prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — attkommittén skall överta de utredningsuppdrag som har lämnatssjöräddningsutredningen (K 1970:42) och kustövervakningsutredningen (Fi1974:04), attutse en av ledamötema att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommiUén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver atlersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat. DelII H:5 Skr 1977/78:103 336 föreskrives,saml alt kostnaderna skall belasta elfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 5.Utredning om förbudsåtgärder från svensk sida med avseende på kapitalexporttill och i samband med svenska investeringar där Departementschefen,statsrådet anför Sydafrikasapartheidpolilik innebär en systematisk kränkning av mänskliga rättigheter. Detär därför en viktig uppgift för att föra en utrikespolitik som innebäratt man så effektivt som möjligt stöder kampen för frigörelse och ökar trycketpå den sydafrikanska regeringen. Rasförtrycketi och de kränkningar av de mänskliga rättigheterna som densydafrikanska rasåtskillnadspoliliken innebär, har engagerat den svenskaopinionen . har i FN karaktäriserat situationen i SödraAfrika som ell hot mot fretlen. I kraft därav har den söktmotverka att nyinvesteringar i kommer till stånd. haransett alt bör agera inom ramen för FN i samverkan med andra länder idenna fråga. Utrikesutskoltel har tidigare (UU 1975:9) framhållit följande: "Försökatl insätta sanktioner som saknar stöd av en eller flera av Sydafrikashuvudsakliga handelspartners skulle bli ineffektiva. De skulle kunna inledaSydafrika i tron alt landet utan påföljd kan fortsätta sin politik. FN:sprestige skulle i så fall kunna la allvarlig skada". har i FN förordatolika internationella ingripanden mot med anledning av densydafrikanska rasåtskillnadspoliliken. Vi stöder sålunda FN-rekommendalionen omförbud mot krigsmateriel lill . tillämpar exportförbud motkrigsmateriel till . Vi har vidare föreslagit, att nämndarekommendation skall omvandlas lill ett för alla bindande beslut.Tillsammans med bl.a. övriga nordiska länder har vi också lagt fram ettresolutionsförslag, som uppmanar att överväga åtgärder motutländska nyinvesteringar i , Förslaget har antagils avgeneralförsamlingen. har ännu inte slutgilfigl behandlat frågan. har i sitt senaste belänkande i frågan (1976/ 77:22) anfört: "Då det emellertidinte kan uteslutas alt ett positivt säkerhetsrådsbeslut i denna riktning ännulänge fördröjs eller under överskådlig lid helt uteblir, finns det enligtutskottets mening anledning att på svensk sida - trots de betänkligheter somanförts mot ett sådant ensidigt förfarande - nu gå vidare och överväga atl isvensk lagstiftning i särskild ordning införa förbud mot vidare kapitalexporttill , liksom till det av alltjämt 337 Kommittéer: Del II H:5 ockuperadeNamibia, i samband med företagsinvesteringar där". "allde båda befrielseorganisationerna ANC och SWAPO enträget vädjat till omväridenatt försöka stoppa forlsalla utländska investeringar i och Namibiasamt att de fatt stöd för denna vädjan från en slor majoritet av FN;smedlemsstater". "Moraliskaargument bör... tillmätas en avsevärd vikt i den situafion som råder iSydafrika. Frågan om en begränsning av de svenska intressena i ärinte bara en politisk fråga om vad som kan tänkas utgöra effektivapåtryckningar på den sydafrikanska regeringen. Det är också en fråga omhuruvida svenska förelag skall medverka i eu politiskl system, som bygger pårasdiskriminering och förtryck av svart arbetskraft." Riksdagenhar således gjort en ändrad bedömning av hur ell ökat tryck på skallkunna åstadkommas och har hemställt att regeringen bl.a. tillsätter enutredning om förbudsålgärder från svensk sida med avseende på kapitalexporttill och i samband med företagsinvesieringar där (UU1976/77:22 rskr 1976/77:350). 1 utrikesutskottets nämnda betänkande, vilketriksdagen har antagit som sin mening, anförs bl.a. följande om utredningensuppgifter: "Utgångspunktenför utredningsarbetet bör vara att skall bidra till att öka trycket påSydafrika. Utredningen bör omfatta de juridiska, folkrättsliga ochutrikespolitiska aspekterna på ett sådant ensidigt åtagande samt en bedömningav de politiska, ekonomiska och psykologiska effekterna av en dylik åtgärd. Motdenna bakgrund bör utredningen utarbeta lagförslag avseende förbud motkapitalexport. Utredningen bör givelvis även noga följa motsvarande frågasfortsatta behandling i FN . Den bör arbeta skyndsamt. Resultaten börredovisas för jämte regeringens egna slutsatser och förslag iärendet." Vidareföratsalte utskottet även all regeringen lät ombesörja överläggningar mednärmast berörda svenska förelag i syfte atl åstadkomma en begränsning av dessasverksamhet i (och i förekommande fall i ) till vad som underrådande omständigheter synes lämpligt. Därvid borde även beaktas de synpunktersom anförts från fackligt och kyrkligt håll. Jagförordar med anledning av hemställan, atl en kommitté tillkallas föralt utarbeta lagförslag avseende förbud mot kapitalexport lill och Namibiai samband med förelagsinvesteringar där. Kommittén bör undersöka föratsältningarnaföroch konsekvenserna av ett sådant förbud bl.a. ur juridisk, folkrätlslig ochpsykologisk synpunkt samt även i övrigl belysa de frågor som har tagits upp avriksdagen. Särskilt skall utredas, hur ensidiga svenska åtgärder bör utformasför att effektivt tiUgodose det av angivna syftet, nämligen ett ökattryck på . Kommitténbör karfiägga de svenska investeringarna i , ävensom företagensframtidsbedömningar, när del gäller deras investeringar. De ekonomiskakonsekvenserna av olika förbudsåtgärder för berörda svenska företag inkl. förde anställda i resp. för ekonomi bör granskas. Kommitténbör även granska hur på annat sätt åstadkomna begränsningar av företagensverksamhet utfaller. Kommittén bör i sill arbele la kontakt med berördaföretag. Kommittén skall särskilt uppmärksamma eventuella problem, som kan varaförknippade med svenska åtaganden i internationella 22 1977/78. Del II H:6 Skr 1977/78:103 338 Kommitténbör ange vilka ändringar i gällande författningar som ett förbud motkapitalexport till i samband med investeringar kommer alt erfordra. Kommitténbör vidare studera åigärder, som har vidtagits eller kan komma att vidtagas iandra länder, när del gäller investeringar i . Uppmärksamhet börägnas det sätt på vilket sådana åtgärder i praktiken tillämpas. Del pågåendeutredningsarbetet i i denna fråga bör noga följas. Kommitténbör även redovisa de erfarenheter som finns av ekonomiska sanktioner mot länderi andra fall. Utredningsarbetetbör i enlighet med intentioner bedrivas skyndsamt. Resultatet kan,om del visar sig ändamålsenligt, redovisas successivt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för alttillkalla en kommitté med högst 5 ledamöter med uppdrag att utreda frågan omförbudsåtgärder från svensk sida med avseende på kapitalexport till i samband med svenska investeringar där, altutse en av ledamöterna atl vara ordförande, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver alt ersäUningtill ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form av dagarvodeenligt kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, samt attkostnaderna för kommiUén skall belasta elfte huvudtitelns kommitlé anslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 6.Utredning om författningsändringar vid svenskt tillträde till Budapestöverenskommelsjmom internationellt erkännande av deposition av mirkoorganismer i samband medpatentärenden Departementschefen,statsrådet , anför. (H 1969:10) tillkallades för att utreda vissa frågor rörande patent- ochregistreringsverket, vilka uppkommit i samband med att Paris- och Bemunionernasgemensamma internationella organ (BIRPI) hade lagt fram en plan för inlemalionelltsamarbete på patenlområdei, den s.k. PCT-planen (). Utredningsuppdraget harsenare utvidgats lill att omfatta dels vissa frågor som föranleddes avförhandlingar om eU europeiskt patentsystem, dels de frågor omförfattningsändringar som kunde uppkomma i anslutning till ett svenskttillträde lill en i avslutad konvention om paienlsamarbeleoch en i Miinchen avslutad konvention om meddelande aveuropeiska patent. Kommitténhar avgett betänkandena (SOU 1974:63), Internationellt 339 Kommittéer: Del II H:7 patentsamarbete1 och (SOU 1976:24-25), Inlemalionellt patentsamarbete 11. Viden diplomatisk konferens i avslutades enöverenskommelse om internationellt erkännande av deposition av mikroorganismeri samband med patentärenden. Regeringen har tidigare denna dag beslutat atlöverenskommelsen skall undertecknas. Eftersamråd med chefen för förslår jag att palent-policykommitténsuppdrag utvidgas lill att omfatta frågorom de författningsändringar, somföranleds av ett svenskt tillträde lill Budapeslöverenskom-melsen. Kommitténbör i dessa frågor, liksom hiuills skett i övriga frågor, nära samarbeta med deövriga nordiska länderna. Medhänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag, att regeringen uppdrar åt patentpolicykommitténalt utreda de författningsändringar som föranleds av ett svenskt tillträde tillBudapeslöverenskommelsen om internationellt erkännande av deposition avmikroorganismer i samband med patentärenden. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 7.Överläggningar med svenska företag i syfte att åstadkomma en begränsning avdessas verksamhet i Departementschefen,statsrådet , anför. Riksdagenbeslöt (UU 1976/77:22, rskr 1976/77:350) att hemställa atlregeringen skulle tillsätta en utredning om förbudsåtgärder från svensk sidamed avseende på kapitalexport till och i samband medföretagsinvesteringar där. Regeringen fastställde direktiv för utredningen ijuli. Jag har därefter förordnat ledamöter i den kommitté som skall görautredningen. Den är pariamentariskt sammansatt. Kommittén började sill arbele iseptember. Isitt beslut förutsatte även alt regeringen skulle låta ombesörja överiäggningarmed närmast berörda svenska företag i syfte atl åstadkomma en begränsning avdessas verksamhet i , och i förekommande fall , lill vad somunder rådande omständigheter synes lämpligt. Därvid borde även beaktas desynpunkter, som anförts från fackligt-och kyrkligt håll. Medanledning härav förordar jag att en särskild utredare utses för atl hålla dessaöveriäggningar. Utredaren bör därvid iaktta vad i detta sammanhang har anförtsi utrikesutskottets nämnda betänkande. En rapport om resultatet av överiäggningarnabör avläggas skyndsamt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en utredare med uppdrag alt hålla överiäggningar med närmast berördasvenska företag med verksamhet i och , DelII H:8 Skr 1977/78:103 340 altbesluta om experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag atl regeringen föreskriver, attersättning till utredare, expert och sekreterare skall ulgå i form av dagarvodeenligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, altkostnaderna skall belasta elfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Lagen(1967:203) om ställande av säkerhet vid sällskapsresa lill utlandet trädde ikraft . Med hänsyn lill all lagstiftningen innebar en nyhet pådel näringsrättsliga området bestämdes det alt den skulle las upp lill förnyadprövning sedan man haft tillfälle alt studera dess verkningar. Giltighetstidenbegränsades därför fill . Resegarantilagen(1972:204) trädde i kraft och ersatte lagen om ställande avsäkerhet vid sällskapsresa lill utlandet. Den nya lagen gavs samma principiellainnebörd sorn den tidigare lagen. Resegarantilagen,som alltjämt gäller, innebär i huvudsak att den som anordnar eller förmedlarsällskapsresa lill ulomnordiskt land är skyldig all ställa säkerhet i form av betalninigsutfästelseav bank eller försäkringsbolag. Säkerheterna bestäms med hänsyn lill reseverksamhelensart och omfattning. Den som enbart förmedlar sällskapsresor skall ställa visssäkerhet oavsett om resorna anordnas i eller utomlands. Säkerheternalär tas i anspråk för återbetalning av medel som eriagts för resa som intekommer till stånd samt för uppehälle, återresa och skälig ersäUning förförlorade förmåner vid resa som avbryts. Antaletsällskapsresor ökade kraftigt efter andra väridskriget. Med den snabbaexpansionen inom branschen följde vissa problem. Under början av 1960-laletförekom s k skandalresor som arrangerades av små icke seriösa företag. I slutetav intriiffade också några s k resekrascher där stöne reseföretaginte kunde fullgöia sina åtaganden gentemot resenärerna. Lagstiftningen omresegarantier kom till för att undanröja sådana missförhållanden. Sedanlagstiftningens tillkomst har förhållandena inom resebranschen stabiliseratsig. Viss ekonomisk garanti måste dock alltjämt anses behövlig om konsumenternaskall kunna delta i sällskapsresor utan atl utsätta sig för alltför sloraekonomiska risker. Konsekvenserna för sällskapsresenärer blir kännbara om ettföretag kommer på obestånd eller går i konkurs. Skälen till detta är flera. Härkan följande nämnas. Reseföretagen vänder sig fill en bred allmänhet. Många resenärerdrabbas om ell reseföretag inte kan fullgöra sinsi åtaganden.Kostnaden för en utlandsresa är en Slor post i den enskildes budget. Resanbetalas som regel i förskott och folk har små möjligheter atl få gottgörelseför föriorade förmåner vid en konkurs. Bl a av dessa skäl måste enligt minmening resenärerna liksom 341 Kommittéer: Del II H:8 garanterasett minimiskydd genom lagstiftning av samma principiella innebörd som dennuvarande. Mankan sålunda konstatera att resegarantilagen har verkat sanerande inomresebranschen. Antalet fall där ställda säkerheter har behövt tas i anspråk harsuccessivt minskat. utbetalades i genomsnitt 285 000kr . Utbetalningarna sjönk till i genomsnitt . har inga säkerheter tagits ianspråk. som utbetalningarna av medel har minskat har reseföretagenmåst ställa allt större summor i säkerhet i form av betalningsutfäslelser avbanker och försäkringsbolag. Detla hänger samman med dels den ökandeomfattningen av resandet, dels de stigande priserna på resor. Tillämpad praxisinnebär all varje enskild anordnare eller förmedlare av sällskapsresor skallställa en säkerhet som motsvarar förelagels ekonomiska åtaganden. Varje enskiltföretag ansvarar enbart för sina egna utfästelser till resenärema. Endast densäkerhet som ett förelag självt har ställt kan således användas för goltgörelsertill resenärerna om en resa ställs in eller blir avbraten. Systemet medförofrånkomligen au garantisummorna blir stora. Säkerheternas sammanlagda beloppunder är följande: 1968 - 1971 40- Förhållandetalt allt störte säkerheter måste ställas trots atl dessa garanlimedel i alltmindre grad tas i anspråk ger problem. Konsekvensen blir ytterst au dekapitalkostnader som uppstår får betalas av resenärerna. Man kan vidarekonstatera atl det sammanlagda beloppet av ställda säkerheter motsvarar enhögst osannolik krissituation, nämligen att i stort sett alla reseföretag somhar ställt säkerheter skulle samlidigt bli ur stånd att fullgöra sina åtagandenmot resenärerna. Det finns skäl att överväga om inte de nuvarande formerna förfinansiering av resenärernas skydd vid sällskapsresor kan förbättras. Redanden utredning, resegaranliutredningen, som tillkallades för att prövaden fortsatta giltigheten av lagen om ställande av säkerhet vid sällskapsresatill utlandet påtalade atl de säkerheter varje företag måste ställa successivthade ökat medan utbetalningarna hade minskal. Utredningenövervägde av denna anledning om finansieringssystemet kunde utformas efterandra principer. Två alternativa system skisserades. Del ena innebar attreseföretagen bildade en gemensam fond och det andra all varje företag skulleförsäkra varje deltagare i en sällskapsresa mot den skada som denne kundedrabbas av om förelaget inte kunde fullgöra sina åtaganden. Den korta tid somstod till förfogande gjorde det dock inte möjligt för utredningen all närmaregranska alternativen. Med hänsyn till de goda erfarenheterna av lagstiftning omresegarantier och behovet av ett garantisystem förordade utredningen därför attdet gällande systemet med smärte justeringar skulle behåUas tills vidare. Iförarbetena lill den gällande resegarantilagen (prop 1972:92) uttalade dendåvarande departementschefen atl de altemativa förslag som resegaranliutredningenhade skisserat inle avsåg omfattningen av skyddet för resenärerna utan mer dentekniska frågan om olika metoder för finansiering av garantisystemet. Han ansågatt genomförandet av en ny resegaraniilagsiiftning inte borde fördröjas av ytteriigareutredningsarbete Del II H:8 Skr 1977/78:103 342 menatt inget hindrade alt uiredningens förslag om ändring av finansieringssystemetprövades i annan ordning. Departementschefen förklarade att han i lämplig formavsåg atl la upp frågan om en sådan utredning. Jaghar för min del funnit att en viss översyn av resegarantilagen är påkallad. Jagvill också erinra om att frågan om en översyn av lagen haraktualiserats i en motion (motion 1976/77:122). Motionärerna hävdar alt denackdelar med det nuvarande finansieringssystemet som resegaranliutredningen påsin Ud påtalade närmast har ökal i omfattning. Den allmänna uppfattningen hosberörda branschorganisationer m fl intressenter är vidare, enligt vad jag harerfarit, atl vissa justeringar av finansieringssystemet är önskvärda. Jag finnerdet därför angeläget att möjligheterna all finna en konstmktion förresegarantier som inte har del nuvarande systemets olägenheter utreds. Systemetbör som det ger resenärerna erforderiigt skydd medföra atl varjeföretag har en rimlig grad av eget ansvar. Ett villkor måste även vara attsystemet är smidigt att administrera och kontrollera. Förden angivna översynen bör en särskild utredare tillkallas. Underberedningen av frågan om en översyn av resegarantilagen har vissa förändringarav lagens omfattning aktualiserats. Del bör slå utredaren fritt att överväga smänejusteringar av lagens räckvidd. Jagvill avslutningsvis erinra om att frågan om lagsfiflning på resebyråområdetockså har tagits upp på det samnordiska planet. antog enrekommendation (nr 35/1968) angående enhetlig nordisk resebyrålagsliftning.Gällande lagstiftningar i de nordiska länderna är olikartade och av olikaålder. Del har därför konstaterats atl del inte finns praktiska föralsättningaralt inom uppnå en enhetlig generell lagstiftning för resebyråer. Det bördäremot vara möjligt och också önskvärt att på enskilda områden uppnå ensartaderegler och så enhetlig tillämpning av dessa som möjligt. Ar 1977 bestämdes avnämnda anledningar atl Nordiska rådels rekommendation om enhetlig resebyrålagsliftningfortsättningsvis skall behandlas inom Nordiska ministerrådets ämbetsmannakommittéför konsumentfrågor. Utredaren bör i lämpliga former hålla kontakt med arbetetinom denna kommitté. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för atl tillkalla en särskild utredare med uppdragalt se över resegarantilagen, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver, atlersättning till ulredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligl kommiuékungörelsen (1946:394) om ej annat föreskrives, altkostnaderna skall belasta elfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 343 Kommittéer: Del II H:9 9.Kommitté för utvärdering av prispolitiken Chefenför , statsrådet , anför. Regeringenbemyndigade chefen för atl tillkalla ensakkunnig för aU undersöka verkningarna i olika hänseenden av dels de åtgärdersom har vidtagits med stöd av allmänna prisregleringslagen (1956:236, ändradsenast 1973:301) under i första hand , dels den prisövervakningsom har bedrivits . Med stöd av detta bemyndigande har ensakkunnig förordnals. Detär enligl min mening värdefullt att en utvärdering av den fördaprispolitiken kommer lill stånd. Jag finner det därför angeläget att dettautredningsarbete fullföljs. F. n.bedrivs utredningsarbetet av den sakkunnige med biträde av ett antal experter. Enliglmin mening bör en utredning av det här slaget göras av en kommitté med fleraledamöter. Jag förordar därför att en kommitté tillsätts för uppdraget. Kommitténbör inte bindas av några detaljerade direktiv. Dess allmänna uppgift bör varaall klariägga huruvida de prisregleringsåtgärder som har vidtagits och denprisövervakning som har bedrivits har haft åsyftad verkan samt ivilken utsträckning sådana negativa sidoeffekter som ibland sägs förekomma har uppträtt.Jag tänker då i första hand på konkurrenshämmande producentsamarbete ochsnedvridande effekter på produktion och distribution. Dethar framkommit all prissloppet på baslivsmedel genom sin långvarighel harförorsakat vissa praktiska problem för såväl myndigheter som företag. Kommitténbör i ett särskilt betänkande föreslå åtgärder som syftar lill attundvika sådana problem. De allmänna överväganden som kommittén därefter börgöra om behovet av prisreglering bör dock självfallet omfatla ävenbaslivsmedel. Kommitlénsuppgift är i första hand alt utvärdera den förda prispolitiken. Det bör dockstå kommittén fritt att komma med förslag till eventuella förbättringar av delnuvarande systemet för prisövervakning och prisreglering. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen -medändring av bemyndigandet - bemyndigar chefen förhandelsdepartementet atttillkalla en kommitfe med högst fyra ledamöter med uppdrag atl i enlighet meddel anförda utreda de frågor som har angetts i det tidigare bemyndigandet, attutse en av ledamöterna att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommitfen. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver, attersättning lill ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommitfekungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, altkostnaderna skall belasta tionde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Del II A:l Skr1977/78:103 344 1.Tilläggsdirektiv till sysselsättningsutredningen (A 1974:02) Departementschefen,statsrådet , anför. Ar1974 tillkallade arbetsmarknadsministern sakkunniga för att utreda frågan omden långsiktiga sysselsättningspolitiken. De sakkunniga antog namnet sysselsällningsutredningen(A 1974:02). Sysselsättningsutredningenhar i belänkandet (SOU 1975:90) Arbete åt alla bl.a. tagit upp vissaprincipiella frågor beträffande anpassning av arbetstillfällena lillarbetskraftens föralsättningar och krav saml diskuterat behovet av särskiltstöd för svårplacerade grupper. Utredningen lade fram förslag lill nytt systemför statsbidragsgivningen lill halvskyddad sysselsättning, men gjorde i övrigt inlenågon detaljerad genomgång av de olika sysselsättningspoliliska medlen förarbetshandikappade. Utredningen ansåg all halvskyddad sysselsättning bordefinnas också inom den statliga sektorn. Bl.a. mot denna bakgrand har regeringensedermera beviljat sysselsättningsutredningen särskilda medel för vissförsöksverksamhet i detta syfte. På grundval av sysselsättningsulredningensbelänkande förelades i prop. 1975/ 76:211 förslag lill samordnadsysselsättnings- och regionalpolitik. fattade i denna del beslut ihuvudsaklig överensstämmelse med proposi-tionen(Au 1976/77:7,rskr 1976/77:79). Sysselsättningsutredningenberäknas i ett särskilt betänkande /1978 komma att behandlaövriga former av yrkesinriktad rehabilitering och sysselsättningsskapandeåtgärder för arbetshandikappade.