prop · G103165 · 1977-12-31 00:00:00 — När det gäller fondandelarna skall fondbolagetantingen utfärda andelsbevis eller föra register över andelsinnehavet.Utfärdas fondandelsbevis skall de ställas till innehavaren eller till viss maneller order. Om fondbolaget i stället för register, är bolaget skyldigt altlämna fondandelsägare skriftlig bekräftelse på atl hans fondandelsinnehav har registrerats.Om fondandelsägare begär inlösen av fondandel, skall inlösen som regel skeomedelbart. Behöver medel till inlösen skaffas genom försäljning av värdepapperur fonden, skall sådan försäljning ske och senast efterdel inlösen begärdes. Inlösen skall ske så snart försäljningslikvid harinflutit. Aktiefondslagen innehåller i övrigt bestämmelser omredovisning, tillsyn m. m. Utredningens belänkande innehåller förslag till nyasparformer, som är avsedda all tillämpas vid sidan av nuvarande lönsparande.Grunden för det föreslagna nya sparsystemet är sparande i bank. Som alternativlill delta sparande föreslås lönsparande i aktiefond, som är anknuten tillbankernas nuvarande fondbolag. Systemet skall kunna utnyttjas av löntagare ochandra personer som har A-inkomst. Det åriiga sparbeloppel skall vara minsl 600kr. Minsl sex månadsinsättningar på minst 100 kr.och högst . Reduktion av skatten sker med 20 96 avsparbeloppel inkl. ränta. Upplupen ränta på sparbeloppel skall varaskattefri. Tas sparbeloppel ul eller inlöses vid akliefondssparandede andelar som motsvarar sparande, innan har gått eflerspararet, återförs 20 96 av sparbeloppel inkl. ränta lill staten. I fråga om förslagets närmare innehåll får jaghänvisa lill betänkandet, bilaga 1. Flertalet remissinstanser ställer sig positiva lilluiredningens förslag och understryker vikten av snara åtgärder för attstimulera ett långsiktigt Prop.1977/78:165 17 hushållssparande.Några föreslår en delvis annan utformning av lönsparandet än utredningen såall sparandel främst inriktas på obligationer. Andra avstyrker förslaget och åberopardärvid bl. a. fördelningspolitiska skäl. Av frågor som särskilt har tilldragit sigremissinstansernas intresse och där delade meningar framkommer kan nämnasfrågorna om och i vad mån det föreslagna sparsystemet skulle leda lill ettnysparande eller endasl lill överföringar från andra sparformer och ianslutning härtill om och i vad mån näringslivet kan tillföras nytt kapital.Det ifrågasätts också humvida inte det föreslagna systemet innebär alltför högakostnader för staten och alltför stor administrativ belastning. En annan sådanfråga rör lämpligheten av all ge sparstimulanser genom skattesystemet. En sammanställning av remissyttrandena harupprättats. 1 fråga om remissyttrandenas närmare innehåll flr jag hänvisa tillsammanställningen, som bör fogas lill protokollet i delta ärende som bilaga 2. Sparandet utgör grunden för samhälletskapitalbildning och därmed för den ekonomiska tillväxten. Genom att sparaavstår vi för tillfället från att utnyttja det tillgängliga utrymmet för konsumtioni avsikt alt skapa ett växande sådant utrymme . Sparandet utgörsåledes en av förulsättningarna för en ökande levnadsstandard. Sambandet mellan sparande, kapitalbildning ochekonomisk tillväxt har under senare årtionden studerats ingående av ekonomerna.Den centrala frågeställningen har därvid varit hur slor andel av del möjligakonsumtions-utrymmet som bör avsättas för kapitalbildning i avsikt alt erhållastörsta möjliga ekonomiska tillväxt. Huvudtankegången är att det existerar enviss bestämbar andel som ger optimal tillväxt i ekonomin. Sparas mer än så blirkonsumtionsefterfrågan för liten och balanserar inte den tillgängliga produktionskapaciteten- och tvärtom. I en växande ekonomi med fullt resursutnyttjande är det på långsikt egentligen bara i relation lill denna s. k. optimala sparkvot som man kanavgöra om det råder sparbrist i ekonomin eller ej. De f n. diskuterade problemen kring otillräckligtsparande och behovet av ökad kapitalbildning i svensk ekonomi gäller intefrågan om den optimala sparkvoten i en ekonomi under jämviktslillväxt ulan dekrav på sparande och investeringar som ställs om skall kunnauppnå jämvikt i bytesbalansen, fullt resursutnyttjande och rimlig ekonomisktillväxt. Problemen kring sparande och kapitalbildning bör därvid diskuterasdels från kortsiktiga slabiliseringspolitiska synpunkter, dels i ett längremedelfristigl perspektiv. Först kan noteras atl del föreliggeren sparbrist i svensk ekonomi i så måtto att del inhemska sparandet inte harräckt lill ens för de investeringar som ändå har gjorts. Summan av den totalakonsumtionen och de totala investeringama har överskridit vår samladeproduktion och vi har 2 1977/78. Prop.1977/78:165 18 Det totala sparandels otillräcklighet kan därför avläsas i formav slora underskott i bytesbalansen. Omvänt kan detta formuleras så alt deunderskott i bytesbalansen, som kännetecknar vår ekonomi, ger uttryck för enomfattande och allvariig brist på totalt sparande. Konstaterandet av en sådan sparbrist innebär dockinte all ekonomiska svårigheter kan förklaras av otillräckligtsparande. Huvudproblemet ligger i den svenska industrins försvagadeinternationella konkurrenskraft i kombination med en uppbromsning avväridsekonomins tillväxt och strukturella förändringar i den internalionellaefterfrågan. Det är således inte i första hand bristen på kapital som liggerbakom den sjunkande investeringsaktiviteten. Den sammanhänger i stället medsådana faktorer som urholkningen av företagens finansiella ställning, lågförväntad lönsamhet och betydande outnyttjad kapacitet i flera lunga branscher. Regeringen har i sin allmänna ekonomiska politikangett de riktiinjer för den privata och den offentliga konsumtionenstillväxttakt som bedöms ge en lämplig avvägning mellan intresset atlupprätthålla den inhemska efterfrågan och kravet att återföra svenskekonomi till balans. Ett ökal sparande hos hushållen skulle, underförutsättning av en godtagbar utveckling av konsumtionen, innebära att statensskattekrav i motsvarande mån kan minskas - med de positiva verkningar detla kanha på prisutveckling och effektivitet i ekonomin. Analyser av den svenska ekonomins utveckling pånågot ger vid handen att de resurser som måste avsällas för att nåjämvikt i bytesbalansen och öka investeringarna tar så slor del av den möjligaproduktionstillväxten i anspråk att utrymmet för ökad privat och offentligkonsumtion blir starkt begränsat. Det innebär att sparandet måste öka. Dettabör rimligen ske i alla sektorer av ekonomin; i företagen, i hushållen och inomden offentliga sektorn. En grundförutsättning härför är att drivkrafterskapas för att åstadkomma den nödvändiga kapitalbildningen. För alt skapa denbehövliga investeringstakten måste tillgången på kapital öka. i sittslutbetänkande (SOU 1978:11-13) Kapitalmarknaden i svensk ekonomi ingåendebehandlat frågan om företagens kapitalbildning och utvecklingen av derasfinansiella ställning. Den svaga vinstutvecklingen har inte möjliggjort entillräckligt hög självfinansiering, vilket har fltt allvariiga följder. Delshar investeringslakten under de allra senasie åren kraftigt dragits ned vilket,om ingen snabb förändring sker, menligt kan påverka de framlidatillväxtmöjligheterna, dels har företagen i stor utsträckning tvingats öka sinupplåning. Det senare har lett till att andelen främmande kapital har vuxitstarkt, och i takt härmed har företagens soliditet, dvs. förhållandet mellanfrämmande och eget kapital, kraftigt försämrats. En allmänt ökad tillgång på lånekapital är inletillräckligt för att finansiera en ökad investeringsverksamhet. Del främmandekapitalet är inte riskvilligt Prop.1977/78:165 19 utankräver avkastning även när genomförda investeringsprojekt ger låg eller ingenförräntning. Vid en hög andel ffäriimande kapital kan alltså företagen, om deger sig in i riskfyllda projekt, komma i den situationen atl den avkastningrörelsen ger inte kan finansiera räntebetalningarna på del lånade kapitalel.Företagen kan i denna situation tvingas gå i konkurs. Det är därför naturiigtför företag med hög andel främmande kapital alt om möjligt undvika risktagande.Man kan också uttrycka detta så all endast om företagen haren rimlig andel egetkapital till sitt förfogande blir det möjligt för dem alt satsa pä riskfylldaprojekt. En förnyelse av del svenska näringslivet kräver alltså atl tillförselnav riskvilligt egel kapital ökar. Tillgångenpå riskvilligt kapital bestäms främst av den avkastning som spararen kan igenomsnitt förvänta sig utöver vad en säker placering på bank ger. Myckel talarför atl kraven på sådan meravkastning eller riskersältning har vuxit undersenare år. Bidragande faktorer har varit de starka förändringarna ivärldsekonomin, våra ekonomiska svårigheter och ökande osäkerhet om delångsiktiga lillväxlförutsältningarna. Det är i delta läge angelägel attkanalisera en ökande andel av det totala sparandel lill riskvilligt kapital.Ell ökal utbud därav skulle redan vid föreliggande investeringsför-utsäliningarkunna positivt bidra till invesleringsutvecklingen. Vad jag här har sagt understryker nödvändigheten avett ökal sparande. Del utgör en fömtsättning för att upphävaunderskottet i bytesbalansen samt för atl underiätta företagenskapitalbildning. Att komma lill rätta med sparbrislen och underskottet ibytesbalansen utgör ett av de centrala målen för den ekonomiska politiken.Åigärder för alt stimulera hushållens sparande är alltså ett viktigt led isådana strävanden. Insatser för att gynna hushållens sparandemotiveras emellertid inte enbart av det ekonomiska lägel och av behovet allåstadkomma en balanserad ekonomisk utveckling. Rättvise- och irygghetsskälutgör ett minsl lika viktigt motiv. Alltsedanbörjan av 1970-lalet har den högsta bankräntan varit lägre än infiationstakten.Det betyder alt de sparformer som i första hand utnyttjas av småsparare ochlöntagare i vanliga inkomstlägen har gett en negativ real avkastning. Någrastörre möjligheter har inte funnits för dessa sparargmpper att genomalternativa sparformer förbätlra sin avkastning. Kapitalmarknadsutredningenhar särskilt påvisat alt banksparandel och även aktiesparandet är skattemässigtväsentligt mindre gynnsamt behandlat än många andra placeringsformer. De senarehar varit lättare tillgängliga för samhällsgrupper med slor sparförmåga.Situationen har alltså missgynnat småsparare och löntagare i de vanligasteinkomstklasserna. Motdenna bakgrund beslöt regeringen atl tillsätta en utredning meduppgift atl skyndsamt utreda möjligheterna atl stimulera de vanliga hushållenssparande. Enligt direktiven skulle detta ske i form av utvidgade möjlighetertill ökal lönsparande. 1 direktiven betonades att sparmedlen skall varalångsiktigt bundna och i göriigaste mån kanaliseras på ett sådant sätl att Prop.1977/78:165 20 kapitalbildningeninom näringslivet stimuleras. Utredningen som antog namnet lönsparutredningenöverlämnade sitt belänkande (Ds E 1978:1) Ökat lönsparande.Betänkandet har därefter remissbehandlats. Innan jag redogör för huvuddragen i utredningensförslag och remissutfallet skall jag kortfattat redovisa and ra system förstatlig sparstimulans, som har tillämpats i vårt land.Direkt statlig sparstimulans har under denna lid lämnats på i huvudsak tresätl. För det första har del skett genom lättnader i beskattningen, för delandra genom utbetalning av i en eller annan form och för del tredjegenom att villkoren för den statliga upplåningen i vissa fall har utformats medsikte speciellt på alt stimulera del personliga sparandet. Till den första kategorin av sparslimulerandeåtgärder hör bl. a. det s. k. sparavdragel och avdraget för vissaförsäkringspremier. 1 den andra gruppen ligger de olika former av lönsparandesom har funnits sedan början av 1950-lalet samt de punktvisa insatser som hargjorts i syfte all begränsa en icke önskvärd ökning av konsumtionen, bl. a.premiesparandet 1955/56 och premieringen av visst frivilligt sparande år 1970.Till det tredje slaget av sparåtgärder hör främst utgivande av sparobligationeroch premieobligationer. Fömtom de generellt gällande reglerna för avdragvid avkastningen av kapitalinkomster är direkt premiering av sparandeden metodsom främst har kommit till användning i . Sparpremien har i de olikasparpro-grammen utformats på två skilda sätt. I ungdomens lönsparande ochallmänna lönsparandet bestod premien uteslutande av alt spararna fick delta ivinsiutlottningar där vinstsumman utgjordes av en viss procentuell andel av ny-resp. netlosparandet under ett kvalifikationsår. I det s. k. premiesparandet1955/56 utgjordes sparpremien av ett procentuellt tillägg lill samtligapremiesparkonton som uppfyllde vissa angivna villkor. I den nya lönsparformsom trädde 1972, Nya lönsparandel, förekommer båda typerna avsparpremiering. Vinstutlottningen har kombinerats med ett efter viss tidutfallande räntetillägg. Vad gäller utformningen av den statliga upplåningsom har vänt sig till privatpersoner har denna skett efter i stort sett sammamönster. För sparobligationernas del ligger sparslimulansen i ett efler visstid eller i vissa tidsintervaller utfallande räntetillägg, s. k. bonus. Förpremieobligationerna har hela avkastningen fördelats på två åriigenåterkommande vinstutlott-ningar. Sparmedlen har i de olika sparprogrammen variträntebärande efter räntesatser som på del hela taget har överensstämt medgällande bankränior för sparmedel med jämförbara bindningstider. I beskattningshänseende har utvecklingen lett ökad grad av skattebefrielse för sparpremier. Vid utlottningar utfallnavinster beskattades ursprungligen med 20 ä 30 96 medan vinslskalten ilönsparandet numera helt Prop.1977/78:165 21 För sparpremier i form av räntetillägg gäller befrielse fråninkomstbeskattning i f n. aktuella sparformer . 1 det nu framlagda betänkandet avlönsparutredningen föreslås ett nytt lönsparande som omfattar två olikasparformer; dels lönsparande i bank, dels lönsparande i speciella aktiefonder.Den sparande skall kunna välja antingen endera av dessa sparformer eller ocksåspara parallellt i båda. Utredningenföreslår alt följande grundläggande förutsättningar skall gälla gemensamt förde båda sparformerna. Lönsparandet skall vara öppet för löntagare och andrapersoner som har A-inkomst. Högsta åriiga sparbelopp utgörtotalt4800kr.,eller400kr. Sparandet skallvara regelbundet i den meningen alt minst sex månadsinsättningar måstegöras. Som förmån medges spararen skaltereduktion med 20 96 av det under åretinsatta sparbeloppel inkl. ränta. För att stimulera till ell långsiktigtsparande föreslår utredningen att om insatta sparmedel las ut inom efter spararet erhållna skatteförmåner i princip skall återbetalas tillstaten. Räntan för spararet och femårsperioden därefter är skattefri. I fråga om lönsparande i bank föreslår utredningenatl spararen ger arbetsgivaren eller den löneutbetalande banken fullmakt attfrån lönen föra över ett belopp på mellan . till ett förändamålet särskilt upprättat konto i banken. Som alternativ till direktalöneavdrag kan spararen gentemot banken förbinda sig alt göra egna månatligainsättningar. Vid spararets utgång utfärdar banken ett sparbevismotsvarande sparbeloppel inkl. under årel upplupna räntor. Sparbeviset, somskall ställas till viss man, är inle ett marknadspapper och skall i principinte kunna överlåtas eller pantsättas. Undanlag föreslås för förvärv genom arv,testamente eller bodelning. Av sparbevisel, som skall lämnas till spararen medkopia, skall enligt utredningen bl. a. framgå sparat belopp jämteanlal månadsinsättningar. Kopian skall medfölja deklarationen somförutsättning för skattereduktion. Sparbevisel föreslås av utredningen vara såkonstruerat att dess värde vid varje enskild tidpunkt under en femårsperiodräknad fr. o. m. erhållandet, är på förhand fastställt och framgår avsparbevisel. Enligl utredningen skall således räntan för den aktuellafemårsperioden vara fast och på förhand bestämd. Sparbevisel kan lösas in när som helsl, meninlösenvillkoren konstrueras så alt en långfristig bindning premieras. Om uttagsker , räknad fr. o. m. spararets slut,"bestraffas" spararen genom all 20 96 av sparbevisels värde, dvs. 2096 av det under spararet sparade beloppet inkl. upplupen ränta, återförs tillstaten. Lönsparande i aktiefonder bör enligt utredningenske på huvudsakligen samma sätt som lönsparande i bank. Lönspararen kommeröverens med arbetsgivaren eller den bank som sköter löneutbetalningen att draett visst Prop.1977/78:165 22 beloppfrån lönen och att sätta in beloppet på ett akliesparkonio för hans räkning. Lönspararenkan också öppna ell akliesparkonio hos valfri bank och själv ombesörjainsättningarna. Detla belopp omvandlas eller efter någon tidlill andelar i den speciella aktiesparfonden. Vid spararets utgång har såledeslönspararen för sparbeloppel förvärvat ett antal andelar i denna fond. Detsparade beloppet berättigar sedan till skaltereduktion med 20 96. Fondbolagetskall förse lönspararen med nödvändiga uppgifter för att styrkaskattereduktionen. Beträffande inrättandet av de speciellaaktiesparfonderna föreslår utredningen att bankernas nuvarande fondbolaginrättar dessa fonder. I fondbestämmelserna skall bl. a. ingå villkoret attfonden företrädesvis skall placera sina tillgångar i nyemissioner av svenskaaktier och i svenska konvertibla skuldebrev. Utländska värdepapper Hr såledesinte ingå. Av fondbeslämmelserna skall framgå inlösenvillkorenoch de regler som gäller vid inlösen. Där skall framgå att om inlösen sker inomen femårsperiod, räknad fr. o. m. spararets slut, "bestraffas"spararen även i denna sparform genom att 20 96 av de inlösta andelarnas värdeinkl. eventuell värdestegring, återförs lill staten. Dessutom skall ifondbeslämmelserna föreskrivas att fonden skall vara en s. k.reinvesteringsfond,dvs. avkastningen på andelarna skall återinvesteras. Den övervägande delen av remissinstanserna harställt sig positiva till utredningens förslag och delar utredningensuppfattning atl ett utvidgat lönsparande är ett viktigt medel för att kommalill rätta med bristen på sparande i landet. Många remissinstanser betonarbristen på riskvilligt kapital i näringslivet och menar att utredningensförslag på ett lämpligt sätt skulle medverka till att reducera denna brist.Framförallt kreditinstituten uttrycker tilltro till förslagets möjligheter attöka hushållssparandet. Man betonar att även småspararna genom förslaget Hrmöjligheter atl spara till en positiv realränta. Det framhålls också all ellgenomförande av förslaget torde medföra all de alltmer omfattande improduktivaplaceringarna i ädelstenar, medaljer etc. skulle ersättas av ett sparande i denya lönsparformerna. En fråga som ställs i flera remissyttranden ärhuruvida de av utredningen föreslagna lönsparformerna verkligen kommer alt ledatill ett ökal nellospa-rande. Det befaras sålunda att en betydande del avsparandet i de nya sparformerna kan komma alt bestå av överföringar från andrasparformer, så alt verkligt nysparande sker endast i begränsad omfattning. Medöverföringar avses därvid såväl direkta överföringar från redan tidigaresparade medel på exempelvis bank som omfördelning från sparande som skulle haskett i andra former. Farhågor av detla slag har framförts av bl. a.fullmäktige i riksgälds-kontoret. Bankinspektionen har påtalat risken för altinförandet av de nya lönspar-aktiefonderna skulle kunna medföra att redanexisterande aktiefonder försvagas. Några remissinstanser -1, ex.lönsparkommiltén och Kooperativa Prop.1977/78:165 23 förbundet(KF) - ifrågasätter över huvud taget akliesparandels betydelse för hushållenssparande. Andra remissinstanser, framför alll bankerna, utgåremellertid från att resultatet blir ett ökat netlosparande. De menar bl. a. attrisken för överföringar av befintligt sparkapital begränsas av att en långfristigbindning av sparmedlen krävs för atl erhålla sparformens fördelar. Härtillbidrar också den av utredningen föreslagna konstruktionen att sparandet måstevara regelbundet och atl sparbeloppel har maximerats till . En fråga som har nära samband med eventuellaöverföringseffekter avser storleken av förmånerna enligl lönspamtredningensförslag. Å ena sidan kan alltför stora förmåner befordra en övernyttning avsparmedel till det nya systemet. Å andra sidan krävs dessa förmåner för att,såsom avsikten med förslaget är, stimulera och möjliggöra ett ökal sparande förde samhällsgrupper som inte har möjlighet att spara utaninfiationsföriuster. Några remissinstanser, bl. a. iSverige (LO), anser de av utredningen föreslagna förmånerna vara alltför sloraoch att skattelättnaderna ur statsfinansiell synpunkt blir för kostsamma. Stimulanserav hushållens sparande genom skattelättnader har, vilket jag har redogjortför, tidigare tillämpats i vårt land. Dessa lättnader har Varitbegränsade och t. ex. avsett skattefrihet för särskild sparpremie. Någraremissinstanser har ifrågasatt lämpligheten av direkta skattelättnader i detlasammanhang. Remissinstanser som företräder del allmännas intressen vidbeskattning och uppbörd har ställt sig avvisande eller tveksamma till tanken påsparstimulanser via skattesystemet. Som ett alternativ har bl. a. LO ochTjänstemännens centralorganisation (TCO) föreslagit s. k. indexsparande, dvs.en sparform där spararen tillförsäkras en positiv realränta genom alt statenmed skattemedel finansierar skillnaden mellan bankräntan och inflationstakten.Några remissinstanser, t. ex. , och , har framhållit atl i stället för denföreslagna skattereduktionen en skattefri premie, utbetalad av stalsfinansiellamedel, kan användas som sparstimulans. Fleraremissinstanser har utföriigt behandlat frågan om kanaliseringen av sparmedleni del föreslagna lönsparandet. Speciellt gäller detta användningen av desparmedel som går till aktiefonderna. Enligt utredningens förslag skallfonderna i första hand placera sparmedlen i nyemitterade värdepapper. Iåtskilliga remissyttranden har påtalats risken för att en alltför snävinriktning på del begränsade utbudet av nyemissioner bl. a. kan H kursdrivandeeffekter. En annan fråga av mera grundläggande karaktär harrests i LO:s remissyttrande. Där hävdas att i ett rimligt tidsperspektivberörde samhällsekonomiska balansproblemen inle på alt sparandet och därmedförknippad kapitalbildning är otillräcklig utan på att marknadsefterfrågan ochnäringslivets spontana investeringar inle räcker lill, eller med andra ord attmark- Prop.1977/78:165 24 nadsefterfråganoch vinstutvecklingen är så svag alt företagen hell enkelt inle vill investera. Denna fråga harjag redan tidigare behandlat och jagfår hänvisa till vad jag därvid har anfört. Jag skall i det följande uppehållamig vid vissa andra spörsmål upptagna i remissyttrandena. Såsom det viktigasteav dessa betraktar jag frågan humvida del föreslagna lönsparandet leder tillett verkligt netlosparande och inte endasl till omflyttning mellan olikasparformer. Jag vill därvid inledningsvis framhålla atl enstimulans av hushållens nysparande kan betraktas som framgångsrik, även om deninte leder till att hushållens sparkvot, dvs. den andel av inkomsterna somsparas, ökar. En stimulanseffekt som är likvärdig med ökning av sparkvoten kanuppnås, om de föreslagna åtgärdema leder lill all en nedgång i sparkvotenundviks. Utredningen har påpekat atl åtgärder som avser altstödja enbart nettosparande måste bygga på ett system som fömtsätter en totalredovisning av de enskilda hushållens finansiella tillgångar och skulder.Endasl under förulsätming av atl en sådan redovisning kan åstadkommas kan fullgaranti vinnas för all de sparslimulerande åtgärderna endast kommer dem tilldel som har presterat ell verkligt nysparande, dvs. en ökning av sina finansiellanettotillgångar. En sådan redovisning kräver emellertid en genomgripandeförändring av skattesystemet. Förändringar av skattesystemet efter de härantydda vägarna förutsätter en ny säkeriigen tidskrävande skatteulredning. Om sparslimulerande åtgärder skall vidtas under denärmaste åren måste de alltså ta sikte på att stödja sparande på vissa kontoneller i vissa former. Därmed kan inle vinnas fullständiga garantier för atthela sparslimulansen kommer endasl nysparande till del.