prop · G1031 · 1977-12-31 00:00:00 — När det gäller europeiskpalenlansökan sträcker sig skyddsomfånget inte uiöver vad som täcks såväl avpatentkraven sådana de har publicerats som av det slutligen meddelade patentet.I fråga om svensk nationell patentansökan bestäms däremot skyddsomfånget iprincip helt av del meddelade patentet. En utvidgning av patentkraven som görsefler det att ansökningen blir allmänt tillgänglig men innan den har godkäntsför utläggning kan således medföra alt palentskyddet utvidgas retroaktivt iförhållande till vad som framgick av patentkraven i deras lydelse näransökningen blev allmänt tillgänglig. Enligt kommittén lalar hänsynen lilltiedje mans rättssäkerhet mol alt låta omläggningar och utvidgningar avpatentkraven retroaktivt påverka skyddel. Konventionens reglering på dennapunkt är enligt kommittén mera tillfredsställande än gällande svensk rätt. Pågrund härav föreslår kommittén att den svenska lagstiftningen på denna punktbringas i överensslämmelse med konventionen så att skyddet under ansökningstideninte får omfatta något som inteframgår såväl av patentkraven i deras lydelse då ansökningen blev allmänttillgänglig som av patentkraven enligt patentet. Kommitténs förslag attändra regleringen av skyddet före patentmeddelandel har underremissbehandlingen berörts endast av ochSveriges advokalsamfund. Båda dessa remissinsianser förestår viss ändring ikommitténs förstag. Patentombudsföreningenanför att innebörden av 60 S patenttagen efter den av kommittén föreslagnaändringen synes bli alt om patenlkravens omfång har utvidgats eflerlillgängtiggörandet enligl 22 §, men före godkännande för utläggning, detretroaktiva patentskyddet omfattar endast vad som täcks av de krav somföreligger vid lillgängtiggörandet enligt 22 §, och detta även under tidenmellan utläggningen och patentmeddelandel. Denna tid kan enligt föreningenunder vissa omständigheter bli mycket lång. Om någon som eflerlillgängliggörandet har börjat utöva uppfinning som inle täcks av de krav somföreligger vid lillgängliggörandet men däremot av de krav som har utlagts ochsom sedermera föreligger i det medde- 1977/78:1 Dd A 275 lade patentet, skulle denne enligt föreningenutan påföljd kunna fortsätta utövningen ända fram till patentmeddelandet, trotsatt del genom ansökans utläggning måsle framstå som i hög grad sannolikl alluppfinningen kommer att läckas av det slutligt meddelade patentet. Föreningenfinner delta vaia oskäligt mot patenthavaren och anser däiför att den förestagnaregeln inte bör gälla längre än lill ansökans utläggning. Föreningen påpekar idetta sammanhang, att kommittén inle föreslår någon saklig ändring i 60 Sförsia slycket andra punkien i dess nu gällande lydelse. Liksom förut skallersättning för skada på grund av intrång före utläggningen sålunda bestämmasendast enligt 58 S andra stycket, medan ersättning för skada på grund avintrång efter utläggningen kan beslämmas även enligt 58 S första slycket. Deskäl som har föranlett införande av fullt civUrättsligt patentskydd redan frånansökans utläggning (NU 1963:6 s. 346) anser föreningen ha giltighet även ifråga om patentskyddets omfattning efter utläggningen. Föreningen anför vidarealt. då fråga är om möjlighet att få ersättning för intrång, kommittén harjämställt utläggning av svensk patentansökan med meddelande av europeisktpatenl. Föreningen anser att jämställande bör ske också när det gällerpatentskyddets omfattning. Adrokatsamfundet anslutersig titt den principiellamotiveringen för kommitténs förstag titt ändring. Samfundet anser dock att, omskyddsomfånget enligl det beviljade patentet inle är vidare än som framgår avuilägg-ningsskriften, starka skäl talar för all patentet skatt medföraretroaktivt skydd från utläggningen. Om tillträder deneuropeiska patenlkonventionen måsle bestämmelser om verkan av europeiskpatentansökan las in i patentlagen. Konventionen ger de fördragsslutandeslalerna viss frihet i fråga om vilket slags skydd som skatt gälla under ansökningstiden.Patenthavaren måste dock i vart fall ha rätt titt en med hänsyn tillomständigheterna skälig ersättning av envar som, efter det att ansökningenpublicerats, har utnyttiat uppfinningen under omständigheter som i motsvarandefall skulle göra honom ansvarig för intrång i nationellt patent. Skyddet fårinte heller vara mindre omfattande än det skydd som enligt lagen i vederbörandestat uppkommer genom en obligatorisk publicering av icke prövad nationell patentansökan. För egen del instämmer jagi kommitténs bedömning alt det skydd som enligl svensk rält gäller föreutläggningen moisvarar det skydd som europeisk patentansökan enligt deneuropeiska palenlkonvenlionen minsl måste medföra efter det alt ansökningenhar publicerats av det europeiska patenlverket. Jag delar också kommitténsuppfattning att skyddet här i landet bör vara delsamma för en nationell svenskpalenlansökan och en ansökan om europeiski patent för . I likhet medkommittén finner jag inte Prop.1977/78:1 Dd A 276 heller några skäl all ändra de nuvarandebestämmelserna om rätt till skadestånd för utnyttjande under ansökningstiden.Patentlagens bestämmelser i detta hänseende bör sålunda ges motsvarandetillämpning i fråga om europeisk patentansökan. När det gäller patentskyddetsomfattning innebär konventionen att skyddsomfånget föreuropeisk patentansökan inte sträcker sig utöver vad som läcks såväl avpatentkraven sådana de har publicerats av det europeiska patentverket som avdet slutligen meddelade patentet. Denna reglering måste iakttas beträffandeeuropeiska patent. Konventionensbestämmelser om patentskyddets omfattning avviker frångällande svensk rält. Sålunda gäller f n. att det meddelade patentet i principbestämmer skyddsomfånget också . Kommittén har ansettkonventionens reglering vara att föredra och har därför föreslagit all såvittgäller ansökningar om svenskt patent skyddet begränsaslill vad som framgår såväl av patentkraven i deras lydelse när ansökningen blevallmänt tillgängtig som av patentkraven enligl patentet. Kommitténs förslag harlämnats utan erinran av alla remissinstanser utom två, nämligen och . Dessa har föreslagit allpatentkraven enligl patentet skall besiämma skyddsomfånget retroaktivt frånutläggningen medan skyddet från det att ansökan blev allmänttillgänglig till utläggningen skall bestämmas på det sätt som kommittén harföreslagit. haranfört tatar hänsynen titt tredje mans rättssäkerhet mot att tåla omläggningaroch utvidgningar av patentkraven retroaktivt påverka skyddet. Jag delaremellertid inte kommitténs uppfattning att skyddsomfånget under heta ansökningstidenskall vara beroende av paienlkravens lydelse när ansökningen blev allmänttillgängtig. Somjag har anfört i det föregående (avsnitl 11.12.5) får såvitt gäller svensk nationellpatentansökan patentkraven inte utvidgas efter det alt ansökningen har godkäntsför utläggning. Det meddelade patentet får sålunda inte innehålla krav som gerett skyddsomfång som går utöver vad som följde av patentkraven i deras lydelsenär ansökningen godkändes för utläggning. Det kan vid sådani förhåUande inteanses obiUigt mot tredje man att patentkraven enligt patentet får retroaktivverkan från kungörandet av utläggningen. Däremot skulle det i många fall kunnaanses obilligt mot patenthavaren om en uppfinning som framgår av en utiagdpatenlansökan frilt kunde utnyttjas fram titt patentmeddelandel, i den månuppfinningen inte framgick även av patentkraven sådana de förelåg redan näransökningen blev allmänt tillgänglig. Jag vitt också framhållaall enligt det förfarande som skatt tillämpas vid det europeiska patenlverket.invändningsförfarandet äger rum efter patentmeddelandel. Efter det atteuropeiskt patent har meddelats, får sökanden inte ändra patentkraven så attskyddsomfångel utvidgas. 1977/78:1 Dd A 277 delandet enligt den europeiska patentkonventionenmotsvaras alltså närmast av godkännandet för utläggning enligt den svenskahandläggningsordningen. och förstagtitt reglering av det provisoriska skyddet innebär sålunda en närmareanpassning till den europeiska patentkonventionen än kommitténs förslag. Äv nu anförda skälanserjag att skyddsomfånget från det att ansökan blivit allmänttittgänglig och fram till kungörandet om utiäggning-en bör bestämmas avpatentkraven i deras lydelse när ansökningen blev allmänt tillgänglig i den månde har motsvarighet i det meddelade patentet. Från tidpunkten för kungörandetav utläggningen bör däremot patentskyddets omfattning bestämmas avpatentkraven enligt del meddelade patentet. 11.15 Överskridande av frister Om en frist som harfastställts i lag eller annan författning har försuttits, finns i vissa fallmöjlighet att få den försuttna tiden återställd. Enligt 11 kap. 11 §regeringsformen kan sålunda högsta domstolen och regeringsrätten beviljaåterställande av försutten tid. Befogenheten tillkommer regeringsrätten ifråga om ärende för vilket regeringen, förvaltningsdomstol ellerförvaltningsmyndighet är högsta instans och i annat fall högsta domstolen.Denna befogenhet omfattar enligt stadgad praxis endast processuella fatalier,närmare bestämt besvärsfrister och därmed jämförbara frister. Rättsmedletåterställande av försutten tid är sålunda inte tillämpligt i fråga om försuttnaansökningsfrister etter frister för erläggande av avgift. Från rättspraxis pådet patenträttsliga området kan nämnas, att regeringsrätten inte har ansett sigkunna bifalla ansökan om återställande av försutten tid för erläggande avårsavgift för patent, för åtempptivande av patentansökan etter för återupptagningav avskriven patentansökan. Högsta domstolensprövning av ansökningar om återställande av försutten tid regleras i 58 kap.11 och 12 §S . Har någon försuttit laga tid för fullföljande avtalan mot dom eller beslut etter för ansökan om återvinning etteråterupptagande och företåg för hans underlåtenhet taga förfall som han intekunde anmäla i rätt tid, får den försuttna tiden återställas på ansökan avhonom. Den som vitt söka återställande av försutten lid skall fråndet att förfallet upphörde och senast från det att tiden gick utgöra skriftlig ansökan därom hos högsta domstolen. Laga förfall föreliggerenligt 32 kap. 8 § när någon genom avbrott i allmännasamfärdseln, sjukdom eller annan omständighet som han inte hade bort förutseetter som rätten eljest finner utgöra giltig ursäkt har hindrats att fullgöravad som ålegat honom. Som laga förfall för part anses också det fall att förombud, som har vidtalats av parten, har Prop.1977/78:1 Dd A 278 förelegat sådant hinder och annal ombud inte harkunnat ställas . Enligt 46 Sförvaltningsprocesslagen (1971:291)skall 32 kap. 8 § äga motsvarande tillämpning i fråga omrättskipning i regeringsrätten och andra förvaltningsdomstolar. När det gällerärenden som handläggs vid förvaltningsmyndighet finns däremot inte någralagbestämmelser angående återställande av försutten tid. Regeringsrätten tordevisserligen även när det gälter sådana ärenden i största möjliga ulslräckningsöka ledning i beslämmelser. Dessa bestämmelser är emellertidavsedda att tillämpas på tvistemål och brottmål, varför regeringsrätten inteanser sig hett bunden av dem. I detta sammanhang bör nämnas att regeringsrätteni flera fall har godtagit försening vid postbefordran som laga förfall iärende om återställande av försutten tid (se t. ex. Regeringsrättens årsbok1960:48, 1961 H3I, 1964 H 39 och1969 H 33). Generella bestämmelsersomger myndighei möjlighet att ta upp en för sent inkommen ansökan eller godta enför sent erlagd avgift finns inte i svensk rätt. För några speciella fall finnsemellertid särskilda författningsbestämmelser. Detta gäller t.ex. om årsavgiftför patent inle har eriagts i rätt tid. Enligt 42 S patentlagen fötfallerårsavgift till betalning av det paleniår den avser. Enpatenthavare som har underlåtit att i rätt tid betala årsavgiften har dockenligl patentlagen en ovillkorlig rätt att med viss förhöjning (enligt 50 stycket palentkungörelsen ) betala avgiften inom en sexmånadersfrislfrån förfallodagen. Denna rätt är föreskriven Pariskonvention.Erläggs inte årsavgift enligt vad nu sagls, är patentet enligt 51 S försiaslycket patentlagen i princip förfallet. Patenthavaren har emellertid enligt 51S andra stycket möjlighel att fä förfallet patent åtempprällal genom attbetala avgiften med föreskriven förhöjning inom en frist på ytterligare sexmånader, om han har haft godtagbar ursäkt för sin underlåtenhet. Ansökan omåterupprättande skatt göras skriflligen senast från den dag dåavgifien senasl skulle ha erlagts. skall den förhöjdaårsavgiften jämte en särskUd återupplagningsavgift erläggas. 1 fräga om frist som harfastställls av domstol eller annan myndighei ankommer del på domslolen ellermyndigheten att förlänga fristen, om vederbörande har laga förfall för sinunderlåtenhet att iaktta denna. Såviii avser de allmänna domstolama finnsbestämmelser härom i 32 kap. 6 och 8 §§ . Enligt 46 §förvaltningsprocesslagen gäller dessa bestämmelser även handläggning iregeringsrätten och andra förvallningsdomslolar. Några motsvarandebestämmelser finns inle i fråga om ärenden som handläggs avförvaltningsmyndighet. De principer som anges i nämnda bestämmelser irättegångsbalken lorde emellertid anses gälla även såvitt avser sådanaärenden. 1 patentlagen gessärskilda bestämmelser om återupptagande av patentansökan som har avskrivitstiil följd av alt sökanden har underlåtit att inom förelagd tid avge yttrandeeller vidta åtgärd för att avhjälpa brist som pa- 1977/78:1 Dd A 279 lentmyndighelen har funnit föreligga i fråga omansökningen (15 § tredje styckei). Sålunda återupptas avskriven ansökan, omsökanden efler utgången av förelagd tid inkommer med yttrande eller vidtar åtgärd för all avhjälpabrislen och eriägger fastställd ålempptagningsavgift. Motsvarande möjlighettitt återupptagande finns om en patentansökan har avskrivits på gmnd av aUsökanden inte har erlagt föreskriven Iryckningsavgifl efterdet att ansökningen har godkänts för utläggning (20 § första stycket). Inte inågot av dessa fall behöver sökanden visa att han har haft godtagbar ursäkt försin underlåtenhet att iaktta fristen. Om en tidsfrist som ärfastställd i samarbetskonventionen eller tillämpningsföreskrifterna till dennaöverskrids på grund av avbrott etter försening i postgången, skatt enligtsamarbetskonventionens artikel 48 frislen dock anses ha iakttagits under deförutsättningar som anges i regel 82 i titl-lämpningsföreskriflerna. I regel 82.1 behandlasdel fall alt en frist har försuttits till följd av oreget-bundenheter ipostgången. Visar någon att han har avsänt rekommenderad försändelse litlnationett patenimyndighet eller inleinalionell organisation senast fem dagarföre utgången av en frist, skall försändelse som kommer adressaten tillhandaefter fristens utgång anses inkommen i rält tid. Om försändelsen inle har säntsmed flygpost faslän delta hade varil möjligt, gäller vad nu sagts endasl omavsändaren haft anledning anta att försändelsen skulle ha antänt lilladressalen från avsändningsdagen. Har försändelsen förkommit,har avsändaren under de angivna förutsättningarna rätt all ersätta denförkomna handtingen med en avskrift av den. Avbrott i postgången pågrund av krig, revolution, upplopp, strejk, naturkatastrof eller annanliknande omständighet behandlas i regel 82.2. Visar någon attposiförbindelserna av sådan anledning har varit avbrutna på den orl där hanvistas eller driver rörelse, skall försändelse som kommer nalionellpatentmyndighel eller internalionelt organisalion tillhanda efter utgången aven frist anses inkommen i rätt tid. Som förutsättning härför gäller dock attdetta avbrott i posiförbindelserna företåg någon av de lio dagarna närmast förefristens utgång samt alt försändelsen avsändes titt myndigheten ellerorganisationen efter det att postgången återupptogs. Bevisning om att de iregel 82.1 etter 82.2 angivnaförulsättningama föreligger skall ges in inom en månad från det alt avsändarenhar upptäckt eller borde ha upptäckt förseningen eller förlusten, dock högst efter fristens ulgång.Har försändelse förkommit, skall avskrift av förkommen handling ges in inomsamma tid. Del är att märka altregel 82 är tillämplig endast på falt av försening etter förlust av post somhar sänts titt nationell patentmyndighet eller intemalio- Prop.1977/78:1 Dd A 280 Regel 82 är däremot inte tillämpligpå oregetbundenheter eller avbrott i postgången mellan en huvudman och hansombud. Den europeiskapatentkonventionen innehåller dels bestämmelser om möjlighet att få enför sent vidtagen åtgärd ansedd som vidtagen inom föreskriven tid, s.k.restitutio in integrum (art. 122), dels bestämmelser om förlängning avfrister i vissa fall (regel 85). I artikel 122 behandlas det fall att ensökande eller patenthavare, trots att hanhar iakttagit all omsorg som har betingats av omständighetema, inle har varit i stånd att iakita en frist iförhållande till det europeiskapatentverket. Som förutsättning för att artikeln skall vara tiUämplig gälleratt underiåtenheten all iakitafristen enligt konventionen har till omedelbar följd att rättighet ellerrätt att föra besvärslalan går förtorad. Som exempel på fatt då rättighet går förtorad nämns i konventionen att en europeiskpatentansökan eller ett yrkande avslås, en europeisk patentansökananses återkallad eller ett europeisktpatent upphävs. Om i sådant fall den försummade åtgärden vidlas från det att hindret upphörde, skall det europeiska patentverket på särskild framställning av sökandenåterinsätta honom i hans rättigheter. Sådan framställning skall göras inom denfrist som gäller för att vidta den försummade åtgärden, dock senast frän utgången av den frist som har försuttits.Beslut att bifalla sådan framställning skall kungöras. Enligt deneuropeiska patentkonventionen ges en med föranvändarrätt jämförbar rätt åtden som i god tro i fördiagsslutande stat har utnyttjat eller vidtagit väsentligaåtgärder för att utnyttja uppfinning som omfattas av publicerad europeiskpatentansökan eller europeiskt patent från det att rättsförlustav det slag som avses har inträtt titt dess kungörelse utfärdats om att åtgärd har godtagitstrots att den har vidtagits efter fristens utgång. Föranvändarrätten innebäratt vederbörande får fortsätta att utnyttjauppfinningen i sin rörelse eller för dess behov utan att betala ersättningdärför. Vissa fristerundantas från tillämpningsområdet för artikel 122. Detta gäller bl. a. denfrist inom vilken en europeisk patenlansökan måsle göras föratt den skall få åtnjuta prioritet från tidigare ansökan om patent eller motsvarande skydd. Enligt uttryckligföreskrift i artikel 122 inskränker vad som sägs i artikeln inte fördragsslutande stats rätt attmedge överskridande av sådana frister somenligt konventionen skall iakttas i förhållande till denna stats myndigheter. Bestämmelserna iregel 85 innebär i huvudsak följande. Om frist utlöper dä deteuropeiska patentverket inle är öppet för ingivande av handlingar eller på dagdå ordinarie postutdelning inte äger rum på den ort där det europeiskapatentverket är beläget, förtängs fristen till närmast då det europeiskapatenlverket är öppet eller ordinarie postutdelning äger rum. Utlöper frist pådag då det är avbrott i postgången i för- Prop.1977/78:1 Dd A 281 dragsslulande stal eller mellan fördragsslutandestal och del europeiska patentverket eller pä dag då oregelbundenheler haruppkommit i sådan postgång till följd av avbrott i denna, förlängs frislen förpart som har hemvist eller säte i ifrågavarande stat eller som har förordnai ombud med säte i den staten till denförsia dagen efler del all avbroltei etter oregelbundenhe-tema har upphört. Ärdenna stal den stat i vilken del europeiska patentverket ligger, gällerfristföilängningen samtliga parter. Den tid under vilken sådant avbrott ellersådana oregelbundenheler föreligger skall tillkännages av del europeiskapalenlverkels president. Såviti gällersamarbelskonvenlionen anför kommittén att , för att kunna tillträda denkonventionen, måsle i fråga om internationella palenlansökningar införabestämmelser som molsvaiar innehållet i regel 82 i tillämpningsföreskrifternatitt konventionen. Vad härefter gäller deneuropeiska palenlkonvenlionen framhåller kommittén att artikel 122 endastavser fall då någon har försuttit frist som skall iakttas i förhållande tittdel europeiska patentverket och att det därför inte är nödvändigl alt vidtillträde lill konventionen införa motsvarande bestämmelser i nationelllagstiftning. Kommittén har emellertid ansett sig ändå böra överväga om detfinns anledning att införa sådana bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Om ett institut somsvarar mot institutet "restitutio in integrum" i artikel 122 i deneuropeiska patenlkonventionen införs i svensk rätt, skulle delta enligtkommittén ge väsentligt större möjligheter alt få en för sent vidtagen ålgärdgodtagen än som finns enligt gällande rätt. Rättsmedlet återställande avförsullen lid är sålunda tillämpligt endast på besvärsfrisler medan enmotsvarighet till inslilutet i artikel 122 skutte vara tillämplig även på andrafrister som fastställs i patentlagen eller med stöd av denna. Kommitténpåpekar också all en motsvarighet lill della institut skulle ge störremöjligheter all få en för sent vidtagen ålgärd godtagen än enligt de bestämmelseri patentlagen som nämnts i det föregående (15 S iredje slycket. 20 S förstaslycket och 51 S andra stycket). Mol att anpassa densvenska lagstiftningen till den europeiska paientkonventionen kan enliglkommittén främst anföras all omfallande möjligheter att fullgöra ett åliggandeefter uigången av förskriven frisl leder titt rättsosäkerhet för Iredje man.Särskill gälter della om frislen kan överskridas med lång lid. Kommitténframhåller alt tredje man får anses ha ett berättigat iniresse av att kunnaförlita sig på att fristens ulgång medför vissa rättsverkningar. Sålunda kanexempelvis tredje man ha intresse av att kunna ulgå från all en avskrivenpalenlansökan inte kan åtempptas efter utgången av den frist som föreskrivs i15 § tredje slyckel patentlagen. Tredje mans iniresse kan emellertid enliglkommittén i huvudsak tillgodoses på 1977/78:1 Dd A 282 samma sätt som i konventionen, nämligen genom"föranvändarrätt" för den som, efter det att rättsförlust haruppkommit för sökanden eller patenthavaren men innan det har kungjorts att enför sent företagen åtgärd skall anses vidtagen inom föreskriven tid, i god tro har börjat alt yrkesmässigtutnyttia uppfinningen i etter vidtagit väsenttiga åtgärder för sådantutnyttjande. Kommittén anser att. ävenom det kan hävdas att det är svårt att på del palenlrältsliga områdei göraslörre avsleg från vad som allmänt gäller i svensk förvaltningsrätt än som ärnödvändigt för att skall kunna tillträda konventionerna, det måstebeaklas alt på grund av palenlväsen-dels slarkt intemationella karaktär det nubehandlade problemet på del palenlrältsliga området har större betydelse än påde flesta andra rättsområden. Om beslutar sig för att delta i ettinternationellt patentsamarbete enligt den europeiska patentkonventionen finnsdet därför enligt kommittén starka skäl all anpassa den svenska lagstiftningentill vad som kommer all gälla i de stora industriländer som också kommer attdelta i della samarbete. Kommittén uttalar att i många av dessa tänder förövrigt redan finns bestämmelser som i huvudsak överensstämmer med artikel 122utan att detta synes ha medfört några olägenheter. Mot bakgrund av vad densålunda har anfört föreslår kommittén att i den svenska lagstiftningen tas inen reglering som i huvudsak svarar mot artikel 122. Kommittén nämner att enligtuttalanden av denna artikel skall ges en restriktivtolkning. Kommittén anser att detsamma bör gälla i fråga om motsvarandebestämmelser i den svenska lagstiftningen. Beträffande denpersonkrets på vilken den svenska motsvarigheten titt artikel 122 bör varatillämplig anför kommittén att artikeln gäller endast i fall då patentsökandeneller patenthavaren har försuttit en frist. Enligt kommittén bör motsvarandebegränsning göras i de svenska bestämmelsernas tillämplighet.