prop · G10375 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78:75 Regermgens proposition 1977/78: 75 medförslag till ransoneringsiag m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag, som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås en ny ransoneringslag som skall ersätta all männa ransoneringslagen (1954: 280). Den nya lagen, som är en full maktslag, träder automatiskt i tillämpning om riket kommer i krig. 1 andra krissituationer får regeringen sätta lagen i tillämpning. Ett beslut härom skall underställas för prövning. Den nya lagen skiljer sig från allmänna ransoneringslagen bl. a. genom att den har utformats så att skilda typer av försörjnihgskrisér skall kunna bemästras utan att särlagstiftning skall behöva tillgripas. Sålunda kan Lagen sättas i tillämpning då försörjningssvårigheter har uppstått till följd av någon extraordinär händelse som har inträffat inom landet, s. k. inre kris. ' 1 1977/78. Prop.1977/78: 75 1 Förslag till Ransoneringslag Härigenom föreskrives följande. 1 § Kommerriket i krig, träder 69 §§ i tillämpning. 2 § Regeringenfår föreskriva att 69 §§ helt eller delvis skall till-lämpas från tidpunkt somregeringen bestämmer, 1. om riket är ikrigsfara, 2. om det tUlföljd av krig eller av krigsfara vari riket har befunnit sig eller av annanutomordentlig händelse föreligger knapphet eller betydande fara för knapphetinom riket på förnödenhet av vikt för totalförsvaret eller folkförsörjningen. enligt första stycket 2 skall avse ,högst varje gång. 3 § Föreskriftenligt 2 § första stycket skall understäUas prövning inom en månadfrån det den utfärdades eller, oin ej pågår, från början av närmastföljande . Sker ej underställning eller godkänner ejföreskriften från det underställningen skedde, upphörföreskriften att gälla. 4 § Upphör riketatt vara i krig eller i krigsfara som har föranlett föreskrift enligt 2 §första stycket 1, skall regeringen föreskriva att 6 9 §§ ej längre skalltUlämpas. Dock får regeringen, om förutsättningar härför finns, i ställetföreskriva att de skall tUlämpas med stöd av 2 § första stycket 2. 5 § Vidtillämpning av denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter skalltillses att den vars rätt beröres icke lider större förfång än som ärnödvändigt. Beslut enligt 13 § 1 får ej utan tvingande skäl meddelas ifråga om förnödenhet, som näringsidkare oundgängligen behöver för sin näring. Reglering av handel m. m. 6 § Om det är nödvändigt för hushållning med förnödenhetsom är av vikt för totalförsvaret eller folkförsörjningen, får regeringen föreskriva att förnödenheten 1. under viss tidicke får saluhållas, utbjudas mot vederlag, överlåtas eller förvärvas, 2. får saluhållas,utbjudas mot vederlag, överlåtas eller förvärvas endast i den ordning och påde vUlkor som föreskrives av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer, 3. får användasendast för de ändamål, på de villkor och med de 1911Iii: 75 3 begränsningarsom föreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Föreskriftenligt första stycket får meddelas även i fråga om annan förnödenhet, om detbehövs för att reglering som där avses skall kunna tUlfredsställandekontrolleras. Föreskriftenligt första stycket 1 eller 2 i fråga om överlåtelse av viss förnödenhetgäller även näringsidkares uttag av förnödenheten ur rörelsen, om ej annatföreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 7 §Om det är nödvändigt för hushåUning som avses i 6 § eller för kontroll av reglering enligt 6 §, får regeringen föreskriva att viss för nödenhet icke får frambringas, tiUverkas, beredas, användas eller yrkes mässigt köpas eller säljas av annan än den som har fått tillstånd därtill av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 8 §Om det är nödvändigt för att tillgodose behov av förnödenhet som är av vikt för totalförsvaret eller folkförsörjningen, får regeringen fö reskriva att clearing skall ske för utjämning av priserna på förnöden heter av samma eller likartat slag, som införes tUl riket, eller av priserna på förnödenhet, som införes till riket, och förnödenhet av samma eller likartat slag, som frambringas, tUlverkas eller beredes inom riket. Medclearing avses i första stycket att i vissa fall avgift (clearingavgift) skallerläggas och i andra fall bidrag (clearingbidrag) skall utgå för förnödenhet,som införes till riket eller som frambringas, tillverkas eller beredes inomriket. Regeringen bestämmer grunderna för hur avgift och bidrag skallberäknas. Omsärskilda skäl föreligger, får clearing avse även förråd av förnödenhet somfinns inom riket när föreskriften om clearing träder i kraft. 9 §Om det är nödvändigt för att tillgodose behov av förnödenhet som är av vikt för totalförsvaret eller folkförsörjningen, får regeringen föreskriva att avgift (prisutjämningsavgift) skall erläggas för förnöden het som utföres ur riket. Regeringen bestämmer grunderna för hur av giften skall beräknas. 10 § Regeringen får meddelaföreskrifter om restitution av och befrielse från clearingavgift och prisutjämningsavgift. 11 § bestämmer huröverskott som kan ha uppstått vid clearing skaU användas. Erlagdaprisutjämningsavgifter skall överföras till en fond. Fondens medd skall enligtregeringens närmare bestämmande tUlföras näringsgren som har berörts avföreskrift om prisutjämningsavgift. 12 §Har regeringen på grund av knapphet eller befarad knapphet på viss förnödenhet meddelat föreskrift enligt 6 eller 7 § i fråga om den förnödenheten, kan ägare av sådan förnödenhet ansöka att hans förråd av förnödenheten skall inlösas. Ansökan stäUes till regeringen men ges in till . Prop.1977/78: 75 4 Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer skall inom éh månad från detansökningen gavs in besluta i fråga om inlösen av förnödenheten för statenseller annans räkning. Har i fäll, då inlösen ej sker, föreskrift enligt 6 eller7 § i betydande mån begränsat ägarens möjlighet att tillgodogöra sig värdet avförnödenheten och har föreskriften för ägaren medfört men, som ej är ringa,skall bestämmas att förnödenheten får av ägaren överlåtas eller användas utanhinder av vad som har föreskrivits med stöd av 6 eller 7 §. 13 §Är 6 § i tillämpning och är det oundgängligen nödvändigt för att reglering som där avses skall kunna genomföras, får regeringen eller myndighet, som regeringen bestämmer, genom beslut om förfogande för statens eller annans räkning i särskilt fall ålägga 1. näringsidkare, vilken i sinrörelse äger förnödenhet som omfattas av regleringen, att avstå förnödenheten, 2. näringsidkare, som i sinrörelse äger eller innehar fastighet, gruva, byggnad, industrianläggning ellerannan anläggning eller transportmedel, arbetsmaskin eller liknande, att utövaverksamhet för eller på annat sätt medverka till framställning av förnödenhet,som omfattas av regleringen, i den mån det kan ske inom ramen för hans vanligaverksamhet, 3. näringsidkare, som i sinrörelse äger eller innehar lageranläggning, att förvara förnödenhet somomfattas av regleringen, 4. näringsidkare, som i sinrörelse äger eller innehar transportmedel, att ombesörja transporter. 14 §Är 6 § i tillämpning och kan beslut om förfogande antagas bli nödvändigt beträffande viss egendom, får regeringen eller myndighet, som regeringen bestämmer, i avvaktan på sådant beslut förbjuda nä ringsidkaren att överlåta, förbmka, skada, gömma undan eller föra bort egendomen (dispositionsförbud). Harej beslut om förfogande meddelats och blivit gällande mot näringsidkaren inomen månad från det dispositionsförbud enligt första stycket beslutades, upphörförbudet att gälla mot honom. Föreligger särskilda skäl, kan dock myndighet somhar meddelat förbudet förlänga tiden med högst en månad. 15 §Näringsidkare som avses med beslut om förfogande eller dis- positionsförbud är skyldig ätit vårda egendomen samt att, om det på fordras, avlämna förnödenhet som skall avstås enligt beslut om förfo gande. Tid och plats för avlämnande fastställes av den myndighet som har meddelat beslutet eller av myndighet som regeringen bestämmer. Kannäringsidkaren icke tUlfredsställande fuUgöra skyldighet enligt lörsta stycket,skall han utan dröjsmål anmäla detta tiU den myndighet som har meddelatbeslutet dier bestämmelse om fullgörande av det. Underlåternäringsidkare att behörigen eller i rätt tid tillhandahålla egendom somomfattas av beslut om förfogande, skall polismyndighet tämna den handräckningsom behövs för verkställighet av beslutet. 1977/78: 75 5 16 §Beslut om förfogande och pm dispositionsförbud blir gäUande mot näringsidkaren, när han har fått del av beslutet. Förnödenhet, somnäringsidkare på grund av beslut enligt 13 § 1 el-, ler 2 skall avstå tillannan eller framställa för annans räkning, övergår i dennes ägo när denavlämnas eller på annat sätt kommer i hans besittning. 17 §Mot beslut om förfogande och dispositionsförbud som har med delats av annan myndighet än regeringen får talan föras hos regeringen genom besvär. 18 § Inlöses förnödenhet enligt 12§, utgår ersättning för kostnader för tillverkning eller inköp och förtransport och lagring av förnödenheten. Ersättning får dock icke bestämmastill högre belopp än som skulle ha utgått om förnödenheten hade avståtts tUlstaten enligt förfogandelagen (1978: 000). 19 § Avstås förnödenhet enligt 13§ 1, utgår skälig ersättning för nödvändiga kostnader vid tUlverkning elleråteranskaffning eller, om förnödenheten avstås av återförsäljare, vidåteranskaffning och återför-säljning av sådan förnödenhet. Utövasverksamhet enligt 13 § 2.4, utgår ersättning med hänsyn till nödvändigakostnader för verksamheten. 20 § Upphör dispositionsförbud attgälla enligt 14 § andra stycket, utgår skälig ersättning för skada som tillföljd av förbudet har uppkommit på den med förbudet avsedda egendomen. 21 § För åtgärd enligt 15 § förstastycket första meningen utgår skälig ersättning. 22 § Ersättning bestämmes medhänsyn till omständigheterna vid den tid då förnödenheten avstås ellerverksamheten utövas. Är förnödenheten i färdigt skick dåbeslutet om inlösen eller förfogande meddelas, bestämmes ersättningen medhänsyn till omständigheterna . FaststäUd ersättning fårjämkas efter vad som är skäligt, om ändrade förhåUanden påkallar det. Ifall som avses i denna lag har bestämmelsema i 17 § andra stycket, 36 § och4144 §§ förfogandelagen (1978: 000) motsvarande tillämpning. 23 §Ersättning enligt 1821 §§ bestämmes av oljekrisnämnden så vitt avser inlösen av eller förfogande eller dispositionsförbud beträf fande råolja och oljeprodukter som omfattas av oljekrislagen (1975: 197). Bestämmelser om nämnden finns i samma lag. 1annat fall än som avses i första stycket bestämmes ersättning enligt 18 § avlokal värderingsnämnd och ersättning enligt 19;21 §§ av riksvärderingsnämnden.Bestämmelser om dessa nämnder finns i förfo-ganddagen (1978: 000). Ifråga om bevakning av statens rätt inför nämnderna gäller vad som föreskrives i13 § oljekrislagen och 28 § förfogandelagen. 1977/78: 75 6 24 §Talan mot beslut av lokal värderingsnämnd föres hos riksvärde ringsnämnden. Motbeslut av riksvärderingsnämnden eller av oljekrisnämnden får talan ej föras. 25 §Bevis om rätt att förvärva eller använda fömödenhet vid regle ring enligt 6 § (ransoneringsbevis) får icke utbjudas tiU avyttring mot vederlag eller överlåtas mot vederlag. Ej heller får sådant bevis över lämnas mot vederlag i pengar att användas av annan. Ransoneringsbevisfår ieke heller utan vederlag överlåtas eller mot annat vederlag än pengaröverlämnas att användas av annan i andra fall eller på andra villkor än somföreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 26 § Utöver vad i 25 § sägs gälleri fråga om näringsidkare, att han icke får utan vederlag till begagnande avannan överlämna eller ur sin rörelse taga ransoneringsbevis, som han harmottagit i eller för rörelsen, annat än i den ordning och på de vUlkor somföreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 27 § Ransoneringsbevis fåråterkallas av myndighet som har utfärdat beviset, om tilldelningen av bevisethar föranletts av oriktig uppgift eller om den, för vilken beviset harutfärdats, enligt gällande föreskrifter icke är berättigad att inneha ellerbegagna beviset eller om särskilda omständigheter eljest föranleder att bevisetåterkallas. 28 § Har ransoneringsbevisåterkallats, skall innehavaren genast överlämna beviset till den myndighet somhar återkaUat det eUer, om annan myndighet har angetts i beslutet omåterkallelse, till denna myndighet. 29 § Har någon för vUkenransoneringsbevis har utfärdats erhållit flyttningsbetyg till utlandet, skallhan överlämna beviset till den myndighet som har utfärdat det. Avlider någonför vUken sådant bevis har utfärdats, skall dödsbodelägare eller annan, som dödes egendom i sin vård, skyndsamt överlämna beviset till myndigheten. 30 § Vad i denna lag sägs omransoneringsbevis gäller även legitimationskort som har utställts av myndighetför att användas vid utdelning av ransoneringsbevis. 31 § Regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer får föreskriva, att den som innehar fömödenhet avvikt för totalförsvaret eller folkförsörjningen eller förnödenhet, som avsesmed föreskrift enligt 6 § andra stycket eller 7 §, skall lämna uppgift ominnehavet. 32 § Regeringen dier myndighet somregeringen bestämmer får föreskriva, att den som yrkesmässigt, frambringar,tUlverkar, bereder, köper, säljer etter i yrkesmässig verksamhet använderfömödenhet som Prop.1977/78: 75 7 avsesmed föreskrift enligt 69 § skall lämna de skriftliga uppgifter angåenderörelsen och föra de anteckningar som finnes behövliga för kontroll avföreskriftens efterlevnad. 33 §I samband med reglering enligt 6 eller 7 § i fråga om energi äi var och en skyldig att, i den utsträckning som föreskrives av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, lämna de uppgifter och göra de avläsningar som finnes behövliga för genomförande av regle ringen. Den som råder överutrymme, inom vilket åtgärd enligt första stycket skall vidtagas, skall lämnaerforderligt tUlträde tUl utrymmet. 34 §För kontroll av att uppgift enligt 32 eller 33 § är riktig och fullständig skall uppgiftsskyldig på begäran av länsstyrelse eller av an nan myndighet, som regeringen bestämmer, tUlhandahålla myndighe ten handelsböcker och andra affärshandlingar på tid och plats som myndigheten lastställer. Vadsom sägs i första stycket har motsvarande tillämpning i fråga om anteckningarsom avses i 32 §. 35 §Om uppgiftsskyldig ej efterkommer begäran enligt 34 § eller om det beiräffande någon föreligger särskild anledning till kontroll huruvida uppgiftsskyldighet vederbörligen har fullgjorts, får myndighet som avses i 34 § besluta om undersökning av kontor, fabrik, butik, serveringslokal, lagerlokal, ladugård eller annat utrymme eller förva ringssiälle, som han råder över, och om omhändertagande av hans han delsböcker och andra affärshandlingar. Även i fråga om utrymme som avses i 33 § andra stycket får undersökning ske. Vid undersökning ochomhändertagande enligt första stycket skall bestämmelserna i 28 kap.rättegångsbalken om husrannsakan gälla i tillämpliga delar. Myndigheten utövardärvid den befogenhet som vid husrannsakan tillkommer undersökningsledaren,åklagaren eller rätten. Det åligger polismyndighet att lämna den handräckningsom behövs för undersökningen och omhändertagandet. 36 §Den mot vilken förfogande riktas är skyldig att lämna uppgift om rätt som annan har i fråga om den med förfogandet avsedda egen domen. Vite m. ni. 37 § Har någon underlåtit attfullgöra skyldighet enligt 28 eller 29 §, får eller enligtregeringens bestämmande annan myndighet förelägga honom vid vite att fullgöraskyldigheten. Detsamma gäller, om någon har eller kan antagas ha underlåtit attfullgöra skyldighet enligt 3133 §. 38 § Har reglering enligt 6 § införtsi fräga om energi, får förbrukare åläggas att till staten utge särskild avgift(överförbmkningsavgift), om han har 1.förbmkat mer ledningsbunden energi än som har tillkommit honom enligtregleringen, 1911 Iii: 75 g 2.misshushållat med energi, som har tilldelats honom; och myndighet till följddärav nödgats tUldela honom ytterligare energi. Avgiftenutgår för överförbmkningen utöver det belopp som skall erläggas såsom vederlagför energin. Den får bestämmas till högst fem eller, om särskilda skälföreligger, högst tio gånger nämnda belopp. Regeringen meddelar närmareföreskrifter om grunderna för beräkning och påföring av överförbrukningsavgifl.Enligt regeringens bestämmande ålägges avgiften av länsstyrelse, kristidsnämndeller annan myndighet. som ålagts överförbmkningsavgift icke kunnat i väsentlig mån påverkaförbrukningen eller föreligger eljest särskilda skäl, får regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer befria honom från avgiften. 39 §Underlåter någon att rätta sig efter föreskrift som beträffande viss förnödenhet har meddelats med stöd av 6 § och kan åtgärd enligt 27 § ej vidtagas, får myndighet som regeringen bestämmer avstänga honom från att erhålla ytterUgare mängd av förnödenheten eUer tilldela honom mindre mängd än han eljest skulle erhåUa. Utgöresförnödenheten av ledningsbunden energi, skall den som tillhandahåller dennaverkställa beslut enligt första stycket. Härvid har 33 § andra stycketmotsvarande tillämpning. Underlåternågon att fuUgöra skyldighet enligt andra stycket, får myndighet som avses iförsta stycket förelägga honom vid vite att fullgöra skyldigheten. 40 § Mot beslut om föreläggande avvite enligt denna lag får talan ej föras annat än i samband med talan motbeslut om utdömande av vitet. 41 § Har åtal väckts motnäringsidkare för att han beträffande viss förnödenhet i väsentlig månåsidosatt föreskrift som har meddelats enligt 6 §, får myndighet somregeringen bestämmer meddela honom förbud att yrkesmässigt saluhålla, överlåtaeller använda sådan förnödenhet. Föreligger särskilda skäl, får förbudetomfatta också annan förnödenhet som är föremål för reglering enligt 6 §. Haråtal väckts mot näringsidkare för att han i väsentlig mån åsidosatt föreskriftsom har meddelats enligt 7 §, fär om särskilda skäl föreligger förbud somavses i första stycket meddelas honom beträffande förnödenhet, som är föremålför reglering enligt 6 §. Åtalasnågon, som har handlat på näringsidkares vägnar, för brott som avses i förstaeller andra stycket, har vad där sägs motsvarande tilllämpning på såväl denåtalade som näringsidkaren. 42 § Förbud enligt 41 § bestårvill dess reglering enligt 6 § upphör i fråga om förnödenheten. Myndighet somhar meddelat förbudet får dock upphäva det . Ogillas åtal för brottsom har föranlett förbud, skaU myndighet som har meddelat förbudet omedelbarthäva det. 43 § Näringsidkare som inneharförråd som omfattas av förbud enligt 41 § har rätt att få förrådet inlöstefter ansökan hos den myndighet som har meddelat förbudet. Härvid skall 18, 22och 23 §§ tillämpas. Prop.1977/78: 75 9 Ansvarsbestämmelser m. in. 44 § Till böter eller fängelse dömes,om ej gär ningen är belagd med straff i , den som uppsåtligen 1. bryter motföreskrift, åläggande, förbud eller vUlkor som gäller enligt eller harmeddelats med stöd av 6, 7, 1315 eller 41 §, 2. lämnar oriktiguppgift i ärende om utfående av ransoneringsbevis eller vid förvärv mot kvittoeller liknande handling av förnödenhet som är föremål för reglering enligt 6 §,om åtgärden innebär fara i bevishänseende, 3. lämnar oriktiguppgift i ärende om tillstånd enligt 7 § eller ärende som avses i 27 eller 39§, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, 4. bryter mot 25eiler 26 § eller obehörigen förskaffar sig äkta eller falskt ransoneringsbevis, 5. obehörigenanvänder ransoneringsbevis som är utfärdat för annan eller återkallat, 6. underlåter attfullgöra skyldighet som åligger honom enligt 3134 dier 36 §, 7. lämnar oriktiguppgift vid fullgörande av skyldighet enligt 3133 eller 36 §, om åtgärdeninnebär fara i bevishänseende, 8. inför oriktiguppgift i anteckningar enligt 32 §, om åtgärden innebär fara i bevishänseende. Är brott som avses i första stycket att anse som grovt,dömes till fängelse i högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovtskall särskilt beaktas, om det har skett i vinningssyfte eller har avsett en betydandemängd av egendom eller eljest har varit av särskilt farlig art. Begår någon av oaktsamhet gärning som avses i förstastycket, dömes till böter eller, om brottet är grovt, titt fängelse . I ringa fall dömes ej till ansvar enligt detta stycke. 45 § Den som har underlåtit att fullgöra skyldighet, somomfattas av vitesföreläggande enligt denna lag, får icke dömas till straff för un derlåtenheten. Den som har ålagts överförbmkningsavgift enligt 38 § fåricke dömas till straff för överförbrukningen. 46 § Har näringsidkare ej iakttagit erforderlig omsorg vidomhänder- havandet av förråd av förnödenhet som avses i 6 eller 7 § eller av ransoneringsbevis som har mottagits i etter för rörelsen och kan han till följd därav icke redovisa förrådet eller bevisen i föreskriven ord ning, dömes till böter. Vad i första stycket föreskrives i fråga omransoneringsbevis har motsvarande tillämpning i fråga om anteckningar som avsesi 32 § och andra handlingar som skall upprättas enligt föreskrift utfärdad medanledning av reglering enligt 6 eller 7 §. 47 § Om flera harmedverkat till brott som avses i denna lag, har 23 kap. 4 och 5 §§ brottsbalkenmotsvarande tillämpning. 48 § Näringsidkareansvarar för gärning som avses i 44 §, om den har begåtts i hans rörelse ochhan har haft eller bort ha vetskap om gärningen. 49 § Har någonbegått brott som avses i denna lag, skall egendom, som han i samband medbrottet har mottagit eller genom brottet har 1977/78: 75 10 saluhållit eller utbjudit till avyttring mot vederlageller undanhållit, använt, frambringat, tillverkat eller berett, förklarasförverkad, om det ej är uppenbart obilligt. I stället för egendomen kan dessvärde förklaras förverkat. Äger den brottslige ytterligare sådan förnödenhet sombrottet har avsett, kan även denna förklaras förverkad. Förråd av annanförnödenhet som han äger och som är föremål för reglering enligt 6 eller 7 §kan, om särskilda skäl föreligger, också förklaras förverkat. Vad i första stycket sägs om egendom gäller i tillämpligadelar även ransoncringsbevis. 50 § Har beslaglagts på egendom, som kan antagas bli förverkad, och är den underkastadförskämning eller snar förstörelse eller annan nedgång i värde, får den genastförsäljas. Sådan försäljning skall alltid ske, om ägaren begär det. Uppskattasegendomens värde till eller mera och har ej försäljningpåkallats av ägaren, skall dock tillstånd til! försäljning sökas hos rätten, omomständigheterna medger detta. Rätten får utan att höra ägaren meddela beslut iärendet. 51 § Ätal förbrott som avses i 46 § får väckas endast efter anmälan eller medgivande avmyndighet som regeringen bestämmer. 52 § Talan mot beslut som har meddelats enUgt 27 §, 35 §,38 §, 39 § första stycket, 41 eller 42 § föres hos kammarrätt genom besvär. Talan mot sädant beslut enligt denna lag som har meddelatsav annan myndighet än domstol och som ej avses i första stycket eller i 17eller 23 § föres hos förvaltningsmyndighet i den ordning regeringen föreskriver.Möjligheten att anföra besvär får därvid begränsas så, att talan får föras hosendast en besvärsinstans. 53 §Förvaltningsmyndighets eller kammarrätts beslut vid tillämpning av denna lagoch av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen länder tillefterrättelse utan hinder av anförda besvär, om ej annat följer av 22 § andrastycket eller föreskrives i beslutet. 54 § Närtillämpningen av 69 §§ upphör, skall vad som i fråga om förfogande ochdispositionsförbud föreskrives i 57, 58, 60 och 61 §§ förfogandetagen (1978:000) ha motsvarande tillämpning. 55 § Den som pågrund av bestämmelse i denna lag har fått kännedom om yrkeshemlighet,arbetsförfarande, affärsförhållande, enskilds personliga eller ekonomiskaförhållanden eller förhållande av betydelse för folkförsörjningen eller förrikets säkerhet får ej obehörigen yppa eller utnyttja vad han.sålunda harerfarit.