prop · G103111 · 1977-12-31 00:00:00 — De kollektivaforskningsinstitutens karaktär av både forskningsorgan och organ förinnovationsverksamhei framhålls, liksom nödvändigheten av en bedömning frånfall lill fall vad gäller finansieringsavial och stöd till enskilda projekt vidsidan om ramavtalen. Kolleklivforskningsinstitutens samarbetsorgan (SAMKO) ochSTU avvisar kommitténs förslag, som bygger pä föreställningen att de kollektivaforskningsinstituten ej bedriver innovationsinriktad verksamhet. Prop.1977/78:111 42 SAMKO påpekar kolleklivforskningsinstitutens stora värdeför överföring av ny teknik till företagen. De olika organen vid institutenmöjliggör även en teknikspridning mellan företagen, som är av stor betydelseför den tekniska utvecklingen. Instituten är oftast den enda organisation inomen viss bransch, som kan samla tekniker och specialister med likartad intresseinriktning.Genom institutens halvstatliga karaktär öppnas även möjligheter förmyndigheter och statliga organ att knyta kontakter med företrädare för en vissbransch. STU räknar också med att instituten skall medverka iinnovaliva projekt och har därför som tidigare nämnts föreslagit att stödettill den kollektiva forskningen lämnas från såväl innovationsprogrammel somfrån programmet för kunskapsutveckling. Speciella delprogram har föreslagitsför delta ändamål. Statens skeppsprovningsanstcUl (SSPA,) STU, m. fl.remissinstanser ställer sig tveksamma till den av kommittén uttaladeuppfattningen att den kollekliva forskningens värde skall relateras tillföretagens finansieringsvilja. Andra slödkriterier baserade påsamhällsekonomiska effekter kan vara mer relevanta, påpekar SSPA. STU menar att i ett läge då kraftfulla insatser på tekniskforskning och utveckling är angelägna är det viktigt alt institutensgrundläggande kompetens inte urholkas. Den är väsentlig inte minst förindustrins långsiktiga planering. STU har vid förhandlingarna konstaterat ettklart ökal intresse från företagen för denna kompetens. Industrin har dock haftbegränsade möjligheter att kunna öka sin satsning på den långsiktigakunskapsutvecklingen. Detta grundas inte på bristande intresse, utansammanhänger med nödvändigheten att i första hand satsa på kortsiktig lönsamhetoch sysselsättning, SAMKO, STU, m.fl. remissinstanser anser ej altkommitléns förslag om att projektstöd vid sidan av ramavtal skall nedbringas,kan ges generell tillämpning. SSPA anser atl prövning måste ske i de enskildafallen med tillämpning av de prövningskriterier som gäller för projekt. SAMKO menar att dessa särskilda projektanslag har storbetydelse genom att de ger en möjlighet atl göra extra insatser då utvecklingenvid företagen medför oförutsedda behov. De ger också möjligheter all genomföraprojekt som riktar sig mot målgrupper utanför institutens medlemskrets.Initiativen kommer i det senare fallet ofta från STU och bidrar på del sättettill atl ytterligare öka den önskvärda flexibiliteten hos instituten. Liknande synpunkter förs fram av STU, som påpekar att detär särskilt viktigt atl de mindre företagen i ökad omfattning kan intresserasför all utnyttja de kollekliva instituten. och betonar attgenomgripande förändringar av kollektivforskningen inle bör genomföras innanett bällre faktaunderlag framtagils. STU framhåller också alt en fortsattuppföljning och utvärdering av stödet lill den kollektiva tekniska forskningenhar initierats men all resultatet av detta arbete ännu inte föreligger. 1977/78:111 43 Dennaverksamhet behandlas myckel översiktligt i kommitléns betänkande. Fleraremissinstanser framhåller dock betydelsen av denna verksamhet. Televerketmenar att STU har en viktig roll vad gäller alt organisera, stödja och hållasamman såväl nationellt som internationellt samarbete. Således är televerketpositivt till att STU även i framliden ges en samordnande roll beträffande des. IVAanför att all forskning, även den tekniska, är för sin kvalitet beroende avfortlöpande kontakter med den internatonella forskningen inom området, dels föratl ta del av andras forskningsresultat, och dels för att få en måttstock påkvalitén på den egna forskningen. Om man vill ligga i forskningsfronten räckerdet inte att följa litteraturen på området. Velen-skapssociologiska studier harvisat atl kunskapsutbytet inom ell område i snabb utveckling i huvudsak skergenom personliga kontakler, medan publiceringen släpar efter. Mycket intressantinformation, t.ex. om misslyckade ansatser, publiceras över huvud tagetaldrig. Det är,därför angeläget alt slödel lill sådant kontaklutbyte, i formav resebidrag, och medel för att ta hit gästforskare, kraftigt förstärks. STUhar som tidigare nämnts föreslagit ett särskilt program för denna verksamhet.Bakgrunden är den speciella karaktär som präglar denna verksamhet och dedärmed sammanhängande svårigheterna för STU atl själv balansera deninternationella kontaktverksamhetens omfattning mot andra aktiviteter. Remissinstansernahar i allmänhet reagerat positivt på kommitléns förslag. RRVoch STU instämmer med kommittén att låneformen bör upphöra. STU framhåller dockalt delta inte bör gälla STU:s särskilda anslag för dyrbar utrustning. Vadgäller ålerbelalningsvillkoren, anser STU att det vore en omotiveradkonkurrensfördel om en bidragsmottagare med ensamrätt finge utnyttja projektresultatsom tagits fram med statligt stöd. STU förordar därför attåterbetalningsskyldigheten för utvecklingsprojekt bibehåUs i nuvarandeomfattning. RRVdelar kommitténs uppfattning all bidrag lill projekt för vilka resultatenpubliceras genom STU inte skall behöva återbetalas, medan återbetalningsskyldighetskall föreligga för övriga projekt. EnligtSTU:s bedömning innehåller kommitténs förslag lill stödvillkor i många styckengoda förslag. STU:s roll vid överlåtelse av projektresultat och vid bidragsmottagarenskonkurs eller obestånd bör dock närmare Prop.1977/78:111 44 Vad gäller avtal som bidragsmottagaren ingår medannan part bedömer STU att skäl föreligger för STU att förbehålla sig rättenatl godkänna samtliga avtal som berör projektet. Grunderna härför är bl. a. altSTU bör ha möjlighet all dels stärka bidragsmottagaren i avtalssituationen,dels bevaka STU:s intressen i avtalssituationer där STU-projekt är inblandade.STU:s intresse i det senare fallet gäller såväl angelägenheten av att projektetpä ett riktigt sätt kommer till ett industriellt nyttiggörande som altåterbetalningsvillkoren till STU uppfylles. SUF anser att STU:s nuvarande viUkor, att bidragomedelbart förfaller lill återbetalning vid anslagsmottagarens dödsfall, i höggrad är obefogat. Likaså bedömer SUF alt föreskrifterna om STU-konlroll ochgodkännande av avtal exempelvis rörande exploatering av ett STU-slött projektinnebär ett omotiverat förmyndarskap över bidragsmottagare. STU avvisar kommitténs förslag atl beslut om återbetalningskall fattas efler godkänd slutrapport. STU finner all mellanslutrapport och den föreslagna tidpunkten framkommer normalt ingen informationsom skulle vara vägledande för beslutet. Del bör i stället från fall tiU fall kunnabedömas när nödvändig information föreligger för beslut. STU förordar vidareatt den 10-åriga tidsperioden inom vilken frågorna om återbetalning kan tas uppbör kvarstå. Flera remissinstanser, däribland SUF och CF-STF,framhåller att det allmänna innovalionsklimatet måste förbättras. Således anser5t/F liksom att åtgärder för att förbättra arbetsförutsättningarm. m. för yrkesinnovatörerna (de enskilda uppfinnarna) varit blygsammai jämförelse med den omsorg som från statens sida visas andra grupper medbetydelse för innovationsprocessen - t. ex. institutionsforskare. Del förefallerhelt rimligt och genomförbart atl skapa sådana anställningsförhållanden förprofessionella innovalörer som gäller för forskare. Föreningen delar bedömningenatt sannolikheten för positiva resultat av sådana insatser är hög. CF-STF menar att skattepolitik, finanspolitik,socialpolitik, krav på planering och uppgiftsskyldighet samverkar lill detallmänna innovations-klimatet. Förbundet hävdar alt det enda långlivade ochverkningsfulla stödet lill innovationsverksamhet ligger i atl skapa ett klimatför idéer och personer att utvecklas i. Kan man visa samhällsuppskattning avinnovationsverksamhet och entreprenörskap och kan man främja initiativ ochkreativitet och ge incitament lill människor att agera, då minskar självfalletbehovet av särskilda former för innovationsslöd. Alt forma en allmän politiksom befrämjar en sådan utveckling anser förbundet vara det viktigaste bidragetstatsmakterna kan ge till innovationsverksamhet. CF-STF anser vidare att motbakgrund av sysselsättningsläget i landet och atl ny teknologi främst finns alttillgå internationellt bör STU:s insatser för atl biträda företagen med förvärvav utländsk teknologi påskyndas. I detla sammanhang vill Svenska kommunförbundei erinra omatt det 1977/78:111 45 pågår en betydande förslagsverksamhet inom kommunalaförvaltningar. Det borde vara ett samhälleligt intresse att en mera samladgenomgång och utvärdering av dessa förslag gjordes så att utvecklingsbara idéerkom till mera allmän kännedom. Ett samarbete mellan STU och förbundet inomdetla område bör inledas. En annan angelägenhet som delas av flertaletremissinstanser gäller informationsöverföring och informationsspridning. Således ar\ser atl det förslag somframföres i betänkandet om alt det bör vara obligatoriskt med lättillgängligapopulärversioner av lämnade forskningsrapporter bör kunna bidra till altsprida kännedom om ny teknik till avnämarna. Även från UHA framhålls vikten avökade informationsinsatser. En av de tekniska högskolorna varnar dock för enobligatorisk skyldighet att göra populärrapporler om forskningsresultat.Forskarna skulle härigenom belastas med onödigt arbete, framhållerman. Man anser vidare att rapporlsystemet bör ses över. Rapporteringen bör skevid tidpunkter som passar publiceringen och inle knytas till bidragsperioder. BFR instämmer i utredningens påpekande atl forskaren iökad omfattning bör delta i informationsarbetet. 1 allmänhet saknar forskarenemellertid de speciella kunskaper om medier och metoder som är nödvändigafömtsättningar för ett effektivt genomslag. Lika nödvändigt för ett gottresultat är forskarens ämneskunnande. Delta talar för alt informations-planeringenbör ske i samarbete mellan forskaren och redan underprojektets gång, anser BFR. Det är knappast realistiskt alt utgå från atlmaximala informationsinsatser kan knytas till hela den slora mängd av kunskapersom utvecklas med stöd av STU. De befintliga resurserna bör därför, enligt BFR,koncentreras lill sådana projekt och ämnesområden där STU bedömer behovensärskilt stora. Även detla kräver en utvecklad planering avinformationsinsatserna och en planering som sker tidigt i forsknings- ochutvecklingsprocessen. Statensråd för vetenskapUg information och dokumentation (SINFDOK) anser att etteffektivi informationssystem även måste innehålla dalorbaseradinformationsöverföring. 7.8 Uppföljning och utvärdering Det är en utbredd uppfattning bland remissinstanserna allstörre vikt måste fästas vid resultatutvärdering och erfarenhetsåterföring såatl konsekvenserna av gjorda STU-insalserna blir belysta. RRV anserdels all STU inle genomfört resultatuppföljningen i tillräcklig utsträckning,dels att STU:s system för resultatuppföljning inte är av tillräckligt högkvalitet. RRV vill därför understryka kommitténs uppfattning om behovet avutvidgade utvärderingsinsatser inom STU. 1977/78:111 46 tion(SHIO) tillstyrker förslaget till selektiv ålerbelalningsuppföljning, dvs. denvillkorliga återbetalningsskyldigheten slopas för alla bidrag upp lill 75 000kr. STUoch RRV avstyrker dock förslaget. STU menar alt det är bidrags-mollagaren sombesitter den information som behövs såväl för atl utvärdera projektet som förall kunna falla beslut om återbetalning. Informationen för båda ändamålen lassom regel fram i ett annat sammanhang. En selekliv återbetalningsuppföljningblir därmed kopplad lill en selekliv utvärdering. STU anser vidare att ökadeskyldigheter bör läggas på anslagsmottagaren alt efter projektets avslutandelämna STU nödvändig information för utvärdering och ålerbelalningsbeslut ochalt denna skyldighet ytterligare kan preciseras i stödvillkoren. Den aktivaåterbetalningsbevak-ningen skulle därigenom kunna göras mindre administrativtbetungande och selektiv. Även om STU i normalfallet särskilt bevakar de störreprojekten tror STU att det vore olyckligt att fastställa en beloppsgräns föraktiv uppföljning. SUFanser att STU:s samlade tjänstemannakår utgör en viktig kunskapskälla som lättkan rubbas, vid t. ex. avgångar ur tiänst, om inle tjänstemännens samladeerfarenheter successivt lagras i databaserad kunskaps- eller idébank. SUF villrekommendera att utredning härom med del snaraste genomförs. Remissinstansernaställer sig i klart övervägande antal negativa lill kommitténs förslag. Endastett fätal remissinstanser tillstyrker den föreslagna uppdelningen i enforskningsenhet och en innovationsenhet. , , (), SIND, DFE, STU, m.fl.remissinstanser avstyrker kommitténs förslag. menar att den föreslagna organisatoriska ludel-ningen i eninnovations- resp. forskningsenhet baseras främst på en teoretisk analys mensaknar praktiskt stöd. Tvärtom eftersträvar flertalet tekniskt ledande företagen samordnad bevakning av forskning och produktutveckling. För STU skulle entudelning innebära två avgjorda nafkdelar. Den skulle motverka en av STU:sviktigaste uppgifter, att initiera och stimulera kontakter mellan forskning ochnäringsliv. Den skulle vidare verka kompetensbegränsande för STU:s tjänstemän.För att rätt kunna bedöma en produktidé är det nödvändigt att veta ifallöveriägsna lösningar är på väg inom den tekniska forskningen. För att kunnabedöma ett forskningsprojekts lämpliga industrikontakter måste man känna tillvilken produktutveckling som pägår i företagen. En omorganisation som skullestyra den enskilda handläggarens kontakler enbart i endera riktningen skulleinnebära en uppenbar kompetensurholkning jämfört med dagsläget. Liknandesynpunkter läggs fram av SHIO. Prop.1977/78:111 47 SJ menar att arbete av säväl forsknings- sominnovationskaraktär förekommer i stor uisträckning vid samma institutioner,verk och företag och ofta i samarbete dem emellan och detta samarbete mellanhögskolor och förelag är mycket viktigt för den tekniska utvecklingen. Detförefaller också svårt att definiera begreppen forskning och innovation så alli praktiken en tydlig gränsdragning dem emellan blir möjlig. Även detla talarför all det är olämpligt alt enligt förslag i STU:s organisationinföra skilda enheter för forskning och innovation. SIND anser att en funktionell uppdelning i enforskningsdel och en innovalionsdel bör kunna uppnås med en organisation sommera liknar den nuvarande. Frågan hur STU:s verksamhet bäst skall organiserasär också beroende av interna förhållanden inom STU, vilket gör det svårt förutomstående att inta en bestämd hållning i frågan. villunderstryka vikten av att den framtida organisationen av STU väljs på ettsådant sätt att lösningen blir acceptabel för STU:s egen ledning och personal.CF-SFT framhåller liknande synpunkter. DFE anseratt den strikta organisatoriska uppdelningen i en forsknings-och eninnovationsenhet är olycklig. DFE anser alt del finns förutsättningar attorganisera de tillgängliga resurserna vid U- och R-enheterna pä ett sätt sombättre tillgodoser de uppgifter STU skall fylla. Det är därvid lämpligt attsärskilda gmpper svarar för de direkta kontakterna med småföretag, uppfinnare,forskare m. m., sä atl dessa inle har några svårigheter att hitta rätt iorganisationen. Delegationen kan tänka sig en indelning i ett antal"block" som är färre än nuvarande behovsområden. För vaije block börfinnas ett rådgivande organ. Teknisk forskning och innovationsverksamhet medinriktning pä industriell utveckling kan t.ex. delas in i 3-4 block medanknytning till teknik och produktion av olika slag. STU:s"ställföreträdande" roll pä viktiga samhällsområden bär kunnabehandlas i ett eller två block, eftersom det här i stor uisträckning gälleratt initiera verksamhet. På motsvarande sätt som i energiforskningsprogrammet(SOU 1977: 56) föreslår DFE alt verksamheten kompletteras med ett program försädan grundläggande teknisk forskning som ej täcks av ovanstående block. Detlaprogram utgör alltså endast ett komplement till den tekniska forskning sombedrivs inom övriga program. För detta bör en tredje typ av block kunnainrättas inom . En fjärde typ av block bör enligt DFE utgörasav sådan verksamhet som administreras av STU, men som inte ligger inom STU:sbudget. STU kan ihuvudsak biträda vad kommittén anfört beträffande de verksledande, planerandeoch utredande samt administrativa funktionema. STU avstyrker emellertidkommitténs förslag rörande organisation av de operativa enheterna.Indelningsgrunden bör således inte vara forskningsstöd resp. innovationsslöd.De operativa enheterna bör i stället ha en struktur som gör dem lämpade atlgenomföra ständigt förändrade uppgifter med inriktning på såväl forskning somutvecklingsarbete. Prop.1977/78:111 48 indelning är likväl nödvändig, främst med hänsyn tillorganisationens storlek. STU förordar att de personella resurser som skallgenomföra de båda programmen. Innovationer för industri och samhälle resp. Kunskapsutveckling,får en indelning efter teknikområden. Dessa enheter bör dels vara tillräckligtstora för atl skapa möjligheter till såväl praktisk arbetsfördelning sompersonlig utveckling, dels vara tillräckligt små för att medge en närapersonlig kontakt inom enheten. Indelningen bör därtill vara sådan atthuvudinriktningen utgör en gemensam nämnare för resp. enhet. RRV och BFR anser att kommitténs förslag till organisationär en logisk konsekvens av den valda programindelningen och tillstyrker därförförslaget. Som ytterligare skäl anför BFR erfarenheter av den egna verksamheten.Det har visat sig vara praktiskt svårt för en liten organisationsenhet altbereda två eller flera typer av ärenden, som skall bedömas i helt olikaperspektiv och efter ibland vill skilda regler. De skilda spelreglerna komplicerarberedningen och kan leda till misstolkningar. Den föreslagna indelningen avSTU:s organisation är därför enligt dessa remissinstansers mening en praktisknödvändighet, men den måste kompletteras så att organisationen inle fårvattentäta skott mellan de båda verksamheterna. RRV vill i detta sammanhang erinra om alt revisionen avSTU visade att indelningen av U-enhelen i tretton sektioner hade medfört, atllednings-, samordnings- och kommunikationskraven på enhetschefen blivit såstora alt utrymmet för t.ex. policyfrågor begränsats allvariigt. Vidare blevsektionerna så små atl de blev mycket känsliga för tillfälliga förändringar iarbetsbelastning. 1 fråga om bl. a. STU:s serviceinriktade funktioner, fann RRVi revisionen tendenser till avdelningslänkande på så sätt atl de direktproducerande enheterna byggde upp egna servicefunktioner. RRV föreslog därföratt servicefunktioner så långt som möjligt borde organisatoriskt skiljas frånproducerande enheter för att bl.a. förhindra dubblering av mtiner ochfunktioner. Kommittén har förordat i princip samma synsätt i fråga omplanerings- och utvärderingsenheten, informationsenheten och administrativaenheten. RRV tillstyrker kommitléns förslag i dessa avseenden. Revisionen avSTU var särskilt inriktad mot planerings- och utvärderingsfunklionerna samladministrativ service. Mot bakgrund av revisionens resultat och förslag lillåtgärder inom nu nämnda funktioner, finner RRV kommitléns närmare preciseringav uppgifterna för planerings-och utvärderingsenheten och administrativaenheten vara väl underbyggda. Några remissinstanser framför farhågor för atl encentraliserad planering kan skapa en klyfta mellan långsiktig planering ochverksamhetsplanering. Behovet av förstärktplanerings- och utvärderingsverksamhet betonas i belänkandet. Den lösning meden kraftigt förstärkt planerings- och utvärderingsenhet som föreslås kanmedföra atl 1-och F-enhelernas ansvar begränsas att praktiskt främst innefattaärendehandläggning. För att undvika en sådan länkbar utveckling, borde övervä- Prop.1977/78:111 49 gas att som ett alternativ klart uttala 1- ochF-enheternas ansvar för exempelvis seklorstudier och behovsanalyser och äventilldela enheterna resurser för sådan verksamhet. Denna markering av 1- ochF-enheternas ansvar för den strategiska och taktiska planeringen borderesultera i en mera effektiv och motiverande operativ verksamhet(ärendehandläggning). 1 detla altemativ kvarstår sannolikt ett behov av enmytket begränsad stabsresurs till verksledningens förfogande för exempelvisutveckling och uppföljning av verksamheten. FOA delar uppfattningen att långsiktigaplaneringsuppgifler lätt åsidosätts vid enheter som har att handlägga mångalöpande ärenden. är del enligt FOA':s erfarenheter viktigt att detlångsiktiga planeringsarbetet bedrivs inom hela organisationen. Härigenomförankras långsiktspla-nerna i organisationen så att de får avsedd inverkan påinriktningen av den löpande verksamheten. En förstärkning av resurserna förlångsiktig planering bör därför fördelas mellan centrala stabsenheter ochlinjeenheter. Syftet bör vara att personalen i linjeenheterna ges möjlighet atlavsätta erforderlig tid för långsikliga planeringsuppgifler, bl. a. i form avmedverkan i centralt sammanhållna planeringsgrupper. De centrala stabsenheternabör å sin sida förfoga över erforderliga metodkompetens och led-ningskapaciletför de studier och utredningar - ofta av systemanalylisk karaktär - som börläggas till grund för planeringen av STU:s insatser. Detta gäller inte minstinför starten av s. k. initiativprojekt, syftande till att få fram nya tekniskalösningar inom olika branscher eller samhällssektorer. Vad beträffar remissinstansernas syn på STU:s nämndsystemkan två huvudkategorier urskiljas. Den ena kategorin tillstyrker kommitténs förslagsom i huvudsak innebär atl nuvarande nämndsyslem avvecklas för att ersättas medinsats- och projektgmpper av mer ad hoc-karaktär. Härigenom hoppas man uppnåen större flexibilitet och därmed en bättre anpassning till STU:s verksamhet.Den andra kategorin vill bygga vidare på nuvarande nämndsyslem. Härigenom trorman atl bättre kontakter med omgivningen erhålls som kontinuiteten iverksamheten bibehålls, hålls. RRV och Svenska kommunförbundei tillstyrker kommitténsförslag. SHIO och STU biträder i huvudsak vad kommittén anfört om nämnderna. RRV gjorde i samband med revision en, om änbegränsad, analys av nämndorganisalionen inom STU. Den visade atl nämndernasmedverkan i planeringen hade haft den inriktning och varit av den omfattningsom kunde förväntas med hänsyn till STU:s uppgifter. Nämndorganisationenvisade sig också ha konserverande effekter bl. a. genom att införande av nyaområden och avveckling av gamla försvårades. Mot bakgmnd av RRV:s förslag lillorganisatoriska förändringar och åtgärder för Prop.1977/78:111 50 förbättrad planering ansåg RRV, alt STU borde överväga atlförändra nämndernas funktion och organisation. Med hänsyn till de planeringsgrupper och utredningsgruppersom kommittén föreslär anser RRV, atl de nuvarande nämnderna och kommittéernakan avvecklas. föreslär att en forskningsnämnd och eninnovationsnämnd inrältas. Dessa bör enligt kommittén vara rådgivande lillverksledningen i policy- och planeringsfrågor. RRV:s revision av STU visade attingen av planeringsformerna var STU-orienterad i den bemärkelsen att de gavmyndigheten underiag för kvantitativa och kvalitativa prioriteringar mellanuppgifter, program, behovsområden, stödformer o. d. Revisionen visade vidareatt väsentiiga delar i STU:s mål-, roll-, miljö- och intressentbeskrivningarvar ofullständiga. Den av kommittén föreslagna inriktningen på de nu föreslagnanämnderna torde utgöra ett värdefullt slöd vid främst den övergripandeplaneringen och utvärderingen. Detla kan förväntas medföra en bättre balansmellan planerings- och ulredningsgmp-pemas områdesvisa planering och verksledningenssamlade planering.