prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Säkerhetsfrågorna har också behandlats avdalainduslriulredningeh i belänkandet (SOU 1974:10) Data och näringspolitik 74och datasamordningskommitlén, bl.a. i betänkandet (SOU 1976:58) ADB ochsamordning. Inom försvarsdepartementet har sekretariatet för säkerhetspolitikoch långsiktsplanering inom totalförsvaret kartlagt utvecklingen inomdataområdet och andra områden av betydelse i detta sammanhang. Äveninom näringslivet har frågorna på olika säu behandlats av bl.a, näringslivetsorganisationer, banker, försäkringsbolag och datorlillverkare. Detbör i detta sammanhang nämnas att en prövning av datasamordnings-kommilténsbelänkande (SOU 1976:58) ADB och samordning och remissyttrandena över deltanyss påbörjats inom budgetdepartementet. Denna prövning kan leda till nyaförslag rörande styrning och samordning på ADB-området. Trotsden uppmärksamhet som har ägnats säkerhetsfrågorna i samband med ADBär våra nuvarande kunskaper om säkerhetsproblemen i vid bemärkelse intetillfredsställande. En tillräcklig överblick över dem saknas och en bättresamordning av säkerhetsfrågornas behandUng måste komma till stånd. Jag finnerdet därför angelägel att tillsätta en kommiué med mer övergripandeutredningsuppdrag. Denna bör allsidigt belysa den nya situation som haruppkommit och hur nödvändiga förbättringar skulle kunna ske. Arbetet skall ävenvara inriktat och bör belysa hur sårbarhetsfrågorna skall beaktasredan vid planeringen av nya datorsystem. Motbakgrund av det ökade beroendet mellan samhällets olika sektorer måste arbetetinriktas på både offentlig och privat verksamhet. Utredningsarbetet börinledningsvis koncentreras till en karlläggning och utvärdering frånsäkerhetspolitisk synpunkt i vid bemärkelse. Denna utvärdering bör belysa hurutvecklingen på dataområdet påverkar samhällets känslighet för störningar ochsamhällets förmåga alt motstå våld, skadegörelse och andra påtryckningar. Avsärskilt intresse torde vara sådana frågor som rör koncentrationen avdatorkraft lill storstadsområden, samhällets centrala dalabehandlingssystem,deras interna beroende av varandra och beroendet till system på den privatasektorn samt det framlida publika datanätet. En utgångspunkt för analysen kanvara den rapport om datorerna och samhällets sårbarhet som lagts fram av försvarsdepartementetssekretariat för säkerhetspolitik och långsiktsplanering inom totalförsvaret. Vidare bör övervägasbehovet av möjlig dokumentation beträffande databehandlingssystemen och iförekommande fall huruvida det är nödvändigt och möjligt att ha tillgång lilloch vidmakthålla rutiner vid eventuella driftstörningar. Arbetet bör inle begränsaslill persondalafrågor. Det är av vikt all kommittén även kartlägger flödet avandra dala. 1 delta sammanhang bör även uppmärksammas i vad mån beroendeförhållandenav säkerhetspolitisk karaktär kan uppkomma vad gäller internationelladatabanker. Avvad jag sagt i det föregående följer att kommitténs uppdrag endast i 137 Kommittéer: Försvarsdepartementet Del II Fö:5 mycketbegränsad omfattning torde komma all beröra integritelsfrågor som avses idatalagen. 1 den mån sådana frågor likväl behöver tas upp bör utredningensamråda med datalagstiftningskommitlén (Ju 1976:05). Arbetetskall bedrivas skyndsamt. Om kommittén flnner det lämpligt kan utredningsresultatenredovisas etappvis. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för försvarsdepartementet atttillkalla en kommitté med högst åtta ledamöter för all utreda frågan omdatasystemens sårbarhet och föreslå åtgärder i syfte att minska denna, attutse en av ledamöterna atl vara ordförande, attbesluta om experter, sekreterare och annat arbetsbiträde åt kommittén. Vidarehemställer jag atl regeringen föreskriver altersättning till ledamot, expert och sekreterare skall utgå i form av dagarvodeenligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, atlkostnaderna för utredningen skall belasta fiärde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 5.Överföring av civilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifter till andramyndigheter Departementschefen,statsrådet , anför. Inomdet allmänna civilförsvaret inrättades den s.k. ordningstjänsten.Personalen inom denna hade till uppgift atl under beredskap upprätthållaordning i skyddsrum och svara för ordningen i samband medcivilförsvarsverksamhei. Ar 1948 övertog civilförsvaret de bevakningsuppgiftcr,som tidigare hade legat på den s.k. landstormen. Ordningstjänsten ombildades dålill ordnings- och bevakningstjänst, och organiserades i bevakningskåren. Dennautrustades med lätta vapen (kulsprutegevär, handgranater och minor).Personalen fick ställning som krigsmän och kom atl tillhöra både civilförsvaretoch försvarsmakten. Personalstyrkan i det allmänna civilförsvarelsbevakningskår uppgår fn. till 32.000 man, varav 12.000 i ordningsenheterna och20.000 i bevakningsenheterna. Inom större eller annarsbetydelsefulla företag organiseras inom verksk-yddels ram en bevakningstjänstför alt skydda företagen mot spioneri och sabotage. Redan för fredsförhållandenordnar vissa företag bevakning mot inbrott och skadegörelse genom egen personaleller vaktbolag. Denna fredsmässiga organisation ingår under beredskap - där såär möjligt - i verkskyddel eller samordnas med delta, personalstyrkan iföretagens bevak-ningsverkskydd uppgår till ca 5.000 man. Vissa statliga verkorganiserar som en del av sitt civilförsvar en bevakningstjänst av samma slagsom företagen. Detta har emellertid skett i begränsad omfattning.Personalstyrkan uppgår DelIlFö:5 Skr 1977/78:103 138 sålundai dag till ett 30-tal man. (Cfs) hemställde aU bevakningskårens uppgifter skulle överförastill iralisväsendet. Statsmakterna har därefter vid skilda tillfällen uttalatsig i princip för att civilförsvaret ine längre skall svara för sådanauppgifter (prop. 1959:114, SU 1959:85, rskrl959:233 och prop. 1962:148, SU1962:183, rskr 1962:387). Förslag av den innebörden har även förts fram avolika utredningar, senast av försvarsutredning (Fö 1974:04) ibetänkande (SOU 1976:5) Säkerhetspolitik och totalförsvar. Cfsoch () har i en gemensam skrivelse föreslagit attordnings- och bevakningsuppgifterna - med undantag för vissa internaordningshållningsuppgifter - förs över till polisväsendet. RPS har i december1972 kompletterat förslaget på Kungl. Detråder allmän enighet om att civilförsvaret inle bör svara för sådana ordnings-och bevakningsuppgifter som kräver beväpnad personal. Civilförsvaretsnuvarande ordnings- och bevakningsuppgifter kan uppdelas i tre grupper som ärganska artskilda. I den första ingår ordningshållning i skyddsrum och andraanläggningar, hänvisningar och upplysningar om vägar, rastplatser m.m. tillutrymmande saml transportledning i samband med skadeavhjälpande verksamhet.Uppgifterna kräver inte beväpning. En andra grupp avser upprättandet avavspärrningar och ordningshållning vid skadeplatser, ordningshållning ochtransportledning vid utrymningsoperationer och ingripanden mot störningar isamband med pågående civilförsvarsverksamhei. Dessa uppgifter innefattar sådanverksamhet som normall fullgörs av polisen. En tredje grupp gäller bevakning avytor och anläggningar där det förekommer inslag av stridande verksamhet. Denomständigheten att bevakningskårens uppgifter på dett sätt låter sig uppdelasbör enligt min mening avspegla sig i huvudmannaansvar och organisationsform. Enuppdelning av uppgifterna bör därför ske på civilförsvaret, polisväsendet ochförsvarsmakten. Hur denna uppdelning i detalj skall göras, kräver ytterligareöverväganden. För det ändamålet bör en särskild utredare tillkallas. Vissa avde frågor som aktualiseras i detta sammanhang har grundligt prövats av Cfs ochRPS. Vid övervägandet av de kvarstående frågorna bör utredaren särskilt beaktaföljande. Gränsdragningen mellanhuvudmännen blir aktuell främst i fråga om de s.k. ordningsuppgifterna. Härvidbör utredaren utgå från alt civilförsvaret inte skall fullgöra uppgifter somkräver beväpning. Civilförsvaret bör inle heller ulföra sådan verksamhet som äratt hänföra till upprätthållande av allmän ordning eller till allmäntrafikreglering. Dessa uppgifter skall i princip åligga polisen. Polisen bördock inte belastas med civilförsvarets egen verksamhet, som ordningshållning iskyddsrum och anläggningar eller sådan trafikreglering som avser den egnaorganisationens verksamhet. Bevakningsuppgifternatorde i sin helhet kunna överföras lill försvarsmak-len. Om de skall tas omhand av en befintlig enhet inom försvarsmakten, eller om en särskild enhetskall inrättas, måste närmare prövas. Några säriösningar torde inte behövas förförelagen. Även deras bevakningsorganisationer bör ingå i försvarsmakten. Härbör uppmärksammas de organisatoriska möjligheterna att överförabevakningsverkskydd till verkshemvärnet. De uppgifter som blir kvarhos civilförsvaret är relativt enkla. Vid den skadeavhjälpande verksamhetengäller del huvudsakligen att anvisa anländande fordon uppställningsplats. Fördetta ändamål avses f n. ca 1.600 man. Det synes tveksamt om hela denna styrkabehövs med hänsyn till de 139 Kommittéer: Försvarsdepartementet Del II Fö:5 uppgiftersom skall fullgöras. Det bör undersökas i vilken omfattning befintlig personali andra kårer inom civilförsvaret kan medverka. Även i fråga om den internaordningshållningen i skyddsrum och anläggningar torde personal ur andra kåreroch de skyddsökande själva kunna medverka. Behov av personal urordningsenheterna bör inte föreligga. Formernaför nyrekrytering av personal lill polisväsendet och försvarsmakten för attlösa överförda uppgifter kräver särskilda överväganden. Förpolisväsendets del skall -om de nuvarande ordningsenhelernas storiek blirnormgivande - den behövliga personalen uppgå till ca 12.000 personer. Häravutgörs ca 2.500 man av ordinarie polismän. Rekryteringsbehovet blir alltså ca9.500 man. Detta är från rekryteringssynpunkl en relativt liten styrka. Del börundersökas om rekrytering kan ske på samma sätt som för den ordinariepolisverksamheten, dvs. på frivillighetens väg med vanligt anställningsförfarande.Utgångspunkten bör vara att personalen inte fär tjänstgöra under fred utom föregen utbildning. Ett sådant rekryteringssätt skulle möjliggöra i stort settenhetliga tjänstgöringsvillkor för all personal. Enutgångspunkt för utredarens arbete bör vara att rekrytering och utbildning förde uppgifter som överförs till polisväsendet så långt som det är praktisktmöjligt läggs på de lokala och regionala planet. Fören sådan lösning talarbl.a. atl här berörd personal skall fungera lokal och regionall. Utredarenbör också överväga om de allmänna delarna av utbildningen kan ske inom ramenför civilförsvarsutbildningen eller på annat sätt samordnas med denna. Förförsvarsmaktens del bör rekryteringen ske på plikimässig gmnd. Härvid börundersökas om den fortsatta rekryteringen - sedan överföring har skett avnuvarande bevakningspersonal i värnpliktig ålder - kan i sin helhet ske blandvärnpliktiga eller om viss rekrytering av män över värnpliktsåldern även ifortsättningen bör ske. Densärskilda utredaren bör lägga fram de förfallningsförslag som hans övervägandenföranleder. Fråganom polisens ställning under krig är en av de frågor som prövas av 1975 årspolisutredning (Ju 1975:08). Samråd bör därför ske med denna utredning. Deekonomiska konsekvenserna av en delning av bevakningskårens uppgifter påhuvudmännen bör anges närmare. Riktpunkten bör vara att en uppdelning inte fårföranleda högre totala kostnader än de nuvarande. För civilförsvarels del kanbehovet av resurser för atl fullgöra kvarvarande uppgifter förutses bli små.Besparingar bör kunna göras inom civilförsvarets administration. Dearbetsuppgifter som överförs lill polisväsendet och försvarsmakten kan väntaskräva i stort sett samma resurser som hiuills i fråga om rekrytering,utbildning, övning samt anskaffning och lagerhållning av material. Ett rationelltutnyttjande av de resurser som de båda huvudmännen redan har för liknandeändamål bör dock kunna ge vissa vinster. För administrationen uppkommer ettmerarbete. Även här bör uppmärksammas att huvudmännen har administration förliknande arbetsuppgifter och att merarbetet på envar av dem blir relativt liteti förhållande till de arbetsuppgifter som redan finns av samma slag. Deekonomiska könsekvenserna skall beräknas och redovisas för sig för varjehuvudmän. Utredarenbör bedriva sitt arbete så atl hans överväganden och förslag föreligger senastunder . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen DelIIFö:6 Skr 1977/78:103 140 alltillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda frågan om överföring avvissa av civilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifter lill andramyndigheter, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver altutredaren fär samråda med myndigheter samt begära uppgifter och yttranden fråndem, allersättning lill utredaren, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrivs, allkostnaderna skall belasta fjärde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 6.Utredning om formerna för tandvård för värnpliktiga m.fl. Departementschefen,statsrådet , anför. Försvaretsfredstandvård, som administreras av försvarets sjukvårdsstyrelse, svarar inomramen för tillgängliga resurser för fri undersökning och vård av värnpliktiga,för akutvård av anställd personal samt för undersökning av dykande och flygandepersonal. Behandlingen sker i regel vid mottagningar av varierande standard ianslutning till fredsförbandens sjukvårdsavdelningar. För dessa uppgifterfinns 39 tjänster för försvarstandläkare och en tjänst förflygspecialtandläkare, samtliga avsedda för civilmilitär personal med enveckoarbetstid av . Därutöver flnns ca 20 arvodesanslällda extralandläkare med 30 dagars åriig tjänstgöringsskyldighet, ett 30-ial s.k.remisslandläkare, som enligl särskilt kontrakt med vederbörande förband anlitasför mot prestationsersättning. Vidare finns ett80-tal tjänster för tandsköterskor saml deltidsanställda extra tandsköterskor.1 viss utsträckning tas även värnpliktiga tandläkare i anspråk förfredstandvården. Genom beslut av har en allmän tandvårdsförsäkring införts från (prop. 1973:45, SfU 1973:20, rskr 1973:212). Tandvårdsförsäkringen ingår i denallmänna sjukförsäkringen och omfattar alla försäkrade fr.o.m. 20 ån; ålder.Övergångsvis skall försäkringens ersättningsbestämmelser avse . riksdag beslötdesisutom att folktandvården, som drivs av landstingskommunerna och delandstingsfria kommunerna, skall byggas ut i sådan omfattning atl den kanerbjuda en avgiftsfri, organiserad landvård till samtliga barn och ungdomar iåldrarna t.o.m. , Enligl nu gällande planläggning avses 19-åringarna kunnaerbjudas organiserad landvård från . 1proposition 1976/77:100 bilaga 7, sid. 79 har regeringen bl.a. berett 141 Kommittéer: Försvarsdepartementet Del II Fö:6 riksdagentillfälle att yttra sig över vissa överväganden beträffande försvaretsfredslandvård. 1 propositionen anslöt jag mig i huvudsak till ell avöverbefälhavaren framlagt förslag om formerna för tandvård inom försvarsmaktenvid ett överförande av vårdansvaret lill folktandvården. Jag angav vidare atljag avsåg att låta kartlägga hur denna tandvård lämpligen borde organiseras påolika orter för att få underiag för ett slutligt ställningstagande i frågan.Denna kartläggning bör nu komma lill stånd. Jag föreslår därför all en särskildutredare tillkallas för uppgiften. Vid arbetet bör utredaren beakta vad som haranförts i prop. 1976/77:100 bilaga 7 och beslut med anledning härav(FöU 1976/77:9, rskr 1976/77:154). Utredaren bör även undersöka försvaretsmöjligheter att inom nu gällande organisation för fredstandvården köpatandläkarljänsler från den civila tandvården istället för atl utnyttjavärnpliktiga tandläkare. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för försvarsdepartementet alt tillkalla en särskild utredare med uppdragatt kartlägga formerna för tandvård åt värnpliktiga m.fi. vid överförande avden militära fredstandvården till folktandvården m.m. atl besluta om sakkunniga,experter, sekreterare och annat arbetsbiträde åt utredaren. Vidarehemställer jag atl regeringen föreskriver att ersättning tillutredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form av dagarvodeenligt kommittékungörelsen (1946:394) om ej annat föreskrivs samt atlkostnaderna skall belasta fiärde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. DelII S:l Skr 1977/78:103 142 1.Utredning om prostitutionen m.m. Departementschefen,statsrådet , anför. Vihar i ingen lag som förbjuder prostitution. Samhällets syn påprostitutionen bygger emellertid på uppfattningen att den som prostituerar siglöper stor risk alt själv komma ull skada, fysiskt och psykiskt. Vissa formerav prostitution hör också erfarenhetsmässigt nära samman med organiseradbroUslighet. Det finns därför en rad bestämmelser som ger möjlighet atl ingripamot de prostituerade själva eller mot deras kunder eller mot dem somorganiserar eller främjar prostitution. Tillskydd för de unga föreskrivs sålunda i barnavårdslagen (1960:97) attbarnavårdsnämnd skall vidta åtgärder bl.a. när någon som inte har fyllt 20 årpå grund av brottslig gärning, sedeslöst levnadssätt, underiålenhet alt eflerförmåga åriigen försörja sig, missbruk av rusdrycker eller narkotiska medeleller av annan jämföriig anledning är i behov av särskilda tillräUaförandeåigärder. Om förebyggande åtgärder bedöms vara gagnlösa eller har vidtagitsutan att medföra rättelse, skall den unge omhändertagas för samhällsvård. Enligllagen (1964:450) om åtgärder vid samhällsfariig asocialitet får den som harfyllt intagas i arbetsanstalt, om han underiåter att efter förmågaförsörja sig hederiigl och företl :>ådant asocialt liv atl uppenbar faraföreligger för allmän ordning eller säkerhet. Lagen(1973:558) om tillfälligt omhändertagande föreskriver bl.a. atl om någon somkan antagas vara under anträffas under förhållanden som uppenbariigeninnebär överhängande och allvariig risk för hans hälsa eller utveckling, fårhan tas om hand av polisman för att genom dennes försorg skyndsamt överiämnastill föräldrar, annan vårdnadshavare eller barnavårdsnämnden. Socialutredningcn(S 1969:29) väntas avlämna sill slutbetänkande med förslag till nysociaflagstiftning. Utmärkande för socialvården kommer i enlighetmed de principer som socialutredningen har förordat i ett tidigareprincipbetänkande att vara en konsekvent tillämpad helhetssyn. Varje enskiltärende skall behandlas i alla sina aspekter och med insats av alla de resursersom socialvården förfogar över. En ökad uppmärksamhet kommer atl fastas på demiljöfaktorer som spelar med i de sociala svårigheter som drabbar individen.Till dessa miljöfaktorer kan enligt socialutredningen höra såväl drag isamhällssituationen och den allmänna samhällsstrukturen som företeelser iindividens närmiljö, dvs. arbets-, utbildnings-, boende- och fritidsmiljö. Även brottsbalkeninnehåller bestämmelser som skall hindra alt framför allt unga människor drasin i prostitution. Bestämmelserna riktar sig främst mot kopplare och andra somgör:sig ekonomisk på prostitution (6 kap. 7 §). Också kunderna kanemellertid straffas, när de prosfituerade är under 18 143 Kommittéer: Del II S:l eller,i fråga om homosexuell prostitution, (6 kap. 8 S). sexklubbarna har i den allmänna debatten förknippats med organiseradprostitution. Enligt allmänna ordningsstadgan (1956:617) är det förbjudet altutan tillstånd av polismyndighet anordna pornografisk tillställning. Barnunder får inte medverka vid offentlig pornografisk föreställning. Vidsådan föreställning får inte förekomma förråande sexuella och sadistiskabeteenden. 1sammanhanget kan nämnas att tidigare straffbestämmelser i om sårandeav tukt och sedlighet upphävdes och ersattes med en bestämmelse omotillåtet förfarande med pornografisk bild. Prostitutionenär ett allvariigt samhällsproblem. Vi har fått en rad alarmerandeuppgifter om gatuprostitutionens utbredning och den prostitution som harutvecklats i samband med porrklubbsverksamhet. Inte minst uppgifterna omprostitution bland barn och ungdom är oroande. Prostitutionenhar behandlats av /. 1 sitt av riksdagengodkända betänkande (SOU 1976/77:7) över motioner om prostitutionen anförsocialutskottet bl.a. följande. Åtskilligaomständigheter talar för alt prostitutionen ånyo ändratkaraktär. Del har från polishåll i olika sammanhang framhållits att prostitutioneni allt större omfattning är organiserad och i stor utsträckning ingårsom en del av annan kommersiell verksamhet, ofta med kriminella inslag. Deninternationella organiserade brottsligheten har fått allt starkare intressen iden organiserade bordellverksamheten. Sambandet mellan prostitution ochnarkotika har också blivit alltmer påtagligt. Unga flickor börjar missbrukanarkotika och måste sedan prostituera sig för att kunna betala för sina inköpav narkotika. Många prostituerade missbrukar också narkotika för atl orka medsin verksamhet. Gränsen mellan yrkespros-titution och angränsande verksamhet,l.ex. posering och framträdande på sexklubbar, har blivit mer flytande äntidigare. Detta förhållande innebär att unga flickor som kommer i kontakt medsexbranschen lättare dras in i organiserad bordellverksamhet. Rekryteringen avflickor sker också i alll yngre åldrar. Utskottetanser att det är oundgängligen nödvändigt att en grundläggande kartläggning avproblemen kring prostitutionen nu kommer till stånd för atl samhället skallkunna ingripa med erforderiiga åtgärder. En sådan utredning bör enligtutskotlets mening omfatta såväl utbredningen av prostitutionen som debakomliggande orsakerna lill denna. bestämmelserom sedlighetsbrott har setts över av sexualbrottsutredningen ibelänkandet (SOU 1976:9) Sexuella övergrepp. Utredningens förslag tilländringar i 6 kap. haremellertid i flera väsentliga delar fält ettkritiskt mottagande, bl.a. i de delar som rör koppleri. Som motiv för kritikeni dessa delar anförs främst atl en kartläggning av prostitutionens orsaker,omfattning och karaktär måste företas innan - som utredningen hade föreslagit -begränsningar av det strafföara området och en sänkning av strafflalituden kanövervägas. Mot bakgrund härav och med anledning av den remisskritik och andraopinionsyttringar som även i övrigl har framförts mot utredningens förslag harchefen för begärt bemyndigande att fåtillkalla en pariamentarisk kommitté för att på nytt se över brottsbalkensbestämmelser om sedlighetsbrott. Mot den angivna bakgrundenförordar jag att en särskild utredare tillkallas för att göra en kartläggningav problemen kring prostitutionen. Särskilt angeläget är att få barn- ochungdomsprostilutionens omfattning och DelIIS:l Skr 1977/78:103 144 En fråga isom därvid bör belysas är i vad mån antalet prostitueradei de lägsta åldrarna har tenderat atl öka. Förhållandet meUanprostituerad och kopplare och koppleriets karaktär bör vidare klarläggas. Enkomplicerad fråga som måste tas upp i detta sammanhang är prostitutionensorsaker. Otvivelaktigt kan prostitutionen inle betraktas som en isoleradföreteelse vid sidan av andra sociala problem. Den måste bedömas i samband medsamhällsstrukturen och samhällsutvecklingen i stort. 1 likhet med t.ex. olikamissbruksproblem kan prostitufionen ofta betraktas som symptom på andra socialasvårigheter. Närdet gäller prostitutionens orsaker bör belysas inte bara de prostitueradesproblem utan förhållanden som rör deras kunder. Medprostitutionen hör ganska ofta samman missbruk av sprit eller narkotika. Detfinns skäl atl tro aU bakom prostitution inte sällan ligger behovet atl skaffapengar till narkotika. Det är därför angelägel all fä sambandet mellannarkotikamissbruk och prostitution utrett.