prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — De förslag som gäller tvåämneslärarutbUdningen och dessinordnande i linjen accepteras också. UHÄanser att utbildningen måste inriktas på att utbUda lärare som inte i förstahand är ämnesspecialister utan som i det dagliga arbetet, år , kanhålla en hög nivå på sina arbetsinsatser som skall gälla lärarrollen somhelhet. Systemet med basutbildning och fördjupningsutbildning har enligt UHÄpåtagliga fördelar. framhåUer att musiklärarens arbetssituation kan betecknas somständigt föränderlig. Kravet på förnyelse i undervisningsmetodiken, nyagenrer, nya musikstilar etc. ställer stora krav på lärarens förmåga att snabbtsätta sig in i nya arbetsförhållanden. Från all tidigare ha varit relativtisolerad i sin speciella funktion krävs att musikläraren äger en störretvärkulturen bildning, kreativitet samt en beredskap att förmedla olikakulturyttringar. TCOser mycket positivt på förslaget till musiklärarutbildning. Utbildningsplanenär mångskiftande och inriktad mot många olika arbetsfält. TCO vill dock påpekaatt en alltför stark specialisering kan skapa problem för den enskilde. Det ärbland annat därför viktigt alt resurserna för studievägledning får entillräcklig omfattning. LUT74 anser att fördelningen mellan basutbildning och fördjupningsutbildning ärväl avvägd och har ingenting att invända mot utbildningens innehåll ochomfattning. Förslaget ligger i linje med utredningens all- Prop.1977/78:14 78 mannasynsätt på lärarutbildningens utformning. Enligt LUT 74 är det inte uteslutetatt vissa jämkningar kan behöva göras i fråga om de ämnesteoretiska studiernai tvåämnesutbUdningen. är både av allmänna skäl och utifrån sina speciellasynpunkter positivt inställd till förslaget. Seminariet pekar på rytmikensdubbla funktion, dels den personlighetsutvecklande funktionen dels funktionensom hjälpmedel för den konstnärliga gestaltningen. I rytmiken finns därmed enlänk mellan musiklärare och musiker. Möjligheterna att inordna seminarietsrytmikutbildning i den föreslagna musiklärarlinjen bedöms vara goda.Fördjupningsutbildningen bör kunna rym.ma en specialisering på rytmik i enomfattning som seminariet kan acceptera. Dalcroze-seminarietoch remissgruppen vid i för också ett resonemang om denpedagogiska situationen för skolans musikundervisning och dess återverkan på musiklärarutbUdningen.Seminariet anser att musikundervisningen måste utgå ifrån elevernas erfarenheter,förutsättningar och behov. Genom en väl tilltagen praktik kan musikläraren blimindre benägen att se eleverna som objekt som skall anpassas efter vissabestämda kvalitetsmässiga och tekniska krav. Seminariet ser musikämnet främstsom ett personlighetsutvecklande upplevelseämne. De musikhistoriska studiernamåste utgå från de konkreta frågeställningar som inställer sig under en praktisk-musikaliskarbetsprocess. Enligtremissgmppen vid i måste man vara medveten om den mycketstora spridningen i elevernas musikaliska kunskaps- och färdighetsnivå. Ävdetta skäl är det viktigt att inte undervisningen i musiklärarlinjen alltförensidigt inriktas på att träna de studerande i alt leda praktiskt musicerandeoch musiklyssnande. Det kan leda till att musikundemsningen i skolan bliralltför dominerad av det lärarleddä musicerandet och att eleverna inte lär sigatt utveckla en självständig aktivitet i ämnet. anser att OMUS vid sin beskrivning av arbetsfälten inte tUlräckligtberört skolans obligatoriska musikundervisning och kraven på lärarna att idenna undervisning fungera som kvalificerade ledare för aktivt musicerande. anser att uppgiften att bedriva instrumental nybörjarundervisningbör förbehållas specialiserade pedagoger. Hur dessa pedagoger skall utbildas ärytterst vagt i OMUS' förslag. anser knappast att studerande på musiklärarlinjen hinnergenomgå den utbildning på som behövs för att undervisa på nybörjarstadietpå instrumentet. Förbundet anser att violinlärarutbildningen måste tas upptill särskUd prövning. Svenskablockflöjtspedagogförbiindet anser att det behövs utbildning av specialiseradepedagoger på blockflöjt. Förbundet anser också att 1977/78:14 79 musiklärarutbildning bör ha färre instmment i utbildningenän vad OMUS förutsätter för att man på varje instrument skall uppnå en ipraktiken användbar färdighet. Remissinstansernaaccepterar i allmänhet basutbildningens omfattning. i dock att basutbildningen är under-dimensionerad och bör höjas till 80poäng, i varje fall för studerande med inriktning mot undervisning i skolan.Även SFS och elevkåren vid i anser att omfattningenav basutbildningen är för knapp. KÖRSAMkonstaterar med tillfredsställelse att grundkunskaper i att leda kör ingår i aUamusiklärares basutbildning. Kördirigering bör kunna få en framträdande platssom fördjupningsalternativ. Många skolor har egna körer oeh för mångamusiklärare upptar arbetet med skolkören stor del av deras verksamhet. Förhållandetmellan musiklärarutbildning och ensembleledamtbUdning bör enligt KÖRSAMklarläggas bättre. När det gäller fördjupningsutbUdningen görs få principiellainvändningar. SÖ anser att man bör undvika att genom skillnader i utbildningenskapa kompetensgränser mellan musiklärare på olika stadier inom ungdomsskolan. 5Ö liksomUHÄ och i anser det tveksamt om man bör erbjudafördjupningsstudier med inriktning enbart på gymnasieskolan. Arbetsområdet ärför snävt och risken finns också att färre väljer alternativet med inriktningmot . /SRtar inte stäUning till fördjupningsalternativen i avvaktan på att detjänsteorganisatoriska principerna klarläggs. SÄMUS iGöteborg anser att tvåämneslärare i sin fördjupningsutbildning bör kunna väljaen inriktning enbart mot . Möjligheterna till en integreradundervisning mellan musikämnet och tvåämnes-lärarens andra ämne bör undersökas. Idiskussionen om musikerlinjens innehåll och omfattning dominerar frågan om utbildningenav orkestermusiker. , och iStockholm anser att OMUS i sina konkreta förslag är återhållsam, nästan negativtill denna utbildning. Stiftelsen anser att det bör inrättasspeciella utbildningslinjer för orkestermusiker. anser att den otillräckliga högre in-strumentalistutbUdningsom vi f. n. har i och som redan försvårat inhemsk rekrytering inteavhjälps genom OMUS' förslag. TR finner att rekryteringsläget i de svenska orkestrarnaär sådant att det inte kan råda något tvivel om att utbUdningen har ennyckelroll. har en jämförelsevis positiv inställning till OMUS' förslag.Bredden i utbildningen kan enligt förbundet göra denna så komprimerad att manbör överväga att lägga vissa utbildningsmoment inom den kompletterandeutbildningen. Regionnuisiken anser att de frågor som hör samman med regionmusi- 1977/78:14 80 kens fortsatta rekrytering av oUka instrumentalister inomramen för den nya profileringen borde ha behandlats av OMUS. i för ett utförligt resonemangkring konsekvenserna av OMUS' förslag. accepterar en gemensam basutbUdningom ca 30 poäng. I fortsättningen framhåller bl. a. följande. Den utvidgade basutbildningen (ca 30 poäng) och den inomgrundutbildningen liggande praktiken (ca 40 poäng) tar tillsammans närahälften av normalstudietidens arbetsinsats i anspråk. För i varje fallstråkmusiker, träblåsare, pianister och sångare är normalstudietiden dessutomavkortad med i jämförelse med nuvarande utbildning. Det inses medlätthet, att det krävs avsevärt högre färdighetsnivå redan vid antagningen änför närvarande är fallet för att i den nya utbildningen garantera normalelevenåtminstone samma nivå som i fråga om egna tekniska-musikaliskafärdigheter vid avslutad grundutbildning. En tänkbar åtgärd för att bevara nuvarande färdighetsnivåoch likväl hinna med ett utvidgat pensum stödjande biämnen är att förlängastudietiden . I normalfallet kommer OMUS' förslag att leda till lägreinstrumental färdighetsnivå än . Någon prutmåni det praktisk-musikaliska kunnandet ges inte, varför någon av följandeåtgärder eller en kombination av dem sammanfattningsvis måste vidtas: praktikenförläggs delvis utanför gmndutbUdningen; basutbildningenminskas genom att vissa moment hänförs till fort-och vidareutbildningen. Vissa remissinstanser ställer krav på en specialiserad tonsättar-och dirigentutbildning. Förslagetfrån OMUS om att utbildningen skall ha ansvar för alla väsentliga repertoarområdeninom musiken accepteras som princip. En del av diskussionen kring dessa frågorhar redan redovisats. Vissa remissinstanser, bl.a. Institutet förrikskonserter, framhåller särskilt hur viktig denna fråga är för fömyelse avmusikutbildningen. I diskussionenom vilka repertoarområden som är eftersatta framhåller Musikaliska akademienatt man knappast kan tala om sex lika stora repertoarområden. Påståendet attden afro-amerikanska traditionen kvantitativt dominerar vårt musikliv behöverju inte enligt betyda att den skall dominera kvantitativt även imusikutbildningen annatän på bestämda speciallinjer. Ätt den skaU ingå särskUt i musiklärarutbUdningen är självklart, men dess schemautrymme bör be dömas i den fortsatta planeringen. Enligtmångas uppfattning hör den äldre och nyare västerländska konstmusiken till deverkligt eftersatta repertoarområdena. förett utförligt resonemang i dessa frågor. Föreningen anser att företrädarna för den 1977/78:14 81 europeiska konstmusiken inte kan ställa krav på ökaderesurser också för egen del utan att de måste visa generositet och öppenhet fören självklar upphämtning för de eftersatta genrerna. , SMI och KÖRSAM anser attvokalmusiken är ett eftersatt repertoarområde. SMI tillägger att talet (bl. a.undervisning i tal- och röstvård) också är ett starkt eftersatt område inom utbildningen. anser att svårigheterna att meddela undervisning i gehörstraderadegenrer inte bör överdrivas. Med rätt handledare kan sådan utbildning förmedlasäven i institutionaliserade former. 5.4.5 Pedagogiska och metodiska riktlinjer I viss utsträckning har remissinstansernasallmänpedagogiska grundsyn redovisats under tidigare avsnitt, särskilt avsnitt4.2. Här skall endast tas upp en del kommentarer som gjorts kring de av OMUSföreslagna riktiinjerna för den pedagogiska planeringen liksom synpunkter iolika metodiska frågor. UHÄ tillstyrker den indelning i ämnesblock som OMUSföreslår men förordar en ytterligare integration mellan pedagogik, metodik ochpraktik. LUT 74 och regionnuisiken stöder OMUS i strävan att brytaämnestänkandet och i stället betona helhetsfunktionen. Svenska anser att en utveckling motstörre integration mellan olika moment i utbildningen är ett nödvändigt inslagi en reformerad musikutbildning. Musikhögskolornai Siocktiolm och samt SFS delar i stort OMUS' uppfattning omintegration i utbildningen, men uttalar farhågor för att OMUS går för långt isina krav. anser att man måste tona ner integrationen. i Siocktiolm anser att integreradutbildning kan ge god effekt inom musiklärarutbildningen men att den imusikerutbildning kan medföra problem och kollisioner framför allt med denplanmässiga färdighetsutvecklingen. framhåller att avvägningen mellan projektstudier och meraämnesbundna studier är en grannlaga fråga. Projektorienterade studier ärrelativt oprövade inom musikutbildningen. OMUS'synpunkter på vilka metodikproblem som är särskilt betydelsefulla att lösa harväckt en del diskussioner. Särskilt diskuteras gruppundervisningen och dessmetodik. betonar gruppundervisningens stora betydelseför den kommunala , inte minst för dess ensembleverksamhet, liksomför den öppna gruppverksamheten. Det är av stor vikt att krafttag tas för enutveckling av gruppmetodjken och att möjlighet ges till fortbildning i dennametodik. 6 1977/78. Prop.1977/78:14 82 Gruppundervisningsmetodikenbör genomsyra hela den kommande musiklärarutbildningen. Studieförbundenpekar på att metodiken i gruppundervisning är av avgörande betydelse för studieeirkelverksamhetensom ju bygger på undervisning i grupp. Miisikcentrumär positiva till experiment med olika former av gruppundervisning men trorinte på denna undervisningsform i den elementära instrumentalundervisningen. Iflera andra remissyttranden uttrycks samma uppfattning. SMIanser att de blivande musiklärarnas egen utbildning till största delen bör skei grupp. Motivationen för att vilja undervisa i grupp ökar om man själv somelev får uppleva gruppundervisningens sociala och pedagogiska fördelar. framhåller förebildningen som ett omistiigt inslagi all nybörjarmetodik. Detta förutsätter en god instrumental färdighet hos delärare som undervisar på instmment. måste det spontana kollektiva improviserandet ocksåfå utrymme inom musikutbildningen. Kulturrådetliksom flera andra remissinstanser, däribland musikhögskolorna, , och Svenska stråklärarförbundetpåtalar sambandet mellan studietiden i högskoleutbildningen och kvaliteten iden förberedande musikutbUdningen. De flesta synpunkterna iövrigt vid remissbehandlingen gäller studietidens längd på musikerlinjen. av dessa synpunkter har redan redovisats. Studietiden bör förlängas ellerockså bör delar av basutbUdningen och praktiken läggas utanför menar många avde remissinstanser som företräder symfoniorkestrarnas och orkestermusikerut-bildningensintressen. Musikhögskolani anser att man måste ta hänsyn till förslaget om kompletteringsundervisningeller tilläggsterminer och därför räkna med en genomsnittiig studietid av 4Viår i musikerutbildningen. anser att den grundläggande utbildningen på musikerlinjen intebör definitivt maximeras förrän man samlat mer erfarenheter. anser att basutbildningen på musikerlinjen bör förlängasmed minst en termin eller 20 poäng. Studietidenpå musiklärarlinjen har i allmänhet accepterats. SFS anser att musikdelen i tvåämnesläramtbUdningbör förlängas utöver förslaget. Det menar också kollegiet inom SÄMUS i Malmö.Musikhögskolan i anser att också studerande på musiklärarlinje bordefå möjligheter tiU komplettering genom förlängd studietid. Prop.1977/78:14 83 RemissinstansernatiUstyrker i allmänhet OMUS' förslag beträffande allmän och särskUd behörighetoch om antagningsprinciperna för musiklärarlinjen. UHÄ kan dock inte anslutasig tiU kravet på förkunskaper i historia. Svenska ochremissgruppen vid i anser att arbetslivserfarenhet börkrävas. KÖRSAM vill att man vid antagningen också tar hänsyn till all-mänmusikalitet,bredd oeh lämplighet som musiklärare. Närdet gäller behörighetskraven för musikerlinjen menar huvuddelen avremissinstanserna att det bör finnas goda möjligheter till dispens förspecifika begåvningar. Musikcentrum avvisar stelbenta inträdeskrav som äralltför bundna till högskolemodellen. /SR anser att dispens från den aUmännabehörigheten endast skall beviljas i undantagsfall. 5.4.8 Redovisningav utbildningens resultat Ettstort antal remissinstanser anser att förslaget att införa utbildningsbeskrivningarär utmärkt. är den enda remissinstans som ärtveksam. 1 en del av yttrandena bl. a. från SFS, SÄMUS i anser man att utbildningsbeskrivningarna bör ersätta betygen. Musikhögskolani konstaterar att det inte är genomförbart med en graderadprestationsbedömning på vare sig musiklärar- eller musikerlinjen.Folkhögskoleutredningen menar att OMUS själv anför så starka skäl mot betyg imusiklärarutbildningen att man borde ha tagit ställning redan iprincipbetänkandet. framhåller att betygen är avringa värde vid bedömningen av artisters lämplighet för engagemang. RiksförbundetSveriges musikpedagoger vill ha kvar de graderade betygen såväl i musiklärar- oehkyrkomusikerutbildningen som i utbUdningen av specialiserade pedagoger. Endastsynpunkter på utbildningsplanernas allmänna utformning skall redovisas här. UHÄställer sig avvisande till en central detaljreglering i utbildningsplanerna avutbildningens innehåll. Det bör enligt UHÄ finnas andra medel, t. ex. den särskUdaUMU-gruppen (se vidare 7.2.4) för att stimulera till utveckling av enutbildning med rimlig enhetiighet i fråga om inriktning oberoende av studieort. SÖinstämmer i önskemålet att olika utbildningar inte får tolka utbildningsplanernapå alltför olika sätt och därigenom utvecklas i helt 1977/78:14 84 SÖ är dock tveksam till ett system avcentralt givna detaljerade rekommendationer. Ävenstatskontoret hänvisar till de genom riksdagsbeslut fastlagdariktlinjerna för hur högskoleutbUdningen skall organiseras och utvecklas. Sålångt möjligt bör centrala föreskrifter undvikas. Svenska Dalcroze-seminarietanser inte att gemensamma utbildningsplaner för olika studieorter omedelbartkan tillämpas på rytmiklärar-utbUdningen med tanke på de begränsadeerfarenheter som finns av sådan utbildning utanför . Seminariet ärangeläget om att UtbUdningen på andra platser verkligen byggs upp i enlighetmed rytmikpedagogikens grundsyn och särskUda krav. Seminariets funktioner somreferenspunkt och utvecklingscentrum inom det rytmikpedagogiska området börförstärkas. 5.5.2 Organisation av verksainheten Remissinstanserna tar i allmänhet inte definhiv ställningtill OMUS' förslag utan hänvisar till det pågående lokala planeringsarbetetinom högskolan. SÖ och RRVstöder OMUS' förslag tiU bl. a. linjenämndsorganisation. H 75 anserdet naturligt att OMUS som haft att överväga genomgripande förändringar av utbUdningeninom ett område av högskolan också velat peka på organisatoriska instrument föratt förverkliga de avsedda förändringarna. måste självklart den högremusikutbildningen ses och behandlas tUlsammans med annan hÖgskoleutbUdningnär det gäller bl. a. den institutionella organisationens utformning. Genom1975 års riksdagsbeslut har de institutionella ramar lagts fast inom vUka all hÖgskoleutbUdningskall organiseras och utvecklas. Dessa ramar är vida och ett väsentiigt inslagi reformen är att högskolemyndigheterna på olika nivåer skall ha frihet attskapa de instrument i planerings- och utvecklingsarbetet som de anser sigbehöva. H 75 tar inte avstånd från förslagen till linjenämndsorganisation menanser det svårt att motivera att regering och riksdag skulle ta störrebefattning med denna för musikutbildningens del än för andra delar av högskolan. De regionala organisationskommittéerna i Stockliolms ochGöteborgs högskoleregioner framhåUer att den modell som OMUS redovisat är en väsentiigutgångspunkt i kommittéernas planeringsarbete. Organisationskommitténför /Itögskoleregion redovisar de två skUda uppfattningar som finnsinom högskolan i regionen när det gäller organisationen på enhetsnivå.Kommittén ser förslagen som exempel på hur olika organisationsfrågor rörandemusikutbildningen kan lösas. Svenska har ingenting att invända motatt seminariets UtbUdning förs in under en 1977/78:14 85 Det är angeläget att seminariet i någon formfår ett inflytande över den innehållsliga och pedagogiska utvecklingen inomrytmik-området. De remissinstanser som särskUt ägnat sig åt kyrkomusikerutbildningenanser inte att kyrkomusikerlinjen bör ingå i ansvarsområdet för den linjenämndsom skall svara för musiklärarlinjen. Kyrkomusikerorganisationernas samarbetskommittéanser att det bör finnas en egen . När detgäller förslaget till utvecklingsgrupper inom högskoleenheter förmusikutbildning framhåller H 75 att det inte syns ändamålsenligt att utformanågra mer permanenta anordningar i fråga om planerings- och ledningsorgan förutvecklingsarbetet så länge FUN:s arbete pågår. FUN ställer sig tvekande inför OMUS' förslag attutvecklingsarbete som bedrivs i kulturutbildningarna skall anses vara detsammasom den forskning som traditionellt bedrivs vid universiteten.Utvecklingsarbetet inom kultursektorn är visserligen av central betydelse förden gmndläggande utbildningen inom sektorn på samma sätt som forskningen är avcentral betydelse för grundutbUdningen inom universiteten. Det rör sigemellertid, enligt FUN:s mening, om två skilda typer av verksamhet som inteersätter eller utesluter varandra. Frågan omde organisatoriska formerna för planering oeh ledning av forsknings- ochutvecklingsarbete inom musikområdet bör slutiigt avgöras i samband medprövningen av de förslag FUN kommer att lägga fram för högskolan som helhet. SÖ stöder OMUS' förslag om utvecklingsarbete. Detta bör,som OMUS också framhåller, inte nödvändigtvis innebära forskning på högteoretisk nivå utan även kunna ha en praktisk-metodisk inriktning, t. ex.prövning av metoder på relativt elementär nivå inom tidigare eftersatta genrer. OMUS' förslag att tjänsteorganisationen i sin helhet skallses över tillstyrks överlag, bl. a. av TCO. anserdet angeläget att anställningsformerna för lärarna ses över. /SR anser attformella beskrivningar av lärarnas tjänstgöringsområde bör finnas. Frågan omlärare skall tjänstgöra utanför sitt område bör avgöras genom förhandlingar,liksom arbetstidsfrågor. FUN anser att överväganden om tjänsteorganisationerna förlärare inom musikutbildningen bör utgå från de faktiska tjänsteåligganden ochbehörighetskrav som fastställs för de olika berörda utbUdningarna. Utredningenär inte övertygad om att översynen bör leda till att tjänsteorganisationenanpassas till vad som gäller inom det hittillsvarande universitets- ochhögskoleområdet. 1977/78:14 86 i ställer sig tveksam tillförslaget att lärartjänst skall kunna delas mellan två högskolor.Musikhögskolan ser ett värde i att lärartjänsterna funktionsbestäms och därmedförs till viss linjenämnds ansvarsområde. Det är dock önskvärt att kunnatillgodose önskemål från studerande att få viss lärare. Även lärarföreningenvid i finner förslaget att lärareknyts till speciella uppgifter inom en viss utbildningslinje diskutabelt. Dettakan begränsa resp. utbUdningslinjes mångsidighet och elevernas möjlighet attvälja lämplig lärare. Elevkåren vid i och SFS hälsarförslaget om "funktionsbestämning" av lärartjänst med tUlfredsställelse.De svårigheter som kan uppstå för studerande att få önskad lärare bör kunnalösas på ett smidigt sätt. Remissinstanserna anser det vara en förutsättningför hela reformen att det inom varje lärartjänst finns tid för projektplanering,studierådgivning, administrativt arbete, fortbUdning etc. i anser att smidigaanställningsformer av det slag som förslaget innebär bör möjliggöra trygga ochför alla parter godtagbara anställningsformer som man kan uppnå enstarkare bindning utbildning-yrkesliv. Ett stort antal remissinstanser, däribland ,KÖRSAM och TR, framhåller särskilt att lärarnas möjligheter till kontakt medsitt arbetsfält är av största betydelse för utbUdningens anknytning tillyrkeslivet. är av samma mening. Förbundet tror på skall anlita flera pedagoger med färre timmar i kombination med aktivutövning som musiker. framhåller ocksåkombinationen pedagogisk verksamhet eget aktivt musicerande som basen för allinstrumentalundervisning på högre nivå. bör kunna vara en förebildinstrumentalt inför eleverna och bör därför vara solistiskt och kammarmusikalisktaktiv i musiklivet. Föreningen stryker under behovet avgästlärare och tillfälliga lärare i eftersatta genrer. för /Itögskoleregionframhåller behovet av att de pedagogisk-administrativa resurserna förstärks. i avstår ifrån att i dettasammanhang diskutera de administrativa funktionerna inom högre musikutbildning,eftersom sannolikt lokala lösningar måste hittas från ort tUl ort. SÖ och AMS anser att en effektiv studie- ochyrkesvägledning behövs och biträder förslagen på denna punkt. 5.5.4 Samplanering och samordning Förslaget att låta en särskild grupp, den s. k. U M U-g r up p e n inom UHÄ överta och slutföra OMUS-arbetet diskuterasingående. 1977/78:14 87 UHÄ anser att OMUS har rätt i sin uppfattning att musikutbUdningeninte kan reformeras bara genom att en ny organisationsram och nya utbildningsplanerfastställs. Centrala åtgärder av det slag som UMU-gruppen innebär kanemellertid enligt UHÄ inte utan vidare vara förenliga meddecentraliseringstankarna bakom beslut om reformering avhögskoleutbildningen. Trots detta anser UHÄ att gruppen bör inrättas. Gruppenbör dock inte få alltför självständiga befogenheter gentemot myndigheten. H 75 ser förslaget som en rekommendation tiUhögskolemyndigheterna. Vissa av organisationskommittéerna för de olika högskoleregionematillstyrker förslaget, nämligen organisationskommittén för och föröstra högskoleregionen medan organisationskommittén för Stockholmshögskoleregion (H 75-S) är tveksam.