. Detta binder avsevärdamängder av rörelsekapital. Inte sällan är det fördelaktigt frånkonkurrenssynpunkt att i anslutning till denna lagerhållning ha annanförsäljningspersonal och personal, som kan göra smärre anpassningar av produktemaför att möta kundemas önskemål. Till detta kommer att de svenskaspecialstålföretagen på grund av minskande naturliga konkiurensfördelar iökande utsträckning måste ha en mycket aktiv marknadsföring på de stora marknadernai för att kunna avsätta sina produkter. Utredningens slutsats ärsålunda att specialstålföretagen bör satsa betydligt hårdare påförsäljningssidan. Dessasynpunkter beträffande de svenska specialstålföretagen förstärks vid enjämförelse med de viktigaste konkurrenterna. a. , ,och återfinns specialståltillverkningen till störredelen hos mycket stora företag med omfattande verksamhet inomhandelsstålindustri och i vissa fall verkstadsindustri. Konkurrentemas absolutastorlek som sådan är inte något hot mot de svenska specialstålföretagenskonkurrensförmåga. I vissa situationer, exempelvis vid ett priskrig för vissaprodukter, kan dock konkurrenternas storlek och den därmed förenade finansiellastyrkan spela en väsentlig roll för de svenska företagens möjligheter att hävdasig. Utredningensslutsats är således att de svenska specialstålföretagen för att överleva måstesatsa på både specialprodukter med begränsade volymer och kvalificeradestandardprodukter i stora volymer. En annan slutsats är att de senareprodukternas tillverkning är förenad med stordriftsfördelar, som tvingar frambetydande omstruktureringar och en ökad koncentration inom den svenskaspecialstålindustrin. Dessa slutsatser förstärks när man ser på de krav, somställs beträffande marknadsföring, finansiering samt forsknings- ochutvecklingsarbete. Serman emellertid på den långsiktiga utveckluigen och utgår från att ävenframgent kommer att vara ett höglöneland inom de ra- 1977/78: 47 14 marsom sätts av vårt allmänna inlemationella ekonomiska beroende, finns det enligtutredningen dock inte anledning att påstå att svensk specialstålindustri saknarmöjligheter att hävda sig i den internationella konkurrensen. För att göradetta krävs emellertid som nämnts inom vissa avsnitt kraftiga förändringar ifråga om struktur samt marknads-och produktinriktning. Även med sådanaförändringar är det dock osannolikt att specialstålindustrin under de närmasteåren kan uppnå en lönsamhet, som är i nivå med genomsnittet för svenskindustri. Detta minskar dock inte betydelsen av förändringama. Stora värdenstår på spel för företagen, de anställda och de berörda kommunema. Förändringar,som ökar överlevnadsmöjligheteraa för företagen, är värdefulla även om denföretagsekonomiska lönsamheten inte blir tillfredsställande under de närmasteåren. Motdenna bakgrund görs i utredningen en genomgång produktvis av möjlighetema attförbättra den svenska specialstålindustrins internationella konkurrenskraft. Idet följande redovisas kortfattat några av utredningens mera genomgripandeförslag. Särskiltinom det rostfria området anser utredningen att en strukturrationalisering ärangelägen. Ett stort kapacitetsöverskott kommer att trycka marknaden iVästeuropa för främst kallvalsade rostfria band och svetsade rör under denärmaste åren med åtföljande ekonomiska påfrestningar för företagen, inkl. desvenska. I en sådan situation blir det särskilt angeläget att inom den svenskaspecialstålindustrin utnyttja alla tänkbara möjligheter till samarbete ocharbetsfördelning, som verkar kostnadssänkande. Inomramen för existerande företagsstruktur finns enligt utredningen sådanasamarbetsmöjligheter främst beträffande försörjningen med breda varmband tillkallvalsverken hos de rostfria företagen. Det är främst ochGränges som har behov av att legovalsa varma band hos andra företag. FagerstaAB klarar sitt valsningsbehov vid ett eget bandverk. För legovalsning lämpligtbandverk finns hos , vars varmvalsverk nyligenrestaurerats. Utredningen anser det angeläget att , NybyAB och vidtar åtgärder, som gör det möjligt att i störreutsträckning utnyttja valsverket i Surahara-mar med syfte att dels behållamesta möjliga sysselsättning inom landet, dels minimera de totalaproduktionskostnaderna. Man bör med andra ord försöka bryta den nuvarande tendensen,som innebär att legovalsning flyttas från svenska verk till utländska. Etttänkbart alternativ till legovalsnmg av band i är molsvarande legovalsninghos Domnarvets . En sådan lösning är enligt utredningen av skilda skälmindre realistisk men bör därför inte å priori helt uteslutas. Prop.1977/78: 47 15 Omden nuvarande slmkluren inom den svenska rostfria industrin uppfattas somgiven, är det enligt utredningen svårt att finna nya områden för samarbete ocharbetsfördelning, som påtagligt skulle stärka industrins konkurrenskraft. Densamlade produktionen vid , och Nyby ABav kallvalsade rostfria band och härpå baserad produktion av svetsade rör ärrelativt stor. Den marknadsmässiga effekten härav i främst reducerasemellertid starkt genom produktionens uppdelning på tre företag. Depåfrestningar som kan väntas reser då frågan om inteförändringar av den rostfria industrins struktur är påkallad. Den i dagtämligen hårda konkurrensen mellan de tre företagen på vissa områden kan iframtiden lätt komma att skärpas och sprida sig till nya produktområden på gmndav företagens strävan att stärka sina positioner och finna nyaavsättningsmöjligheter. Motdenna bakgrund anser utredningen att det finns anledning att överväga enstrukturrationalisering, som innebär att de tre företagens rostfria verksamhetförs samman i ett enda förelag. Detta kan ske antingen genom att föra samman detre företagen i sin helhet eller genom att föra samman enbart företagensrostfria verksamheter. OiTiett samgående mellan samtliga tre företag visar sig ogenomförbart anserutredningen att ett samgående mellan ar detmest lämpliga alternativet. Utredningen framhåller att oavsett vilken lösningsom uppnås kommer sannolikt att drabbas av en relativt kraftigpersonalminskning, främst beroende på att företagets råstålsproduktion kan kommaatt läggas ned. Vadavser den rostfria grovplåten anser utredningen att starka skäl talar för att och etablerar ett samarbete, som begränsarkonfliktriskerna mellan enheterna, vilka är landets enda producenter inom dettaproduktområde. Ett sådant samarbete kan ha olika former och omfatta exempelvisproduktuppdelning eller exportsamverkan. Motbakgrund av de svårigheter som Storforsdivisionen inom brottasmed, anser utredningen att ett alternativ som bör övervägas är att ABövertar Storforsdivisionen. Härigenom skulle kunna bl. a.komplettera sitt rostfria produktprogram och medverka till enstrukturrationalisering inom det rostfria området somförutsättningarna enligt utredningens bedömning förbättras att upprätthållasysselsättningen vid Storforsenheten. Inomområdet smala kallvalsade kolrika band har och Stål undersöktmöjligheterna att samordna bandproduktionen, eventuellt inom ramen för ettgemensamt ägt bolag. En sådan samordning skulle enligt utredningens åsikt kunnamedföra en effektivare produklion inom det metallurgiska ledet och varmbandledet.Utredningen anser vidare att det inte är osannolikt att ytterligare kost- 1977/78: 47 16 nadsreduktionerkan erhållas om även produktionen vid omfattas av samordningen. Pålängre sikt är det därför tänkbart att en större samordning i det metallurgiskaledet och varmbandledet kan vara fördelaktig och praktiskt genomförbar. , och AB har genomfört en gemensam strukturulredningangående pressmides-och gjutgodsproduktionen inom de båda företagen. Pressmide (friform-smide)finns vid både och AB med det förstnämndaföretaget som den största producenten. Smidesproduktionen vid har tidigare till ca två tredjedelar gått till varvsindustrin och företagethar därför drabbats hårt av varvskrisen och söker nu nya avsättningsmöjligheterinom verkstadsindustrin. övertar AB produktionerhålls en beläggning av kapaciteten, som enligt utredningens meningväsentligt ökar företagels möjligheter att överleva och trygga den nuvarandesysselsättningen. Entänkbar motprestation ekonomiskt och sysselsättningsmässigt från Avesta JernverksAB:s sida är att släppa stålgjutgodsproduktion i till AB , somockså har elt stålgjuteri. Gjuteriet vid är relativtgammalt och slitet. Eftersom stålgjuteriindustrin lider av en betydandeöverkapacitet, anser utredningen att en sådan överenskommelse mellan företagenskulle innebära en lämphg strukturrationalisering inom delbranschen. Specialstålföretagenblir som har nämnts i allt mindre utsträckning beroende av malm avspeciell kvalitet. Undantag härifrån är främst elektroplål och kolrikt stål avhög kvalitet. Det är mot denna bakgrund man skall se att landets enda elektroplåttillverkare har byggt en masugn i Spännarhyttan, fem milfrån , och installerat en syrgaskonverter i . Råjärnettransporteras i flytande form per järnväg från Spännarhyttan till . Dennanya metallurgiska kapacitet överstiger väsentligt det egna behovet vidSurahammars . är Fagersta AB:s tre masugnar omoderna. Attbygga en helt ny hytta är klart olönsamt. Att rusta upp de existerandemasugnarna är också det dyrbart. Motdenna bakgrund har diskussioner om samarbete tagits upp mellan ochSurahammars . Med mindre tilläggsinvesteringar kan Spännarhyttanskapacitet ökas så alt även behoven i kan tillgodoses. Råjärnetskulle kunna transporteras i flytande form även till Fagersla. Avståndet ärcirka och transporten skulle kunna ske med lastbil. Ett annat alternativär att allt råjärn transporteras till , varifrån ämnen skullelevereras till . Enligt utredningens bedömning synes det diskuteradesamarbetet vara en rationell lösning då man härigenom uppnår elt ef- 1977/78: 47 17 fektiviutnyttjande av modernaste masugn och kan lägga ner gamla,omoderna enheter i Fagersla. Iutredningen pekas dessutom på ytterligare områden där möjligheterna tillstrukturrationaliseringar bör studeras. Detta gäller bl. a. ett samarbete mellanFagersta AB och SKF Stål vad avser kolrik tråd, mellan ochUddeholms AB i fråga om snabbstål och mellan , och vad gäller martinstål. Flera av de i utredningen nämnda strukturellaförändringarna har varit eller är föremål för diskussioner eller förhandlingarmellan de berörda förelagen. Som exempel härpå kan nämnas frågan om ettsamarbete mellan och . Den lösning som f. n.diskuteras skulle innebära att inträder som delägare till . Från de berörda förelagens sida har dock redovisats att affären kangenomföras endast om det nybildade företaget inledningsvis erhåller statligtstöd. Rörandeproduktbytena mellan , och har en överenskonunelse nåtts. Vid kräveromställningen att man genomför betydande investeringar. Även här harframhållits att statligt stöd är en förulsättning för att förändringen skallkunna genomföras. Detkan vidare nämnas att hos regeringen har begärt stöd för altdels kunna investera i en slränggjutningsanläggning och en ny pulvermelallurgiskprocess för framslällning av rostfria sömlösa rör, dels kunna genomföra enfinansiell rekonstruktion av företaget. Somtidigare har redovisats har stålortsgruppen inhämtat berörda länsstyrelsersbedömningar av de regionalekonomiska konsekvensema av de strukturellaförändringar som diskuteras specialstålutredning. Länsstyrelsernahar därvid i samråd med berörda kommuner sökt belysa hur den av utredningenbedömda utvecklingen kan påverka möjligheterna att uppnå de regionalpolitiskamålen. Samtligalänsstyrelser har dels redovisat en allmän oro för utvecklingen inomspecialstålindustrin, dels framhållit att strukturförändringarna i flertaletfall medför betydande negativa konsekvenser för sysselsättningen eftersomstålindustrin i stor utsträckning är lokaliserad till orter med ett mycket ensartatnäringsliv. Stålföretagen är ofta den helt dominerande arbetsgivaren i resp.kommun och möjligheterna till alternativ sysselsättning är mycket begränsade.Samtidigt är i många fall pendlingsmöjligheterna små. Länsstyrelsernahar även lämnat förslag till åtgärder som man anser vara nödvändiga för att deav statsmakterna angivna riktlinjema för 1977/78: 47 18 regionalpolitikenskall kunna följas. Åtgärderna avser att trygga sysselsättningen i de berördakommunerna och omfattar dels allmänt näringslivsfrämjande åtgärder för attbredda basen för den framtida sysselsättningen, dels arbetsmarknadspolitiskainsatser för alt möta de särskilda sysselsättningsproblem som kan uppkomma inomstålindustrin. Inom stålortsgruppen sammanställs och analyseras f. n. det frånlänsstyrelserna erhållna materialet. F.n. finns i lolv stålgjuterier. Av dessa har som tidigare nämnts femstycken ägarsamband med specialstålföretag. Stålgjuterier finns sålunda iAvesta , AB , Österbyverken, Kohlswa JernverksAB samt . Ett stålgjuteri finns vid ett handelsslålverk,nämligen . De övriga sex gjuteriema är med något enstakaundantag delar av verkstadsinduslriföretag. Branschen sysselsätter totalt ca 2000 personer. Mellande olika slålgjuterierna finns betydande variationer i fråga om storlek ochproduktionsinriktning. Spännvidden i produktionskapacitet går från ca 200 tonper år till över . De maximala styckevikter som kan tillverkasvarierar mellan några och . 1 några stålgjuterier tillverkasendast olegerat stålgjutgods, andra har specialiserat sig på höglegerat gods,medan åter andra har en mera blandad produktion. Dessa olikheler medför bl. a.att gjuterierna dels har olika kundkretsar, dels har stora skillnader i frågaom utrustning. Under1970-talet har fem svenska stålgjuterier lagls ned. Någon nyetablering harinte skett . Av de nedlagda gjuterierna var fyra mindremedan det femte, gjuteriet vid AB Verkstad, vid nedläggningstillfälletvar landets största med drygt en fjärdedel av den samlade kapaciteten. Dennanedläggning har dock endast i begränsad omfattning berört de övrigaproducenterna, då AB Verkstad huvudsakligen tillverkade betydligt grövregods än den övriga svenska stålgjuteriindustrin. Effekten har i stället bliviten markant importökning. bedömning kommer den svenska efterfrågan pä stålgjutgods allvara något lägre än , resp. . Detta berorframför allt på att varvens gjutgodsbe-hov minskar. Ökade behov inom vissa andrasektorer anses inte kunna helt hindra att den samlade efterfrågan sjunker.Samtidigt förutses dock en viss nedgång i importen av den typ av gjutgods somkan produceras i , dvs. exklusive gjutgods av den grovlek där AB MotalaVerkstad var den enda svenska tillverkaren. Prop.1911/lS: 47 19 attde svenska stålgjuteriernas hemmamarknadsleveranser beräknas vara avsamma storlek som . Till detta kommer att en mycket begränsadexportökning anses vara möjlig. Konjunkturvariationernainom stålgjuteriindustrin är mycket kraftiga. Enligt industriverkets bedömningkan den möjliga produktionen tänkas variera mellan och beroende på konjunktursituationen. Dagens svenska produktionskapacitettillåter en produktion som kan möta även den högsta av dessa efterfrågenivåer. Inomstålgjuteriindustrin finns emellertid mycket omfattande investeringsplaner.Om dessa genomförs kommer branschen att få en synnerligen storöverkapacitet; enligt industriverkets bedömning i ett högkonjunkturiäge. Motdenna bakgrund anser industriverket det tveksamt huruvida investeringamaverkligen kommer att genomföras. Å andra sidan pekar verket på att det iflertalet fall finns i hög grad tvingande omständigheter bakom de aktuellainvesteringsplanerna. Investeringama anses sålunda nödvändiga för att delsersätta omoderna anläggningar eller delar av anläggningar, dels tryggatillgången på personal, i synnerhet yrkeserfaren sädan. Gjuteriemastår sålunda inför dilemmat att investeringar är nödvändiga i de enskildaanläggningarna om driften skall kunna fortsätta som dessainvesteringar medför att produktionskapaciteten ökar lill en nivå som mycketkraftigt överstiger vad efterfrågan motiverar. Industriverkethar diskuterat dessa problem med de berörda företagen ochbranschorganisationerna. Man har därvid nått den samfällda bedömningen attinvesteringar är nödvändiga för att åstadkomma en rationell produktionsapparatoch en miljö som tryggar tillgången på kvalificerad arbetskraft. Vidare anserman att en koncentration till elt färre antal gjuterier är nödvändig för att enhelemaskall bli långsiktigt bärkraftiga. En minskning till halva antalet anläggningarjämfört med dagsläget är inte osannolik. framhåller man alt en ökadinbördes specialisering är angelägen. Omstruktureringen bör ske snabbt. Somtidigare nämnts har beslut fattats om nedläggning av gjuteriet vid . Föratt följa branschutveckUngen har industriverket, de berörda företagen, defackliga organisationerna och branschorganisationerna bildat en särskildreferensgrupp. Detfinns elt stort behov av strukturrationaliserande åtgärder inomspecialstål- och stålgjuteriindustrierna. I det följande behandlar jaginledningsvis dessa behov och de svårigheter att genomföra ange- 1977/78: 47 20 lägnastrukturförändringar som de berörda företagens svaga ekonomiska ställningmedför. Därefter lämnar jag förslag till åtgärder som syftar till att minskadessa svårigheter. Jaganvänder här begreppei strukturförändring i relativt vid bemärkelse så att detinte iimefattar enbart för flera företag eller produktionsenheter gemensammaåtgärder. Även åtgärder som innebär mera väsentliga förändringar inom enskildaföretag/produktionsenheter ryms i begreppet strukturförändringar i den meningjag använder det. Densvenska specialstålindustrin befinner sig f. n. i ett bekymmersamt läge. torde stålrörelsen komma att ge förluster innevarande år. I flerafall är förlusterna myckel stora. Orderingången till företagen är dessutomsådan att verksamheten med stor sannolikhet kommer att fortsätta att ge dåligtresultat . Dagenssituation är till en del en följd av den utdragna lågkonjunkturen ivärldsekonomin, vilken i mycket hög grad har drabbat stålindustrin världenöver. Problemen är dock till väsentlig del också resultatet av en meralångvarig utveckling i vår omvärld. Specialstålutredningenframhåller i sin rapport (Ds I 1977: 3) specialstålutredning attefterkrigstidens utveckling har inneburit i vissa avseenden radikalaförändringar av den svenska specialstålindustrins konkurrensförutsättningar.De traditionella svenska konkurrensfördelarna har sålunda enligt utredningensbedömning i flera fall försvunnit. Våra specialstålföretag konkurrerar i dagmed andra tillverkare, som vad avser t. ex. tillgången till och priset påinsatsvaror samt produktionsteknik knappast är underlägsna de svenskaföretagen. Den ökande internationella standardiseringen inom storaproduktområden har accentuerat betydelsen härav för den svenska industrin. Utvecklingeninom specialstålinduslrin är oroande inte minst i sysselsättningsmässigt och regionalekonomiskthänseende. Det enskilda stålverket är genomgående den klart störstaarbetsgivaren på resp. ort. I flertalet fall är dessutom orterna i frågabelägna inom i övrigi syssel-sältningssvaga områden. De regionalekonomiskasvårigheter som branschens ulveckhng kan komma att medföra har också som lidigarenämnis starkt framhållits av de berörda länsstyrelserna. Dessa har pekat på demycket begränsade möjligheterna som finns till alternativ sysselsättningpå bruksorterna. Dessutom är i många fall pendlings-möjligheterna små. Det ärdärför synneriigen angeläget att värna om sysselsättningen på dessa orter.Härvid spelar åtgärder som påverkar utvecklingen vid specialstålverken en ceniralroll. Desenaste årens förluster och de på kort sikt begränsade möjligheterna lill enåterhämtning påverkar i hög grad specialstålföretagens fram- Prop.1977/78: 47 21 tidsbedömningari negativ riktning. Detta är förståeligt. i det längre tidsperspektivetfinner jag i likhet med specialstålutredning dock inte anledning atttvivla på att huvuddelen av den svenska specialstålindustrin har möjligheteratt hävda sig på väridsmarknaden. Inom centrala områden har branschenfortfarande en stark ställning. Detta gäller inte minst den internationellterkänt höga tekniska kompetensen samt den i flera företag väl utbyggdaförsäljningsapparaten och den starka position som man alltjämt har på mångamarknader. Det står dock klart att en fortsatt svensk konkurrenskraft i höggrad är beroende av i vilken utsträckning man inom branschen kan genomföra effektivi-seringsåtgärdersåväl inom de enskilda förelagen som över företagsgränserna. Desvenska specialstålföretagen har sökt möta den hårdnande utländskakonkurrensen på olika sätt. a. har företagen lämnat områden därstordriftsfördelarna i produktionen är särskilt stora, i första hand handelsstålområdet.Inom specialstålområdet har företagen genom bl. a. inbördes produktutbytenkunnat begränsa sina sortiment och därigenom öka effektiviteten i produktionoch marknadsföring. Vidare har en successiv förskjutning skett mot allt merkvalificerade produkter. I della sammanhang bör också nämnas deeffektivitetsvinster som har uppnåtts genom det välutvecklade produktions-samarbetet mellan de svenska specialstålverken. Jag villstryka under atl den samlade effekten av dessa åtgärder inte skallunderskattas. Däremot finns det anledning att beklaga den begränsade framgångsom samverkansslrävandena i fråga om marknadsföringen haft. Detta är särskiltolyckligt eftersom många specialstålprodukter kräver en geografiskt mycketspridd försäljningsorganisation och lagerhållning. Marknadsföringen blirhärigenom mycket kostsam. Jag är dock medveten om de svårigheter som detinnebär att samordna försäljningen från förelag med olika ägarintressen. Motbakgrund av att handelsstålet fortfarande svarar för ca en femtedel avspecialstålverkens produktionsvolym och atl även specialstålet i storutsträckning är standardprodukter, där man möler konkurrens från storautländska tillverkare, anser specialstålutredningen det nödvändigt attförelagen fortsätter sina ansträngningar att förskjuta sin produktion uppåt ikvalitetsregistret. Jagdelar denna utredningens grundsyn. Även med en framgångsrik utveckling i dessaavseenden kommer specialstålverken dock atl ha kvar sinproduktmässiga tyngdpunkt på vad utredningen kallar kvalificeradestandardprodukter. Det torde inte vara någon överdrift atl påstå atteffektiviteten i denna basproduklion är helt avgörande för utvecklingen inombranschen. En mera påtagligt ökad effektivitet inom detta område torde, somockså specialstålutredningen framhåller, numera endast undantagsvis kunnaerhållas utan en ökad 1911 US: 47 22 samverkanmellan skilda företag och produktionsenheter. Det är mot denna bakgrund somkraven på en strukturell anpassning av branschen till de ändradekonkurrensförutsättningarna på världsmarknaden skall ses. Detsynes råda enighet om att en sådan fortsatt strukturrationalisering ärnödvändig inom den svenska specialstålindustrin.