prop · G10386 · 1977-12-31 00:00:00 — Regeln skulle leda till alt deskadelidande i detta faU inte kunde få gottgörelse av rörledningens ägare,oaktat det samband som föreligger mellan skadan och den av staten sanktioneradefarliga verksamheten. Detta kan inte vara en rättvis ordning.Undantagsbestämmelsen måste bygga på den förutsättningen, vilken inte uttalatsi betänkandet, att staten påtager sig ansvaret att gottgöra de skadelidande isådana situationer. I förarbetena till atomansvarighetslagen har ett sådantansvar för staten omnämnts. På motsvarande sätt bör även i dettalagstiftningssammanhang denna statens skyldighet klarläggas. Även om så sker ärhovrätten emellertid tveksam om undantagsbestämmelsen bör finnas. Hovrättentänker därvid på sådana fall då skadorna inte är lika omfattande och händelseninte blir lika uppmärksammad som i SurtefaUet, men där enskilda likväl urabbashårt. Man kan befara att fall uppkommer där staten, vars ansvar intepreciserats i lag, inte anser sig böra utge ersättning och där ledningsägarenpå grund av undantagsbestämmelsen går fri från ersättningsskyldighet. För attundvika sådana konsekvenser vore det en bättre ordning att låta ledningsägareni första hand svara även för casusfall och staten i sin tur gottgöra denne förvad han utgivit. Närdet gäller jämkningsregeln påpekar hovrätten över och att denavviker från den aUmänna medvållande-regeln i skadeståndslagen. A andra sidanfinns i bl. a. atomansvarighetslagen en mot den medvållande mera liberal regelsom stadgar jämkning endast i fall av uppsåt eller grov oaktsamhet. Man kanvisserligen ställa sig tvekande inför lämpligheten att i särskilda sammanhangavvika från en principlagstiftning av så nytt datum som skadeståndslagen. Ivalet mellan de alternativa lösningar av frågan om jämkning på grund avmedvåUande som sålunda erbjuder sig finner hovrätten sig kunna förordautredningsmannens förslag med hänsyn till rörledningsföretagets karaktär avfarlig verksamhet. anser att skäligjämkning bör äga ram 1 alla fall då medverkan skett genom vårdslöshet, eftersomdet i vissa fall är svårt att bevisa att vårdslösheten varit grov och vanligaktsam-net bör iakttas av dem som kommer i beröring med rörledningen. riktar kritik mot utredningensförslag från en helt annan utgångspunkt. Förbundet framhåUer att redantiUkomslen av en rörledning kan indirekt skada andra företag, t. ex. en hamn,som drabbas av ett betydande irafikbortfall, och ifrågasätter om inte sådanskada bör ersättas. Hovrätten över och , och tar upp frågan huruvida koncessionshavaren i motsats till vad utredningen har föreslagit bör åläggas att genom försäkring skaffa sig 1977/78: 86 60 täckningför de eventuella skadeståndskrav som kan riktas mot honom till följd avanläggningens drift. Hovrätten över och anför att enligtvad som redovisats i betänkandet har man anledning räkna med ett ringa antalska-defall. Emellertid måste man utgå från att omfattningen av de skador somlikväl inträffar kan bli avsevärd och utgöra en betydande påfrestning påledningsägarens ekonomi. Med hänsyn till de starka växUngar inom det ekonomiskalivet som man torde ha att räkna med är det av begränsat värde attägarens ekonomiska resurser bedöms vid koncessionstUlfäUet. Man torde haanledning utgå från att utländska intressen ofta kommer att stå bakomkoncessionshavaren. Sådana intressen kan visa sig svåråtkomliga vid enkrissituation, Enhgt hovrättens mening finns det bl. a. med hänsyn tiU dessasynpunkter anledning att närmare överväga en försäkringsplikt förkoncessionshavaren efter förebild av vad som föreskrivits iatomansvarighetslagen. och Folksamanser att frågan om lagstadgad försäkringsplikt för koncessionshavaren bör tasupp i ett större sammanhang. 7.6Upphörande av koncession, m. m. Utredningens förslag i fråga om överlåtelse ochåterkallelse av koncession har tillstyrkts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. Vad utredningen anfört om överförande av koncessiontill ny koncessionshavare har föranlett yttrande från iSkaraborgs län. anser att det när koncession har återkallatsoftast torde vara angeläget från allmän synpunkt att fortsatt drift avanläggningen konuner till stånd. Även om återkallelse kan förutses bli sällsyntförekommande bör övervägas om lagregler bör införas om överförande tvångsvistill staten eller ny koncessionshavare av anläggning för vilken koncession harupphört att gälla. Hovrätten över och fästeruppmärksamheten vid ett par frågor som inte har berörts av utredningen.Hovrätten anför att när någon framdragit ledning utan att inneha koncessioneller på ett mera allvarligt sätt bratit mot föreskrifterna i koncessionen, t.ex. genom att ge ledningen en annan sträckning än som medgivits, uppkommerspörsmålet om utrivning av ledning. Hur man skall komma till rätta med ettsådant fall är inte lätt att närmare ange. Frågan har helt förbigåtts ibetänkandet. Det torde emellertid bli nödvändigt att vid det fortsatta arbetetpå lagstiftningen närmare överväga frågan. Hovrätten har den uppfattningen attregler i ämnet bör tas upp i koncessionslagen. Ett närliggande spörsmål sominte heller berörts i betänkandet är frågan om återställningsåtgärder. Prop.1977/78: 86 61 andraord, hur skall man få garantier för att ledningen tas bort och markenåterställs sedan koncessionen upphört. Om utrymmet för ledningen upplåtits medledningsrätt, föreligger den situationen att ledningsrätten består även sedankoncessionen upphört. Markägaren har dock möjlighet att få ledningsrättenupphävd. Därigenom är emellertid inte problemet med utrivning av ledningenlöst. Det torde i lika hög grad vara ett aUmänt som ett enskilt intresse attledningen avlägsnas. Hovrätten finner inte anledning att anvisa lösningar påfrågan utan vUl enbart påvisa behovet av närmare överväganden vid det fortsattaarbetet på lagen. Även och kammarkollegietuppmärksammar de problem som uppstår i samband med att ett rörledningsföretagavvecklas. Enligt kollegiets mening bör borttagandet av en rörledning föregåsav en förrättning vid vilken det ytterligare intrång i enskild rätt som borttagandetav ledningen innebär prövas. Dessutom krävs i Jandskapsvår-dande syfteföreskrifter om återställningsarbeten. Kollegiet föreslår attkoncessionslagstiftningen, alternativt ledningsrättslagstiftningen, utbyggs medföreskrifter om borttagande av ledning, som tillgodoser de intressen som kanförnärmas av borttagandet. föreslår att i koncessionslageninskrivs skyldighet för koncessionshavaren att vid koncessionens ellerledningens upphörande borttaga ledningen och återställa marken i samma skicksom före ledningens tillkomst. Utredningens förslag att lagen om särskildaskyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar skall göras tiUämplig även pårörledningar som omfattas av den föreslagna koncessionslagen har i huvudsakbiträtts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. anser dockatt uel bör övervägas att göra nämnda lag om särskUda skyddsåtgärder tillämpligockså på ledningar för distribution eUer distribution inom hamn- ellerindustriområde, även om deras längd inte överstiger . Den snabbt ökande oljeförbrukningen i Västeuropahar lett till en omfattande utbyggnad av rörledningar för transport av råoljaoch i någon mån också raffinerade produkter. Efter hand har även ett nät avledningar för transport av naturgas över stora avstånd byggts, främst i sambandmed exploateringen av de stora holländska gasfyndigheterna Prop.1977/78: 86 62 meni viss utsträckning även för import av gas från . I vårt land förekommer f. n, olje- ellergasrörledningar endast för lokala transporter. Möjligheterna att byggarörledningar även för långa transporter har emellertid diskuterats . Redanår 1938 väcktes frågan om att bygga en oljeledning från Göteborg tillostkusten. Liknande projekt studerades även . Ettomfattande material redovisades av utredning om rörtransport av oljaoch gas i betänkandet (SOU 1970: 57) Olja i rör. Utredningen skisserade ettröried-ningssystem för transport av tunna oljeprodukter från tillMälarområdet. redogjorde utredningen i betänkandet (SOU 1972: 25)Naturgas i för frågor om marknadsförutsättningar, överföringssystem,organisation, miljö och säkerhet m. m. i samband med införande av naturgas. Även beträffande lagstiftningen skedde vissaförberedelser. ändrades den dåvarande expropriationslagen för attmöjUggöra expropriation för oljeledning. I förordningen (1961:568) om brandfarligavaror (omtryckt 1977: 423) infördes bestämmelser om bl. a. anläggande avrörledning för transport av brandfarlig gas eller vätska. Är 1966 tUlkaUade dåvarande chefen förkommunikationsdepartementet en utredningsman (K 1967: 40) för att utarbetaförslag tUl koncessionslagstiftning för olje- och naturgasledningar. Idirektiven framhölls bl. a. att sådana anläggningar kunde få betydandekonsekvenser på olika områden. Näringspolitiska, transportpolitiska ochförsvarspolitiska intressen måste beaktas. Vidare pekades på vikten avbetryggande säkerhetsföreskrifter. Bestämmelserna i expropriationslagen ochförordningen om brandfarliga varor gav inte samhället tillräcklig möjlighetatt ta till vara samhällsintressena på detta område. Utredningsmannen, som antog benämningen utredningenangående oljeledningar, lade i belänkandet (SOU 1972: 58) Koncessionför pipelines fram förslag till särskild lagstiftning om framdragande ochbegagnande av rörledningar för transport av olja eller gas. Betänkandetremissbehandlades och utredningens förslag till lagstiftning tillstyrktes iallt väsentligt av remissinstanserna. Förslaget föranledde emellertid t. v,inte någon åtgärd. Anledningen härtiU var att frågan om olje- eUer gasledningari då bedömdes mindre aktuell. Det rörledningssystem för oljeproduktersom hade skisserats av utredning om rörtransport av olja och gasvisade sig sålunda inte möjligt att genomföra och de kontakter med olikagasleverantörer som togs ledde inte tiU några resultat. Frågan om att föra in naturgasen i vårt land havemellertid nu åter blivit aktuell. Ar 1976 bildades ett aktiebolag, , med uppgift att planera och samordna åtgärder som syftar till att främjalandets försörjning med naturgas (prop, 1975/76: 124, NU 1975/76: 44, rskr1975/76: 262). Staten äger genom och Prop.1977/78: 86 63 som företrädare för vissa kommuner ochindustriföretag av aktierna i bolaget. Genombildandet av Swedegas har arbetet med att förbereda ett införande av naturgasi intensifierats, AB , i vilket Swedegas inneharaktiemajoriteten, har ulfört marknadsundersökningar i , Vidare pågårutredningar i samarbete med motsvarande danska intressenter om överföring avgas från och kontinenten. Dessa utredningar finansieras i huvudsakgenom ett statligt lån tUl Swedegas av 10 milj, kr, som har anvisats påtUläggsbudget III i statsbudgeten för /77 (prop, 1976/77: 125bil. 12, NU 1976/77: 40, rskr 1976/77: 345). Även möjligheterna till importfrån eUer av naturgas i kondenserad form (LiquifiedNatural Gas, LNG) diskuteras f. n. Swedegasarbetar nu främst med ett projekt avseende en årlig import av 1 å 1,5 mUjarderm naturgas (motsvarande 1 å 1,5 milj. m eldningsolja) i rör frånförbundsrepubliken via . Förhandlingar förs med dels envästtysk gasleverantör, dels det danska förelag, som kommer att medverka itransiteringen genom , Projektet innebär all leveranser till Sverigeskulle kunna börja , Mot bakgrund härav har Swedegas hemställt att enkoncessionslagstiftning för naturgasledningar nu utarbetas på grundval av 1972års förslag. Bolaget pekar på att ett rörledningsprojekt annars skulle fåprövas enligt ett antal oUka lagar. Genom den föreslagna lagen skuUe förutsättningarskapas för en samlad prövning av det aktuella naturgasprojektet. Enligt bolagetskulle också tiden för prövningen kunna förkortas, vilket är av vikt med hänsyntiU projektets pressade lidplan. Jag delar uppfattningen att det nu är dags attförbereda införande av naturgas också genom lagstiftning. Detta gäller även omdet importprojekt som närmast har föranlett framställningen från Swedegas inteskulle kunna förverkligas. En närmare redogörelse i sak för naturgasfrågornatorde få lämnas i annat sammanhang. Jag räknar med att genomförandet av ettimportprojekt kan komma att kräva medverkan. Som har framgått saknar frågan om rörledningar förolja f, n, aktua-htet. Läget kan emeUertid bli ett annat . Det finnsdärför skäl att låta övervägandena om lagstiftning omfatta även oljeledningar,vilket också har fömtsatts av utredningen. Mot den angivna bakgrunden vill jag nu ta uppfrågan om särskild lagstiftning för rörledningar. Den författningsmässiga regleringen av rörledningarför transport av olja eller naturgas eller över huvud taget av vätska eUer gasär f. n. splittrad på en rad olika författningar. För anläggande eUer drift avsådan rörledning krävs eller kan komma att krävas prövning bl. a. enligtförordningen om brandfarliga varor, miljöskyddslagen (1969: 387; om- Prop.1977/78: 86 64 tryckt1972: 782; ändrad : 701; ML), naturvårdslagen (1964: 822; omtryckt1974: 1025; ändrad : 196; NvL), byggnadslagen (1947:385; omtryckt1972:775; ändrad senast 1977:338; BL) och vattenlagen (1918: 523; ändrad senast1977: 670; VL), Det finns således inte några författningsbestämmelser som gördet möjligt för samhället att samlat pröva tUlkomsten och förläggningen av engas- eller oljeledning i alla de hänseenden där samhällsintressen gör siggäUande. Utredningen har funnit starka skäl tala för att det allmäima bör förbehållasett bestämmande inflytande över tiUkomslen av rörledningar för ,petroleumprodukter och naturgas. En sådan ledning kommer, anför utredningen,genom sin stora transportkapacitet att djupt ingripa i bestående förhållandeninom transportsektorn. Den kan få omfattande verkningar även i andra avseenden.Anläggande av en rörledning kan sålunda komma i konflikt med natur- ochmiljövårdsintressen liksom med gällande planbestämmelser. En sådan ledning kanockså få stor positiv eller negativ betydelse från försvarssynpunkt. Utredningenpekar vidare på att en ledning av inte alltför obetydlig längd kräver storakapitalinsatser, varför dess kapacitet bör utnyttjas optimalt. Vidare medförinnehav och drift av en ledningsarUäggning omfattande förpliktelser av olikaslag. Det är därför enligt utredningen angeläget att tillse att anläggningensägare har resurser som garanterar kontinuerlig drift samt tUlgångar attfuUgöra eventuellt uppkommande skade-slåndsskyldighet gentemot tredje man. Utredningen föreslår att det aUmännas inflytandesäkerstäUs genom särskild lagstiftning om krav på särskilt tillstånd(koncession) för anläggande eller begagnande av olje- eller gasledning. Utredningens förslag innebär att de grundläggandereglerna om koncessionsplikt, förutsättningar för koncession, viUkor förkoncession, ersättning för skada och upphörande av koncession samlas i ensärskild lag. Närmare detaljer om ansökningsförfarande m. m. föreslås däremotbli reglerade genom föreskrifter av regeringen. Som benämning på den nya lagenföreslås "Lag om vissa rörledningar för , naturgas m. m. . Grundtanken i lagförslaget är att merabetydelsefulla olje- eller gasledningar skall få dragas fram eller begagnasendast om de bedöms lämpliga från allmän synpunkt. Sådana ledningar skaU alltsåenligt förslaget underkastas en samlad prövning i alla de avseenden därsamhällsintressen gör sig gällande. Också sökanden skaU underkastas en lämplighetsprövning.Koncession skall vidare kunna förenas med vUlkor eller föreskrifter i syfte attta tillvara allmänna eller enskilda intressen. Prövning enligt den föreslagna lagen avses göraprövning enligt ML och enligt vissa bestämmelser i obehövlig. I fråga omföretag för vilket koncession har meddelats skaU inte heller behövas tUlståndenligt förordningen om brandfarliga varor. I övrigt skall emellertid den- Prop.1977/78: 86 65 naförordning vara tillämplig också på koncessionerade olje- och gas-ledningar.För att genomföra denna samordning av prövningsförfarandet föreslårutredningen vissa ändringar i nämnda förordning och i ML och NvL. Utredningens förslag innebär vidare att särskildaregler om skadestånd skall gälla för skada till följd av ledningens drift.Enligt dessa regler skall koncessionshavaren vara ansvarig för skada på annatän sådant som transporteras genom ledningen, även om han inte är våUande tillskadan. Utredningen föreslår dessutom att lagen (1942: 335)om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar (ändrad senast 1971:577) skall ändras så, att den blir tiUämpUg även på rörledning som omfattas avden föreslagna rörledningslagen. I förslaget tiU rörledningslag upptas inte någrabestämmelser om ianspråktagande av mark för rörledrungar. Utredningen anseratt denna fråga bör lösas enligt bestämmelsema i expropriationslagen (1972:719; ändrad : 706; ExL) eller ledningsrättslagen (1973: 1144; ändradsenast 1977: 363). Yttranden över utredningens förslag har avgetts avnärmare 40 remissinstanser, bl. a. två hovrätter, överbefälhavaren (),, transportnämnden, ,, kommerskollegium, överstyrelsen förekonomiskt försvar, statens planverk, sju länsstyrelser. i (LO), industriförbund.Svenska institutet. Samtliga remissinstanser har biträtt eller lämnatutan erinran utredningens bedömning att det allmänna bör förbehållas ettavgörande inflytande över tiUkomslen av olje- och gasledningar och att dettainflytande bör säkerställas genom särskild lagstiftning om krav på koncessionför anläggande eller begagnande av sådan ledning. Även jag finner det angeläget att samhäUet gesmöjUghet att på ett tidigt stadium samlat pröva tUlkomsten och förläggningen avrörledningar för transport av olja eller gas i alla de avseenden där samhällsintressengör sig gällande. Jag delar uppfattningen att det samhälleliga inflytandet börsäkerställas genom särskild lagstiftning, som innebär att sådana rörledningarinte får anläggas eller begagnas utan koncession. Förslaget till särskild lag om rörledningar har ihuvudsak biträtts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Också enligt min mening är förslaget i sinahuvuddrag väl ägnat att läggas till grund för lagstiftning. Jag delar såledesutredningens uppfattning att den nya lagen bör innehålla de gmndläggande reglemaom koncessionsplikt, förutsättningar för koncession, villkor för koncessionoch upphörande av koncession, I likhet med utredningen anser jag vidare 5 1977/78. 1977/78: 86 attlagen inte bör uppta några regler om ianspråktagande av mark för rörledningar,eftersom regler om detta finns i ExL och ledningsrättslagen. Som jag senareskall återkomma till förordar jag dock i vissa avseenden andra lösningar änutredningen. Utredningens förslag bör vidare enligt min mening kompletteras påvissa punkter. I några faU kan bestämmelser utgå. Som jag skall återkomma tilli avsnittet 8.5 anser jag att någon lagstiftning om ansvarighet för skada isamband med drift av rörledning inte bör genomföras f. n. En lämplig benämning på den nya lagen anser jagvara "lag om vissa rörledningar". För enkelhets skull använder jagdock i fortsättningen beteckningen rörledningslagen. Även utredningens övriga lagförslag har i huvudsaklämnats utan erinran av remissinstanserna. För egen del intar jag en annanståndpunkt än utredningen i frågan hur de krav på prövning som ställs i ML, NvLoch VL skall kunna samordnas med prövningen enligt rörledningslagen. Jag kommeratt närmare behandla denna fråga i det närmast följande avsnittet 8.2. Däremotgodtar jag i sak förslaget att lagen om särskilda skyddsåtgärder för vissakraftanläggningar skall göras tillämplig på nu ifrågavarande rörledningar. Jag övergår nu tiU att behandla vissa huvudfrågor ilagstiftningsärendet. 8.2Förhållandet mellan rörledningslagen och annan lagstiftning I en rad olika författningar förekommerbestämmelser som från skilda utgångspunkter berör anläggandet eller driften avrörledningar för transport. I förordningen om brandfarliga varor finns sålundabestämmelser om förvaring, hantering, transport och försäljning av brandfarliggas eller vätska. Avsikten med dessa bestämmelser är att förebygga skada genombrand eller annoriedes. I förordningen stäUs vissa krav på utförandet avrörledning för transport av brandfarlig gas eller vätska. Vidare krävs särskilttUlstånd för transport medelst rörledning av brandfarlig vätska. kan i fråga om brandfarlig vara meddela ytterligare föreskrifter,om detta är påkallat från säkerhetssynpunkt. Den som viU anlägga eller begagna rörledning ärdessutom unaer-kastad de inskränkningar i fråga om användande av mark ellervatten som föreskrivs i ML, NvL, BL och VL. ML iimehåUer bestämmelser tUl skydd motvattenförorening, luftförorening, buUer och andra störningar. Lagen är iprincip tUlämpUg pä s. k. miljöfarlig verksamhet, dvs. a. användning avanläggning på sätt som kan medföra förorening av vattenområde eller störningför omgivningen genom luftförorening, buUer, skakning, ljus eUer annat sådant. 1977/78: 86 67 Lagengäller dock inte sådan användning som utgör byggande i vatten. Den som utövareller ämnar utöva miljöfarUg verksamhet åläggs i ML en rad skyldigheter i syfteatt förebygga eUer avhjälpa olägenhet. Kan verksamheten befaras föranledaolägenhet av väsenUig betydelse, även om försiktighetsmått vidtas, fårverksamheten utövas endast om särskilda skäl föreligger. SkuUe olägenheteniimebära att betydande allmänt intresse skadas avsevärt, får verksamheten iprincip inte utövas. Transport av olja eller gas genom rörledning får i regelanses vara miljöfarlig verksamhet i ML:s merung. Den som ämnar utöva miljöfarlig verksamhet är ialhnänhet skyldig att underkasta sig förhandsprövning av verksamheten enUgtbestämmelser som regeringen med stöd av bemyndigande i ML har meddelat imiljöskyddskungörelsen (1969:330; ändrad senast 1976:330). För anläggande eller drift avrörledning krävs f. n. inte något tUlstånd. NvL innehåller bl. a. bestämmelser till skydd förnaturmiljön. EnUgt dessa bestämmelser kan under vissafömtsättningar förklara ett område som naturreservat eller naturvårdsområde.Därvid meddelas föreskrifter som på olika sätt inskränker nyttjandet avmarken. För att anlägga en rörledning inom sådant område krävs som regellänsstyrelsens tillstånd. Till skydd för naturmiljön finns i NvL också bestämmelserom skyldighet att samråda med , iiman arbetsföretag som kan kommaatt väsentligt ändra naturmiljön utförs. kan därvid föreläggaföretagaren att vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga för att begränsa ellermotverka skada på naturmiljön. TiU skydd för friluftslivet råder enligt NvLstrandskydd vid havet, insjöar och vattendrag. Inom strandskyddsområde fårinte utan medgivande utföras anläggning som hindrar allmänhetenfrån att beträda området. Bestämmelsema om samråd och strandskydd gäller inteföretag vartiU tiUstånd har lämnats enligt VL eller ML. Också vissa bestämmelser i kan ha betydelse vidframdragande av rörledning. Detta gäller främst lagens planbestämmelser men inågon mån också bestämmelsema i 136 a § om lokaliseringsprövning av industriellverksamhet. Planbestämmelserna i innebär att marksanvändning för bebyggelse i viss omfattning skaU föregås av plaiUäggning.Gmnddragen föi marks användning inom kommun anges i generalplan. Närmare reglering av bebyggelsen sker genom stadsplan eUer byggnadsplan. Byggnadsverksamheten inom område som inte ingår i stadsplan eUer byggnadsplanregleras genom utomplansbestämmelser. För samordning av flera kommunersplanläggning upprättas regionplan. Nybyggnad får inte företas i strid motfaststäUd generalplan, stadsplan, byggnadsplan eUer utomplansbestämmelser.Byggnadsnämnden eUer kan dock medge undantag. fåremeUertid medge undantag från fast- Prop.1977/78: 86 68 ställdgeneralplan, stadsplan eller byggnadsplan endast om hartiUstyrkt det. Enligt 136 a § BL skall tillkomsten ochlokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet, som är av väsentligbetydelse för hushåUningen med energi eller med landets samlade mark- ochvattentillgångar, prövas av regeringen i viss omfattning. Sålunda skallnyanläggning av vissa angivna verksamheter aUtid prövas, om regeringen inte förvisst fall medger undantag. I övrigt skall verksamhet av nu ifrågavarande slagprövas endast om regeringen beslutar därom i det enskUda fallet.