prop · G103154 · 1977-12-31 00:00:00 — Nämnden erinrar om att försäkringsinspektionen enligtsin instruktion (1965: 709) har tUl uppgift att utöva tillsyn över försäkringsväsendet. Avtaletmellan LRF och försäkringsgivama bör enligt jordbruksnämnden utformas så attvarje försäkringstagare får individuell rätt gentemot försäkringsgivaren. Som viUkorbör i övrigt gälla att försäkringsvillkoren godkänns av siatens jordbruksnämndefter förslag från LRF och efter samråd med i försäkringsfrågor sakkunnigstatlig myndighet, t. ex. försäkringsinspektionen. Jordbraksnämndenframhåller vidare att som viUkor bör gälla att om enskUd försäkringstagare ärmissnöjd över försäkringsgivarens beslut i fråga om omfattningen avförsäkringsskyddet eller i fråga om skadereglering, skall han kunna vända sig tUlen särskUd skaderegleringsnämnd. Flertaletremissinstanser tUlstyrker i huvudsak den föreslagna inriktningen ochadministrationen av lantbrukets företagshälsovård. Någraremissinstaner framför avvikande synpunkter på den inriktning av verksamhetensom lantbruket har tänkt sig. pekar på risken för att paraUeUaresurser byggs upp jämsides med den offentUga hälso- och sjukvården. I takt medatt den offentliga öppna vården byggs ut kommer behovet av kompletterandeverksamhet att minska. Styrelsen hänvisar även till det utrednmgsarbete som f. n.pågår inom utredningen om företagshälsovården och den yrkesmedicinskaverksamheten och som har att la upp centrala frågor rörandeföretagshälsovårdens framtida StäUning och uppgifter. Styrelsen anser attverksamheten bör inskränkas tUl tekniska insatser för enskUda arbetsplatser,dvs. närmast en bevakning av arbetarskyddsaspekter inom jordbraket. RRV finnerockså att den hälsovårdande verksamheten inom jordbraket bör ges en sådaninriktning att uppgifter inte övertas från den aUmänna sjukvården. Lantbruksstyrelsenframhåller att det är angeläget att Lantbrakshälsan 1977/78:154 46 ABi sin verksamhet utnyttjar möjligheter tUl samarbete med bl. a. lant-braksnämndemasom har att beakta frågor rörande arbetsmUjön. SAF anser att det är angelägetatt lantbrukets företagshälsovård utformas i enlighet med det system som enligtarbetsmUjöavtalet gäller för SAF LOPTK-området. Riksförsäkringsverketerinrar om den ersättning som f. n. kan utgå från den allmänna försäkringen lillföretagshälsovård. EnUgt lagen om allmän försäkring kan överenskommelse om gottgörelseträffas med arbetsgivare som anordnar vård för sina anställda. Enligt de nu gällandeersättningsbestämmelsema begränsas ersättningen tUl att i princip avse endastsjukvård. och har framlagt förslag om attmöjligheterna tUl ersättning för förebyggande medicinsk vård skaU förstärkas.Även och erinrar om detta förslag. skall vara tillsynsmyndighet och fastställa taxan förföretagshälsovården lämnas i stort sett utan erinran av remissinstanserna. LRFpåpekar att inte aUtför vittgående slutsatser kan dras av en jämförelse mellanprincipema för taxesättning inom företagshälsovården och avbytarverksamheten.Riksförsäkringsverket och arbetarskyddsstyrelsen avstyrker förslaget attsamråd skaU ske med endera av dessa myndigheter vid fastställande av taxan förföretagshälsovården. Inte heUer RRV förordar några formella krav på samråd medannan myndighet, t. ex. verket självt, i samband med att taxa fastställs. Förslagettill administration av lantbrukarnas socialförsäkringsskydd tillstyrks avremissinstanserna. framhåUer dock att en lagreglering påskatterättens område är nödvändig för att försäkringssystemet lämpligen skallkunna genomföras. talar det föreslagna systemet för att det skattemässigtförutsätter s. k. tyst kvitming mellan förmånen att staten erlägger premienoch den enskildes principieUa avdragsrätt. I fråga om grupplivförsäkringsdelensynes enligt gäUande skatteregler kunna tiUämpas sedanavdragsrätt för premie för gmpplivförsäk-ring införts vid beräkning av inkomstav jordbruksfastighet. Den tysta kvittningen måste dock enligt riksskatteverketäven i detta faU regleras i kommunalskattelagen. Vad däremot gäller grappsjukförsäkrings-ocb den avtalade arbetsskadeförsäkringsdelen föreligger samma principieUaproblem som vad gäUer LO-SAF-kollektivets s. k. AGS- och TFY-för-säkringar, Riksskatteverketanser att statsmakternas ställningstagande i detta lagstiftningsärende böravvaktas innan försäkringssystemet inom lantbruket byggs upp. Försäkringsinspektionenframhåller att de i lagen om försäkringsrörelse intagna soliditets- och skälighetskravenliksom lagens bestämmelser i övrigt om tillsyn kommer att avse även denna delav försäkringsbolags 1977/78:154 47 rörelse.Från kontroUsynpunkt är det enligt inspektionen av vikt att jordbrukarförsäkringarnakommer att utgöra egna premiekoUektiv, vUkas ekonomi skall hållas skUd frånresp. försäkringsbolags övriga verksamhet. Inspektionen föratsätter att ienlighet med förslaget samråd sker med inspektionen före nämndens slutiigaställningstagande tiU försäk-ringsvUlkoren. RRVanser att företagsformen i princip inte skall vara avgörande för om viss personskall omfattas av försäkringsskyddet. Verket fömtsätter vidare att för deltidslantbmkareskaU samordnmg av utgående förmåner ske med annan kompletterande försäkring av koUektivtslag. LRF framhåUeratt det kan bli nödvändigt med förändringar i kvalifikationsgränserna eller iförmånernas omfattning för socialförsäkringsskyddet. framhåUer att motsvarande försäkringssystem förarbetstagare redan är etablerade och har visat sig väl fylla angivna syften.Liknande synpunkter anförs av som framhåller att det föreslagnakompletterande försäkringssystemet för lantbrukarna är en angelägentrygghetsfråga som får en tillfredsställande lösning. Datainspektionenhar tagit upp administrationen av företagshälsovården och försäkringssystemetmot bakgrund av ett eventueUt behov av centralt personregister i datalagensmening. Datainspektionen förklarar sig beredd att meddela föreskrifter försådant register vid ansökan om tillstånd. 6 Utbyggd avbytarservice inom jordbruket 6.1 Nuvarande förhållanden Dennuvarande avbytarverksamheten tillkom efter beslut av (prop.1975: 55, JoU 1975: 11, rskr 1975: 166). Beslutet innebar alt en riksomfattandeavbytarvörksanohet skulle byggas upp med LRF som huvudman och med lantbraksslyrelsensom tUlsynsmyndighet. Verksamheten sköts av (Avbytartjäns-ten),som är helägt av LRF. Verksamheten har organiserats i 22 regioner, vUka täckerhela landet och i normalfallet omfattar ett län. Ärbets-ledarfunktionen skötsför bolagets räkning av mejeriföreningar, husdjursföreningar ellerhushållningssällskap samt i ett fall av lantbraks-nämnd. Rådgivandeorgan är lantbrakets avbylarnämnd med företrädare för , lantbmksstyrelsen,AMS och . I varje region finns i regel ett s. k. avbytarråd, Lanlbruksstyrelsenfastställer grundavgifter och avgiftsregler efter förslag av LRF och efterhörande av avbytamämnden. Prop.1977/78:154 48 ochgodkänner styrelsen verksamhetsplaner och årsredogörelser. Verksamhetenär öppen för aUa lantbmkare med djur. Den avser i första hand att ge djurägarnamöjUghet tiU regelbunden ledighet en . MeUan Avbytartjänstenoch de djurägare som viU delta i den regelbundna ledigheten tecknas ett abonnemangsavtal.De abonnerade dagama utgör basen för verksamheten. I mån av tiUgång på avbytarekan avbytartjänster erbjudas även för dagar utöver de abonnerade samt vidsjukdom och militärinkallelse. Verksamhetenhar sedan tUlkomsten byggts ut i den takt det gått att rekrytera avbytare. Den1 fanns 560 ordinarie avbytare och 485 s. k. reservavbytare sombl. a. arbetar vid ordinarie avbytares sjukdom. Ca hälften av avbytarna harrekryterats och utbUdats vid AMS-kurser. Djurägaremed produktion av mjölk eller smågrisar får avgiften reducerad med hänsyn tillbesättningens storlek. Sålunda erlägger djurägare med en besättning somomfattar 114 s. k. koenheter av fuU avgift. Full avgift tas ut vid besättoingarmed mer än 45 koenheter. Avgiftens storlek beror vidare bl. a. på om djurägarenabonnerar och på veckodagen. Full avgift är f. n. för abonnerade vardagar utomlördagar . samt för och . Kostnadernaför adnunistration, avbytamas spilltid och resor samt för avgiftsreduceringen täcksav medel som vid överläggningarna om prisema på jordbrukets produkter avsattsför låginkomstsatsningar. För beräknas medelsbehovet till36 mUj. 6.2Utredningen om utbyggd avbytarservice inom jordbmket Utredningensuppdrag har varit alt lämna förslag tiU lösningar av avbytarproblemen vid lantbrakamassjukdom, mUitärtjänstgöring och semester. På gmndvalav olika undersökningar om behovet av avbytare inom animalieproduktionen bedömerutredningen att ca 22 000 företag har behov av planlagd ledighet. Dennauppdelas i dels regelbunden kortare ledighet , delssammanhängande ledighet ca entvå gånger . 17 000 företagberäknas ha behov av avbytare vid sjukdom och ca 1 500 djurägare beräknasbehöva avbytare vid militärinkaUelse. Utredningenräknar med att och företag kommer att efterfrågasför planlagd ledighet. Antalet sjukdagar med sjukavbylare per animalieproducentuppskattas tiU . För att tillgodose nänmda avbytarbehov behövs erUigtutredningen en personalstyrka på ca 5 300 avbytare, varav ca 3 500 heltidsanstäUdaoch återstoden deltidsanstäUda. För att klara den ojämna efterfrågan på avbytarevid främst sjukdom föreslår utredningen att de fast anstäUda avbytarna 1977/78:154 49 kompletterasmed s. k. reservavbytare. Utredningenhar av olika orsaker räknat med att en uppbyggnadsperiod behövs, TiUgångenpå utbUdade avbytare bedöms främst bestämma takten i utbyggnaden. Med entioårig uppbyggnadsperiod av verksamheten uppskattas rekryteringsbehovet tUlca 600 avbytare , ca 1 1985 och ca 1 1989. När verksamhetenär fullt utbyggd behöver ca 1100 avbytare rekryteras . Utredningenföreslår att huvuddelen av rekryteringsbehovet vid fuUt utbyggd verksamhet tiUgodosesgenom den reguljära utbUdningen. Denna utbUdning är f. n. inte dimensioneradmed hänsyn tUl behovet av avbytare. F. n, fiims i landet ca 1900 platser för gmndläggandeyrkesutbildning inom jordbmket. För att bli avbytare erfordras därutöver praktikoch vidareutbUdnmg, I första hand kommer därvid i fråga en 20-vec-kors kurs i anlmalieproduktion.Sammanlagt omfattar denna kurs 160 elevplatser . Mot bakgrund av denbegränsade kapaciteten inom den reguljära utbUdningen framstår det enligtutredningen som klart att denna måste utökas avsevärt för att tillgodoserekryteruigsbeho-vet av avbytare. Målet bör enligt utredningen vara att resursemadimensioneras så att avbytarverksamheten kan nå en omfattning sommotsvarar efterfrågan på avbytare. Underuppbyggnadsskedet föreslås den reguljära utbildningen kompletterad medarbetsmarknadsutbildning, F. n. finns inom denna en sexveckors avbytarkurs.Kraven för tiUträde är erfarenhet av djurskötsel samt genomgångengmndläggande lantbruksutbUdning eUer motsvarande kunskaper förvärvade genommångårig yrkesverksamhet. För /78 har planerats ett tjugotalsådana kurser med 10 15 deltagare i varje. Utredningenanser att arbetsmarknadsutbildningen under uppbyggnadsskedet bör anpassas såatt uppställda mål för verksamhetens utveckling kan nås. På gmnd av att avbytaryrketnyligen har förklarats som brislyrke bedöms möjlighetema att rekrytera avbytareha ökat. För att ytterligare öka rekryteringsunderlaget föreslås att, vid sidanav sexvec-korskursen, en 24-veckors kurs inrättas för personer med kortareyrkeserfarenhet inom djurskötsel och med ringa teoretisk utbUdning. Utredningenanser vidare att olika sätt bör prövas för kursemas genomförande, bl, a.deltidsstudier och kurser förlagda inom pendlingsavstånd från bostadsorten. Undersökningarsom utredningen gjort av lantbmkarnas sjukförsä-kringsförhållanden m, m, visaratt endast hälften av lantbmkama har noll karensdagar. En tredjedel har trekarensdagar. Resten av lantbmkama har 33 eUer 93 dagars karenslid eller stårutanför sjukpenningförsäkringen, exempelvis genom att ha begärt undantagandefrån ATP. Det senare gäUer ca 15 000 lantbmkare. Undersökningama visar vidareatt lantbmkare med anlmalieproduktion i genomsnitt är sjuka 4 1977/78.1 saml Nr 154 Prop.1977/78:154 50 perår med sjukpenning. Till detta kommer sjukdagar utan sjukpenning på grund avkarenstider. Det för svenska folket genomsnittliga antalet sjukdagar är ca 23.Sjukdagarna har visat sig öka med stigande ålder. Eftersom lantbrakarkårensgenomsnittsålder är högre än genomsruttet för totalbefolkningen borde lantbrakarnaenligt utredningen snarare ha fler än färre sjukdagar än befolkningensgenomsnitt. Utredningen anser att svårigheterna att skaffa ersättare sannoliktär en starkt begränsande faktor vad gäller djurägarnas möjligheter attsjukskriva sig. Utgångspunkten förutredningens förslag angående viUkoren för att anlita avbytare vid sjukdom ochföräldraledighet är att lantbrukama skall tillförsäkras en ekonomiskgrundtrygghet vid sjukdom, som är likvärdig med den andra samhällsgmpperåtnjuter. Det fömtsätter enligt utredningen att avbytare kan anlitas till enkostnad som motsvarar den inkomst som den sjuke skulle ha erhållit av detarbete som avbytaren utför i hans ställe. Utredningen föreslår attdjurägare i mån av tiUgång på avbytare får rätt att anlita avbytare från förstasjukdagen till en kostnad som motsvarar sjukpenningen. Det föratsätts då attvederbörande har noll eller och har en sjukpenninggrundandeinkomst på . Vidare skall det aktuella sjukdomsfallet haanmälts till . I de fall lantbrukare som har 33 eller 93dagars karenstid anlitar avbytare föreslås att nuvaranderegler för avgiftsuttag tillämpas även i fortsättningen. Samma föreslås gälladem som står utanför sjukpennuigförsäkringen. Avgiftema bör i de senare fallendock alltid vara minst lika stora som den sjukpenning som vederbörande hadevarit berättigad till om han omfattats av sjukpenningförsäkringen. I de fall lantbrukare frånarbelsskadeförsäkrlngen uppbär egenpen-slon eller egenlivränta som är beroendeav vederbörandes ålder och/eller tidigare arbetsinkomst bör avgiften baseras påsåväl den sjukpenning-grundande inkomsten som ersättningen i fråga. Möjligheternaatl tillhandahålla avbytare bedöms som förut nämnts vara begränsade underuppbyggnadsskedet. Utredningen drar mot den bakgrunden upp vissa riktlinjer förinriktningen m. m. av verksamheten under detta skede. Sålunda bör avbylarserviceni första hand inrUctas på de lantbrukare med anlmalieproduktion som är heltberoende av inkomsten från jordbruket. Utredningen utformar reglerna föravgiftsuttag och prioritering med utgångspunkt från dessa lantbrukares förhållanden.Bl. a. föreslås att avgiften skall utgöras av helasjukpenningen. Det innebär att även den del av sjukpenningen som i många fallkan härledas från inkomst av tjänst ingår i avgiften. Utredningenfinner det vidare mest angeläget att sörja för en akut hjälp under den förstadelen av varje sjukdomstillfälle. De som drabbas av en längre tids sjukdom fårdärigenom tid att lösa ersättarfrågan på annat sätl. Enligt utredningen tordedärför möjligheten att erhålla avby- 1911/18:154 51 larevid sjukdom behöva begränsas tUl ett visst antal dagar vid varje sjuklillfälle.För främst arbetsmoment i samband med sådd och skörd föreslås även lantbrukareutan anlmalieproduktion få anlita avbytare tiU en kostnad som motsvararsjukpenningen. I de faU ledighet med föräldrapenning behövs för vård av sjukt bam,vid sjukdom hos barnets ordinarie vårdare eUer vid annat bams födelse ifamiljen föreslås avbytare få anlitas till en kostnad som motsvararföräldrapenningen. Denadministrativa samordningen med sjukförsäkringssystemet föreslås ske på såsätt att sjukpennmg utbetalas enligt gängse mtiner från tillden sjukskrivne. Utifrån uppgift om sjukpenningens storlek m. m. debiterar Avbytartjänstensedan lantbmkaren de utförda tjänstema. faU avbytare anlitas tUl följd av inkallelse tiU mUitär repetitions-utbildningföreslår utredningen att avgiften skall motsvara den ersättning somlantbrukaren erhåUer för de dagar avbytare anlitas. Om målet för verksamhetenatt kunna tUlgodose efterfrågan på avbytare skall kunna nås, anser utredningenatt den plaiUagda ledigheten måste vara basen i organisationen. Abonnemangsförfarandetbör enligt utredningen göras så flexibelt att en relativt stor del avefterfrågan på avbytare vid sjukdom och militärinkallelse kan av inomramen för den ordinarie verksamhetens resurser. Abonnemangsförfarandet för denplanlagda ledigheten bör därför utformas så att djurägama får möjlighet altabonnera på . De djurägare som abonnerar på fler än 25dagar måste dock vara beredda att avstå för de fall avbytarebehövs vid sjukdom eller andra hastigt uppkomna behov av avbytare. Deabonnerande djurägama bör ha rätt att schemalägga de abonnerade dagama så atten sammanhängande ledighelsperiod erhåUs en gång per år.Övriga animalieproducenter föreslås i mån av tillgång på avbjare få enledighetsperiod om . Utredningen anser att reglema böromprövas av huvudmannen så snart tillräckliga erfarenheter vimnits av detföreslagna systemet. Deca 50 sambeten som fmns i landet har fått ett visst ekonomiskt stödfrån Avbytartjänsten. Utredningen anser att denna bidragsgivning börfortsätta. Utredningenanser inte att det finns anledning att göra några väsentliga förändringar i deprioriteringsregler som tillämpats i den nuvarande verksamheten. När deabonnerande lantbmkamas flexibla dagar tas i anspråk bör dock alltidabonnerande djurägare inom kretsen prioriteras före icke abonnerande. Det börankomma på huvudmannen efter hörande av avbytamämnden att fastställaprioriteringsreglerna. Utredningenfinner att den nuvarande organisationen av verksamheten fungerat väl. Detanses vidare angeläget att de medel som avsätts för avbytarverksamhel vidsjukdom och mUitärtjänstgöring används på så Prop.1977/78:154 52 effektivtsätt som möjligt. Enligt utredningen sker detta bäst genom att all avbytarverksamhetsamordnas. Det bör därför ankomma på LRF att även svara för huvudmannaskap ochledning av avbytarverksamheten vid sjukdom och mUitärtjänstgöring. Utredningenanför vidare att det efter hand som verksamheten utvidgas kan fiimas anledningatt se över den regionala organisationen. Lantbruksstyrelsenföreslås även fortsättningsvis vara tUlsynsmyndighet med uppgift atl granskaoch godkänna verksamhetsplaner och årsredogörelser. Utredningen anser vidareatt de rådgivande organen bör finnas kvar i nuvarande form och med oförändradeuppgifter. föreslås adjungerad till avbytamämnden närutbildningsfrågor behandlas. Taxan för anlitande av avbylarverksamhetenstjänster föreslås även fortsättningsvis fastställas av lantbraksslyrelsen efterförslag från Avbytartjänsten och efler hörande av lantbrukets avbytamämnd.Utredningen förutsätter att härvid beaktas eventueUa överenskommelser vid överläggningarnaom priserna på jordbrukets produkter rörande exempelvis nivån på taxan. Behovet av medelstlUskott,dvs. totala kostnader med avdrag för lant-brukaravgifler, beräknar utredningenuppgå till 56 mUj. , 153 milj. kr. och 258 mUj. år 1989.Äv detta medelsbehov avser ca 6 mUj. , 30 mUj. nettokostnaden för avbytarservice vid sjukdom och nailitärinkaUelse. Enligl uiredningens meningär det av olika anledningar särskUt angeläget för samhäUet att göra detmöjligt för animalieproducentema inom jordbraket alt kunna sjukskriva sig ochvårda sin hälsa på samma sätt som övriga samhällsgrupper kan. Vidare anses inlelönsamheten inom animaUeproduklionen generellt sett vara sådan att täckningerhålls för de merkostnader som i de allra flesta fall uppstår vid brakarenssjukdom. Vid jordbrakspolitlska beslut underströks att avbytarverksamheten,som en del av den sociala standarden inom jordbruket, måste ägnas sloruppmärksamhet . Utredningen tUlmäter detta ståndpunktslagande storbetydelse för möjlighetema att realisera förslagen bl. a. rörande avbytare vidsjukdom. De animalieproducerande lantbmkama måste få praktiska och ekonomiskamöjligheter att anlita avbytare. SkiUnaden mellan lantbmkaravgiften och dentotala kostnaden för avbytaren bör enligt utredningens mening täckas medsärskilda medel. Medelsbehovet för den del av verksamheten som rör avbytare vidsjukdom och militär repetitionsutbildning föreslås behandlat i särskUd ordningvid överläggnlngama om priserna på jordbrakets produkter. Medelsbehovelför den planlagda ledigheten föreslås liksom hittUls finansieras med medel somavdelas i samband med överläggningarna om prisema på jordbrukels produkter. Prop.1977/78:154 53 förslag kan genomföras erfordras för information,planering och utarbetande av vissa administrativa rutiner. Utredningen föreslårdärför att de föreslagna reglema för ett utbyggt avbytarsystem skaU träda ikraft . Uiredningensförslag tUl vidareutveckling av avbytarsystemel tUlstyrks eller lämnas utanerinran av remissinstansema. ochLO finner avbytarsystemel angeläget om mjölkproduktionen skall kunna upprätthåUasi önskvärd omfattning. LRF anser att förslaget är väl utformat för att tiUgodosedet mest angelägna behovet av avbytare vid sjukdom, mUitärinkallelse ochsemester. LRF framhåUer vidare attdet är vanskligt att fastställa det framtida behovet av avbytare. Förbundetkonstaterar att behovet kan visa sig bli större än vad utredningen har bedömt.Om så blir faUet är det angeläget att tiUräckliga resurser ställs tUlförfogande. Liknande synpunkter anförs av Hushållningssällskapens förbund.Svenska lantarbetareförbundet är tveksamt tiU den takt i utbyggnaden somutredningen har föreslagit om kravet på god kvalitet på avbytama skall tUlgodoses.Förbundet anser att verksamhetens kvalitet torde vinna åtskUIigt på en lugnareutbyggnadstakt än vad utredningen har skisserat. Flera remissinstanser har underslmkitvikten av att den reguljära utbildningen byggs ut tiU att även omfatta avbytare.AMS delar utredningens förslag att avbytamtbUdningen bör inordnas igymnasieskolan. I avvaktan härpå anser styrelsen att utbildningen Uksom hittUlsbör ske inom arbetsmarknadsutbUdningen. Styrelsen framhåller i samband härmeddet ökade behovet av praktikplatser. framhåller attförslaget främst torde medföra att kurserna i anlmalieproduktion och drifllednlngbehöver byggas ut. Problemet är att skolornas resurser f. n. är intensivtutnyttjade inte bara när det gäller resurser för färdig-helsulbildning utanäven i fråga om undervisningslokaler. Även en mer måttlig utbyggnad än den som utrednmgenräknar med kommer därför enligt styrelsen att släUa stora krav på utbyggnad ochförstärkning av skolomas undervisningsresurser. Vissa remissinstanser harlämnat synpunkter på utformningen av kursema inom arbetsmarknadsutbildningen. Datainspektionen anför attden registrering av uppgifter som behövs för avbytarverksamheten inteförefaller att medföra andra risker för intrång i den personliga integritetenän sådana som kan förebyggas med föreskrifter för registreringen. Inspektionen framhåUervidare att särskilda föreskrifter bör övervägas för den kontroll som avseskunna äga ram av lantbrakamas uppgifter i samband med att avbytare anlitas vidsjukdom. Prop.1977/78:154 54 framhåller att stor uppmärksamhet måste ägnasarbetsmiljön på de enskUda gårdarna innan de ansluts tUl avbytarsystemel.Särskilt gäller detta arbetarskyddsfrågor. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran utredningens förslagtill finansiering av verksamheten. Enligt lantbruksstyrelsen kommer takten iutbyggnaden i mycket hög grad att styras av den taxenivå som kommer atltillämpas. Denna nivå är i sin tur starkt beroende av de medel som tillförsverksamheten i samband med överläggnlngama om prisema på jordbraketsprodukter. Styrelsen finner det viktigt att finansieringen behandlas i sambandmed nämnda överläggningar eftersom policyfrågor som berör verksamhetendärigenom kan diskuteras regelbundet. Mot bakgrand härav och med hänsyn tUleventuella rekryteringsproblem anser styrelsen att takten i utbyggnaden intebör låsas genom beslut i . Konsumentdelegationenoch LO tillstyrker att medel för avbytarverksamheten även i fortsättningenanvisas inom ramen för de belopp som enligt överenskommelser skall tillförasjordbraket.