prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — är avsedd att underlätta den offentliga tUlsynen.Den utfärdas av och innehåUer uppgifter om fartyget och deålgärder och iakttaganden som gjorts vid de tiUsynsförrättningar som fartygetgenomgått (20 §). innehåller bestämmelser om förbud mot nyttjande av fartyg ellerarbetsinrättning eller arbetsredskap. behandlas åligganden för redare, befälhavare m. fl. lill tryggande avsäkerheten. Kapitlet inleds med en allmän föreskrift med hänvisning tillsjölagen angående befälhavarens ansvar för fartygets skick med avseende på bl.a. anordningar till förebyggande av ohälsa (1 §). Vidare finns en föreskrift omatt det åligger redaren att tillse att fartyget genomgår föreskriven tUlsyn (2§). Idet följande (3 §) ges ramen för de arbelarskyddsförpliktelser som åvUararbetsgivare och ombordansläUda. Redare och befälhavare eUer den som eljestleder arbete ombord skall iaktta allt som med hänsyn till arbetets natur och deförhållanden under vUka arbetet bedrivs samt ombordanställdas ålder, yrkesvanaoch övriga förutsättningar för att förebygga att ombordanställd ådrar sigohälsa till följd av arbetet eller drabbas av olycksfall däri eller för atteljest trygga sjösäkerheten. Den ombordanstäUde är i sia tur skyldig attanvända de skyddsanordningar som finns och att noga följa i lagen eUer med stödav lagen meddelade föreskrifter och i övrigt iaktta tillbörlig försiktighet ochmedverka till att ohälsa förebyggs. Vidare föreskrivs en skyldighet att tillseatt minderårigs användande i fartygsarbete inte medför fara eller men för denminderårige. Regeringen eller myndighet som regeringen utser meddelar närmareföreskrift om minderårigs arbete. 1977/78: 55 115 Genomhänvisning till arbelarskyddslagen har de skyldigheter som enligt 7 kap.sistnämnda lag åvilar tillverkare eUer försäljare av maskin, redskap ellerannan teknisk anordning gjorts tUlämpliga också vad gäller säkerheten påfartyg. Bestämmelsema irmebär att tillverkare och försäljare av sådanaanordningar skall tiUse att dessa då de avlämnas för att tas i bruk är förseddamed erforderliga skyddsanordningar och även i övrigt erbjuder betryggandesäkerhet mot ohälsa och olycksfall. Tillverkare och försäljare skaU vidaretUlhandahåUa föreskrifter för anordningens användning. Utför någon somsjälvständig företagare installation av sådan anordning skall han tillse attföreskrivna skyddsanordningar uppsatts och att för installationen i övrigtgällande föreskrifter iakttas. Längrefram i kapitlet (5 §) åläggs befälhavaren dessutom att ha uppsikt överkosthållet samt hälsovårds- och bostadsförhåUandena ombord. Redare ochbefälhavare samt övrigt befäl är skyldiga att lämna eller låta lämna tillsynsmyndighet nödigt bistånd vid tUlsynsförrättning och lämna varjeupplysning som begärs vid förrättoingen (6§). Befälhavareskall innan resa anträds skaffa sig den kännedom om fartyget som erfordras frånsäkerhetssynpunkt. Detsamma gäller maskinchefen i fråga om maskineriet medtillhörande anläggningar och inrättningar samt brandsläckningsanordningarna (7§). Innanresa anträds skall fartyget göras sjöklart. Därvid åligger det befälhavaren ochmaskinchefen att tillse vissa särskilt angivna förhållanden som berörfartygets säkerhet (8 §). Blandbefälhavarens plikter märks även den att tillse att tillsynsbok och certifikatfums ombord och att de håUs tiUgängUga vid tUlsynsförrättning samt förs isäkerhet om fartyget måsle överges. Den vars rält är beroende därav får ejvägras ta del av innehållet i tillsynsboken (9 §). Svårare olycksfall iskeppstjänsten, eller annan olycka eller tillbud av sådan beskaffenhet att detkan antas vara av väsentlig betydelse att det kommer till tUlsynsmyndighetenskännedom, skall genast rapporteras till eller om fartyget ärutomlands tiU närmaste svenske konsul. Detsamma gäller om skada uppstått eller åtgärdvidtagits som är av belydelse för fartygets sjövärdighet.Rapporteringsskyldigheten åligger befälhavaren och gäller utöver i sjölagen ochyrkesskadelagstiftningen föreskriven rapportskyldighet (10 §). Slutligenföreskrivs att av bestämmelserna i kapitlet är endast den om befälhavarensallmänna skyldigheter tillämplig på udändska fartyg. 10 kap. innehålleransvarsbestämmelser. Påföljd drabbar redare som försummar tUlse att fartygetundergår föreskriven tiUsyn enligt 7 kap. och befälhavare om fartyget användsutan föreskrivna certifikat eller i strid mot villkor i certifikat. Vidarestraffas befälhavare och i vissa fall redare som inte iakttar föreskrifterna omminimibesättning och befälhavare som bryter mot förbud mot fartygs resa eUeranvändningen av 1977/78: 55 116 Vissa straffrihetsgrunder har uttryckligen angivits ilagtexten. Även den som olovligen och utan giltigt skäl tar bortskyddsanordning eller sätter den ur bruk straffas liksom den som i olikasituationer lämnar tiUsynsmyndighet oriktiga uppgifter eller bryter mot dentystnadspUkt för vUken redogjorts i anslutning tUl första kapitlet. Slutligenstadgas straff för försummelse mot flera av de skyldigheter som ålagts redaren,befälhavaren m. fl. innehåller regler om besvär m. m. Bestämmelserna innebär att beslut somfattas inom sjöfartsinspektionsdistrikt kan överklagas hos sjöfartsverketscentralförvaltning. Beslut som fattas mom centralförvalt-nmgen kan överklagastill regeringen. Förbud enligt 8 kap. handläggs dock på annat sätt. Beslutenligt 8 kap. som meddelas inom sjöfartsinspektionsdistrikt eller av annanmyndighet utanför som får meddela sådana beslut skallunderställas chefen for sjöfartsinspektionen (sjösäkerhetsdirektören) förprövning. Det underställningspliktiga beslutet kan inte överklagas.Sjösäkerhetsdirektörens beslut i underställningsärendet kan överklagas hoskammarrätt. Hoskammarrätten överldagas även beslut enligt 8 kap. som meddelas direkt av sjösäkerhetsdurektören. KapitletinnehåUer dessutom en särskild bestämmelse om syn på fartyg och fördelningenav utredningskostnad mellan part och statsverket vid sådan syn på fartyg. 1.2.1.2Sjömanslagen (1973:282) Lageninnehåller centrala bestämmelser av arbetsrätlslig natur. Den behandlar frågorom de ombordanstäUdas anstäUningsavtal, fria hemresor, förmåner vid sjukdom,arbetskonflikter m. m. I vidare mening kan sägas att även sjömanslagenbehandlar de ombordanställdas arbetsmUjö. Vissa bestämmelser berör även i merspeciell mening arbetsmiljön. Dessa regler sammanfattas i det följande. Sjömanhar rätt att bli fri från ansläUningen om fartyget är behäftat medvissa väsendiga brister rörande sjövärdigheten eller lastningen ellerbarlastningen. Samma sak gäller om det medför för många passagerare eUer ombemanningen inte är betryggande, allt under föratsättning att de ombordvarandekan antas bli utsatta för allvarlig fara under resa och felet eller bristeninte undanröjs. Detsamma gäller om fartyget i väsentligt avseende brister ifråga om skyddet mot ohälsa och olycksfall. Bestämmelsentäcker alla aspekter på skyddet mot ohälsa och olycksfaU t.ex.bostadsförhåUandena (11 §). Befälhavarenfår vidare skUja från hans befattning på fartyget om sjömannen harsjukdom som medför fara för de ombordvarande, eller om han på grund av sjukdomeller skada ej kan fullgöra silt arbete på fartyget under längre tid.Havandeskap jämställs med sjukdom i 1977/78: 55 117 ifrågavarandehänseende (17 §). är skyldig att underkasta sig läkarundersökning närbefälhavaren begär det (36 §). Befälhavaren får också skUja från hansbefattning på fartyget bl. a. om sjömannen är oduglig för befattningen ellergör sig skyldig tUl svårare tjänsteförseelse (18 §). Det bör nämnas attsjömannens tjänsteavtal ej upphör genom att han skUjs från befattningen påfartyget (19 §). Kandet antas att är sjuk eller skadad skaU befälhavaren såvitt möjligtlåta honom undersökas av läkare om sådan undersökning ej framstår såsomuppenbart opåkallad. Undersökningen skall bekostas av arbetsgivaren (36 §).Befälhavaren och i vissa fall arbetsgivaren skall sörja för att sjuk eller skadadsjöman som har befattning på fartyg erhåller betryggande vård ombord eller iland. Vården omfattar också underhåll, läkarbehandling och läkemedel. Kandet antas att har sjukdom som medför fara för de ombordvarande skallbefälhavaren låta föra honom i land om betryggande ålgärder ej kan vidtasombord (37 §). Manligarbetstagare får ej användas i fartygsarbete före det kalenderår under vilkethan fyller eller innan han fuUgjort sin skolplikt. Kvinnlig arbetstagarefår ej användas i fartygsarbete om hon är . Den som är under 18 årfår vara eldare endast om medger det (45 §). Det bör observerasatt bestämmelser om unga personer även finns i 9 kap. lagen om säkerheten påfartyg. Fartygsarbeteskall ordnas med hänsyn tUl vars och ens befattning ombord och såvitt möjligtäven tUl arbetstagarnas fortsatta utbUdning (46§), skall efterkommaförmans order angående tjänsten och noga följa givna föreskrifter. ochäven vissa andra ombordvarande är skyldiga att ulföra sådant arbete sombefälhavaren finner nödvändigt att ålägga honom av hänsyn till säkerhetenombord (47 §). Under fartygs uppehåll i hamn eller på annan säker ankarplats ärsjöman skyldig atl stanna ombord endast om det behövs medhänsyn till fartygets, de ombordvarandes eller lastens säkerhet eUer tUlfartygets förestående avresa eller förhalning (49 §). Sjömanfår ej ta med något ombord som kan utsätta fartyget, ombordvarande eller lastför äventyr eller som kan vålla oordning ombord (51 §). 1.2.1.3Sjöarbetstidslagen (1970:105) SjöarbetstidslageninnehåUer i huvudsak dispositiva bestämmelser om arbetstidens längd ochförläggning. Från arbetsmUjösynpunkt är 12 §, som är indisposhiv, av intresse.Denna innebär att får åläggas högst 16 timmars skeppstjänsl under 24timmar i följd. imder skall mellan klockan20 och beredas tillfälle att vila av . Annan skall beredas tUlfälle att vUa 1977/78: 55 118 undersammanhängande tid av tiUräcklig längd. Den som ålägger anstäUd arbetstid iskeppstjänst skall ta skälig hänsyn tUl arbetstid i annat arbete som den anstäUdeutför för samme arbetsgivare. Skeppstjänst, som avser att avvärja fara förfartyg, liv eller gods, att länma hjälp åt nödställda i vissa fall och attdeltaga i föreskrivna säkerhetsövningar, är undantagen från den nämndabegränsningen. I 11 § föreskrivs att regelbundet övertidsarbete bör undvikas. 1.2.1.4 Livsmedelslagen(1971:511) Lagengäller även på fartyg men anses endast med tvekan tUlämpbar på fartyg utomSveriges territorialvatten. Den bedöms inte vara tilllämplig på utländskafartyg inom territorialvatten. Av praktiska skäl torde lagen kunnatillämpas på fartyg fiUlt ut endast vad avser beskaffenheten avlivsmedelslokaler, hantering av livsmedel och personalhygien. Det kan härupplysas att fartygsmiljöutredningen återkommer i ett senare skede till deproblem som är förknippade med tillämpningen av livsmedelslagen på fartyg. Medde angivna begränsningarna har lagen följande innebörd. Vidhantering av livsmedel skall sådana försiktighetsmått iakttas och i övrigtförfaras så att fara ej uppkommer för att detta förorenas eller blir otjänligt tUlmänniskoföda (8 §). I livsmedelshantering får inte vara sysselsatt person somhar eller kan antas ha sjiUidom eller smitta, sår eller annan skada som kangöra livsmedel som han hanterar otjänligt till människoföda. I tillämpningsbestämmelsermeddelas närmare föreskrifter om hälsokontroll och om personalhygienen iövrigt (21 §). Föreskrifter om livsmedelslokals beskaffenhet från hygienisksynpunkt meddelas i form av tillämpningsbestämmelser. Tillsynsmyndigheter ärstatens livsmedelsverk, länsstyrelserna och lokala hälsovårdsmyndigheter. 1.2.1.5.1Tillämpningskungörelsen (1965:908) tUl lagen (nr 719)om säkerheten på fartyg. Lagenora säkerheten på fartyg, särskilt lagens tekniska bestämmelser, fordrar försin tillämpning ytterligare föreskrifter. Sådana har meddelats genomovannämnda kungörelse. Kungörelsen följer i sm kapilelindelning lagen omsäkerheten på fartyg. Vissa bestämmelser i kungörelsen behandlas närmare iefterföljande avsnitt. I 1 kap. 5 § föreskrivs att tUlsynen av skyddet motohälsa och olycksfall utövas även av tjänsteman vid yrkesinspektionen samt attde närmare föreskriftema för samverkan meddelas av i samråd medarbetarskyddsstyrelsen. 3 kap. innehåller grundläggande bestämmelser omarbetsledningens ansvar samt ett stort antal tekniska bestämmelser. 9 kap.innehåller bestämmelser om arbetsgivamas, skyddsombudens och arbetstagarnasroller i skyddsarbetet. a. bestämmelser i 11 kap. utfärdar sjö- 1977/78: 55 119 fartsverketde ytterligare föreskrifter som erfordras för tUlämpning av kungörelsen. De vikligastesäkerhetsförfattnmgarna las upp i bU. 1 till detta betänkande. 1.2.1.5.2Bestämmelser om läkarkontroll av sjömän m. m. Utredningenavser att senare under arbetets gång behandla de ombordanställdashälsovårdsfrågor. Följande redogörelse för bestämmelserna härom görs därförkortfattad. Enligtnärmare bestämmelser i mönstringsförordningen (1961: 87) skaU oftentligkontroll ske beträffande personliga förhåUanden då han påbörjar elleravslutar sin anställning. Bestämmelserna syftar till att säkra att sjömannenkommer i åtnjutande av de sociala förmåner lagstiftningen viU tillförsäkrahonom. I 4348 §§ mönstringsförordningen finns vissa bestämmelser omläkarundersökning av . bör minst en gång genomgågrundlig läkarundersökning av sjömansläkare dvs. av förordnadläkare som besitter särskild kännedom om sjöfartens förhållanden. Över undersökningskall utfärdas intyg enligt särskilt formulär. Enligt 15 § skall medintyg från sjömansläkare styrka att hinder för påmönstring inte föreligger pågrund av hans hälsotillstånd. Läkarintyg som företes vid påmönstring på fartygmed en bmltodräktighet av 200 registerton eller mera skall vara utfärdat eflersådan grundlig undersökning som avses i 43 §. Läkarhandlingens gUtighet ärbegränsad i tiden. Påmönstrings-reglerna gäller inte obligatoriskt alla fartyg.Lastfartyg i inrikes fart är undantagna från mönstringsplikten. För alla fartyggäller emellertid enligt 6 kap. 1 § tiUämpningskungörelsen till lagen omsäkerheten på fartyg särskUda medicinska syn- och hörselkrav för den somanvänds som eller utkiksman. Enligt1 § mönslringsförordningen skall svensk , som är anställd på svenskthandelsfartyg med en nettodräktighel av 20 registerton eller mera, varainskriven i sjömansregistret hos . Inskrivningförutsätter godkänd medicinsk lämplighetsprövning av sjömannen. Ulöverden medicinska lämplighetsprövningen finns ett annat selektivt instrument imönstringsförordningen genom reglerna om påmönstringsförbud. som pågrund av grov misskötsamhet under anställning på fartyg visat sig olämplig attutöva sjömansyrket kan i administrativ ordning, eller tillsvidare, avslängas från yrket eller tUldelas varning. Mönslringsbeslämmelsernahar varit under övervägande av utredningen om mönstring av sjömän som framlagtbetänkandet Mönstring av sjömän (Ds K 1974:11), i vUket föreslås delvis ändradebestämmelser om sjömäns hälsovård. 1977/78: 55 no 1.2.1.5.3Livsmedelskungörelsen (1971:807) Livsmedelskungörelsenimiehåller tUlämpningsföreskrifter tiU livsmedelslagen och bör därför itillämpliga delar, närmast rörande livsmedelshanteringen, personalhygienen,beskaffenheten av livsmedelslokaler och tillsynen, vara tiUämplig pä fartyg.Det kan emellertid inte anses klarlagt i vilken omfattning föreskrifternagäller på fartyg. Reglernaom personalhygien förutsätter viss läkarkontroll av personal som sysselsättsmed beredning och hantering av livsmedel. Då dessa regler inte kommit tilluttryck inom den särskilda sjölagsliftningen ulan endast behandlats inom livsraedelslagsfiftningenhar lagtekniska komplikationer tyvärr tills vidare hindrat deras genomförandepä fartygen. 1.3Översikt över fartygsmiljöfrågornas internationella behandling Pådet internationella planet handläggs farlygsmiljöfrågor i första hand inom deninternationella arbetsorganisationen, , och den rådgivande internationellasjöfartsorganisationen, IMCO. arbete är direkt inriktat på fartygsmiljöni egentlig mening, t. ex. bosläder på fartyg, maskinskydd och annan säkerhet iarbetet, medicinska frågor och frågor av social natur. IMCO:s arbete ärinriktat på fartygets byggnad och utförande, t. ex. med avseende påbrandsäkerhet, maskineri osv. Då det gäller utförande av fartyg somtransporterar farliga laster samt utrustningen och arbetsmetoderna på sådanafartyg har IMCO även berört skyddet mot ohälsa och olycksfall. På senare tidhar flera normer utarbetats i samarbete mellan de två organisationerna. Konventionerinom ILO-området innehåller internationella regler om fartygs utrustning m. m.och dessutom i allmänhet regler som förpliktar de anslutna länderna attutfärda föreskrifter, upprätthålla en tUlsynsorganisation och utreda inträffadeolyckor m. m. Regler av sådan allmän karaktär är täckta av lagsliftningom säkerheten på fartyg, instruktionen för samt vissabestämmelser i sjölagens ansvarskapitel. De materieUa reglerna täcks avdetaljföreskrifter i anslutning tiU säkerhetslagstUtning och i vissa falläven av andra regler. 1.3.2.1Konventionen (1970:134) och rekommendationen (1970:142) om förebyggande avyrkesskador Dessaöverenskommelser behandlar allmänna metoder inom del förebyggande skyddet motohälsa och olycksfall i arbetet, bl. a. anges målsättningar för innehållet ibestämmelser som skall utfärdas av respektive 1977/78: 55 121 landoch anvisningar om myndigheternas åtgärder. Det åligger att isin verksamhet iaktta innehållet i överenskommelserna. 1.3.2.2 Konventionen(1932:32) om skydd mot olycksfaU för arbetare sysselsatta med lastning och lossning av fartyg Konventionenberör såväl arbetarskyddsstyrelsens som ansvarsområden. Dentäcks närmast av tiUämpningskungörelsen (1965: 908) lUl lagen om säkerheten påfartyg, anvisningar (1971: A14) om skydd mot ohälsa ocholycksfall på fartyg, kungörelse (1973: A9) omlyftinrättningar på fartyg samt kungörelse (1974: A9) omskyddsåtgärder och skyddsanordningar på fartyg. Konventionen har ettålderdomligt innehåll och de svenska delaljföreskrifterna har en vidaresyftning än att täcka konventionen. 1.3.2.3 Konventionen(1929:27) om viktmärkning av tyngre gods som inlastas på fartyg Konventionentäcks av viktmärkningslagen (1932:55, ändrad 1972: 250 och 1973: 839). 1.3.2.4 Konventionen(1963:119) om maskinskydd Konventionens regler återspeglas av tillämpningskungörelsen till lagen omsäkerheten på fariyg, kungörelse (1973: A9) om lyft-inrättningarpå fartyg samt kungörelse (1974: A9) om skyddsåtgärder ochskyddsanordningar på fartyg. X.3.2.5Konventionen (1949:92) om besättnings bostäder ombord, konventionen (1970:133)med tilläggsbestämmelser till den förra, rekommendationen (1970:140) omluftkonditionering i besättningens bostäder och vissa andra utrymmen på fartygsamt rekommendationen (1970:41) om kontroU av skadligt buller i besättningensbostäder Denförstnämnda konventionen täcks av tiUämpningskungörelsen till lagen omsäkerheten på fariyg och sjöfartsverkels kungörelse (1970: A4) om bostäder ochekonomilokaler m. m. på fartyg. Även tilläggsbestämmelserna täcks av dennakungörelse med något mindre betydelsefullt undantag. Rekommendationen omluftkonditionering uppfylls i allt väsentligt av de senaste delaljbeslämmelserna,men en mindre justering erfordras i förutnämnda bostadsbestämmelser.Sjöfartsverket har även utgelt Bestämmelser och rekommendationer (1973: A27) omskydd mot buller på fartyg, vilka täcker de tekniska reglerna irekommendationen. 1.3.2.6Konventionen (1946:73) om läkarundersökning av Konventionentäcks av bestämmelser om läkarundersökning i mönslringsförordningen (1961:87), dock med en mindre belydelsefull avvi- 1977/78: 55 122 kelse,samt av vissa andra författningar om läkamndersökning av sjömän. Bestämmelsemaär under omarbetaing. Utövervad ovan angetts har flera andra ILO-normer utfärdats, aUa dock ej antagna avSverige. Innehållet i dessa är av sådan allmän natur att de saknar intresse förutredningens arbete. Somförut sagts behandlar IMCO frågor som i huvudsak berör fartygets konstruktionoch ulmstning från sjösäkerhetssynpunkt. Mera påtagligt berörs arbetsmiljön avföljande IMCO-normer. 1.3.3.1 Kodenför transport av flytande kemikalier i bulk Kodenbehandlar i rekommendationens form byggnad och utrustning hoskemikalietankfartyg. I koden har beaktats yrkeshygieniska frågor och andra förhållandensom direkt berör säkerheten i arbetet. Koden gäller som svenska bestämmelserenligt förordnande i kungörelse (1972: All) om transport tUlsjöss av flytande kemikalier i bulk. 1.3.3.2 Kodenför transport till sjöss av farligt gods Kodenhar liksom den föregående ställning av internationell rekommendation. Den innehåUeranvisningar om märkning, förpackning, stuvning och andra åtgärder med avseendepå farligt gods som transporteras i förpackningar. Koden gäller som svenskabestämmelser enligt kungörelse (1970: AIO) om transport tiUsjöss av farligt gods. 1.3.3.31966 års internationella lastiinjekonvention I1966 års internationella lastiinjekonvention finns vissa bestämmelser av direktskyddskaraktär t. ex. i fråga om brädgångar, skydd för öppningar, tillträde tUlbostäder och då däckslast förs etc. Liknande bestämmelser finns i en internationeUrekommendation om trädäckslast. Fribordskonventionen gäller för svenska fartyg. 1.4Översikt över nordisk fartygsmiljölagstiftning Dennorska lagstiftningen överensstämmer i stort med den svenska i fråga om såvälstruktur som innehåll. Den norska offenlliga tillsynen av skyddet mot yrkesfarapå fartyg har setts över av en statlig utredning som framlagt förslagtill ålgärder i betänkandet (NOU 1973: 13) Offentlig arbeidstUsyn for skip. 1911flS: 55 123 Gmndläggandebestämmelser om fartygssäkerheten finns sjödyktighetslov. Liksombeträffande den svenska lagen om säkerheten på fartyg har i anslutning till sjödyktighetslovenutfärdats ett slort antal tUlämpningsbestämmelser. Den norska motsvarighetentill vår arbetarskyddslag, arbeidervernlov, gäller ej i fråga omsjöfart eller fiske. Den gäller dock på fartyg i fråga om personer som utförarbete på fartyg utan att tillhöra fartygets besättning. Sjödyktighetsloven medanslutande bestämmelser täcker arbetsmiljöfrågor som berör skrov, maskineri, mredning,utmstoing och lastoing m.m. samt tillsynen. Bestämmelserna gäller enligthuvudregeln för fartyg vars bmltodräktighet överstiger 50 bmttoton. Fartyg varsbruttodräktighet uppgår till 25 registerton men ej överstiger 50 registertonskall uppfylla reglerna men är inte underkastade fortlöpande tillsyn. Beslämmelsernaär huvudsakligen tekniska, dvs. a. skrovels konstruktion ochbyggnad, rigg, maskineri, inredning, brandsläckningsanläggningar, utrustning,livbåtar och annan s. k. bärgningsutrustning. I viss omfattning förekommerbestämmelser som inte är av teknisk natur, t. ex. om läkemedel och kosthåll.Där finns också bestämmelser om lastning, transport av farligt gods,navigering, arbetstid, bemanning, befälhavarens ansvar och den offentliga tillsynen. Ävende egentliga beslämmelserna om skyddet mot yrkesfara finns i sj0dyktighetsloven.Allmänt föreskrivs att fartyg skall vara försett med sådanasäkerhetsarrangemang som erfordras med hänsyn till fartygets storlek, konslmktionoch andra förhållanden. I anslutning till denna allmänna föreskrift harutfärdats tillämpningsföreskrifter som bl. a. omfattar fartygets inreanordningar (såsom tilllrädesvägar, tillslulningsan-ordningar, skydd vid maskinellaanordningar, personlig skyddsutmst-ning o. s. v.), bostäder, lastnings- ochlossningsinrättningar, gasolanlägg-ningar, brandskydd, transport av kemikalier m.m. Förhållandensom rör tjänsteavtalet mellan arbetsgivaren och de ombordanställda regleras i1963 års sjomannslov. Den är föremål för revision. I anslutning till sjomannslovenhar utfärdats bestämmelser av vilka flera har till syfte att befrämja enlämplig rekrytering till sjömansyrket. Bland dessa bestämmelser märks de omobligatorisk introduktionskurs för pojkar som skaU gå tUl sjöss första gången. De skall gå en kurs vid vilken ges bl.a. viss yrkesutbildning. Vidare finns särskUda bestämmelser om skyddsåtgärder ifråga om yngre personer.