prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — 1 denna har oftaefleriysls en ordning som gör det möjligt för de anställda inom högskolan atlunder helt verka inom de delar av utbildningsväsendet förvilka de utbildar lärare, i stället för att som ha enstaka timmar per veckaelierår. 1 sammanhanget bör nämnas att 1974års lärarutbildnings-utredning, LUT(U 1974:04), enligt sina direktiv har all bl.a. utreda frågan om erfarenhetfrån arbetslivet som behörighetskrav för tillträde lill grundläggande lärarutbildning. För egen del vill jaganföra följande. En viss frivillig röriighet mellan verksamhet som lärare inomhögskolan och annan yrkesverksamhet bör eftersträvas. Detta ligger helt i linjemed de mål för högskolan som jag inledningsvis har nämnt. Särskild betydelsehar en sådan rörlighet för atl i vid mening vidga högskolans kontakter med detövriga samhället, i synnerhet arbetslivet. Lärarnas växling mellan verksamhetinom högskolan och i arbetslivet utanför denna bör kunna underiätta förhögskolan alt fullgöra uppgiften att tillgodose samhällels skiftande behov avutbildning och kraven på aktualitet i utbildningen. 1 ell förhållandevis litetutbildningsväsende, som 263 Kommittéer:Utbildningsdepartementet Del IIU:6 detsvenska, är det svårt att tillgodose ett sådant behov av förnyelse endast genomatt fylla de luckor i tjänsteorganisationen som uppstår genom t,ex.pensionsavgång eller befordran. Andra vägar måste sökas. En tänkbar lösning äratl anställningsformer utvecklas som medger en rörlighet av det avsedda slaget,utan att den enskildes sociala och ekonomiska trygghet eftersatts. En sådanordning förutsätter en aktiv medverkan från avnämarna av arbetskraft medhögskoleutbildning och från berörda löntagarorganisationernas sida. Enligt minmening har en ökad röriighet mellan lärarverksamhet och annan yrkesverksamhetså stor långsiktig betydelse både för utbildningsväsendet och för yrkeslivetatt del kan vara motiverat med långtgående åtgärder för att uppnå den. Även förberörda lärare måste en sådan möjlighet till omväxling i yrkeslivet framstå somen fördel. Kommittén bör ingående belysa denna fråga samt föreslå åtgärder somkan underlätta den angivna rörligheten. Högskolereformeninnebär alt en avsevärd del av högskoleutbildningen kommer att bedrivas medkommunall huvudmannaskap. 1 propositionen 1975:9 förutsatte föredraganden atlundervisningen inom denna del av högskolan skulle bedrivas huvudsakligen avlärare i gymnasieskolan och inom ramen för dessa lärares normalaundervisningsskyldighet. H 75 har i sin skrivelse till regeringen med förslagtill föreskrifter för högskoleutbildning förordat denna ordning, medtillägget atl det, i likhet med vad som gäller, för sjuksköterskeutbildningenbör finnas kommunalt reglerade lärartjänster. Jag har I prop. 1976/77:59 tillsvidare anslutit mig till denna ståndpunkt. Detta ställningslagande varemellertid också förenat med ett uttalande om att frågan om lärartjänsterförden borde bli föremål för utredning. Dentjänsteorganisaloriska strukturen inom den blivande ärkomplicerad. Till en del är detta betingat av att del här är fråga omutbildning av mycket skiftande slag som f n. har skilda huvudmän och bedrivs iolika organisatoriska former. För flertalet utbildningslinjer finns en direktsamverkan med gymnasieskolan. När det gäller sjuksköterskeutbildningen bedrivsden dels vid fristående sjuksköterskeskolor, dels vid sjuksköierskeskolorsom är samordnade med gymnasieskolor. Lärarsitua-tionen blir därigenom särskiltkomplicerad för denna utbildning. Vid samma läroanstalt och samma utbildningförekommer nämligen ofta lärare såväl på statligt som på kommunalt regleradetjänster. Detta är främst en följd av att utbildningen omfattar både teoretiskaoch praktiska moment, vilka förutsätter en koppling tillsjukvårdsorganisationen. Dessa tjänsteorganisaloriska förhållanden har letttill betydande problem för utbildningen. Frånfackligt håll har bl.a. i samband med behandlingen av H 75:s förslag om redovisats skilda meningar i fråga om hur detjänsteorganisaloriska problemen bör lösas. TCO och LO har hävdat alt ensärskild tjänsteorganisation bör skapas för den - med motivetatl lärarna i den därigenom skulle kunna fä så långtmöjligt samma tjänstgöringsförhållanden och likartade tjänster som lärare inomden statliga högskolan - medan /SR har förordat atl lärare i gymnasieskolanbör svara för ifrågavarande undervisning. Enliglmin uppfattning föreligger motiv för en genomgripande översyn avfiänsleorganisalionen för de utbildningar som kommer att ingå i den Del II U:6 Skr 1977/78:103 264 Många problem torde vara likartade förden statliga och kommunalahögskoleutbildningen och bör tekniskt kunna lösas på enahanda säu. Det ärdärför naturiigt aU kommittén också ser över den kommunala högskolanstjänsteorganisation. Förslag har som tidigare nämnts väckts om en särskild tjänsteorganisation.Kommittén bör belysa konsekvenserna av en sådan. Den bör därvid särskiltuppmärksamma det starka resurssamband som råder mellan högskola ochgymnasieskola. Den bör också klarlägga om en särskild tjänsteorganisation gåratt förena med önskemålet om atl lärare i den även skallkunna tjänstgöra i den statliga högskolan och/eller gymnasieskolan och omvänt.Kommittén bör i sitt arbete även belysa för- och nackdelar med dentjänsteorganisation som införs . Vadgäller vårdyrkesutbildningarna är del angeläget alt slå vakt om sambandet medhälso- och sjukvårdsorganisationen bl.a. med hänsyn till alt detta ärnödvändigt av utbildningsmässiga skäl. Jag har i prop. 1976/77:59 anmält minavsikt att föreslå tillkallandet av en särskild utredning med uppgift att göraen översyn av dessa vårdyrkesutbildningar. Del är angeläget atl kommitténbedriver sitt arbete i nära kontakt med denna utredning. Oavsettvilka slutsatser utredningen når i fråga om tjänsteorganisationen för , bör man överväga vilka typer av lärartjänster som börknytas lill utbildningen i fråga. Dessa överväganden bör ske med utgångspunkt iutbildningens innehåll och inriktning och följaktligen omfatta frågor ombehörighetskrav, möjlighet till fortbildning, rekryleringsmöjlighe-ter,utvecklingsarbete och forskningsanknytning m.m. Tjänstekonstruklio-nerna förlärare inom olika delar av högskolan bör ges en så långt möjligt likartadutformning. Förlärare som är anställda på statligt reglerade tjänster gäller reglering avanställningsförhållandena enligt tjänsteförteckningsavtal för undervisningsområdet(TFU). I viss utsträckning är anställningsförhållandena även-bl.a. i vad avserarbetsuppgifternas karaktär - författningsmässigt reglerade. Denstora skillnaden mellan olika slag av utbildning inom den nyahögskoleorganisationen måste naturiiglvis i viss utsträckning avspeglas itjänsteorganisationens utformning. Åtskilliga omotiverade skillnader i ijänstgöringsreglertorde dock föreligga bland de många kategorier lärartjänster som kommer atlingå i högskoleorganisationen. Kommitténbör överväga hur organisationen av arbetet vid institutioner och andraarbetsenheter och fördelningen av arbetsuppgifterna mellan lärarna bättre änför närvarande kan anpassas till högskoleutbildningens krav på fortlöpandeinnehållsmässig och pedagogisk förnyelse. Jag skall ta upp några aspekter pådetta problem. Utvecklingen har för längesedan passerat del stadium då undervisning i snävare mening - föreläsning,lektion, ledning av seminarium -var den enda arbetsinsatsen av betydelse förutbildningsverksamheten. Planering och samordning av olika utbildningsmoment,utveckling av läromedel, undervisningsmetoder - däri inbegripet lärarnaspedagogiska fortbildning - och annat utvecklingsarbete, studievägledning ochkontakter med avnämare av utbildning utanför högskolan är vitala delar avden verksamhet som måste bedrivas inom högskolan s olika arbetsenheter. Isjälva verket är således vissa former av administration en del avutbildningsverksamheten. 265 Kommittéer: Del II U:6 därmednaturligt att i lärarens arbetsuppgifter, vid sidan av undervisning i merastrikt bemärkelse, också kan - och ibland måste - ingå andra, t.ex.administrativa uppgifter. Det är dock uppenbart att en och samma lärare intevid en given tidpunkt kan göra väsentliga insatser inom alla delar avutbildningsverksamheten vid en institution. Kommitténbör överväga och lägga fram förslag till åtgärder som kan främja enändamålsenlig arbetsorganisation. 1 en sådan organisation skall behovet avflexibilitet och variation i arbetsuppgifterna för lärarna kunna tillgodoses,till fördel för utbildningsverksamhetens kvalitet men ulan att dess omfauningminskar. Den principiella utgångspunkten bör härvid vara att en lärarestjänstgöring skall kunna omfatta skilda typerav arbetsuppgifter, men att detbland dessa uppgifter inte finns någon som nödvändigtvis måste ingå i tjänstgöringenunder . Det väsentliga är att hans arbetsinsats ingår iutbildningsverksamheten. Ett viktigt element i denna modell är attsammansättningen av arbetsuppgifterna måste kunna skifta över tiden. Detla kanförefalla självklart, men kan i praktiken vara mycket svårt alt uppnå.Utredningen bör därför ägna särskild uppmärksamhet åt detta problem. Jaggår nu över till en betydelsefull delfråga inom det nu diskuteradearbetsområdet för kommittén. Ledningsfunktionerför utbildningsverksamheten inom högskolan Försåväl den statliga som den föreligger enligt min meningbehov av en översyn av vissa ledningsfunktioner. Vad gäller den statligahögskolan är organisationen av tjänster och uppdrag i detta avseende mycketsplittrat. Inom nuvarande universitetsförordningens tillämpningsområde finnst.ex. särskilda tjänster som utbildningsledare inrättade. Vid lärarhögskolornafinns tjänster som studierektor och biträdande utbildningsledare. En betydande del av denpedagogiska ledningen fullgörs dock på institutionsnivå av lärare med uppdragsom prefekt eller studierektor. Administrativa uppgifter fullgörs också avassistenter och amanuenser. Särskilda tjänster som studievägledare ingår ocksåi organisationen. Vid lärarhögskolorna finns för administrativa arbetsuppgifteräven inrättade vissa arvodesfiänsler, vilka i regel kombineras med lärartjänst.Vid bl,a, förskoleseminarier och för vissa konstnäriiga utbildningar saknassärskilda tjänster för denna typ av arbetsuppgifter. Dessa fullgörs i ställetav respektive rektor och vissa av de till verksamheten knutna lärarna såsomarvodesuppdrag jämte nedsättning av undervisningsskyldigheten. Av vad jag har anförtom arbetsorganisationen vid institutionerna torde framgå alt jag anser altmånga av de lednings- och andra administrativa uppgifter som här berörs börkunna utföras av en lärare inom ramen för dennes normala arbetstid. Även iframliden kommer det dock att finnas behov av tjänster eller uppdrag församordnande verksamhet som spänner över flera arbetsenheter. Problemet medtjänster torde närmast vara hur innehavarnas samband med den direktaundervisningen skall kunna garanteras. Kommittén bör övervägavilket behov av särskilda tjänstetyper eller uppdrag för ledningsuppgifter somföreligger inom såväl den statliga som den . Den bör härvidbl.a. belysa hur sådana tjänster skall konstrueras med avseende påbehörighetskrav och ev. skyldighet att direkt medverka i undervisningen inomramen för tjänsten. Del II U:6 Skr 1977/78:103 266 prövaändamålsenligheten i de nuvarande uppdragsbefattningarna och motsvarandearvodestjänster inom den statliga högskolan. Kommitténbör vidare belysa vilka ändringar av den kommunala skolledningens organisationsom kan fordras med hänsyn till de krav som den kommunala högskoleutbildningenställer på lednings- och planeringsarbete m.m. saml lägga de förslag den anserkan vara påkallade i dessa frågor. Fråganom att skapa en ny typ av lärartjänst för den kliniska delen av vissa längrevårdyrkesutbildningar har diskuterats sedan början av 1960-talel.Läkarljänstulredningen (LTU:U) tog mot bakgrund av den förda diskussionen isitt betänkande (Ds S 1972:1) Läkartjänster vid undervisningssjukhus uppfrågan om särskilda undervisningstjänster för att tillgodose dels behov avundervisningstimmar, dels kraven på kvalitet och kontinuitet i den medicinskagrundutbildningen. EU argument för sådana tjänster var också, atl de skulle gemöjlighet atl successivt reservera en större del av professorernastjänstgöringsskyldighet för uppgifter inom forskning och forskarhand-ledning.LTU:U föreslog all tjänsterna skulle benämnas klinisk lektor.Universitetskanslersämbetet () log i petita /76 fasta på LTU:Usförslag och förordade inrättandet av 10 fiänstersom klinisk lektor. Tjänsternakonstruerades i stort sett enligt LTU:Us modell. UKÄs förslag rönte dock starkkritik från berörda instanser och föranledde ingen åtgärd från regeringenssida. Behov finns emellertid av en ny lärartjänst som bättre än de nuvarandetillgodoser den grundläggande utbildningens krav. En sådan tjänst skallefterhand kunna ersätta vissa av de nuvarande tjänstetyperna. Kommittén bör motbakgrund av den tidigare förda diskussionen i denna fråga söka finna en lösningsom är godtagbar för berörda parter. Utvecklingen inomspråkundervisningen vid högskolan motiverar att lärartjänsieorganisationen pådetta område granskas särskilt. En nyorientering av verksamheten har skettgenom bl.a. den fackspråkliga utbildningen, lolkutbildningen och den kommandeutbildningen för hemspråkslärare. Del är angeläget att kommittén mot dennabakgrund överväger frågan om tjänsteorganisationens struktur, däribland fråganom behovet av lärare med respektive språk som modersmål samlkompetensfordringar för olika tjänstetyper. De arbetsuppgifter förkommittén jag har angett läcker ett myckel brett fäll av tjänsteorganisaloriskafrågor inom högskolan. Huvuddragen i de ställningstaganden kommitténs arbeteskall förbereda bör likväl kunna läggas fast inom en relativt begränsadlidsrymd. Kommittén bör därför arbeta skyndsamt och - om så bedömsändamålsenligt - redovisa sina förslag i etapper. Kommitténs överväganden omhögskolans lärare kommer uppenbarligen att ha beröringspunkter med annatutredningsarbete. Jag tänker i första hand på gymnasieulredningen (U 1976:10),lärarulbildningsulredning samt den utredning om vissavårdyrkesutbildningar jag i enlighet med vad jag anförde vid min anmälan avprop. 1976/77:59 avser att föreslå regeringen all tillkalla.Kommittén bör samråda med dessa utredningar. Med hänvisning till vadjag nu anfört hemställer jag att regeringen bemyndigar chefen förutbildningsdepartementet att tillkalla en kommittémed högst tolv ledamöter med uppdrag alt utreda vissa tjänsteorganisaloriskafrågor inom högskolan m.m.. 267 Kommittéer: Del II U:7 attutse en av ledamöterna att vara ordförande, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning lill ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394) om ej annat föreskrivs, altkostnaderna skall belasta ättonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 7.Samhällets insatser på videogramområdet Departementschefen,statsrådet , anför. 7.7Videogrammens utveckling och andvändning Videogramär ett samlingsbegrepp för ljud- och bildprogram som har spelals in på bandeller skiva och som med hjälp av en särskild apparatur kan visas i enTV-apparat. Sedan det första videokassetlsystemet demonstrerades har ettomfattande utvecklingsarbete pågått och många olika syslem har prövats, bådetekniskt och kommersiellt. Efterhand har inspelningsmetoder och apparaturförenklats och standardiserats. Allt billigare och lälthanlerii-gare produkterhar introducerats på marknaden. Program kan nu spelas in både på kassett och påbildskiva. Den mest avancerade tekniken medger såväl avspelning av färdigaprogram som inspelning av etersända program. Del finns nu också enlättmanövrerad inspelningsapparatur som gör det tekniskt möjligt för praktiskttagel vem som helst att spela in program. med atl apparatteknikenutvecklas ökar produktionen av program för videokassetter och bildskivor. Redannu används videogram på olika områden. Inom t,ex, utbildnings-sektorn harvideogrammen stor användning. Del gäller framför allt inspelningar av etersänimaterial, som gör brukaren oberoende av sändningstiderna och ger möjlighet tillavbrott och repetitioner, som är motiverade av pedagogiska hänsyn.Utbildningsprogram framställs också i videogramform utan att elersändas. Detgäller t,ex. program för teknisk högskoleutbildning, lärarutbildning ochutbildning på vårdområdet. Programsom har producerats direkt för videogram kommer lill användning också iföretagens informations- och försäljningsverksamhet. Videogrammen lämpar sigväl när det gäller all demonstrera en produkt eller atl presentera ettvarusortiment. De kan också användas för reklam. Videogramteknikenhar också ulnylljats för alt ge svenskar utanför landels gränser möjlighet attta del av programutbud. Till svenska handelsfartyg sker sålunda- sedan överenskommelse har träffats mellan upphovsmännens organisationer,och - regelbunden distributionav TV-program. Del 11 U:7 Skr1977/78:103 1.2Tidigare utredningar om videogram Vidcogramfråganhar i olika sammanhang behandlats i statlig utrednings-och försöksverksamhet.Redan år 1970 bildades av staten. Bolagets uppgifter skulle främst vara alt bevakautvecklingen på videoområdel. Verksamheten är avvecklad. Inomramen för sitt uppdrag som sakkunnig i redovisadeHarry Schein i boken ny mediapolilik det då aktuella läget ifråga om bl.a. utvecklingen av kabel-TV och videogram. Eninom utarbetad promemoria (Ds U 1972:9)Smalfiltndlsiribuiion presenterade ett förslag i syfte att förbättradistributionen av smalfilm. De distributionskanaler som används försmalfilm kan komma i fråga också för videogram, varför förslagenhar intresse i delta sammanhang. Departementspromemoriansförslag har inle lett till några beslut. Vissa delar av förslaget haremellertid förverkligats genom atl Kommunsamköp, som tillkommit på initiativ, har startat distribution av film och videogram ochlagt upp ett datorbaserat system för registrering och katalogisering av smalfilmäven utanför utbildningsområdet. Utredningenangående den fortsatta verksamheten med radio och television i utbildningen,TRU II, hade i uppdrag aU beakta nya distributionsformerför ljud- och bildprogram, särskilt videogram. I betänkandet (SOU 1975:28)Program för ljud och bild I utbildningen presenterades resultaten avförsöksverksamhet med videoteknik och dessutom belystes utvecklingen utomlands.Del bevakningsarbete som har utförts inom kommittén redovisas utföriigt idebattboken vi göra med videogrammen? (1976). TRU-11tog i sitt betänkande också upp frågan om distribution av ljud- ochbildprogram. Kommittén ansåg det angeläget med insatser för att avnämarnalättare skall kunna skaffa sig information om dels vilka ljud- och bildprogramsom finns att tillgå, dels var ett önskat program finns tillgängligt. att frågan om ett centralt registreringssystem närmareutreds, 1 prop. 1975/76:110 om radio och television i utbildningsväsendet (s.122) har min företrädare anslutit sig till kommitténs uppfattning. Riksdagenhade inga erinringar på denna punkt (UbU 1976/77:8, rskr 1976/77:46). Ijuni 1974 tillsattes utredningen (Ju 1974:14) om reklam i videogram med uppgiftatt undersöka olika möjligheter att förbjuda reklam i videogram eller aubegränsa reklaminslagen kraftigt. Ett sådant förbud skulle enligt direktivenfrämst vara motiverat från konsumentsynpunkt. Samtidigtmed utredningen om reklam i videogram tillsattesmassmedie-konceniraiionsutredningen (Ju 1974:13) vars arbele också kan kommaatl fä betydelse för utvecklingen på videogramområdet. Utredningen har fältlill uppgift alt undersöka möjligheterna att införa en lagstiftning som kanförebygga icke önskvärd företagskoncentration inom massmediebranschen. (U 1974:08) har fält i uppdrag atl diskutera vidcogramfrågan.1 direktiven uppmärksammas utredningen på alt en slor del av televisionensprogramutbud bör kunna göras tillgängligt också i videogramform.Utredningen har fåll i uppdrag att pröva olika möjligheter alt inom ramen förnu gällande lagstiftning lösa de upphovsrätlsliga och ekonomiska problem somaktualiseras i samband därmed. Utredningen(Ju 1976:02) om upphovsrätt har fatt i uppdrag att göra en 269 Kommittéer:Utbildningsdepartementet Del II U:7 översynav gällande upphovsrättslig lagstiftning. Syftet härmed är bl,a, att bättreanpassa denna lagstiftning till den tekniska och samhälleliga utvecklingen.Målet bör därvid vara att utforma lagstiftningen så atl den i den praktiskatilläm ningen kan fungera på ett ändamålsenligt sätt, I utredningens direktiv'sägs vidare att det på vissa områden föreligger ett behov av alt snabbt få tillstånd nya lagregler. Delta gäller, anges det, särskilt bl,a, sådan inspelningav TV-program som sker för undervisningsverksamhet, 1 denna del skall desakkunniga bedriva utredningsarbetet skyndsamt, ,, överlämnade belänkandet (SOU 1974:94) Bevara ljud ochbild, 1 betänkandet föreslås bl.a. en ny lag som innebär skyldighet att tilloffentlig arkivinstitution avlämna arkivexemplar av ljud- och bildupptagningarsom görs tillgängliga för allmänheten i form av fonogram, spelfilm ochvideogram. Lagen kan ses som en motsvarighet till lagen om skyldighet allavlämna biblioteksexemplar av tryckta skrifter. Kommittén förordar allarkiveringen av ljud- och bildupplagningar föriäggs till en centralarkivinstitution, antingen befintlig eller nybildad. Kommitténs förslag harremissbehandlats och bereds fn. 1sitt betänkande (SOU 1976:68) Moderna arkivmedier, behandlar DAK frågor som rörbeständighet, förvaring, vård och tillhandahållande av bl.a. videogram. Chefenförjustiliedeparlementel avser all begära bemyndigande att tillsättaen utredning om en ny yttrandefrihetsgrundlag. 1.3Behovet av en särskild videogramulredning Underden tid som utvecklingen av videogrammen har pågått har det förts en debatt omhur omfattande den framtida användningen av videogrammen kan komma alt bli ochhur programutbudet kan komma att se ut. Det finns tekniskaförutsättningar för ett massmarknadsulbud av videogram, men del är osäkert omdet också kommer att finnas kommersiella förutsättningar för en sådanutveckling. DeUa beror i första hand på hur intresserade de enskildakonsumenterna kommer alt vara av denna typ av ljud- och bildprogram. Delär uppenbart all videogrammen erbjuder nya möjligheter för kultur-ochfolkbildningsverksamheten. De kan betyda mycket för arbetet på t.ex. bibliotekoch museer. De kan göra det lättare alt visa kvalitelsfilm i re'alivt smågrupper och i lokaler som inte kräver en speciellt dyrbar utrustning.Videogrammen kan också komma till använding i den kommunala informationsverksamheten.Inom folkbildningsarbetet kan videogrammen skapa engagemang och stimuleradebatt. 1 takt med alt inspelningsapparaluren förenklas ges också möjlighetertill nya aktivitets- och uttrycksformer i studiearbete och opinionsbildning. Delfinns emellertid också en risk för att videogrammen - i likhet med annan nymassmedieteknik - kan få från kulturpolitisk synpunkt icke önskvärdakonsekvenser. Detta kan bli fallet l.ex. om videogrammen utvecklas lill enmassmarknadsvara där programmen utformas utan andra ambitioner än dekommersiella. Någonprecisering av de krav som kan ställas på stat och kommun med hänsyn till denframtida videogramulvecklingen har ännu inte gjorts. Riksdagenhar (rskr 1976/77:45) uttalat sig för en särskild utredning om videogram vidsin behandling av två motioner till 1975/riksdag (mot. Del II U:7 Skr 1977/78:103 270 1975/76:412och 1975/76:2083). 1 kulturutskottets yurande (KrU 1976/77:20) framhållerutskottet att det behövs en utredning "med uppgift att följa och studerautvecklingen på videogramområdet samt att föreslå sådana åtgärder frånsamhällets sida som kan behöva vidtagas för alt möta och påverka dennautveckling i syfte atl slå vakt om yttrandefriheten, den politiska demokratinoch de kulturpolitiska strävandena".