prop · G10385 · 1977-12-31 00:00:00 — Eftersomtilldelningen av lärarveckotimmar inte längre sammankopplas med anordnandet avklasser eller undervisningsgrapper, kan såväl klassernas antal som denenskilda klassens storlek bestämmas lokalt. Detta innebär att delningstalet 25resp. 30 inte längre koinmer att utgöra något mått på klassernas maximistorlek.Detta får även tiU följd att en större smidighet kan tillämpas vid elevernasfördelning på skolenheter än vad som är möjligt med hänsyn tUl reglema ommaximal klasstorlek. Mednuvarande system tvingas man ibland att omfördela elever meUan skolenheter föratt kunna åstadkomma en rationeU klassorganisation. Om man har t. ex. 62 eleveri årskurs 3 i en skolenhet fördelade på tre klasser, får man normalt inteav dessa elever bUda tre klasser i årskurs 4 om minst två av elevema kanplaceras i en annan skolenhet utan att organisationen där behöver utökas och omen sådan placering från kommunikationssynpunkt inte innebär någon aUvarlignackdel för eleverna. Man får inte heller bilda endast två klasser och låtasamtliga elever stanna kvar, eftersom klasserna då blir större än tiUåtetmaximum. Vidomläggning av statsbidraget är det inget som formeUt hindrar att en arbetsenhetmed 62 elever bibehåUs intakt vid övergången tiU årskurs 4. Därav följer emeUertidinte att länsskolnämnden under de i exemplet angivna fömtsättningama alltid börtiUdela skolenheten tre basresurser för årskurs 4. 1975/76: 39 fömtsattsatt länsskolnämndema liksom nu tillser att inte fler basresurser utgår än vadsom från ekonomisk och pedagogisk synpunkt är motiverat. böralltså även i fortsättningen inom ramen för gäUande bestämmelser kunna göra ensjälvständig prövning av basresurstUldelningen, varvid hänsyn kan och bör tas tUlalla omständigheter som i det ensldlda fallet är av betydelse. Detär enUgt min mening väsentligt att det nya statsbidragssystemet inte får tUlföljd att länsskolnämndema övergår till att göra en teoretisk elevfördelning påskolenheter. TUldelningen av basresurser måste ske med hänsyn till det faktiskaelevantalet i skolenheterna eller till det elevantal, som med hänsyn tiUgeografiska, trafiktekniska, sociala och andra förhållanden skuUe kuima finnasi skolenheterna om marginalvis utjämning av elevantalet i två näraliggandeskolenheter kom tUl stånd. Liksom måste länsskolnämnden således för varjeenskUd skolenhet göra en reeU prövning av den skäUga elevfördelningen medhänsyn tagen till aUa lokala faktorer. Enfömtsättning för att det nya statsbidragssystemet skall fungera så 1977/78: 85 54 somär avsett och inte medföra en minskning av de nuvarande undervisningsresursernaper elev är att skolenhetsbegreppet bibehåller sin nuvarande innebörd och inte mer eUer mindre omedvetet på nytt börjar tUlämpa de bedömningsgmnderför skolenhetsbUdning och resursberäkning som gällde . Det går inteatt fixera något genomsnittligt elevantal per basresurs, som under aUaomständigheter skall uppnås. Detta skulle i realiteten innebära en återgång tUlden övergivna medeltalsmetoden. Detär mot bakgrand av vad jag har anfört viktigt att kommun och länsskolnämnd inära samarbete planerar hur eleverna skaU fördelas på skolenheter. Detta arbetebör, som bl. a. () och flera andra remissinstanser anfört,syfta tiU att skolenheternas upptagningsområde så långt detta är möjligt kanläggas fast för . Därigenom får kommunerna möjlighet tUl en långsUctigplanering av skolväsendet. Av särskild betydelse är att fastlägga vilka skolaiUägg-ningarsom bör ingå i skolenheten. Några föreskrifter om upptagningsområde bör emeUertidinte utfärdas, utan en bedömning bör ske från fall till fall med hänsyn till delokala faktorer som styr skolplaneringen. Detär naturhgt att i första hand hänvisa en elev till den skola, som ligger påkortaste gång- eller restidsavstånd från hans bostad. Stor hänsyn måste dockäven tas tUl kravet på en trafiksäker och för de mindre barnens del helst trafikskyddad skolväg. Om skolskjutsar anordnas, måste kravet på en rationeUskjutsorganisation beaktas. Vid fördelningen av elever på skolenheter bör manbl. a. söka efter en för eleven naturlig geografisk anknytning till vissskolenhet. Genom att de olika faktorer, som kan påverka bedömningen av vad somär ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt, på detta sätt sammanvägs, kan inormala fall ett naturligt upptagningsområde avgränsas för varje skolenhet. Tillämpningenav överskottsmetoden, vid tilldelning av basresurser kan inte alltid skestrikt. Detta gäUer exempelvis då det efter nämndens beslut om antaletbasresurser sker en inflyttning av elever. Skolstyrelsen bör givetvis fördeladessa elever på skolenheter enligt de principer som normalt tillämpas. SkuUedärvid det totala elevantalet inom en årskurs vid en skolenhet öka så mycketatt det överstiger delningstalet för ytterligare en basresurs bör för denskull inte en ny basresurs automatiskt utgå. Det bör i stället ankomma på länsskolnänmdenatt i detta fall särskilt pröva behovet av resursförstärkning. Motsvarandebestämmelser finns i 5 kap, 16 § skolförordningen när det gälleranordnande av ny klass under pågående läsår. Aandra sidan bör en basresurstUldeloing, som faststäUts av länsskolnämnden,inte reduceras på grund av en utflyttning av elever som äger rum efter det attnämndens beslut delgivits kommunen. JagvUl i detta sammanhang ta upp ytterligare en fråga som rör bas- 1977/78: 85 55 resurstilldelningen.Länsskolnämnderna skall faststäUa antalet basresurser för varje skolenhet inomen kommun. kan därvid, för att begränsa antalet basresurser,besluta att en eller flera sådana avseende tvä eller fler årskurser utgårjämsides med basresurser avseende endast en årskius. Liksom SÖ fiimer jag att länsskolnämndenbör medverka till en kontinuitet i skolplaneringen. Förändringar i elevströmmarnatill skolenheten bör analyseras över en serie av år för att undvika att tillfälUgnedgång i elevunderlaget bryter upp en i övrigt väl fungerandeskolorganisation. Detankommer på regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att utfärdanärmare bestämmelser om elevemas fördelning på skolenheter. Basresursernasstorlek skall enligt promemorian faststäUas för varje årskurs resp. grupp avårskurser med utgångspunkt i antalet elewecko-timmar enligt gällande timplaner.Vissa påslag görs för slöjd och hemkunskap. I fråga om högstadiet skall basresursemaomfatta även det antal lärarveckotimmar (exkl. nuvarande resurstimmar) somgenomsnittligt utgår för att tillgodose elevernas val av altemativkurser och tUlvals-kurser. I vissa fall kan enbasresurs omfatta andra årskursen på låg- och meUanstadiet än de som särskiltanges i promemorian. I sådana fall bör länsskolnämnden enligt promemorian faststäUaantalet veckotimmar. Vidare bör enligt promemorian SÖ fastställa antaletveckotimmar för basresurs på högstadiet som omfattar mer än en årskurs. Utövervad som här angivits beträffande veckotimmar i basresurs skall enligtpromemorian antalet veckotimmar för varje basresurs som omfattar mer än enårskurs ökas om skolenhetens samtliga basresurser omfattar mer än enårskurs (glesbygdsgarantin). Beträffande basresursensstorlek beräknad i veckotimmar godtar remissinstansema den föreslagnaomfattningen för låg- och mellanstadiet. a. , och kommuner, och () anser att antalet veckotimmar i basresursen för högstadiet börhöjas. Enligt remissinstansernas bedömning är högstadiets konstmktion med årligaskiftningar i organisationen i tiUvalsgmpper och altemativkurser mer resurskrävandeän vad man i promemorian räknat med. Flertalet remissinstansersom tar upp frågan om glesbygdsgarantin viU vidga kretsen av bidragsberättigadeskolenheter jämfört med promemorians förslag. Detta förslag anses vara försnävt och missgynna glesbygdsskolor. Flera länsskolnämnder och kommuner anserdet motiverat att låta glesbygdsgarantin utgå för alla basresurser som omfattarmer än en årskurs. Några remissinstanser däribland , 1977/78:85 56 () och SL menar att den föreslagna glesbygdsgarantininte är tiUräcklig. Länsskolnämndemai de nordligaste länen och kommuner med många glesbygdsskolor föreslår att ävende en- och tvåparalleUiga högstadierna skall omfattas av glesbygdsgarantin. Länsskolnämndemai och redovisar i sina remissyttranden beräkningaröver utfallet av veckotimmar enligt nuvarande beräkningsteknik och den föreslagnaschablonen. Dessa visar på icke obetydliga skillnader i utfallet, vilket enligtdessa remissinstanser utgör en nackdel med det föreslagna systemet. Jagtillstyrker beräkningarna av basresurstimmar för låg- och mellanstadiet. Jagfinner det föreslagna tUlägget om på de veckotimmar som utgår för basresurssom omfattar mer än en årskurs på låg- och meUanstadiet vara väl avvägd.Eftersom detta resurstUlskott kommer att utgå även i områden som inte kanbetecknas som glesbygd svarar uttrycket garantitimmar bättre mot vad somåsyftas än benämningen glesbygdsgaranti, som användes i propositionen omskolans inre arbete och i promemorian. Enbred remissopinion har vänt sig mot förslaget att garantitimmar skall utgåendast om skolenhetens samtliga basresurser omfattar två eller flera årskurser.Flera kommuner med många glesbygdsskolor pekar på att det är vanligt attorganisera undervisningen med b/B-klasser på låg- och meUanstadiet ochA-klasser på högstadiet. I sådana fall skulle inga garantitimmar utgå tiUskolenheten. Jag instämmer i denna kritik mot promemorians förslag. Jag viU härerinra om vad utbildningsutskottet anförde (UbU 1975/76: 30 s. 50) omglesbygdsgarantin. Garantin måste få en sådan utformning och ha en sådanvaraktighet att den långsiktigt löser de mindre glesbygdsskolornaslärarresursproblem. Med hänvisning till vad jag nu har anfört börgarantitimmar utgå om samtliga basresurser på ett och samma stadium i enskolenhet omfattar mer än en årskurs. Det innebär exempelvis att om basresurseromfattande två eUer flera årskurser utgår på meUanstadiet och basresurseromfattande en årskurs utgår på lågstadiet inom samma skolenhet, utgår garantitimmarför basresursema på mellanstadiet. Jagövergår nu tiU att behandla basresurstimmar för högstadiet. Som jag tidigarenämnt har en del remissinstanser redovisat beräkningar som ger ett annatresultat än de som redovisas i promemorian. Förhögstadiet gäller f. n. särskilda bestämmelser för anordnande av undervisningsgrapperi altemativkurserna i matematik och engelska samt i tUlvalsämnena. Bestämmelsemamedför att antalet undervisningsgrapper i dessa ämnen normalt överstigerantalet klasser, vilket ger ett ökat behov av lärarveckotimmar per klass utövervad som kan utläsas ur elevtimplanen. Antalet lärarveckotimmar måste därförberäknas med hjälp av en s. k. högstadieplan där grappbildningen i altemativkurseroch 1977/78: 85 57 I promemorian har på motsvarande sätt ett tiUägg av lärarveckotimmarberäknats för högstadiets basresurser. Dei promemorian redovisade veckotimmama utgör riksmedeltal och är beräknade förvarje årskurs oavsett antalet paraUeller, dvs. antalet basresurser per årskurs.Vid den enskUda skolenheten kan det faktiska uttaget av veckotimmar inombasresurserna avvika från dessa medeltal beroende på dels högstadiets storlek,dels det aktuella utfallet av elevernas val och den därav föranleddahögstadieorganisationen. Likaså kan avvikelser förekomma mellan kommunerna. Detär denna medelstals-beräkning som en del remissinstanser anser ge för storaavvikelser i förhållande till nuvarande uttag av veckotimmar enligthögstadieplanen. Inomutbildningsdepartementet har analyser av de tre storstadskommunernashögstadieorganisation visat att dessa kommuner i genomsnitt tar ut fler timmarän vad som följer av promemorians beräkning. Skillnaden är dock inte så storsom redovisas i t. ex. remissvaret från , eftersom kommunenäven räknat in resurstimmar i tiU-valsämnena vilka enligt promemorians förslaghar överförts tiU förstärkningsresursen. Kvar står emellertid en skillnadmellan nuvarande uttag av timmar och de beräknade enligt promemorian.Granskningen av högstadieplanerna visar också att det faktiska uttaget är olikastort i olika rektorsområden även vid lika antal paraUeller. Detta kan i sintur bl. a. bero på den praxis som finns vid gruppering av klasser i en årskursi arbetsenheter och länsskolnämndernas praxis vid granskning av högstadieplanema. Dethar därför ansetts lämpligt att försöka konstmera ett alternativ till förslageti promemorian för hur basresurstimmama för högstadiet skall beräknas. Som grundför ett sådant alternativ har högstadieplanerna för ett statistiskt urval avkommuner analyserats inom departementet. Någon skUlnad jämfört med promemoriansmedeltalsberäkning har därvid inte framkommit. Analysen har dock visat att ettbättre resultat kan uppnås för olika kommuner om beräkningarna av veckotimmarutgår från antalet paralleUer per årskurs i skolenheten. Om så sker kan hänsyn bl,a, tas till en- och tvåparalleUiga högstadiers behov av ett högre antal veckotimmarper basresurs. Likaså har det visat sig att en bättre kostnadstäckning kanuppnås för storstadskommunemas del. Ett sådant tillvägagångssätt stöter heUerinte på några administrativa svårigheter. Föratt kunna fullfölja målsättningama med ett nytt statsbidragssystem, nämligenen friare resursanvändning och en ökad administrativ enkelhet, bör eiUigt minmening länsskolnämndernas prövning av högstadiets gmpporganisation slopas. Jagförordar i stället att de statsbidragsberättigade basresurstimmarna påhögstadiet fastställs med utgångspunkt i antalet paraUeUer per årskurs. Jag vUldock understryka att detta inte får medföra att elevemas möjlighetatt fritt välja alternativkurs och tillvalsämne inskränks. 1977/78: 85 58 surstimmarvid en enskild skolenhet måste i första hand styras av det aktuella valutfalletoch kan därför komma att avvika från det bidrags-gmndande antalet veckotimmar.Givetvis kan denna avvikelse för den enskUda skolenhetens del variera i såvälpositiv som negativ riktning mellan olika läsår. Frånde utgångspunkter jag här har förordat kan antalet statsbidrags-berättigadeveckotimmar per basresurs på högstadiet bestämmas enligt följande. Antal basresurser Årskurs och veckotimmar 3 4 5 6 7 8 eller fler SÖhar i sitt remissvar över statsbidragspromemorian föreslagit en tekniskanpassning av nu gällande timplaner för gmndskolan jämte aU-männa anvisningar.Det ankommer på regeringen att fastställa timplanerna och att fastställabasresurstimmar i enlighet med här förordade principer. bör,liksom f. n. gäller i fråga om avvikande klasstyp, få fastställa antaletveckotimmar för basresurs omfattande två eller flera årskurser vars timantalinte framgår av regeringen fastställda timplaner. Det bör även gälla basresurssom omfattar högstadiet. SÖkommer att överlämna förslag om ny läroplan för grandskolan, som bl,a. innebär förslag till förändring av alternativkurserna och nytt tUlvalssystempå högstadiet, I samband med ställningstagande tUl förslaget bör även reglernaför inrättande av gmpp i altemativkurs resp. tillvalsämne prövas. Enligtriksdagens beslut skaU förstärkningsresursens storlek beräknas schablonmässigtpå elevantalet vid gmndskolan i kommunen och uttryckas i veckotimmar per elev.Enligt promemorian bör den totala förstärkningsresursen bestämmas till 0,576veckotimmar per elev. Därvid har inräknats de , som utgör avriksdagen beslutat resurstiUskott i slöjd på låg- och meUanstadiet utövernuvarande resurstid. Detta tiUskott föreslås bli överfört tiUförstärkningsresursen från basresurstimmarna. Bakgrunden till detta förslag ärdet av gjorda uttalandet (UbU 1975/76: 30 s. 50) att det skall varakommunerna obetaget att föra över basresursens särskilda veckotimmar i slöjdoch 1977/78: 85 59 hemkunskaptUl förstärkningsresursen, om basresursen avser mindre än 17 elever eller omkommunen har möjlighet att anordna undervisningen i slöjd och hemkunskap iandra former än dem som förslagen i propositionen har utgått från. Enligtpromemorian kan syftet med nämnda uttalande enklast nås genom att den del avresurstillskottet i slöjd som överstiger nuvarande riksgenomsnittliga resurstidi ämnet på låg- och mellanstadiet redan från början läggs påförstärkningsresursen. En ökning av resurstiUdelningen i slöjd utöver den somligger kvar inom basresurserna kan då ske så snart de faktiska behoven gördetta motiverat. Garantier för att nuvarande lärartäthet i ämnet upprätthållskan härigenom kombineras med en ökad flexibilitet i resursanvändningen. Avförstärkningsresursen skall enligt promemorian huvuddelen eUer 0,553veckotimmar per elev gå direkt till kommunema. Återstoden skaU fördelas på länsskolnämndemaså att länsskolnämnden i tilldelas per elev, länsskolnämndernai och tilldelas varderaoch övriga länsskolnämnder . Flertaletremissinstanser delar uppfattningen att förstärkningsresursen bör utgå med0,576 veckolimmar per elev. Vidare tillstyrks förslaget att viss del avresursen kan fördelas av länsskolnämnderna. Däremot framförs invändningar motden föreslagna fördelningen meUan länen av länsskolnämndsresursen. Flerakommuner och länsskolnämnder menar att de inte har funnit tUlräckliga argumentför att resursen skall fördelas olika mellan länen medan andra anser att justderas län behöver extra resurser utöver de som har föreslagits i promemorian. Länksskolnämn-dernai , och samt och många kommuner inomnämnda län anser att tiUdelningen till dessa län är för liten mot bakgrund avde resurser som kommunema i storstadslänen erhåller över anslagetSärskilda åtgärder på skolområdet samt med hänsyn till de problem dessakommuner brottas med. Föregen del tillstyrker jag i princip de beräkningar av förstärkningsresursensstorlek som redovisas i promemorian. Jag tUlstyrker även förslaget att vissatimmar i slöjd överförs till förstärkningsresursen. Enligt min mening skapasdärigenom större förutsättningar för en organisation som kan anpassas tillvarje skolenhets speciella behov. Motbakgrund av de särskilda behov av insatser på skolområdet som finns i vissakommuner i storstadslänen är jag beredd att förorda en genomsnittlig ökning av länsskolnämndsresursenmed motsvarande ca 8 milj. kr. De speciella problemen i skolomai dessa områden motiverar enligt min mening särskilda insatser. Resursen börfördelas så att länsskolnämnden i erhåUer totalt 0,04 veckotimmarper elev vilket motsvarar ca 18 mUj. exkl. bidrag tUl arbetsgivaravgifter. Länsskolnämndeni resp. bör vardera tilldelas totalt 0,035veckotimmar per,elev 1977/78: 85 60 vilketmotsvarar ca 15 milj. kr. exkl. bidrag för olika avgifter, övriga nämnder börerhålla oförändrat 0,02 veckotunmar. Dentotala förstärkningsresursen bör med hänvisning tUl vad jag nu har anfört utgåmed per elev. Detta motsvarar ett ekonomiskt värde av ca 2045 mUj. Enligtpromemorian bör av den resurs, som tilldelas kommunema, avseundervisningsinsatser och avse övriga insatser underskoldagen. Förslaget tUlstyrks av flertalet remissinstanser. Någraremissinstanser, bl. a. och statskontrollkommittén, finner denföreslagna uppdelningen på undervisning och andra insatser alltför detaljerad.Landsorganisationen i (LO) anser att medlen för övrig verksamhet börvara större än som föreslås i promemorian. Föregen del anser jag att den uppdelning som föreslås i promemorian t, v. börgälla. När man går över till ett nytt statsbidragssystem är det enligt minmening angeläget att de resurser som är avsedda för undervisning resp. övrigverksamhet och som kan härledas från nuvarande bestämmelser i timplaner m. m.utgår efter en på förhand given fördelning. Den fördelning som föreslås ipromemorian motsvarar i stort vad som fördelas på undervisning resp.övrig verksamhet. Jag har förståelse för de invändningar som reses mot ensådan låsning av resurserna. Med hänsyn till att det även i ett mycket frittstatsbidragssystem bör finnas garantier för att den verksamhet verkligen kommertill stånd som har avsetts vid resurstiUdelningen har jag dock funnit attresurserna för de båda ändamålen bör fastställas centralt. När tillräckligaerfarenheter föreligger av det nya statsbidragssystemet bör emellertid en förnyadprövning kunna göras. Enligtpromemorian bör länsskolnämndsresursen i första hand användas som en regionalutjämningsresurs för insatser i kommuner med särskUda problem. I andra handbör nämnden enligt promemorian kunna använda medlen för utvecklings-,uppföljnings- och utvärderingsarbete. Som aUmän riktpunkt bör gälla att medlenbör disponeras efter de principer som f. n. gäUer för SÖ:s fördelning avmedlen för särskilda åtgärder på skolområdet. Remissinstansernahar främst haft invändningar mot förslaget att medel skaU avsättas för visstutvecklingsarbete m. m. Således anser och atthela resursen skaU komma kommunerna tUlgodo. Jag delar denna uppfattning. Föratt möta länsskolnämndernas behov av medel för nämnda verksamhet har jag underanslaget Länsskolnämnderna under nionde huvudtiteln för /79föreslagit att vissa medel anvisas försöksvis till några nämnder för sådanaändamål. Ifråga om länsskolnämndsresursens användning vill jag understryka vikten av attdenna blir behovsinriktad och inte låses i en permanent 1977/78: 85 61 organisationi länets kommuner. Den bör tUl största delen vara flexibel för att kunnaanvändas för tillfälliga behov. I övrigt har jag inga erinringar mot förslagenbeträffande användningen av länsskolnämndsresursen. Fleraremissinstanser tar upp frågan om särskUt stöd tiU kommunala medanledning av uttalande (KrU 1975: 8, rskr 1975: 75, UbU 1975/76: 30 s.49) om ökning av den statUga förstärkningsresursen. Således anser Göteborgskommun att det synes väsentligt för den kommunala musikundervisningens framtidatt stödet utvecklas på sätt utbildningsutskottet har framhållit. Med hänsyn tiUdet statsfinansiella läget är jag dock inte beredd att förorda en ytterUgareökning av förstärkningsresursen. I övrigt vill jag anföraföljande. I förstärkningsresursen ingår även de resurser som utgår förden frivilliga musikundervisningen. Bakgmnden tUl att denna resurs inräknadesi förstärkningsresursen var enligt föredragande statsråd i propositionen 1975/76:39 om skolans inre arbete m. m. (s, 293) önskemålet att uppnå en bättresamordning mellan den kommunala och den frivilligamusikundervisningen i . En sådan samordning finner jagändamålsenlig och angelägen. Den bör främjas även genom andra åtgärder, t. ex.genom ett gemensamt utnyttjande av lärarkrafterna i kommunala ochmusiklärarna i inom för ramen gäUande kostnadsfördelning mellanden statligt finansierade musikundervisningen och den kommunalt finansierademusikundervisningen. TiU denna fråga återkommer jag under avsnittet Vissapersonalfrågor (2.4.4), En översyn av de administrativa rutinerna gerytterligare förutsättningar för samordnmg mellan de båda musikundervisningsformerna.På många håll är administrationen splittrad. För kommunernas del bordevissa vinster kunna göras med en gemensam administration. Det ankommer närmastpå resp. kommun att besluta härom. Grundtankeni beslut om skolans inre arbete är, som jag tidigare anfört, att resursinsatsemaför skolans verksamhet skall vara behovsorienterade. I dagens skola förhindrarstatsbidragssystemets utformning och övriga regler för skolarbetets bedrivandeatt resurserna användes på bästa sätt med hänsyn till lokala behov ocherfarenheter. Genom det nya statsbidragssystemet öppnas nu möjligheter tiU enanpassning av resursinsatsema till förekomsten av skolproblem. Ipromemorian berörs inte frågan om resursanvändningen och resursfördelningen.Flera remissinstanser har emellertid tagit upp frågan om basresurstimmarnasfördelning på skolenheter. Således anser att sådana timmar ilikhet med förstärkningsresurstimmar efter skolstyrelsens beslut skall kuimaflyttas över till en annan skolenhet. 1977/78: 85 torde,enligt kommunen, ligga i skolstyrelsens intresse att tillse att olikaskolenheter får en likvärdig standard. En del remissinstanser tar uppfördelningen av förstärkningsresursen. Således instämmer LR i att denna skaUkunna användas fritt över stadierna och inom kommunen. Varje rektorsområde bördock enligt LR:s uppfattning vara tiUförsäkrad ett visst minimum avförstärkningsresurs, för högstadiet motsvarande den del som utgörresurstimmar.