prop · G10370 · 1977-12-31 00:00:00 — Omräkningen till kronor har skett på grundval av det guldvärde pä densvenska kronan som vid lagens ikraftträdande var anmält lill Internationellavalutafonden. 1 luftfartslagen föreskrivs att om nämnda guldvärde ändras, de ilagen angivna gränserna skall oinräknas i enlighet med det ändrade guldvärdet.De nya ansvarighetsgränserna skall kungöras av regeringen (prop. 1960:34, L'U19, rskr 130). Sådan kungörelse har, enligt vad dåvarande chefen förjustitiedepartementet uttalade i prop. 1960:34, endast deklarativ betydelse.Förs talan om ersättning, skall ansvarighetsgränserna beräknas enligtguldvärdet den dag dom ineddelas. Maj:i medstöd av nämnda bestämmelser en kungörelse (1974: 702) om ändradeansvarighelsgränser enligl 9 kap. 22 S luftfartslagen. 1 vissa fall ärWarszawakonventionen i sin ursprungliga lydelse lillämplig på internationellalufttransporter, 1 dessa fall tillämpas alltjämt bestämmelserna i lagen(1937:73) om befordran med luftfartyg, vilken lag upphävdes i samband med altHaagprotokollet blev bindande för . I denna lag var begränsningsbeloppenuttryckta i guldkronor, varmed avses guld- 1977/78:70 13 kronor enligt myntlag. En sådan guldkrona harettguldinnehåll av . rent guld, motsvarande . guld avniohundra lusendelars finhet. I 5, 6 och 10 kap. sjölagen(1891:35 s. I)finnsbegränsningsbestämmelser av olika slag. I 5 kap. som handlar otn befordran avgods finns beslämmelser bl. a. om bortfraktares ansvarighet för godsskador somuppkommer under transporten. Enligt dessa bestämmelser är bortfraktar-ensansvarighet begränsad till vissa belopp per kolli eller per kilo av godsetsvikt. 1 6 kap. finns liknande regler om begränsning av bortfraklar-ensansvarighet vid befordran av passagerare och resgods. I 10 kap. finnsbeslämmelser som i vissa fall begränsar den högsta sammanlagda ansvarig-hel somen redare kan åläggas i anledning av en och sainma skadebringande händelse förvilken han svarar, s. k. globalbegränsning. Ansvarigheten är begränsad tillvissa belopp per ton av fartygels dräktighet. Samtliga dessa begränsningsbeloppär uttryckta i francs. I 348 S, vartill de tidigare nämnda bestämmelsernahänvisar, definieras begreppet franc som Poincaréfranc. Omräkning till svensktmynt skall ske efter den officiella kursen den dag betalning sker. Ställssäkerhet för betalningen skall dock omräkningen i stället ske enligt kursen dendag säkerheten ställs. Bestämmelserna om bortfraktarensansvarighet i 5 kap. bygger internationella konvention rörandekonossement i dess lydelse enligl 1968 avslutat tilläggsprotokoll.Bestämmelserna om globalbegränsning i 10 kap. faller tillbaka på en konventionfrån angående begränsning av redaransvaret. 1 båda dessa konventionerär begränsningsbeloppen uttryckta i Poincaréfrancs. Bestämmelserna i 6 kap.bygger inte på någon konventionsreglering men har utarbetats mot bakgrund avett förslag till internationell överenskominelse i ämnet sotn förelåg vid tidenför lagstiftningens tillkomst. Bestämmelser om bortfraktarensansvarighet för skada på transporterat gods finns också i lagen (1936: 277) ianledning av tillträde till internationella konventionrörande konosseinent (konossementlagen). Denna lag skall alltjämt tillämpas istället för sjölagens bestämmelser i samma ämne om konventionen i sinurspmngliga lydelse är tillämplig på transporten i fråga. I konossementlagen ärbegränsningsbeloppen angivna i kronor i guld, varmed avses guldkronor enligl1873 års mynllag. I förhållande till utländskfordringsägare skall beräkning enligt guldvärdet dock ske bara om del följerav fördrag med den stal som fordringsägaren tillhör och denna genomförtmotsvarande beräkning till förmån för svenska fordringsägare. Beräkning efterguldvärde torde f n. inte tillämpas av någon stal. Prop.1977/78:70 14 Lagstiftningen om ansvarighet för oljeskada tillsjöss Enligt lagen (1973:1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss är fartygsägarens ansvarighet under vissaförutsättningar begränsad till ett bestämt belopp i francs per ton av fartygetsdräklighel. Ansvarigheten skall dock inte i något fall överstiga . Med franc avses Poincaréfranc. Lagen bygger internationellakonvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (prop.1973: 140. LU 40, rskr 398). 1 denna konvention föreskrivs - till skillnad fråni de lidigare nämnda - uttryckligen alt omräkning lill nationell valuta skallske med tillämpning av den officiella kursen. En motsvarande bestämmelse hartagits in i 5 § lagen om ansvarighet för oljeskada lill sjöss. Genom en avslutad internationellkonvention har överenskommelse träffats om upprättandet av en intemationellfond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja. Konventioneninnehåller bestämmelser om bidragsskyldighet, storleken av utgåendeersättningar m. m. där beloppen är uttryckta i Poincaréfrancs. Konventionen harinförlivats med svensk rätt genom lagen (1973: 1199) om ersättning från deninternationella oljeskadefonden, varigenom föreskrivits att arl. I - 13 ikonventionen skall gälla som svensk lag. För landsvägstransporträttens delfinns bestämmelser om intemationell befordran konvention omfraktavtalet vid internationell godsbefordran pä väg. Konventionen harinförlivats med svensk rätt genom lagen (1969: 12) med anledning av Sverigestillträde lill konventionen om fraktavtalet vid internationellgodsbefordran på väg, varigenom föreskrivits att art. I -41 i konventionenskall gälla som svensk lag. Enligt art. 23 är fraktförarens skyldighel all utgeersäitning för förlust eller minskning av gods maximerad till ell vissl beloppi francs av förlorad bruttovikt. Med franc avses i konventionen Germinalfranc,dvs. en värdeenhet bestående av 10/. guld av niohundra tusendelars finhet. Bestämmelser om internalionelljärnvägsbefordran finns i fördragen om godsbefordran påjärnväg () respektive om befordran med järnväg av resande och resgods ()med därtill hörande tilläggsprotokoll av samma datum. Dessa innehållerbestämmelser om begränsning av ansvarigheten till vissa belopp som är angivna iGerminal-francs. Fördragen och tilläggsprotokollet skall enligt Kungl. Maj:tskungörelse (1974:748) lända efterrättelse i . innehåller främst bestämmelserav formell karaktär rörande befordran av resande och resgods. Som tillägg tillCIV har slutits en konvention om järnvägs ansvarighet i fall resande dödaseller skadas. 1977/78:70 15 tion har legal lill grund för lagen (1976:58) om järnvägsansvarighet vid befordran av resande. Lagen innehåller förutom beslämmelser omansvarighet vid internationell befordran motsvarande reglering beträffande inhemsktrafik. skyldighet att ersätta förlust av eller skada på handresgodsär vid internalionell befordran begränsad till ett visst belopp som anges iGerminalfrancs. 2.6 Lagstiftningen om atomansvarighet Bestämmelser om begränsning avansvarigheten för innehavare av aiomanläggning finns i 17 §alomansvarighetslagen (1968:45). Lagen bygger på en i avslutadkonvention om skadeståndsansvar på atomenergins område ().Enligl denna konvention får innehavarens ansvarighet inte undersliga vissabelopp, som är angivna i sådana betalningsenheler som avses i del europeiskamonetära avtalet (europeiska betalningsenheter). Denna enhetbestår som tidigare nämnts av . fint guld. I alomansvarighetslagenär niotsvarande belopp angivna i svenska kronor. 1 atomansvarighetslagen finns ävenbestämmelser om ersättning av statsmedel. Denna ersäitning är enligl 31 §begränsad. Bestämmelserna härom bygger på en är 1963 avslutadtilläggskonvention till . Enligt tilläggskonventionen ärstatsansvaret begränsat på olika sätt. Begränsningsbeloppen är i konventionenuttryckta i europeiska betalningsenheler. I atomansvarighetslagen ärmotsvarande belopp uttryckta i samma betalningsenheler. 3 Utvecklingen inom det internationella valutasystemet Det internationella valutasystemsom upprättades efter andra väridskriget fungerade tämligen friktionsfrittfram till . Huvudreglema fördetta s. k. BrettonWoods-system hade fastlagts i Intemationella valutafondens stadga. Vad gällerkurserna på medlemsländernas valutor baserades systemet på s. k. parivärdenuttryckta i guld eller dollar. Dessulom angavs en mycket begränsad marginalkring parivärdena inom vilken kurserna tilläts svänga. Ändring av en valutasparivärde kunde i princip ske endast för att rätta till en fundamentaljämviktsrubbning och efter valutafondens samtycke. Inom detta faslkurssystemvar del endast som åtog sig att fritt köpa och sälja guld till ett fastpris och därigenom fullgöra sin parivärdeföipliktelse. Dollarns fastaguldinnehåll motsvarade ett guldpris av per "troy ounce"rent guld. Övriga medlemsländer valde alternativet att hålla sin kurs i enfast relation till dollarn. Med fasta parivärden direkt eller indirekt knutnatill guld och med ett enhetligt guldpris förelåg det inte några svårigheter attfastställa motvärdet i nationell valuta av de fiktiva guldmynten. 1977/78:70 16 USä:s stora årliga betalningsunderskoltmedförde dock ett växande flöde av såväl dollar som guld lill omvärlden. Detstarka dollarulfiödel väckte stigande farhågor och utlöste under andra halvåretår 1960 stigande oro på guldmarknaden i . För att stabilisera priset påden privata guldmarknaden upprättade därför vissa centralbanker den s. k.guldpoolen. De kontinuerliga underskotten iUSA:s betalningsbalans ledde till all den amerikanska guldbehållningen krymptesamtidigt som den kortfristiga skuldsättningen steg. De slörre västeuropeiskaländerna blev allt ovilligare att öka sina dollartillgodohavanden. Deltaskapade ett labilt läge på valula-och guldmarknaderna med periodisktåterkommande förtroendekriser. Efterfrågan på guld på den privata marknadensteg som den totala tillförseln av guld förblev på ungefär oförändradnivå. 1968 förlorade guldpoolens centralbankerguld motsvarande till den privata marknaden. I detta lägebeslöt guldpoolens medlemmar alt sloppa centralbankernas försäljningav guld till den officiella kursen på den privata inarknaden. Genom dettabeslut skapades i praktiken två skilda guldprisnivåer, nämligen dels ett pristill vilket guld kunde köpas och säljas på den privata marknaden, dels detfasta guldpriset enligt vilket centralbankerna kunde sig emellan köpa och säljaguld. Guldpriset på den privata marknaden steg därefter kraftigt och har tidvisuppgått till cirka fyra gånger det officiella priset. Under större delen av 1960-taletsökte man komma till rätta med bristerna i det inlernationella valutasystemet.Dessa försök all reformera valutasystemet kom efter hand att koncentreras tillden internationella likviditetssituationen och till frågan hur ett reservskapandeunder internationell kontroll skulle kunna åstadkommas. Det väsentliga resultatet av dessareformansträngningar blev tillkomsten av en ny reservtillgång, de särskildadragningsrätterna (SDR). Dessa dragningsrätter skapas genom beslut av valutafondenoch tilldelas deltagande länder utan reell motprestation, dvs. insats i egenvaluta förutses inte. Vid tillkomsten av SDR-systemet fastställdes attvärdeenheten för SDR skulle vara motvärdet till . fint guld. SDR gavssåledes ett bestämt guldinnehåll. råkade BrettonWoods-systemet in i en akut kris. upphävde formelltdollarns guldkonvertibilitet och lät sin valuta flyta fritt. Det amerikanskabeslutet följdes av att alla viktigare länder upphörde att köpa amerikanskadollar till tidigare fastställda kurser. Dessa åigärder stred direkt mot en avhuvudprinciperna upprätthållandet av parivärden - i del regelsyslein sommedlemsländerna i valutafonden åtagit sig alt respektera. En temporär lösning av växelkursproblemetnåddes genom den s. k. Smithsonian-överenskommelsen . Dennainnebar att en mer adekvat växelkursstruktur åstadkoms genom en väsentlignedskriv- 1977/78:70 17 ning av den amerikanska dollarn och uppskrivningar avfiera viktiga västeuropeiska valutor, däribland den svenska kronan. Dessutomvidgades de tillåtna fluktuationsmarginalema mot dollarn. Slutligen kunde ettmedlemsland i fonden som inte upprätthöll kurser baserade på ett parivärde istället anmäla s. k. centralkurs. Dessa åtgärder förmådde emellertidinte återföra situationen till läget . Efler förnyade valutakriserbröt parivärdesystemet slutligt samman underår 1973. I november samma åranmäldes till Inlernationella valutafonden en i SDR uttryckt centralkurs försvenska kronan. Eftersom SDR har ett fastställt guldinnehåll var det alltjämtmöjligt alt via kronans till valutafonden anmälda centralkurs räkna fram ellguldvärde. Men då kronor inte växlades mot guld enligt denna prisrelalion. kandet ifrågasättas om man i prakliken kunde tala om ett existerande monetärtvärde pä guld. Det via centralkursen för kronan och guldinnehållet i SDRframräknade guldpriset var fiktivt. Det fanns alltså inte längre någon klarregel för att omräkna guldmynt till kronor. Situationen var likartad i fråga omandra valutor. Dessutom var flera betydelsefulla världsvaluior alltjämt"flytande". Det via centralkurserna och SDR:s guldinnehållframräknade guldpriset skilde sig också avsevärt från priset på den privatamarknaden. Den rådande situationen har lettlill all tveksamhet uppstått i rätlstill-lämpningen beiräffande sättet föromräkning av guldmynt till nationell valuta. I ett uppmärksammat rättsfall frånapril 1972 angående tillämpning av begränsningskonvenlion (Hernlinier. Nationale des Pélroles ) har Nederiändernas högsta domstolansett att omräkning skall ske på grundval av den officiella guldpariteten.Äppellations-domstolen i har emellertid i ett mål (nr 256/1974) som rördetillämpning av konvention om lufttransport lagt guldpriset på denprivata inarknaden till grund för omräkningen. I en svensk dispasch (Saga i'.Sagoland) har likaså den privata marknadens guldpris lagtstill gmnd för omräkningen vid bestämmandet av ett fartygs globalbegränsningsbelopp. Parivärdesystemets sammanbrottmedförde även problem i valutafonden i fråga om värderingen av SDR vidSDR-transaktioner. En ny värderingsmetod, dvs. metod för bestämmande avvärdeförhållandet mellan SDR och valutor började därför tillämpas frän den 1juli 1974 vid transaktioner i SDR. Denna metod är baserad påen"korg" ("standard basket") i vilken de 16 viktigastevärldshandelsvalutorna ingår, bl. a. den svenska kronan. Var och en avvalutorna har tilldelats ett reduktionstal som bestämmer valutans relativabetydelse i korgen. Reduktionstalen har bestämts med hänsyn till de olikavalutornas andel i väridshandeln och deras betydelse för det internationella valutasystemet.Beslutet att införa den nya beräkningsmetoden gäller tiden fram till dess atten slutgiltig metod har kunnat fastställas och har sålunda bara interimistiskkaraktär. F. n. finns det formellt sålundatvå olika sätt all uttrycka värdet på SDR. 1977/78:70 18 dels med utgångspunkt från SDR:s guldinnehåll("guldmetoden") dels med användning av den beskrivnavärderingsmetoden i vilken SDR:s värdeutveckling är beroende av ett vägtgenomsnitt av kursutvecklingen förde 16 viktigaste världshandelsvalutorna("korgmetoden"). "Korgmetoden" utformades så att den vidsjälva övergångstillfållet gav samma resultat som "guldmetoden", menefter hand har en skillnad uppstått. "Korgmetoden" brukarbetecknas som den metod för värdering som använderför sin verksainhet och sina transaktioner ("operations andtransactions"). Detta slags SDR kallas därför transaktions-SDR. SDR varsvärde uttryckts med hjälp av "guldmetoden" kallas iblandnuinéraire-SDR. Ett nytt viktigt steg i riktningmol en revision av del internationella valutasystemet togs ijanuari 1976, dåInternationella valutafondens interimskommitté beslöt godta ett förslag tilländrade stadgebestämmelser för fonden. Desa ändringar har sedermera antagits avvalutafondens styrelse. Med anledning av prop. 1976/77:86 har den 31mars 1977 (FiU nr 18, rskr nr 198) givit regeringen bemyndigande att förSveriges del godkänna ändringarna i stadgan. Ändringarna kan beräknas träda ikraft . De föreslagna ändringarna ivalutafondens stadga innebär bl.a. att SDR:s värde inte längre skall uttryckasi guld. Metoden för värdering av SDR skall fastställas genom beslut i fonden.Övergångsvis gäller all den värderingsmetod som tillämpas vid den revideradestadgans ikraftträdande kan fortsätta att gälla, om fonden inte beslutar annat.De föreslagna ändringarna innebär också att SDR ersätter guld som kontoenhetoch som normalt betalningsmedel för vissa betalningar i fonden. Syftet med ändringarna i stadgansguldbestämmelser är att bidra lill en gradvis minskning av guldets betydelse idet internationella valutasystemet. Denna inriktning kommer också till uttrycki en ny generalklausul i stadgan. Där föreskrivs bl.a. att fonden och dessmedlemsländer skall främja SDR:s utveckling till den huvudsakligareservtillgången i valutasystemet. Fonden åläggs också att undvika all styraeller fixera priset på guldmarknaden. Ändringarna rörande guldetsställning i valutasystemet och i fondens verksamhel innebär att guldetsfunktion som gemensam referensenhet för parivärdesystemet och som värdeenhetför SDR upphör. 4 Metoden för omräkning av guldfrancs till svenskakronor Något officiellt guldpris noteras fn. Ett på det officiella guldvärdet baserat värde i svenskakronor på guldfrancs har emellertid fram till slutet av augusti månad 1977kunnal framräknas. Därvid uigick man från det i noterade officiellaguldpriset och omräknade delta till svenska kronor på grundval av den riklkursför dollar som 1977/78:70 19 Från amerikansksida har man till som parivärde på dollarn anmältett värde på 0.828948 SDR per dollar. Med tillämpning av SDR:s guldinnehållerhålls då ett guldpris av ca per uns fint guld. Den 15 februari1973 anmälde till Inlernationella valutafonden en ny riklkurs fördollar av . Med denna utgångspunkt erhölls ett svenskt guldpris av 6 190kr. Omräkningsfrågan berördes i tvåunderår 1973 framlagda propositioner, nämligen prop. 1973: 137 med förslag tillny lagstiftning om gods- och passagerarbefordran till sjöss och prop. 1973: 140med förslag till lagstiftning om ansvarighet för oljeskada till sjöss (seprop. 1973: 137 s. 152, LU 35, rskr 363 samt prop. 1973: 140 s. 56 och 161, LU40, rskr 398). 1 båda de nämnda propositionerna förordade föredragandestatsrådet att omräkningen från Poincaréfrancs till svenskt mynt skulle skeefter den officiella kursen med tillämpning av den angivnaberäkningsmetoden. De belopp som anges i den tidigare nämnda kungörelsen frånår 1974 om ansvarighetsgränser enligt 9 kap. 22 § luftfartslagen har räknatsfram med tillämpning av samma beräkningsmetod. Sedan de nämnda uttalandena gjordeshar emellertid frågan om metoden för omräkning av guldfrancs till svenskakronor komplicerats ytterligare. anslöts den svenska och den norskakronan till den ordning, som sex , nämligen , ,, , och Nederländema etableratför sina valutor, det s. k. europeiska valutakurssystemet eller valutaormen.Syftet med systemet var att begränsa kursrörelserna mellan de deltagandeländemas valutor. Centralbankerna i dessa länder åtog sig sålunda att intervenerapå valutamarknaden för att hålla marknadskurserna inom en marginal på 2 1/4%från fastställda centralkurser mellan valutoma i berörda länder. och den 4 april1977 ändrades kursförhållandet mellan den svenska kronan och de valutor somingår i det europeiska valutakurssystemet. Någon officiell ändring avcentralkursen för den svenska kronan skedde dock inte. Vid båda tillfällenameddelade man för svensk del valutafonden endast att officiellaköp- och sälj-kurser för övriga "ormvalutor" ändrats. I meddelandenaangavs de nya köp- och säljkurserna med tillägg alt dessa motsvarade en visscentralkurs på den svenska kronan. Kursen på kronan gentemot numéraire-SDRangavs till . i april 1977.Gentemot dollarn innebar dessa kurser en "centralkurs" på 4.606 resp.4,. Den centralkurs för den svenskakronan som anmäldes , enligt vilken motsvarar 4,56kr., kvarstår sålunda formellt fortfarande. Den beskrivna utvecklingen avkronans värde mot SDR innebar emellertid att den tidigare angivna svårighetenatt fastställa ett värde i svenska kronor av en guldfranc ökade. 1977/78:70 20 1977 angående den svenska kronans värde i förhållande tillPoincaréfran-cen uttalade att den tidigare omnämnda centralkursen på4,. per dollar inte längre hade anknytning varken till kronans marknadsvärdeeller till de officiella köp- och säljkurserna. I promemorian uttalade riksbankenvidare att, om man över huvud taget ansåg det rimligt att använda någon av denämnda kursrelationerna mot SDR, i så fall den nya teoretiska"centralkursen" på . per SDR bättre syntes reflekterakronans "verkliga" värde inom ramen för det valutasamarbete i vilketSverige deltog än den formellt anmälda kursen på . Medutgångspunkt i den nya "centralkursen" för kronan blev guldpriset6651,. Detta guldpris gav ett värde av . påen Poincaréfranc, . på en Germinalfranc och . på eneuropeisk betalningsenhet. I slutet av augusti månad 1977beslutades att skulle lämna samarbetet inom valutaormen och i ställetknyta kronans rörelser till ett valutaindex av liknande slag som valutafondens"standard basket" baserat på värdet av femton olika valutor. Deenskilda valutornas relativa betydelse för korgen skall bestämmas av storiekenav respektive lands handel med . Dollarns relativa betydelse för korgenskall dock motsvara dubbla storleken av vad handeln mellan och USAmotiverar. Eftersom kronan genom utträdet urvalutaormen inte längre har något fast kursförhållande gentemot någon annanvaluta kan en ny teoretisk "centralkurs" (kr. per SDR) inleframräknas. Följaktligen torde det inte längre vara möjligt att räkna fram ettpå det officiella guldvärdet baserat värde i svenska kronor på guldfrancs. 5 Internationellt revisionsarbete 5.1 Inledning Förändringarna i detinternationella valutasystemet har som tidigare nämnts lett till osäkerhet omsättet för omräkning av guldmynt till nationell valuta. Med anledning häravhararbete påbörjats med att i konventionerna på bl. a. transporträttens områdeinföra beräkningsenheter som inte är baserade på guld. Detta arbete har redanlett till att ändringsprotokoll till några av de lidigare nämndakonventionerna har antagits. Genom dessa protokoll har de på guld baseradeberäkningsenheterna ersatts med transaktions-SDR. På lufträttens område harsådana ändringsprotokoll antagits vid en diplomatkonferens iMontreal. har därefter vid en diplomatkonferens i Londonantagits liknande ändringsprotokoll på oljeskadelagstiflningens område och ifråga om en av de sjörättsliga konventionerna. 1977/78:70 21 huvudsakligasyfte var alt revidera Warszawakonventionens bestämmelser om luftbefordran avpost och gods. Vid konferensen behandlades också svårigheterna att omräknaguldfrancs till nationellt mynt. Konferensen beslöt införa en nyberäkningsenhet för begränsningsbeloppen i de lufträttsliga konventionerna. Som beräkningsenhet i stället för Poincaréfrancs infördesSDR. Av bestämmelserna om hur omräkning av dragningsrätterna till nationelltmynt skall ske framgår all det är fråga om transaktions-SDR. Stat, som ärmedlem av valutafonden, skall omräkna SDR till nationell valuta enligt denberäkningsmetod som valutafonden använder för sin verksamhet och sinatransaktioner för domen. Annan stat skall göra omräkningen på det sättstaten själv beslutar. Stat, vars lagstiftning inte tillåter användning av SDR,kan göra förbehåll mot de nya bestämmelserna om beräkningsenhet. Förbehålletmåste innebära att begränsningsbeloppen uttrycks i Poincaréfrancs såvitt gällerrättegång inom statens eget territorium. Omräkning från Poincaréfrancs tillstatens egen valuta skall ske i enlighet med den slatens lagstiftning. Någon ändring av begränsningsbeloppens faktiska storlekföretogs inte i samband med införandet av SDR som beräkningsenhet. Ändringeninnebar således endast att en ny beräkningsenhet infördes. För att kunnauttrycka de oförändrade begränsningsbeloppen i SDR var det nödvändigt altföreta en omräkning från Poincaréfrancs till SDR. Vid denna omräkning utgickman från alt en transaktions-SDR i värde motsvarade en numéraire-SDR.