prop · G10386 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt konventionen är den sominnehar aiUäggning som används för utvinning av olja från havsbottnen skyldigatt oberoende av vållande ersätta skada genom förorening orsakad av olja somhärrör från anläggningen. Detsamma gäUer för den som driver rörledning förtransport av olja från ett oljefält till kusten. Konventionen är tillämpligendast på skada genom förorening. Ansvarigheten enligt konventionen omfattarsålunda inte skada av annat slag, t. ex. skada orsakad av brand ellerexplosion. Ansvarigheten enligt konventionen är begränsad tiU ca 170 milj. kr.per olycka t. o, m, och tUl ca 225 milj. kr. Ansvarigheten skall i princip vara täckt av obligatorisk ansvarsförsäkring.Försäkringsbeloppet har dock satts något lägre än ansvarighetsbeloppet.Sålunda får försäkringsbeloppet inte understiga ca 125 milj, kr, t, o. m, den30 aprU 1982 resp. 200 milj, kr, därefter. Konventionen ger fördragsslutande stat rätt attföreskriva obegränsad ansvarighet eller ansvarsbegränsning med högre belopp änsom anges i konventionen för oljeskada orsakad av anläggning som ligger inomdess jurisdiktion. Därvid får någon diskriminering grundad på nationalitetinte äga rum. I fråga om skador i annan stat än den inom vars jurisdiktionanläggningen ligger får vederbörande stat kräva ömsesidighet för att denobegränsade eller högre ansvarigheten skall omfatta dylika skador. Konventionenöppnades för undertecknande . Den har undertecknats avNederländerna, , och . Konventionen träder efter det att den har till-trätts av fyra stater. Den har hittillsinte tillträtts av någon stat. 5 Tekniska uppgifter m. m. Utredningen redovisar i betänkandet s. 2940 bl, a,vissa tekniska uppgifter. Härav framgår i huvudsak följande. Transporterna svarar för en av de mest betydandekostnadsposterna för petroleumindustrin. Då det gäller ledningar för och dessprodukter skiljer man mellan ledningar för råolja och s. k. produktledningar.De senare är avsedda för raffinerade produkter av olika slag såsom bensin,fotogen osv. Rörledningar för , råolja, har funnits i förentastater men de verkligt stora ledningssystemen är Prop.1977/78: 86 23 ihuvudsak en efterkrigsföreteeise såväl där som i och Mellersta Östern.Den första västeuropeiska råoljeledningen togs i drift så sent som i slutet avår 1958. I fråga om produktledningar var förspräng inte sålångt. Sådana ledningar började anläggas där . Den första ledningen iEuropa togs 1953. Rörtransport av naturgas förekom i Förenta staternaredan omkring men de första större amerikanska ledningssystemen kandateras . Utvecklingen har gått raskt och den totalaledningslängden för naturgas anges nu vara ungefär fem gånger större än allaFörenta staternas råolje- och produktledningar tillsammantagna. Naturgasledningarav större dimension och längd i är än så länge endast de franskaLacq-ledningarna, som från förgrenar sig över en stor del avFrankrike, och ledningssystemet från Schlochteren i som förgrenar sigtUl , , , och . Såväli som i finns ett väl förgrenatgasdistributionssystem bestående av flera separata enheter. I Sovjetunionenfinns ett flertal gasledningar av betydande storlek. Förutom gaser kan allt som kan överföras i flytandeform i princip också transporteras i rörledning. Redan nu transporteras i någraländer över långa distanser vattensuspensioner av stenkol, malmkoncentrat,fosfater, trämassa osv. Nästa steg i utvecklingen kan bli inneslutning av fastamaterial i kapslar vilka transporteras i vatten, som pumpas i en rörledning. AUmännasynpunkter på rörledningar och deras dimensionering Endast rörledningar har tiUräcklig kapacitet föratt över land transportera stora volymer råolja. Rörtransport är vidareförutsättning för utvinning i industriell skala av naturgas. Karakteristisktför detta transportsätt är att kostnaden per volymsenhet snabbt minskar medökande total volym. För små volymer däremot är rörledning dendyrare transportmetoden. Att transportera petroleumprodukter genomrörledning inom ett land innebär vissa obestridliga fördelar jämfört med dekonventionella transportmedlen tankbU, järnvägstankvagn och kusttankbåt ellerpråm, men också några nackdelar. Rörledningar inte endast tillåter utan förutsätterkontinuerliga leveranser dygnet rant året om. Detta är i de flesta fall fördel, men kan å andra sidan skapa problem vid mer markerade störningareller säsongvariationer på marknaden. En gång anlagd utgör rörledning ettinflexibelt transportsystem, som är betydligt svårare att anpassa tUl väsentligamarknadsförändringar än de konventionella transportmedlen. 1977/78: 86 24 En rörledning dras så rak som geografiska ochgeotekniska förhållanden medger och förkortar därmed i viss måntransportsträckan. En rörledning onödiggör returfrakter överlinjesträckningen. Rörtransport fungerar oberoende av sådana störningar somdrabbar land- och sjöburna transporter såsom snö- och ishinder, stark kyla osv.Eftersom rörledningar i allmänhet förläggs under jord, är de från allmänmiljösynpunkt en fördelaktig transportmetod. En rörledning är ett av de fåsätten alt överföra energi osynligt. Praktiskt taget aUa typer av råolja kantransporteras över långa distanser. Detta gäller ej aUa typer avpetroleumprodukter. Tjocka eldningsoljor transporteras ännu så länge endast ispeciella fall och över relativt korta sträckor genom rörledning. Härav följeratt ett visst förbrukningsområde visserligen kan försörjas medelst rörledningmen endast till en del av det totala produktbehovel. Vid planeringen för en rörledning med bestämdinitialkapacitet har man, sedan linjesträckningen och de hydrostatiskafaktorerna i sina huvuddrag är faststäUda, att välja meUan olika kombinationerav rördimension och tryckgradient, dvs. det tryckfaU som kan beräknas inträffainom olika sektioner av ledningen. A ena sidan kan man välja en stor rördiameter ochdärmed en låg tryckgradient; kapitalkostnaden för den större rörvikten blirhög, men det behövs inte så många pumpstationer. A andra sidan kan man kombineraen mindre rördiameter med ett högre pumptryck, alternativt fler pumpstationer;i detla faU blir kapitalkostnaden lägre men driftskostnaderna förpumpstationerna högre. Då det gäller en produktledning komplicerasberäkningarna om uttag med grenledningar skall finnas på olika punkter utmedlinjesträckningen. Ledningssystemet kommer då att bestå av ett antal sektionermed varierande rördiametrar och tryckgradienter. Härtill kan komma säsongvariationeri oljeförbrukningen som en viktig faktor vid optimal avvägning av ledningensdimensionering. Ett rörledningssystem kräver investering avbetydande kapital. De fasta kostnaderna kan uppgå till av de totalaårskostnaderna. Driftskostnaderna är aUtså relativt låga och konstanta.Variabla och inflationskänsliga poster i driftskostnaden utgörs egentligenendast av energipriser och arbetslöner; de senare brukar uppgå till omkring 10procent av driftskostnaderna. Detta belyser hur viktigt det är för rörledningensekonomi att ett optimalt kapacitetsutnyttjande uppnås. Om det redan från början kan förutses att den av enrörledning betjänade marknaden kommer att växa, planeras ledningen i regel förframtida kapacitetshöjning genom ytterligare investeringar i takt med behovet.Detta kan ske på tre sätt: 1.genom att arbeta med lägre pumptryck än ledningen 1977/78: 86 25 tillåter,för att senare öka antalet pumpar i befintliga pumpstationer, 2. genom att kombinera denna metodmed insättande av ytterligare pumpstationer mellan de redan befintliga, 3. genom att kompletterahuvudledningen på erforderliga sträckor med en parallell ledning. Vanligen förfar man enligt något av de två förstaalternativen. Metod 3 är inte särskilt rationell men kan försvaras när det ärfråga om begränsad kapacitetsökning på vissa avsnitt av ledningen. I ett fåtalfall kan det bli frågan om ytterligare en komplett ledning över hela linjesträckningen. Naturgasledningars ekonomi förutsätter storavolymer, höga tryck och kontinuerliga leveranser. Likafullt kostar det två ätre gånger mera att rörtransportera en viss mängd energi i form av naturgas änsom olja. Det kan tilläggas att rörledningar utgör den enda metoden atttransportera stora volymer naturgas över land. Ett rörledningssystem för olja eUer naturgas bestårav en huvudledning med eventuella grenledningar, en eller flera pumpstationer,för naturgas kompressorstationer, samt terminalanordningar vid ledningensbörjan och slut och vid de punkter på linjesträckningen dit grenledningarutgår. Terminalerna i sin tur är anslutna till lokala depåer av skiftandestorlek, TUl ledningssystemet hör, förutom ett stort antal ventiler av olikatyp, utrustning för automatisk drift, för driftöverföring och för snabbakommunikationer. Rörledningar storleksbetecknas efter rörets yttrediameter. Rören, som uteslutande är av stål, kan vara sömlösa, längdsvetsadeeller spiral-svetsade. Internationellt relativt väl överensstämmandenormer finns för stålkvaliteter, olika hållfasthetsegenskaper,tillverkningskontroll osv. Rörmaterialet utgör den största enskildakostnadsposten i en rörledning, 35 å av totalinvesteringen, I en rörledning för olja pressas denna fram genomtryck alstrat av pumpar av olika typ. Pumparnas antal, typ och arrangemang vidvarje pumpstation beror av driftsförhållandena och avsedd driftsäkerhet, Samma konstruktionsprinciper gäUer förnaturgasledningar som för oljeledningar. Rörmaterialet i gasledningar är iregel av högre kvalitet beroende på de högre arbetstrycken. De kostar därförmer. Framdriv-ningen av gasen sker uteslutande medelst centrifugalkompressorer.Dessa drivs ofta av gasturbiner som kan utnyttja naturgasen som bränsle. Rörmaterialetförses i regel med invändig ytbeläggning som minskar 1977/78: 86 friktionenmellan gasen och rörväggen. En sådan åtgärd kan resultera i en kapacitetsökningav vid oförändrat arbetstryck. Naturgas, kondenserad till vätska vid en temperaturav (Liquified Natural Gas, LNG), skeppas med specialbyggda tankfartygöver långa distanser. Vanligen förgasas kondensatet vid utleveranser frånmottagningshamnen, men det kan i vissa fall transporteras vidare ispecialkonstruerad rörledning. Avståndet mellan pump- eller kompressorstationernaär vid både olje-och gasledningar beroende av ett flertal faktorer, föratom deolika slagen av friktion som berörts. De faktorer som spelar in är rörledningensdiameter och avsedda transportkapacitet, tryckgradienten samt, beträffandeoljeledningar, det hydrostatiska tryck som skall övei vinnas när ledningenpasserar högre terräng. Det för en rörledning erforderliga markutrymmet ärstörst under an läggningsskedet. För en ledning med liten diameter kan dennamarkremsa, rörledningsgatan, begränsas till . För grova ledningarsom kräver större arbetsmaskiner är en vanlig bredd. I båda fallen kanbredden dock behöva ökas vid otjänliga markförhållanden. Det bör här nämnasatt man för grova naturgasledningar räknar med att behöva en disponibelrörledningsgata av ca 30 meters bredd. Rörgraven förläggs till endera sidan avledningsgatan så, att den återstående markremsan räcker för uppläggning avjorden från rörgraven. Sedan rörledningen färdigställts har man intelängre användning för arbetsskedets markutrymme. Den permanentarörledningsgatan har i regel en bredd av , beroende på ledningensdiameter. Vid reparation och andra arbeten brukar tillfälligt markmtrångersättas. Erforderliga markutrymmen för upplag och förråd påolika platser utmed linjesträckningen förhyrs vanligen . För anläggandet av en rörledning organiserasarbetsstyrkan på ett antal självständiga arbetsgrupper som svarar för var sinsektion av ledningssträckan. Sektionernas längd bestäms i huvudsak avterrängförhållandena. Anläggningsarbetet inom varje sektion kan delas upp iett antal olika moment. Först sker röjning ochplanering av ledningssträckningen. härmed påbörjas uttransport avrören till arbetsplatserna. Nästa moment äriordningställande av rörgraven, vUket i möjligaste mån sker på maskinell väg. Iodlade områden tillvaratas det översta jordlagret för att återläggas vidarbetsplatsens slutliga avstädning. Djupet i rörgraven avpassas så, att bottnenblir plan över så långa sträckor som möjligt för att minska antalet vertikalarörböjar, men också med beaktande av tjäldjupet i olika jordarter i skUdageografiska lokaler, i 1977/78: 86 27 För att undvika skador på rörens isolering av vassa stenar o. dyl.,läggs en sträng av grus i rörgravens botten. Härefter sker erforderligböjning av rörsektionerna, vilket utförs på arbetsplatsen. Nästa led i arbetet ärhopsvetsning av de ullagda rören till längder upp till någon eller någrakUometer. Enligt vedertagen praxis inspekteras alla påbyggnadsplatsen utförda svetsar visuellt, och därefter kontrolleras upp till entredjedel av svetsarna med radiografi eller ultraljud. Där ledningen passerarbebyggelse, större kommunikationsled eller vattendrag kontrolleras docksamtliga svetsar på sträckan. Ledningssektionen är nu färdigatt placeras i rörgraven vilket brukar utföras med traktorer utrustade medsidobommar. Provtryckning av den färdigasektionen sker genom att ledningen fylls med vatten. En större läckning på en oljeledning ärjämförelsevis lätt att spåra men små läckor, under , kan varasvåra att lokalisera, särskUt i sankmark. En ofta använd metod är att tillsättavattenlösliga radioaktiva isotoper och spåra läckningsställena medGeiger-räknare. Läckning på en naturgasledning kan spåras genom attvissa kemikalier eller ett radioaktivt spårämne tillsätts gasen, varvid läckagekan fastställas vid marktester. När rörledningen korsar ett vattendrag eller ettskyddsområde för grundvatten, ökar man godstjockleken utöver den armarserforderliga på den berörda delen av sträckningen, och en extra provtryckningföretas med denna sektion innan den infogas i ledningen på ömse sidor passagen. Utöver sedvanlig isolering förses rörledning somskall läggas ner i vattendrag med ett ytterlager avtrådnätarmerat cementbruk. Detta erbjuder skydd mot yttre åverkan, t. ex. avbottenorganismer, och underlättar genom den ökade tyngden ledningensutläggning, särskilt i strömmande vatten. Vid större ledningssystem för råolja ordnas pålämpliga punkter av-greningar till de raffinaderier som ledningen försörjer.Detta kräver jämförelsevis enkla ventilsystem som fjärrmanövreras. Förnaturgasledningar erfordras särskilda stationer för tryckreduktion ochvolymmätning innan gasen kan ledas vidare till större förbmkare ellerdetaljdistributionssystem. Utmed en produktledning förläggsavgreningsstationer vid de punkter där grenledningar utgår mellanterminaler och slutterminaler. Slut-terminaler förläggs även pågrenledningarna. Från terminalerna utgår slickledningar till olika depåer ochandra mottagare. Prop.1977/78: 86 28 blandningarej skall behöva förekomma, ordnas i regel en separat ledning för varjeförekommande produkt tUl respektive mottagare. I terminalema finns anordningar för automatisk ochmanuell provtagning av leveranserna och för volymmätning. Effektiv drift av ett rörledningssystem förutsättersåväl omsorgsfull planering av leveransprogrammet som kontinuerlig styrning ochövervakning av driften. Man eftersträvar därför central ledning av driften iså stor utsträckning som möjligt inte endast för att ernå en bättre samordningav verksamheten och lägre driftskostnader, utan också för att med en högtutvecklad automatik minska riskerna för felaktiga åtgärder vid pumpstationeroch terminaler. Detta kräver i sin tur omfattande och snabba kommunikationerför att möjliggöra en fjärrstyrning av driften och en central registrering avalla slags driftsdata och mätvärden från alla punkter av ledningen. Vid en produktledning med flera grenledningarförläggs ledningscentralen i regel till den första pumpstationen. Förkommunikationer från och till denna används kortvågsradio eller teleutrustning.Central övervakning och fjärrstyrning av pumpstationer och ventUer sker medtelemetrisystem. Datorer har kommit till användning i stor utsträckning fördriflskontroll och driftsplanering. Ett i jorden liggande oskyddat föremål av järneller stål korroderar, rostar, snabbt. Korrosion av en metall är ettelektrokemiskt fenomen, som innebär förlust av positivt laddade metalljonerfrån metallens yta lill omgivande medium, i detta fall från stålet irörledningen lill jorden. Korrosionkan effektivt motverkas på två principiellt olika sätt: Man kan genom en lämpligtsammansatt och omsorgsfullt utförd beläggning av rörledningens hela yta ge denett mot jord och vatten elektriskt isolerande skikt, varigenom ett strömflödefrån ledningen förhindras. Man kan ge ledningen ettkatodiskt skydd. Medelst en skyddsström ges den en så låg elektropotential attströmflödet från denna stoppas. Numerakombineras undantagslöst de båda skyddsåtgärderna. Korrosion på rörets insida är ovanlig i ledningarför råolja och petroleumprodukter och kan f. ö. motverkas genom tillsals avobetydlig mängd antirostmedel. Vid rörtransport av naturgas måste eventuell fuktighetavskiljas. Ytterligare skydd mot korrosion erhålles i detta fall genom attgasledningen i regel lackeras på insidan i syfte att minska friktionen mot rörväggen. 1977/78: 86 29 Redan vid konstruktion av ettrörledningssystem sätts frågan om driftsäkerhet i första hand. De mångakontrollåtgärder som vidtas under byggandet, från testning av stålkvalitetertill den slutliga täthetsprovningen, syftar alla till att rörledningen skallvara tät och förbli så. Trots alla preventiva åtgärder kan dock ledningen råkaut för läckning. Detta kan bero på direkta yttre orsaker, t. ex. en sättning imarken eller åverkan av en grävmaskin, eller en skada på rörets isolering.Inre skador kan uppstå genom atl en rörsvets brister eller en ventU går söndereller manövreras oförsiktigt. Bland den utrustning som används för att på ett tidigtstadium kunna konstatera förekomsten av felmöjUgheter och läckning ingår somett viktigt led de instrument som kontinuerligt och automatiskt registrerar ochrapporterar förändringar i det katodiska skyddet respektive tryck ochtryckvariationer i ledningen. Det är även möjligt att få indikationer på enläckning genom att jämföra inpumpade och utlevererade volymer olja. Del är docksvårt att på detta sätt spåra små oljeläckor, upp till 100 lit./tim. En nyteknik härför är att koppla en elektronisk Ijuddetek-tor till ett don sompressas fram genom ledningen, Detektorn registrerar det ljud, som enutsipprande vätska alstrar, och utlöser signaler tUl en automatisk skrivare därtrycket i läckningspunkten och dennas läge registreras. För att i möjligaste mån begränsa den mängd olja, som kanrinna ut ur ledningen om en läckning uppstår, är ledningen försedd med oUkaslags ventiler, fjärrmanövrerade eUer automatiskt verkande. Fjärrmanövrcrade avstängningsventUer är monterade medjämna mellanrum; de är utrustade med instrument som mäter och rapporterartrycken på båda sidor av ventilen. På lämpliga punkter finns automatiskabackventiler, som hindrar oljan att strömma tillbaka mot ett läck-ningsställc. Vid kritiska passager på sträckningen såsom vattendragosv. förses ledningen med rörbrottsventiler, vilka automatiskt stänger flödetvid sådan stor tryckförändring, som uppslår vid rörbroll. I säkerhetsprogrammet ingår regelbunden visuellövervakning från marken eller luften; en läckning kan t. ex. påverkavegetationen i omgivningen. Ett annat led i programmet är det systematiskaunderhållet av ledningssystemet, varvid särskilt det katodiska skyddetkontrolleras. Slutligen omfattar programmet åtgärder för brandskydd ochen plan för hur olika nödsituationer skall mötas. Rörledningar för olja och naturgasär enligt erfarenhet driftsäkrare än de konventionella transportmedlen.Läckning inträffar sällan, och den därvid utrunna mängden olja är i de allraflesta fall relativt obe- Prop.1977/78: 86 30 tydlig.Ledningens uppdelning i sektioner och de automatiskt verkande alarm- ochavstängningsanordningarna möjliggör omedelbara ingripanden. Detta bidrarverksamt tiU att skadornas omfattning kan begränsas vid en rörläcka. Föroreningav en grundvattentäkt kan naturligtvis inträffa, men å andra sidan kan manundvika ledningssträckning genom sådana skyddsområden och i varje fall vidtaförsiktighetsåtgärder. forConservation of Europé (CONCAWE) har upprättat en statistiköver de läckningar från oljeledningar, som inträffat i underfemårsperioden 19661970. Den omfattar samtliga i området befintligaledningssystem. Dessa hade en sammanlagd längd av , med enårlig transportkapacitet av ca 260 milj. m (ung. 220 milj. ton) råolja ochpetroleumprodukter. Av statistiken framgår att totalt 1170 milj. m olja transporterades, att 29 läckningsfall inträffat och att 2 343m olja därvid runnit ut. Som komplettering tiU de uppgifter som har lämnatsav utredningen kan nämnas alt motsvarande statistik från för perioden19711975 nu föreligger. Ledningssystemets längd hade ökat till 17 900km och den årliga transportkapaciteten tiU drygt 500 milj. m. Under perioden19711975 har totalt 2 308 milj. m olja transporterats, 90 läckningsfallinträffat och 8 938 m olja runnit ut. För hela tioårsperioden gäUer enligt CONCAWE att ca70 % av den utrunna oljan har tagits till vara. Inget allvarligt fall avmiljöskador på mark eller i vatten har inträffat, och de lokala föroreningarsom uppstått har haft mycket kort varaktighet. Någon motsvarande läckningsstatistik för naturgasföreligger såvht bekant inte. Miljö- och säkerhetsfrågor i samband mednaturgasledningar har översiktligt berörts av utredning omrörtransport av olja och gas i betänkandet (SOU 1972: 25) Naturgas i . Ibetänkandet framhålls att naturgasen tillsammans med luften bUdar mycketexplosiva blandningar. Den största faran vid ett gasläckage är därförexplosionsrisken. Av den anledningen måste såväl transport- som lagringssystcmsamt distributionsnäten och konsumenternas anläggningar byggas med betryggandesäkerhet. Vidare framhålls att, om tUlfäUiga nalurgasläckage skulle inträffa,gasen snabbt avgår i luften utan att efterlämna några restprodukter på markeUer i vatten. Ett läckage på en nedgrävd naturgasledning, vilket enligtbetänkandet är sällsynt på moderna rörsystem, synes inte medföra risk förvattenförorening. 1977/78: 86 31 6 Utredningens förslag 6.1 Allmänna synpunkter En olje- eller gasledning kan, framhåUerutredningen, få omfattande och svårbedömbara verkningar i vitt skildaavseenden, i vart fall om den inte är av obetydlig längd. Genom sinförhåUandevis stora kapacitet ingriper den djupt i bestående förhåUanden inomtransportsektorn. Tillkomsten av en oljeledning kan t, ex, medföraöverflyttning av en betydande godsmängd från ett transportmedel tUl ett aiuiat.Vissa investeringar i hamnar, farleder, järnvägar och landsvägar kan komma attbli mer eller mindre onyttiga. Detsamma kan gälla fartyg, järnvägsvagnar ochbilar, TUl följd härav kan, anför utredningen, stora svårigheter ochallvarliga fördyringar uppkomma för andra slags transporter till eller frånviss industri eller visst område. Företag inom transportsektorn får kanskelägga ned sin verksamhet. Det kan också inträffa att industri eller företag somär beroende av dessa transporter drabbas av sådana frakthöjningar eller avandra transportsvårigheter att förutsättningarna för verksamheten ändras. Utredningen finner uppenbart att det inle fårförekomma att flera ledningar anläggs mellan två orter, om en ledning hartillräcklig kapacitet. Det skulle vara förkastligt från samhällsekonomisksynpunkt. Inte heller bör en oljeledning komma till utförande, om enkostnadsjämförelse skulle visa att exempelvis sjö- eller järnvägstransport ärfördelaktigare. Tänkbart är dock enligt utredningen att utfallet av en dylikjämförelse till förmån för sjö- eller järnvägstransport inte bör få hindraanläggandet av en ledning, om det skuUe visa sig att ledningen innebär fördelarfrån miljö- eller naturvårdssynpunkt. Det ligger enligt utredningen i sakens natur att enledning för olja eller gas i vissa sammanhang kan komma i konflikt med natur-och miljövårdsintressen samt gällande planbestämmelser. Riskerna för vattenföroreningarmåste ständigt beaktas.