prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Överstyrelsenför ekonomiskt försvar pekar i sitt remissvar på möjligheten att överstyrelsen flransvaret för utbildningen av vapenfria som tillsynspersonal vid skyddade oljelagringsanläggningar.Jag tillstyrker atl ell sådant utbildningsalternativ, eventuellt kombinerat medviss civilförsvarsulbildning, närmare undersöks och att regeringen därefter flrta ställning till dess utformning. Jagvill i detta sammanhang också uttala all inom ramen för del ekonomiskaförsvaret 1 framtiden kan bli nödvändigtall utbilda vapenfria för uppgifterinom områden som är vikliga för försörjningen. Naturvårdsarbelehar under utredningsarbetet anvisats för vapenfria i form av försöksverksamhetanordnad av 1 samråd med ochdomänverket. Erfarenheterna är goda, och utredningen föreslår all flervapenfria placeras inom detta område. Delta tjänstgöringsallernativ anges varalämpligt för de vapenfria som önskar fullgöra tjänst som inte leder lillkrigsplacering. Ytteriigare arbetsuppgifter inom detta område som enliglutredningen kan vara lämpliga för de vapenfria är rensning av floltningsleder m.m. Medden grundläggande syn på den vapenfria tjänsten som jag inledningsvis harredogjort för är naturvårdsarbele ett mindre lämpligt tjänstgöringsallernativmed hänsyn lill alt en sådan utbildning och tjänstgöring i sig inte torde kunnaligga lill grund för någon beredskaps- eller krigsplacering. Jag vill likvälförorda alt ett sådant alternativ prövas under den förutsättningen alt devapenfria antingen genomgår sådan tilläggsulbildning inom något annal tjänstgöringsallernativatl de kan beredskaps- eller krigsplaceras inom denna verksamhet eller kan ingåi den kommunala beredskapsplanläggningen som allmän arbetskraftsfdrstärkning.Jag anser sålunda alt i samverkan med naturvårdsverketoch domänverket bör fortsätta försöksverksamheten med den angivna inriktningen. Utredningennämner bland övriga möjliga tjänslgöringsalternaliv tjänstgöring inompostverket. 1 händelse av krig torde nämligen en del av posthanteringen blimanuell och vapenfria borde därför kunna utbildas och användas för dettaändamål. Även postverket anser atl viss utbildning och tjänstgöring kananordnas för vapenfria inom postbehandlingsområdel med tilläggsupp- 1977/78:159 115 Jag förordar all ell sådant tjänslgöringsalternaliv införsoch alt det fär ankomma på berörda myndigheter all finna former förtjänstgöringens uppläggning. Sjöfartsverketsförslag om försöksverksamhet med vapenfria inom bör enligl minmening genomföras. Verkels krav på atl endasl lämpliga vapenfria tas ut försådan tjänstgöring och att tjänstgöringen skall ha samband med civilförsvaretbör enligt min mening kunna tillgodoses med beaktande av de principer för uttagningsom jag har redogjort för. kan SMHl i viss utsträckning anordna utbildning och tjänstgöringför vapenfria som väderobservatörer. Jag förordar att också delta alternativprövas försöksvis och all del flr ankomma på berörda myndigheter atl finnagodtagbara former härför. Underåren har i skilda sammanhang gjorts framställningar om alt biståndsarbete i u-landborde utgöra ell allernativ Inom den vapenfria tjänsten. Utredningen pekar påall de motiv som har anförts för u-landstjänst också har åberopats som skäl föratt värnpliktiga skall kunna byta ut sin tjänst mot arbele i u-land.Utredningen framhålleratt den inte har haft i uppdrag all väga skälen för ellermot all värnpliktiga skall fl en sådan möjlighet utan har begränsat sinaöverväganden till den vapenfria tjänsten. Utredningenföreslår all den som har erhållit tillstånd lill vapenfri tjänst skall kunnaansöka hos SIDA om all bli antagen till biståndsarbete utomlands som fredskårisloch volontär. Prövningen hos SIDA fömtsatts ske enligl de normer som f n.tillämpas. Den vapenfria tjänsten skulle anses fullgjord efter minst två årstjänstgöring utomlands. Förslagetatt en tvåårig tjänstgöring inom SIDA:s faltverksamhet skall anses somfullgjord vapenfri tjänst avstyrks eller ifrågasätts av flera remissinstanser.Om förslaget genomförs anser remissinstanserna att möjligheten inte skallgälla endast för vapenfria. SIDA tillstyrker uiredningens förslag men ställersig mycket tveksam lill förslaget atl vapenfria skall kunna få tjänstgöra vid biståndskonlor.Svenska Röda Korset är inle berett att ansvara för en sädan u-landstjänst.Förslaget får ett positivt mottagande av vissa remissinstanser, varav någraförutsätter atl u-landstjänst skall accepteras också inom trossamfunden ochandra ideella organisationer. Riksdagenhar upprepade gånger avslagit motioner med förslag alt u-landstjänsteller fredskårsljänsl skulle godkännas som alternativ för vapenfria. Med hänsynhärtill och mot bakgrund av vad jag har anfört om inriktningen av denvapenfria tjänsten kan jag inte biträda utredningens förslag på denna punkt.Möjlighet bör dock finnas att 1 enskilda fall u-landsljänslgöring flrtillgodoräknas som någon del av den vapenfria tjänsten. Jagvill i detta sammanhang erinra om all både vapenfria och värnpliktiga sedanflera år har goda möjligheter alt förbereda sig för biståndsarbete i u-ländergenom den särskilda bistånds- och katastrofulbildning som kan fullgöras som enform av värnplikt eller vapenfri tjänst. Prop.1977/78:159 116 därvidockså att 1 viss utsträckning tillgodoräkna u-landstjänst som fullgjord allmänbistånds- och kalaslrofutbildning. Antalet antagningar till denna utbildning ärhelt naturiigt beroende av såväl och biståndsprojektens behov somde sökandes bakgrund, kompelens och fömtsättningar för all fylla de högtställda kraven på sådan utbildning och tjänstgöring. I5 § vapenfrilagen föreskrivs f n. alt vapenfri tjänslepliktig är skyldig alltjänstgöra minst 395 och . Regeringen har i vapenfrikungörelsenfastställt tjänstgöringstiden . Denna kan jämföras med den lidsom gruppbefälsultagna värnpliktiga vid armén i regel har alt fullgöra, dvs.grundutbildning och fem krigsförbandsövningar om vardera 25 dagareller totalt . Jagfinner 1 likhet med utredningen inle anledning all förorda avsteg frånnuvarande principer för avpassnlng av tjänstgöringstidens längd. Jag villsärskilt understryka vad jag har anfört all de vapenfria bör ges enutbildning som leder lill all de kan fullgöra en samhällsuppgift underberedskap och krig. mening utgör den nuvarande tjänstgöringstiden denkortaste tid som kan godtas. För egen del anser jag alt utbildningsmålen börkunna nås på ett fullt tillfredsställande sätl med nuvarande tjänstgöringstidom minsl och . Utredningens förslag atl regeringenskall ha möjlighet att förlänga tjänstgöringstiden till finnerjag därför inle skäl att biträda. Dennu gällande ordningen för utredning och prövning av ärenden om tillstånd tillvapenfri tjänst har med vissa mindre ändringar tillämpats . Underdenna lid har på olika säu framförts viss kritik mot det nuvarande förfarandet.Kritiken har gällt handläggningstiden som har ansetts vara alltför lång. Manhar också menat atl del nuvarande förfarandet inle har kunnat garantera aUtillämpningen har blivit tillräckligt jämn och rättvis. Vapenfriulredningenhar ansett atl någon form av prövning alltjämt måste förekomma men har funnitatt själva prövningsförfarandet borde kunna förenklas. Remissinstanserna har ifråga om prövningsförfarandet haft delade meningar. Majoriteten av instansernahar emellertid ställt sig bakom någon form av prövning. Ävenom prövningsförfarandet har ifrågasatts både inom utredningen och blandremissinstanserna, konstaterar jag att fiertalet har uppfattningen alttillstånd till vapenfri tjänst inte skall kunna beviljas ulan att det genomnågon form av prövning klariäggs atl sökanden uppfyller de av statsmakternauppställda villkoren för att få tillstånd till denna tjänst. Prop.1977/78:159 117 Vårtmilitära försvar bygger på allmän värnplikt och dess bärande idé all försvaretär en hela folkels angelägenhet. Den särskilda lagstiftningen lill förmån förde vapenfria är ell undanlag från denna princip. Denna lagstiftning börinnebära alt personer som på grund av allvarlig personlig övertygelse inte ärberedda all bruka vapen mot annan och fullgöra vanlig värnplikt efler beslut avvapenfrinämnden ges en utbildning som är lill nytta inom andra delar avtotalförsvaret. En klar åtskillnad bör upprätthållas mellan tolalvägran ochvapenvägran. Ansökanom vapenfri tjänst skall alltjämt vara skriftlig och innehålla de skäl somsökanden vill åberopa saml hans önskemål om slag av tjänstgöring. Intyg och andrahandlingar som den sökande önskar åberopa kan bifogas ansökningen. Omen värnpliktig t. ex. vid inskrivningsförrältningen anmäler all bruk av vapenmot annan inte är förenligt med hans allvariiga personliga övertygelse och althan därför vill fullgöra vapenfri tjänst 1 stället för värnplikstjänslgö-ring,skall den militära myndigheten vidarebefordra hans ansökan om vapenfri tjänsttill vapenfrinämnden. har fått in en ansökan, bör den sökande kallas lillobligatoriskt samtal med en särskild utredningsman. Utredningsmannen bör därvidklargöra innebörden av vapenfrilagens förutsättningar för vapenfri tjänst. Densökande bör vidare få information om den vapenfria tjänsten saml omkonsekvenser av hans ställningstagande, bl. a. längre tjänstgöringstid ochskyldighet att fullgöra för samhället nyttig verksamhet Inom totalförsvaret.Under samtalet bör också klargöras den sökandes lämplighet och intresse förolika alternativ av vapenfri tjänst. Vidare bör den sökande ges möjlighet all redogöraför skälen till all han inte vill bruka vapen. Efterdelta samtal bör den sökande ges viss obligatorisk betänketid. Om han efterbetänketiden slår kvar vid sin uppfattning, bör han skriftligt bekräfta altbruk av vapen mot annan är så oförenligt med hans allvarliga personligaövertygelse att han inte kommer all fullgöra värnpliktstjänstgöring. Han börockså bekräfta att han är villig all fullgöra vapenfri tjänst. Han bör ommöjligt också förete intyg från person, som kan antas ha god kännedom om densökandes förhållanden. 1 intyget bör anges all den sökande inför denna personhar upprepat sin övertygelse enligt lagens villkorsparagraf. Vidprövningen bör man enligt min mening utgå från atl ansökan är allvarligt menad.En sökande som på angivet sätt har bekräftat sin ansökan bör därförbeviljas vapenfri tjänst såvida inte påtagliga skäl talar mot delta. Sådanaskäl kan vara uppenbart organiserade massansökningar eller att det avomständigheterna klart framgår all vad sökanden egentligen eftersträvar är ellanstånd med militärtjänstgöringen. Den närmare avvägningen i dessa fallankommer på vapenfrinämnden. Om nämnden därvid efler utredningen 1 ärendetbeslutar all avslå ansökan skall, liksom , finnas 1977/78:159 118 möjlighetatl anföra besvär hos regeringen. Vad jag nu har sagt om prövningen bör minskade risker för misstag som kan föreligga, bl. a. beroende på skillnader iförmågan all uttrycka sip i tal och skrift,och som flera remissinstanser harpekat på. Justitieombudsmannenhar i sill remissyttrande anfört alt vid utformningen av formulär förvapenfriprövning bör beaktas den föreskrift i 2 kap. 2 § regeringsformen,enligt vilken varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot tvång attge tillkänna sin åskådning i politiskl, religiöst, kulturellt eller annalsådant hänseende. I denna fråga vill jag hänvisa till vad dåvarande chefen förjustitiedepartementet yttrade i prop. 1975/76:209, Fri-och räuigheler igrundlag, om den föreskrift i regeringsformen som justitieombudsmannen harberört. Departementschefen framhöll, atl bestämmelsen inte utgör något hindermot regler som innebär atl någon för alt komma i åtnjutande av en särskiltförmånlig behandling, t. ex. alt få fullgöra vapenfri tjänst eller hell befriasfrån värnplikt, måste lämna vissa uppgifter om sin inställning t. ex. ireligiöst hänseende. Utredningenoch några remissinstanser har också berört frågan om sekretess ivapenfriärenden. Denna fråga är f n. under beredning i isamband med behandlingen av offentlighels- och sekretess-lagsliftningskommillénsbelänkande. Jag tar därför inle upp frågan i detta lagstiftningsärende. Jag hari delta hänseende särskilt samrått med chefen för . Ilikhet med vad som gäller f. n. bör en sökande vid samtalet medutredningsmannen få ta med en anhörig eller kamrat, om hinder inle möter motdelta. Del måste dock slå klart att den som följer med endasl skall varaåhörare vid samtalet och inle aktivt föra den sökandes talan. Vadgäller utredningens förslag i fråga om heltidsanställda utredare är del enliglmin mening inte möjligt alt la närmare ställning till omfattningen avvapenfrinämndens utredningspersonal förrän den nya lagstiftningen har varit ikraft någon tid. Utredningenhar föreslagit alt den som ansöker om vapenfri tjänst skall ha störremöjligheter än att bli muntligen hörd . Jagförordar alt 1 de fall där nämnden är tveksam 1 sin bedömning, den sökande börberedas tillfälle all bli muntligen hörd av nämnden. Vapenfrinämndensuppgifter blir genom den föreslagna lagstiftningen och del förenkladeprövningsförfarandet förändrade. Vad gäller nämndens sammansättning ochorganisation förordar jag emellertid f n. inte någon ändring. Först sedan denya principerna har tillämpats någon tid kan det göras en välgrundad bedömningav nämndens behov. Jagansluter mig lill vad utredningen har föreslagit om all en värnpliktig, som haravslutat militär grundutbildning efter del att ansökan om vapenfri tjänst harlämnats ulan bifall och som ånyo ansöker om vapenfri tjänst, i likhet med en förslagångssökandeinle får övas i bruk av vapen eller åläggas atl bära vapen eller ammunition. 1977/78:159 119 Utredningenhar också tagit upp vissa frågor om prövningsförfarande m. m. under beredskapoch krig. Enligl min mening finns inle behov av att föra in särskildaföreskrifter härom i vapenfrilagen. Däremot kan viss planering och annanadministrativ särreglering med hänsyn till förhållandena under beredskap ochkrig övervägas i huvudsaklig överensstämmelse med de tankegångar somutredningen har fört fram. Del får ankomma på regeringen all i annat sammanhangbesluta om detla. Somjag nämnt har regeringen vidtagit vissa åigärderi avvaktan på statsmakternas beslut om ändringar i vapenfrilagstiftningen. Bl.a. har handläggningen av s. k. anmälningsärenden tillfälligl avbrutits. Vidarehar i ett antal fall vämpliktiga och vapenfria tjänsteplikliga genom nådbefriats från straff utdömda för vägran alt fullgöra värnplikt eller vapenfritjänst. Enligt min mening bör de värnpliktiga och vapenfria, som omfattas avdessa åtgärder och för vilka ny inkallelse blir aktuell, ges möjlighet alt fåsin sak bedömd enligl den nya lagstiftningen. Del är angeläget atl deföreslagna ändringarna i vapenfrisystemel inte försenas. Ändringarna bör därförgenomföras redan fr. o. m. Jag återkommer senare lill andraövergångsfrågor. Deförändringar som föreslås i vapenfrisystemel och särskilt 1 fråga omprövningsförfarandet är betydande. Den praktiska tillämpningen och verkningarnaav förslagen måste därför noga följas, så all alla som är berättigade tillvapenfri tjänst får sådan tjänst och den allmänna värnpliktenupprätthålls. Somjag har nämnt, har antalet fall av vägran all fullgöra värnplikt ochvapenfri tjänst ökat kraftigt sedan 1966 års lag trädde 1 krafl. År 1964uppgick antalet vägransfall lill ca 80 . Huvuddelen av dessa fall utgjordesav medlemmar tillhörande sekten vittnen. Antalet fall av vägran har ökalfrån 55 är 1967 lill 1 1976. I dessa siffror har inle Jehovas vittnentagits med, efiersom dessa inle längre kallas in. Antalet anmälda fall av Jehovasvittnen var 1976. Enligtdirektiven skulle uiredningens överväganden utgå från all del inle kunde kommai fråga all hell slopa påföljden för vägransbrotl eller all endasl tillämpalindriga påföljder i form av t. ex. bötesstraff Å andra sidan kunde det sältasi fråga om fängelsestraff utgjorde en lämplig reaklionsform mot gärningar somberott på djupt religiösa eller moraliska betänkligheter. Utredningenavvisar tanken på all böter, villkoriig dom eller skyddslillsyn skulle varalämpliga alternativ lill fängelsestraff när det gäller vägransbrotl. mening torde man vara hänvisad till alt söka finna en nypåföljdsform. Utredningen har närmare undersökt den i och Nya Zeelandnyligen införda påföljdsformen "samhällstjänst" ().Utredningen anser emellertid atl del inte är lämpligt all införa en sådanpåföljd för vägransbrotl efiersom denna närmast har lill syfte all 1977/78:159 120 återanpassaden dömde i samhället. sådant behov torde enligl utredningen knappastföreligga förden som har dömts för tolalvägran grundad på en principiellinställning. överväganden delar utredningen in vägrarna i fyra olika kategorier. Kategori1 utgörs av värnpliktiga medlemmar av sekten vittnen. Utredningen anförau den väg som beträddes genom riksdagsbeslut från rättvisesynpunktkan anses tvivelaktig. Utredningen finner emellertid att det inle finns någonmöjlighet alt fl medlemmarna av samfundet Jehovas vittnen atl fullgöra någonsom helsl tjänst. Utredningen föreslår därför atl den nuvarande ordningenbehålls. Utredningen framhåller vidare all del inle synes finnas andrareligiösa grupper 1 vårt land som kan jämställas med Jehovas vittnen. Tillkategori 2 hänför utredningen värnpliktiga som har beviljats tillstånd allfullgöra vapenfri tjänst men som vägrar alt ulföra anvisad tjänst. År 1976redovisas 50 fall av sådan vägran. Enligl utredningen torde orsaken till vägrani slorl sell vara atl de vapenfria inte har ansett sig kunna godta de tjänstgöringsallernativsom finns f. n. Enligl utredningens mening kan denna grupp av vägrare minskaskraftigt om flera tjänslgöringsalternaliv skapas och om atl man vid tilldelningenav dessa alternativ i större utsträckning än f n. tillgodoser enskildaönskemål. Vidare bör försök till omplacering ske innan den vapenfrie ställsinför den situationen att del endast återstår för honom atl vägra ulföratjänsten. Tillkategori 3 hänför utredningen de värnpliktiga som har sökt men inle beviljatstillstånd atl fullgöra vapenfri tjänst och har vägrat vid inställelse tillvärnpliktstjänstgöring. Kategori 4 ulgör övriga vägrare, dvs. de värnpliktigasom vägrar utan att först söka vapenfri tjänst. Dådet gäller kategori 3 framhåller utredningen all flertalet av dem som har fåttavslag på sin ansökan såvitt statistiken utvisar inte återkommer som vägrare.Då del gäller absoluta tal är dock tendensen stigande. uppgick antalet vägraresom hade fåll avslag på sin vapenfriansökan lill 425. Denstörsta delen vägrare tillhör kategori 4. uppgick antalet fall till591. Enligl utredningen torde orsaken till alt den som vägrar inte först haransökt om vapenfri tjänst bero på bristande kännedom om den vapenfria tjänsteneller på att vederbörande inte har ansett sig ha anledning att ansöka omvapenfri tjänst då han kan ha haft den uppfattningen alt han inte skullebeviljas sådan tjänst. Han kan också, enligt utredningen, ha ogillat de tjänslgöringsalternalivsom f n. finns. Utredningenhar närmare analyserat den statistik som finns över första-, andra- och iredjegångsvägrare.År 1970 var antalet anmälda förstagångsvägrare högst, nämligen 697. Därefterhar antalet förstagångsvägrare minskat och var 1976. Antalet andragångsvägrarehar ökal från 1970 till 1976 och antalet iredjegångsvägrare från12 till 1976. 1977/78:159 121 Utredningenkonstaterar också all enligl statistiken återkommer endast en mindre del av förslagångsvägrarnasom andra- resp. Iredjegångsvägrare. Utredningenulgår från att dess förslag till formulering av 1 i? vapenfrilagen och dedärmed ändrade fömtsäiiningarna för att erhålla vapenfri tjänst, förenklatprövningsförfarande och utökade möjligheter lill olika slag av tjänstgöring flrlill följd atl antalet vägransfall minskar. Enligl utredningens mening kommerdet likväl alllid atl finnas de som vägrar all fullgöra värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst. Utredningen, som har strävat efter all begränsafängelsestraffets användning, lämnar därför förslag till en särskildsamhällstjänst som skulle ersätta fängelsestraffet. Utredningensambition all söka nedbringa antalet vägransfall och begränsa fängelsestraffelsanvändning hälsas med tillfredsställelse av så gott som samtligaremissinstanser. Flertalet av dem lämnar utredningens förslag till sanktionsformerulan ennran. Förslaget all Införa samhällstjänst avstyrks emellertid av fleraremissinstanser, bl. a. riksåklagaren, , hovrätten för VästraSverige, broUsförebyggande rådet, statskontoret, JO, domareförbundsamt Föreningen . Flera av de remissinstanser som tillstyrker uiredningensförslag om samhällstjänst, bl. a. , värnpliktsverkel ocharbetsmarknadsstyrelsen, gör dock vissa erinringar. Endasl några 11remissinstanser finner utredningens förslag om att behålla den ordning som f. n.gäller för medlemmar av sekten vittnen vara oacceptabelt. Jaganser i likhet med utredningen och de flesta remissinstanserna att del ärnödvändigt alt försöka nedbringa antalet vägransfall och begränsa fängelsestraffetsanvändning. Mina förslag i del föregående måste få till följd all antaletvägransfall minskar. Jag räknar nämligen med att de ändrade förutsättningar förtillstånd lill vapenfri tjänst som jag har förordat kommer att medföra ettjämförelsevis litet anlal avslag av ansökningar hos vapenfrinämnden. Sannoliktkommer också en del av den kategori som vägrar värnplikt utan all förstansöka om vapenfri tjänst att ansöka om sådan tjänst. En del av dessavärnpliktiga kommer troligen också atl fl tillstånd lill vapenfri tjänst. Denkategori som anser all den inle kan fullgöra den vapenfria tjänsten måste enliglmin mening minska väsentligt med de nu föreslagna utökade möjligheterna tillolika slag av tjänstgöring. Vadgäller medlemmarna av sekten vittnen har utredningen funnit atl dessa inlevill fullgöra någon som helsl tjänst, hur den än utformas, om den träder istället för värnpliktstjänstgöring. Atlnu genomföra en genomgripande ändring av vad som har gälltför Jehovas vittnen skulle endasl medföra att antalet vägransfall ökar. Ytterstfl remissinstanser har i detta avseende funnit nuvarande ordning oacceptabel.Övervägande skäl lalar förall den nuvarande principen behålls. Del finns inteanledning alt behandla andra religiösa grupper på liknande sätt. Beslul i dessafrågor bör alltjämt fallas av regeringen. Hinder torde emellertid inle möta attuppdra avgörandet ål 1977/78:159 122 Regleringen av den ordning jag nu har förordat måste numera ske iform av lag. Jag återkommer till denna fråga i specialmoliveringen. Ilikhet med utredningen utgår jag frän alt det alltid kommer atl finnas någrasom vägrar atl fullgöra värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst.Utredningen har lagt fram ett förslag till en särskild samhällstjänst somsanktionsform för dessa. Åtskilliga remissinstanser avstyrker emellertid att ensådan ny reaktion införs. Som skäl anförs bl. a. atl det föreslagna sanktionssystemetär svårbemästrat och tungrott från administrativ synpunkt. Någraremissinstanser anser det föga meningsfullt alt ålägga någon samhällstjänst dåtjänsten till sin karaktär är lik den vapenfria tjänst som vederbörande harvägrat utföra. Från några håll anförs atl flertalet av dem som skulle åläggassamhällstjänst sannolikt kommer alt vägra även denna tjänst, vilket endaslskulle innebära en belastning på både de administrativa och judiciellamyndigheterna och försena utdömande av ett oundvikligt fängelsestraff. Någrapekar också på atl systemet skulle kunna missbrukas. Arbetsmarknadsstyrelsenhar i sill remissvar anfört alt styrelsen inle är beredd all åta sig detadministrativa ansvaret för samhällstjänsten, efiersom denna tjänst avsevärtskiljer sig från arbetsmarknadsverkels övriga arbetsuppgifter. Andraremissinstanser pekar också på atl påföljdsformen samhällstjänst bör prövas i ellstörre sammanhang. Jagdelar den kritiska synen på uiredningens förslag till sanklionssystem. Som jagtidigare har anfört bör vad som har föreslagits i övrigl reducera antaletvägransfall väsentligt. Alt för ett begränsat antal återstående fall av vägraninföra en för svenskt rättsväsen främmande påföljdsform som samhällstjänst är enliglmin mening inte lämpligt.