prop · G10334 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78: 34 1977/78: 34 omändring i lagen (1976: 600) om offentlig anställning, m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås en del förtydliganden och andra ändringar i reglerna omförfarandet i discipUnärenden m. m. i lagen (1976: 600) om offentliganställning. Vidare föreslås att staten skall träda in som arbetsgivare i bl.a. vissa disciplintvister som rör kommunanställda lärare m. fl. Därutöverförordas i propositionen en höjning av maximibeloppet för bostadsanskaffningslåntill statstjänstemän m. fl. Ändringarnaavses träda i kraft . 1 1977/78.1 saml. Prop.1977/78: 34 Lag om ändring i lagen (1976: 600) om offentliganställning Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1976:600) om offentiiganställning dels att 2 kap. 4 §, 11 kap. 4 §, 14 kap. 7 §, 15 kap. 1 §och 16 kap. 2 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att rubriken tUl 16 kap. skall lyda"Rättegång", dels att ilagen skall införas fyra nya paragrafei", 14 kap. 11 §; 15 kap. 8 § samt16 kap. 5 och 6 §§, av nedan angivna lydelse. Föreskrifterna i 2 samt 21 och 22 §§ lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetsUvet tillämpas ej i anstäUningsförhåUande som omfattasav denna lag. Föreskrifterna i 1114 §§ lagen om medbestämmande iarbetslivet tillämpas ej i fråga om beslut som meddelas med stöd av 1013 kap. Har i lageller annan författning meddelats bestämmelse; som inskränker rätten attavskeda arbetstagare i förhållande till vad som föreskrives i 1 eller 2 §, gälleri stället den bestämmelsen. Har iannan lag än lagen'(1974: 12) om anställningsskydd eller / annan författningmeddelats bestämmelse, som inskränker rätten att avskeda arbetstagare i förhållandetill vad som föreskrives i 1 eller 2 §, gäller i stället den bestämmelsen. 14 kap. 7 § /ärende om avskedande gäller i fråga om varsel till och överläggning med lokalarbetstagarorganisation bestämmelserna i lagen (1974:12) om anställningsskydd.Dessa bestämmelser äger motsvarande tillämpning i fråga om arbetstagare iverksledande eller därmed jämförlig ställning. Beslutasavstängning enligt 13 kap. 1 eller 2 §, skall lokal arbetstagarorganisationsom avses i 31 § första stycket lagen om anställningsskydd genast underrättasom beslutet. Uppkommerfråga om avskedande, skall myndigheten så snart det kan ske varslaarbetstagarorganisation därom. Påkallar organisationen senast eftervarslet överläggning i frågan, skall myndigheten lämna organisationen tillfälledärtill, innan frågan avgöres. Beslutasavstängning enligt 13 kap. 1 eller 2 §, skall arbetstagarorganisation genastunderrättas om beslutet. 1977/78: 34 Nuvarande lydelse Med arbetstagarorganisation förstås i detta lagrum lokalarbetstagarorganisation i förhållande till vilken arbetsgivaren är eller brukarvara bunden av kollektivavtal, såvitt gäller berörd arbetslagar-kategori. Bryter myndighet mot 7 §, äger bestämmelserna omskadestånd i lagen (1974:12) om anställningsskydd motsvarande tUlämpning. Fråga om anställnings upphörande som avses i 7 kap. 24 eller 9 § prövas av den myndighet som tillsätter tjänsten, om ej annat följer av 5 § nedan eller av föreskrift eller särskilt beslut som regeringen meddelar. Fräga om anställnings upphörande som avses i 7 kap. 24eller 9 § prövas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, omregeringen tillsätter tjänsten och ej annat följer av 5 § nedan. 1 övrigtprövas frågan av den myndighet som tillsätter tjänsten. Fråga om anställnings upphörande enligt 7 kap. 5 eller 7 §prövas av regeringen, om ej annat följer av 5 § nedan. Närmare föreskriftermeddelas av regeringen. Har statlig myndighet meddelat beslut om disciplinansvar,avskedande, avstängning eller läkarundersökning beträffande arbetstagare hosannan än staten, skall staten anses som arbetsgivare i tvist som rör beslutet. Villarbetstagare söka ändring i beslut enUgt 7 kap. 35 eUer 8 §, 10 kap. 1 §, 11kap. 1 eUer 2 § eller 13 kap. 2 § andra stycket, skall han väcka talan från den dag då han fick ta del av beslutet. Iakttager han ejdetta, är rätten till talan förlorad. Villarbetstagare söka ändring i beslut enligt 7 kap. 35 eller 8 §, 10 kap. 1 §, 11kap. 1 eller 2 § eUer 13 kap. 2 § andra stycket, skall han väcka talan från den dag då han fick ta del av beslutet. 1977/78: 34 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Talan om skadestånd enligt 3 kap. 6 § väckes senast tre månaderefter det att stridsåtgärden har avslutats. Talan som avses i 4 kap. 7 § första stycket väckes efter förordnandetidens utgång. Väcker part ej talan inom tid som anges i 2 eller 5 §, ärrätten till talan förlorad. Denna lag träder i kraft . I fråga omförordnande på tidsbegränsad anställning där tiden löper ut föreikraftträdandet gäller, i stället för 16 kap. 5 § andra stycket, att talan somavses i 4 kap. 7 § första stycket skall väckas före utgången av februari månad1978. 1977/78: 34 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, Åsling, Söder, , Mundebo, Krönmark, , , , , Proposition om ändring i lagen (1976: 600) om offentlig anstäUning,ni. Lagen (1976: 600) om offentUg anställning (ändrad 1977:533) trädde i kraft . Den utgör ett led i arbetsrättsreformen(prop. 1975/76: 105, InU 1975/76: 45, rskr 1975/76: 404). Lagen innehåller bl. a. regler för handläggningen avfrågor om an-stäUnings upphörande och disciplinansvar m. m. i statligt regleradtjänst. Huvuddelen av dessa handläggningsregler fördes över till den nya lagenfrån äldre lagstiftning, främst statstjänstemannalagen (1965: 274, ändradsenast 1975: 1340, jfr InU 1975/76: 45 bil. Det har emellertid visat sigatt några av reglerna nu behöver ses över. Det gäller dels föreskrifter om det allmänna förfarandet iärenden angående discipUnansvar, avskedande, åtalsanmälan, avstängning ochläkarundersökning, dels föreskrifter som rör varsel och överläggning införavskedande samt underrättelse om avstängning. Vidare har fråga rests om möjlighet att till ieke-statligmyndighet lämna över prövningen av anställnings upphörande för vissaarbetstagare och om skyldighet för staten att svara som arbetsgivare i vissarättstvister som rör kommunanställda lärare m. fl. Fråga har också väckts om talefrist i två fall, nämligennär det gäller talan om att en tidsbegränsad anställning skall gälla utan sådanbegränsning och talan om skadestånd på grund av otiUåten stridsåtgärd m. m. Slutiigen vill jag i detta sammanhang ta upp ett parfrågor utan samband med nämnda lagstiftning. De rör vUlkoren för lån enligt förordningen(1973: 499) om bostadsanskaffningslån med statlig garanti till statstjänstemän m.fl. (ändrad : 442). prop.1977/78: 34 6 Detta ärende har beretts inom budgetdepartementetspersonalenheter efter kontakt med bl. a. olika statliga myndigheter. Jag skallnu gå närmare in på de angivna frågorna. 2 Den allmänna handläggningen av frågor omdisciplinansvar, avskedande m. m. Lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet (ändradsenast 1977: 532) följer den vedertagna principen att speciallag gäller framförallmän lag. Av medbestämmandelagen framgår sålimda att ifall en lag eller enmed stöd av lag meddelad författning innehåller en särskild föreskrift, somavviker från medbestämmandelagen, så gäller den föreskriften (3 §). Medbestämmandelagen innehåller bl. a. regler om förstärktförhandlingsrätt (1114 §§). Lagen om offentlig anställning innehåller för det statligtlönereglerade området bl. a. föreskrifter om disciplinansvar, avskedande,åtalsanmälan, avstängning och läkarundersökning (1013 kap.) samt detaljeradeföreskrifter för myndigheternas handläggning av sådana ärenden (14 kap.). Vidsidan härav finns handläggningsregler, bl. a. för rnyn-dighetsutövning, främsti förvaltningslagen (1971: 290, ändrad : 679)1. Sanktionssystemet som i stort sett oförändrat har förtsöver från tidigare lagstiftning skall främst tUlgodose samhällsmedlemmarnasintresse av att de offentliga funktionerna utan ovidkommande hänsyn fullgörs påett riktigt sätt (JuU 1975: 22 s. 100, prop. 1975/76: 105 bU. 2 s. 223). 1lagmotiven har man särskUt hänvisat till rättssäkerhets- och effektivitetskravsåväl från allmän synpunkt som från den offentlige arbetsgivarens och den enskUdearbetstagarens synpunkt (JuU 1975: 22 s. 101, även prop. 1975: 78 s. 167). Handläggningsreglerna, som bl. a. avser också kontaktermellan myndighet och arbetstagarorganisation, har således utformats medutgångspunkt i nyssnämnda rättssäkerhets- och effektivitetskrav. Vidtillkomsten av lagstiftning har avsikten varit att föreskrifterna ibl. 14 kap. lagen om offentlig anstäUning skuUe vara uttömmande och ta överde nya regler om primär förhandlingsplikt m. m. som meddelas i 1114 §§medbestämmandelagen. Däremot måste givetvis den grundläggande föreskriften omförhandlingsrätt i 10 § medbestämmandelagen vilken föreskrift har sinmotsvarighet i äldre lag vara 1 För vissa förvaltningsgrenar tillkommer särskildaföreskrifter, t. ex. förordningen (1965: 844) om handläggning av ärendenrörande disciplinansvar och avskedande hos (omtryckt 1975:1065). Här kan också upplysas att en översyn av förfarandet i vissa discipUnärendenm. m. övervägs inom . Prop.1977/78: 34 7 tillämpligpå kollektivavtalsförhandling om föreskrifter angående disciplinpåföljder (jfr10 kap. 3 § lagen om offentlig anställning) och på tvisteförhandling i nämndasanktionsfrågor. Dethar sålunda förutsatts att de anstäUdas intressen skall bevakas inom ramen fördet angivna förfarandet med dess möjligheter till biträde (t. ex. av denfackliga organisationen), allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972: 429,omtryckt 1976: 626) etc. Det kan också påpekas dels att en företrädare förarbetsgivaren som åsidosätter de nu behandlade förfarandereglerna i princip görsig skyldig tUl oriktig myndighetsutövning och därför kan ådra sigstraffansvar enligt 20 kap. 1 § , dels att arbetstagaren kan bliberättigad tdl skadestånd (prop. 1975: 78 s. 168). EnUgtmin mening bör vad som har anförts om förhållandet tillmedbestämmandelagen komma till klart uttryck i lagen om offentlig anställning. Jag föreslår därför att isistnämnda lag, lämpligen i 2 kap. 4 §, tas in en ny bestämmelse av innehållatt 1114 §§ medbestämmandelagen inte skall tillämpas i fråga om beslut sommeddelas med stöd av 1013 kap. lagen om offentlig anställning. Ettsådant tillägg skulle således inte inverka på förhandlingsrätten enligtmedbestämmandelagen i sådana frågor som har lämnats utanför lagen om offentliganställning, t. ex. den speciella frågan i vad mån en anställd kan åläggas attt. v. överta arbetsuppgifter från en arbetskamrat som har blivit avstängd frånarbetet. 3 Varsel och överläggning inför avskedande, m. m. 114 kap. 7 § lagen om offentlig anställning finns föreskrifter dels om varseloch överläggning inför avskedande från statligt reglerad tjänst (förstastycket), dels om underrättelse vid avstängning från arbetet i sådan tjänst(andra stycket). Första stycket behandlarsålunda varsel tUl och överläggning med lokal arbetstagarorganisation i ärendeom avskedande. Därvid hänvisas i fråga om arbetstagare i allmänhet till vissaföreskrifter i lagen (1974: 12) om anställningsskydd (ändrad : 593).Samtidigt förklaras dessa föreskrifter äga motsvarande tUlämpning i fråga omsådana arbetstagare i verksledande eller därmed jämförlig stäUning som inteomfattas av anstäUningsskyddslagen. De i lagrummets förstastycke åberopade föreskrifterna i anställningsskyddslagen innebär dels attarbetsgivaren så snart det kan ske skall lämna varsel om tilltänkt avskedandetill lokal arbetstagarorganisation i förhållande till vilken han är ellerbrukar vara bunden av kollektivavtal, såvitt gäller berörd arbetstagarkategori(29 och 31 §§), dels att 1977/78: 34 8 sådanorganisation har rätt till överläggning med arbetsgivaren om den tilltänktaåtgärden (32 §). Överläggning skall påkallas senast efter varslet.Sker det, får arbetsgivaren inte vidta något avskedande, förrän tiUfälle tillöverläggning har lämnats. Avmotiven (prop. 1975: 78 s. 167) till äldre lag, 24 § tredje stycket statstjänstemannalagen,framgår att varslet i regel torde böra lämnas som arbetstagaren genomatt delges skriftlig anmaning bereds tillfälle att uttala sig om vad somåberopas mot honom (jfr 14 kap. 1 § lagen om offentlig anställning). Vidareanmärks i dessa lagmotiv att reglerna i 6 § förvaltningslagen om rätt tillbiträde är tiUämpliga också i ärenden om avskedande. Härkan framhållas att rekvisiten för avskedande är olika utformade i anstäUningsskyddslagen(18 §) och i lagen om offentiig anställning (11 kap. 13 §§). Men också i andrahänseenden föreligger skUlnader. Sålunda gäller enligt anställningsskyddslagenbl. a. att avskedande i princip sker, när arbetstagaren får del av det (20 §). Anhängiggörsrättegång om giltigheten av avskedande, kan dock domstolen för tiden intilldess lagakraftägande avgörande föreligger förordna att anställningen skallbestå utan hinder av avskedandet (35 § andra stycket). Lagen om offentliganställning utgår i stället från att avskedande föreligger i och med beslutdärom (11 kap. 1 eller 2 §). Ett sådant beslut fär inte i något fallverkställas, förrän arbetstagaren har haft tillfälle att få det prövat idomstol (17 kap. 1 §). Motbakgrunden av att avskedande i sist angivet hänseende har olika innebörd i debägge lagarna föreslår jag att föreskriften i 14 kap. 7 § första stycket lagenom offentlig anställning skärps i så måtto, att myndighet däri uttryckligenåläggs att skjuta upp själva beslutet om avskedande till dess attarbetstagarorganisationen har beretts tillfälle till överläggning i frågan.Detta betyder att det görs helt klart att organisationen skall garanterasinflytande före myndighetens avgörande prövning av ärendet och attuppskovsskyldigheten alltså inte är begränsad till verkställighetsstadiet e. d.Detta framstår som särskilt angeläget med hänsyn till den definitiva verkan påanställningsförhållandet som ett avskedande innebär. Andrastycket i 14 kap. 7 § lagen om offentlig anstäUning innehåller som redan harantytts föreskrifter om underrättelse vid avstängning från arbetet. Av dessaföreskrifter framgår att myndigheten genast skall lämna underrättelse om ettavstängningsbeslut oavsett om beslutet har samband med tjänsteförseelse ellerbrott (13 kap. 1 §) eller med sjukdom e. d. (13 kap. 2 § första eller tredjestycket) till den lokala arbetstagarorganisation som avses i 31 § förstastycket anställningsskyddslagen. Syftet med denna underrättelseplikt är enligtmotiven att göra det lättare för den fackliga organisationen att biståarbetstagaren i ärendet (prop. 1975/76: 105 bU. 2 s. 262). I propositionenerinras också om arbetstagarens möjligheter till rättshjälp. 1977/78: 34 9 Bådastyckena i 14 kap. 7 § bör enligt min mening göras mer lättillgängliga genomatt innebörden anges direkt i själva lagrummet. Därmed markeras också despeciella förutsättningarna för institutet avskedande från statligt regleradtjänst. Eftersom lagen om offentlig anställning tUl skillnad frånanställningsskyddslagen omfattar även arbetstagare i verksledande ellerdärmed jämförlig ställning, behöver dessa arbetstagare inte längre särskiltomnämnas i paragrafen. En särskild hänvisning till anställningsskyddslagensskadeståndsbestämmelser (3840 §§) bör emellertid ske, lämpligen i en nyparagraf, 14 kap. 11 §. Därvid bör de åsyftade bestämmelserna göras påmotsvarande sätt tillämpliga också i fråga om underrättelse vid avstängning. Till undvikande avmissförstånd kan påpekas att det, liksom hittUls, om annat inte är särskUtföreskrivet, ankommer på den myndighet som skall pröva frågan om avskedanderesp. avstängning att fullgöra de skyldigheter som enligt 14 kap. 7 § åvilararbetsgivare. I de fall som avses i 15 kap. 4 §, t. ex., ankommer fullgörandetpå statens ansvarsnämnd och inte på den myndighet som arbetstagaren annarslyder under. Också i övrigt skall föreskrifterna i 14 kap. 7 § tUlämpas påsamma sätt som . Det innebär W. a. att ifall lokal facklig klubb e. d.saknas, skyldigheterna får fullgöras gentemot närmast högre enhet inomarbetstagarorganisationen. Vidareföreslår jag en ändring ill kap. 4 § lagen om offentlig anställning. Anledningen tillsistnämnda ändringsförslag är rent lagteknisk. Som har anförts skiljer siglagen om offentlig anställning från anställningsskyddslagen, när det gällerarbetsgivarens rätt att avskeda arbetstagare. I linje med principen att speciaUaggäller framför aUmän lag ger 2 § anställningsskyddslagen besked om att detdärvid inte är anställningsskyddslagens bestämmelser som är tillämpliga utan istället de speciella bestämmelserna i lagen om offentlig anställning.Emellertid kan 11 kap. 4 § i sistnämnda lag i sin nuvarande ordalydelsemöjligen läsas som en hänvisning tUlbaka till anställningsskyddslagensbestämmelser. En dylik "pingpongeffekt" är naturligtvis inte åsyftad.För att motverka sådana eventuella misstolkningar bör 11 kap. 4 § utformas så,att det klarare framgår att den hänvisning som görs genom lagrummet inte avser bestämmelsernai anställningsskyddslagen. 4 Prövningen av vissa frågor om anställnings upphörande Avlagen om offentlig anställning framgår att i allmänhet frågor om uppsägning,entledigande vid ålder som anges i pensionsavtal, entledigande på grund avsjukdom m. m. och entledigande på egen begäran från statiigt reglerad tjänst skaUprövas av samma myndighet som till- 1977/78: 34 10 sättertjänsten (15 kap. 1 § första stycket). Principen är således att be-hörigheternaatt anställa och att entlediga följs åt. När det gäller tjänster som tillsättsav regeringen, ges denna dock möjlighet att till annan myndighet delegerarätten att besluta om anställnings upphörande. Dessutom finns en specialregel(5 §), som här kan lämnas åt sidan. Det har emellertid påolika håll yppats ett praktiskt behov av att också i en del fall, där tjänstentillsätts av annan myndighet än regeringen, kunna delegera entlediganderättenexempelvis till den myndighet där tjänstemannen är anstäUd. Det gäUer främst ifråga om de statligt reglerade tjänsterna på skolområdet. har sålundai en skrivelse till regeringen tagit upp frågan om prövningen av entledigande isamband med ålderspension eller av uppsägning från arbetstagarens sida.Beträffande tjänster som tillsätts av själv eller av länsskolnämnd t. ex. tjänst som skolledare eller lärare inom det kommunala eller detlandstingskommunala skolväsendet har sådana ärenden i regel avgjorts av den myndighethos vilken tjänstemannen är anställd. Det har inneburit att prövningen harskett hos skolstyrelse resp. utbildningsnämnd eller omsorgsstyrelse. Att låtaprövningen av entledigandefrågan i stället ankomma på tillsättningsmyndighetenmedför heter det i skrivelsen uppenbart olägliga konsekvenser. Jag delar uppfattningenatt det ofta kan vara lämpligast oeh smidigast att låta t. ex. kommunalskolstyrelse avgöra bl. a. fråga om frivillig avgång från tjänst ocksåbeträffande tjänst som skaU tillsättas av eller annanstatlig myndighet. Lagenom offentlig anställning bör därför ändras så, att det av 15 kap. 1 § förstastycket i fortsättningen framgår att prövningen också i angivna fall kananförtros myndighet som regeringen bestämmer. 5 Arbetsgivaransvaret i vissa rättstvister Frägaom disciplinansvar, avskedande, avstängning eUer läkarundersökning enligtlagen om offentlig anställning skall prövas av den myndighet som arbetstagarenlyder under (15 kap. 3 §). Men detta gäller inte, om annat följer av annanföreskrift i lag eller av föreskrift som regeringen meddelar. Meddelade föreskrifter handen att prövningen i en del fall ankommer på statiig myndighet också vadgäller arbetstagare hos kommun, landstingskommun eller annan icke-statligarbetsgivare. Det rör främst skolområdet. Som exempel kan nämnas att prövningenbeträffande skoldirektör m. fl. i vissa frågor sker hos statens ansvarsnämndsamt att den beträffande skolledare, lärare m. fl. tjänstemän i grundskolaneller gymnasieskolan i vissa frågor sker hos Prop.1977/78: 34 11 ochi andra hos länsskolnämnd (18 kap. 10 och 11 §§ skolförordningen 1971: 235; 10§ ändrad 1975: 1185, 11 § ändrad : 938). Uppkommer tvist i saken,kan emellertid f. n. den icke-statUge arbetsgivaren vara den anställdesmotpart (jfr t. ex. arbetsdomstolens beslut nr 88 och dom 1977 nr 119).Detta gäUer trots att denne arbetsgivare har saknat möjlighet att påverka detomtvistade avgörandet eller ens förfarandet . I sammanhangetbortses från de tvistefall där arbetsgivaren enligt lag skall företrädas avjustitieombudsman eller av justitiekanslern. Det har påpekats att detär föga ändamålsenligt att en kommun sålunda t. ex. kan bli instämd somsvarande i en arbetstvist angående ett beslut som är meddelat av en statligmyndighet. I stället bör enligt vad som framhållits staten bära det allmännasansvar också på tvistestadiet och således själv svara som arbetsgivare. Statenskulle följaktligen i dessa fall i kommunens ställe ensam betraktas som part itvisten såväl vid som utom domstol. Jag ser saken på sammasätt och förordar därför att lagen om offentlig anställning kompletteras meden föreskrift av angiven innebörd. Den nya föreskriften kan lämpligen tasin i en ny paragraf, 8 §, i 15 kap. Mitt förslag medför att staten ifortsättningen enligt allmänna regler får ansvara också för rättegångskostnaderm. Fråganom vilken statsmyndighet som skall företräda staten i de nu behandlade faUenkan regleras utan medverkan. Det kan anmärkas att denanslutande frågan i vad mån det statiiga arbetsgivaransvaret bör utsträckas tiUatt omfatta också tvister om annat än disciplinansvar, avskedande etc. exempelvis uppsägningstvister torde kräva särskilda överväganden. 6 Tidsfrist för talan mot beslut om tidsbegränsning av förordnande Deflesta statliga eller statligt lönereglerade tjänster tUlsätts med förordnande(4 kap. 6 § lagen om offentlig anställning). Enligt lagen om anställningsskyddskall offentlig likaväl som privat anställning i regel gälla utantidsbegränsning (jfr 5 § första stycket). Genom sistnämnda lag har sålundaarbetsgivarens rätt att tidsbegränsa anställning starkt inskränkts (5 § andrastycket). Lagen ger möjlighet att genom kollektivavtal ytterligare inskränka liksom f. ö. att vidga denna rätt (3 § andra stycket). Har ett förordnande på enstatligt reglerad tjänst tidsbegränsats i strid mot 5 § anställningsskyddslageneller mot föreskrift i sådant kollektivavtal som avses i 3 § andra stycketsamma lag, skall förordnandet på talan av arbetstagaren förklaras gälla utantidsbegränsning (4 kap. 7 § Prop.1977/78: 34 12 första stycket lagen om offentlig anställning). En vissmotsvarighet till sistnämnda lagrum fanns redan i 7 § fjärde stycket statstjänstemannalagen. Till dess att kollektivavtal träffas i ämnet gäller t. v.i stället för sådant avtal främst föreskrifter i kungörelsen (1974: 1007) omtidsbegränsning av statligt lönereglerad anställning, m. m. (omtryckt 1976:864), i den förut nämnda skolförordningen samt i förordningen (1975: 386) omtidsbegränsning av anstäUning vid universitet, vissa högskolor och vissaforskningsråd. Dessa föreskrifter tUlämpas med stöd av 2 §anställningsskyddslagen, som utvisar att avvikande författningsbestämmelseskall gälla framför lagen, såvitt rör det statiiga eller statligt löneregleradeområdet (jfr även punkt 6 i övergångsbestämmelserna till lagen om offentiig anstäUning). I förarbetena till lagen om offentiig anställning uttalarföredragande statsrådet att det av den anförda föreskriften i 4 kap. 7 § förstastycket torde framgå att sådan talan som avses där skall föras innan förordnandetidenhar gått ut (prop. 1975/76: 105 bil. 2 s. 248). Dessutom hänvisarföredraganden tUl 6 § andra stycket anställningsskyddslagen, där det heter attanställning, som avser , viss säsong eller visst arbete, skall upphörautan föregående uppsägning vid anställningstidens utgång eller då arbetet harblivit slutfört, om inte annat har avtalats. Vidare sägs i förarbetena att detockså ligger i den förordnades intresse att eventuell talan förs så snart sommöjligt efter det att förordnandet har meddelats. Vad som sålunda uttalas ipropositionen har lämnats utan erinran av .