prop · G10381 · 1977-12-31 00:00:00 — I fråga om enframställning från TSV angående taxameter får jag hänvisa till vad jag tidigarehar anfört (avsnht 3.3). 6.1 Betänkandet (SOU1976: 18) Lokala trafikföreskrifter m, m. Sågott som alla remissinstanser synes dela utredningens grunduppfattning attkommunernas ökade ansvar för samhällsplanering och trafikförsörjning geranledning att ompröva beslutsfunktionerna när det gäller lokalatrafikföreskrifter. Så anför t. ex. TSV att kommunernas ökade ansvar på deangivna områdena gör det naturligt att stärka deras inflytande påtrafiksektorn, eftersom denna har blivit en allt viktigare integrerande del avden fysiska och ekonomiska planeringen i kommunerna. Verket anser därför atttrafiknämnderna är lämpliga för de växande uppgifter som åvilardem. Liknande synpunkter framförs av länsstyrelserna,trafiksäkerhetsutredningen (K 1973: 07), Kungl. Automobil Klubben,. tillfogar att det är väsentligt att möjligheterna tilldelegation inom kommunerna tillvaratas. i anser attkommunal nämnd, som kommunfullmäktige bestämmer, skall ha beslutanderätten.Detta ger enligt mening möjlighet att som rättsmedel anvisaförvaltningsbesvär över det kommunala organets beslut. En sådan beslutsordningger även möjlighet till val av nämnd med hänsyn till kommunens storlek m. m.Behovet av flexibel anpassning till kommande utveckling tillgodoses också.Statens vägverk och decentraliseringsutred-ningen (Kn 1975: 01) anseremellertid med hänsyn till att beslut om lokala trafikföreskrifter bl. a.påverkar väghållarnas ekonomiska ansvar att lokala trafikföreskrifter börmeddelas av dessa. Såvitt angår det statliga vägnätet anserdecentraliseringsutredningen att besluten i prin- 1977/78:81 33 cipbör meddelas av med möjlighet för denna att delegerabeslutsbefogenheten till . anger som sinuppfattning att det övervägande antalet trafiknämnder numera har funnit välutvecklade former for sitt arbete och f. n. arbetar både effektivt ochändamålsenligt. Styrelsen tillstyrker dock utredningens förslag. Utredningensförslag till gränsdragning mellan kommunens och polismyndighetensbeslutsbefogenheter har i huvudsak accepterats av remissinstanserna.Rikspolisstyrelsen menar dock att den föreslagna sexmånadersgränsen är alltförsnäv, medan statens planverk anser att den är för vid. TSV anser däremot attpolismyndigheten bör handlägga endast dispensfrågor. Även iStockholms län framhåller att det bör övervägas ytterligare att i principundanta polismyndigheten från beslutsbefogenheter i fråga om lokalatrafikföreskrifter. i påpekar att frågan om en lokaltrafikföreskrift endast skall avse viss väg eller ofta inte kan klarläggas förrän ärendet har beretts för avgörande.Enligt mening är en sådan kompetensgräns inte godtagbar. a. statens vägverk och TSV har kritiserat utredningensteknik att beteckna även vad som brukar kallas dispenser som lokalatrafikföreskrifter. Deremissinstanser som har kommenterat utredningens förslag om rätt för kommunemaatt i viss utsträckning besluta om hastighetsbegränsningar har så gott somgenomgående varit kritiska. i redovisaruppfattningen att en uppdelning av bcslutskompetensen på det föreslagna sättetkan medföra att handläggningen blir tidsödande genom att särskildaundersökningar måste göras om och i vilken omfattning genomfartstrafikförekommer. Liknande åsikter framförs av länsåklagarna i samtGöteborgs och län liksom av flera trafiknämnder. iNorrbottens län understryker att man noga bör överväga konsekvenserna innanslutlig ställning tas. I vissa sammanhang kan t. ex. de ekonomiska aspekternatillåtas bli alltför avgörande. anser däremot att kommunemabör ges beslutanderätten om färdhastighet även på genomgående vägar, varvid deskulle åläggas att beakta vissa ramvillkor. Fleraremissinstanser tar upp frågan om samråd mellan kommunen samt statens vägverk,TSV och polismyndigheten. Många av dem understryker vikten av att TSV utfärdarföreskrifter och tillhandahåller mallar till kommunernas ledning. Trafiksäkerhetsutredningenanser att det är otillfredsställande med så oklara samrådsregler somutredningen har föreslagit. Förslaget om obligatoriskt samråd medpolismyndigheten före beslut om lokal trafikföreskrift har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av bl. a. riksåklagaren, , statensvägverk, TSV, länsstyrelserna. 1 flera fall framhålls bety- 3 1977/78. Prop.1977/78:81 34 delsen av att polismyndigheten på det lokala planet oftarepresenterar den största trafikjuridiska sakkunskapen. Rikspolisstyrelsenmenar att polismyndigheten även bör ha närvaro- och yttranderätt vid sammanträdemed det beslutande kommunala organet. , länsstyrelserna iStockholms, , och anser att ävenväghållaren åtminstone när det gäller det statliga vägnätet bör varaobligatorisk remissinstans. I fråga om samråd med TSV anför statens vägverk ochTSV att samråd bör ske om det rör sig om principiellt viktiga frågor, såsomexempelvis om den lokala trafikföreskriften avviker från föreskrifter,anvisningar eller mallar som har utarbetats av TSV. I fråga om besvär över kommunalt beslut om lokaltrafikföreskrift har riksåklagaren, , statens vägverk, TSV,länsstyrelserna i , och liksomtrafiksäkerhetsutredningen framhållit att utredningsförslaget medför att någonlämplighetsprövning av överklagade beslut inte kan ske, vilket bedöms somotillfredsställande. Riksåklagaren och de nämnda länsstyrelserna förordar attöverprövningen i stället sker i form av förvaltningsbesvär. Även TSV synes varaav samma uppfattning. föreslår att besluten blir föremålför underställningsförfarande. Näringslivets trafikdelegation anser attkretsen av be-svärsberättigade bör utvidgas till att omfatta även lokalanäringsidkare och näringslivsorganisationer. Svenska kommunförbundetifrågasätter behovet av besvärsrätt för TSV, och polismyndigheten mengodtar förslaget i denna del. Däremot bedömer förbundet det som heltotillfredsställande att de statliga myndigheternas besvärsrätt inte har begränsatsi tiden. En del remissinstanser har uppehållit sig vid utredningensförslag i fråga om yrkestrafiken. Länsstyrelserna i och länhar lämnat utredningens förslag utan erinran. i länanser att frågan om vilken myndighet som skall besluta i frågor omtaxitillstånd bör avgöras med att man tar ställning till en nyyrkestrafiklagstiftning. I avvaktan på att arbetet med en sådan slutförs anserlänsstyrelsen att utredningens förslag kan godtas. i pekar på att länsstyrelsenenligt 3 § YTF har ett övergripande ansvar för den yrkesmässiga trafikens ändamålsenligaordnande. Enligt mening bör det klarläggas hur länsstyrelsenskall kunna fylla denna uppgift utan att den kommunala självstyrelsen trädsalltför nära. Näringslivets trafikdelegation, trafikbilägaresriksorganisation och ställer sig kritiska tillutredningens förslag. De framhåller att kommunema har möjlighet att själva sökatillstånd att 1977/78:81 35 bedrivataxirörelse och att kommunerna för att fullgöra sina skyldigheter i fråga ombl. a. färdtjänst och skolskjutsning i stor utsträckning köper tjänster fråntaxitrafikutövare. Mot denna bakgmnd bedömer dessa remissinstanser det som heltolämpligt att kommunema handhar tillståndsinstrumentet. Näringslivetstrafikdelegation menar att ett slutligt beslut bör anstå till dess att man hartagit ställning till de stmkturfrågor inom taxinäringen som f. n. studeras. Iavvaktan på detta bör tillståndsgivningen handhas av länsstyrelserna. De bådaandra nämnda remissinstanserna har samma uppfattning i fråga om vilkenmyndighet som bör besluta om tillstånd till taxitrafik. Flera trafiknämnderredovisar också liknande åsikter. har tillstyrkt utredningens förslag men påpekat att vissabestämmelser i måste samordnas med bestämmelser i kommunallagen. a.måste i YTF klarläggas att den som har sökt taxitUlstånd men inte ärkommunmedlem inte har rätt att anföra besvär över avslagsbeslut. Frågan ombesvär över avslagsbeslut har uppmärksammats även av några andraremissinstanser. TSV och i avstyrker attkommunalbesvär blir enda möjlighet att överklaga beslut rörande taxitillstånd.Även länsstyrelserna i Stock-liolms och ställer sig tveksammatill en sådan lösning. Kungl.Automobil Klubben och framhåller att de intekan biträda utredningens förslag om avskaffande av den personligalämplighetsprövningen för dem som skall tjänstgöra som taxiförare. framställning om överflyttande av bestämmelserna omtaxameter från YTF till FK tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtligaremissinstanser. förutsätter emellertid att ändringeninte kommer att inskränka på tillståndsmyndighetens möjlighet att medgeundantag från skyldigheten att ha taxameter inmonterad i fordonet. Liknandesynpunkter framförs av i . Aktiebolaget om man inte bör införa generellt undantag från skyldigheten att hafordonet utrustat med taxameter när det gäller fordon som används uteslutandeför skolbamstransporter. Sågott som alla remissinstanser stöder utredningens förslag när det gällerorganisationen av frivilligarbetet. NTF framhåller att utredningensuppfattning att trafiksäkerhetsarbetet lämpar sig väl för frivilliga insatseroch att det frivilliga engagemanget inte på ett fullgott sätt kan ersättas avarbete i en nämnd stämmer överens med NTF:s mångåriga erfarenhet avfrivilligt trafiksäkerhetsarbete. 1977/78: 81 36 NTFpekar också på att utredningens förslag stämmer väl med den uppfattning somföreningen redovisade i sitt remissyttrande över promemorian "Kommunernaoch trafiksäkerheten", där föreningen anförde att det är naturligt att detpå det regionala och lokala planet finns en myndighetslinje och enfrivilliglinje. NTF anser liksom utredningen att det inte är realistiskt attgenerellt sett räkna med en tillfredsställande representation förfrivilligkraftema i de kommunala nämnderna. I små kommuner kan det dock enligtNTF:s mening vara möjligt att bereda alla parter representation itrafiksäkerhetsnämnderna. Liknande synpunkter på värdet av frivilligarbetetframförs av många andra remissinstanser, däribland TSV, Kungl. AutomobilKlubben, och Motormännens riksförbund.Motorförarnas helnykterhetsförbund har emellertid när det gäller den lokalaorganisationen av frivilligarbetet framhållit att man inte kan delauppfattningen att representanter för det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet somregel skall hänvisas till den föreslagna referensgruppen. Det bör enligtförbundets mening innebära en förstärkning av nämnden att någon eller någrarepresentanter för det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet ges plats som ordinarienämndledamot. Förbundet anser att kommunförbundet bör rekommendera kommunernaatt handla i enlighet med denna uppfattning. finner detockså önskvärt att kommunerna stöder trafiksäkerhetsarbetet i ökadutsträckning. Förbtmdet utgår från att man inom ramen för tillgängliga resurserskall ha möjlighet att verka för ett ökat kommunalt engagemang inomtrafiksäkerhetsarbetet. TSVhar i fråga om den regionala organisationen påpekat att det f.n. föreliggerbetydande skillnader mellan de olika länen. Bidragen från landstingen tilllänsförbunden varierar . TSV förordar ettökat landstingskommunalt engagemang i det regionala frivilligarbetet och angeratt detta borde vara en angelägen uppgift i det förebyggande arbetet. TSV föreslårockså att det till varje länsstyrelse knyts en statlig tjänsteman (trafikkonsulent)som är verkställande ledamot eller sekreterare i länetstrafiksäkerhetsförbund. 6.2Promemorian (Ds K 1976: 6) Huvudmannaskapet för kommunala trafikövervakare Sågott som alla remissinstanser har tillstyrkt utredningens förslag atthuvudmannaskapet för trafikövervakarna helt skall tillkomma kommunen. a.TSV har förklarat sig dela uppfattningen att övervakningen avparkeringsbestämmelser är ett naturligt ansvarsområde för kommunerna. Frånflera håll har emellertid framhållits behovet av samarbete mellan kommunemaoch polismyndigheterna. När det gäller formerna för samråd är meningarna meradelade. 1977/78:81 37 missinstanserhar tillstyrkt utredningens förslag om samrådsregler. Dit hör t. ex.rikspolisstyrelsen, TSV och . i Jönköpingslän och Föreningen förordar att kommun, som svararför trafikövervakning, i samråd med polismyndigheten skall upprätta reglementeför verksamheten, vari samarbetet regleras. Enligt dessa båda instansersuppfattning bör och kunna utarbetaett normalreglemente till ledning för kommunema och de lokala polismyndigheterna.Länsstyrelsen i avstyrker utredningens förslag och anser att dentaktiska och operativa ledningen av övervakningsarbetet fortfarande börtillkomma polismyndigheten. Frågan omordningsvaktsförordnande för trafikövervakama har tagits upp av en delremissinstanser. Utredningens förslag att sådana förordnanden i fortsättningeninte skall meddelas har tillstyrkts av bl. a. TSV och i Malmöhuslän. Därvid har anförts att bestämmelsema i 17 kap. 14 §§ omskydd mot angrepp på personer som utövar myndighet gäller alla som utövar myndighetoavsett förordnande. En minoritet inom i liksompolisstyrelse/t i polisdistrikt anser dock att förordnande alltjämtbör meddelas. Utbildningen av personalenhar tagits upp av och . har betonatatt utbildningen måste ske i nära samråd med lokala polismyndigheter. TSV harförutsatt att verket och får ett visst inflytande påverksamheten. Avgränsningen avkompetensområdet för trafikövervakarna har behandlats av någraremissinstanser. TSV, , och har tillstyrkt utredningens förslag, medanlänsstyrelsen i har avstyrkt det med motiveringen att det innebären inskränkning i den nuvarande behörigheten. Ett par frågor utanförutredningsförslaget har tagits upp under remissbehandlingen.Rikspolisstyrelsen anser att förordnande om trafikövervakning normaltbör omfatta hela kommunen och endast då särskilda omständigheter gör detnödvändigt begränsas till delar av den. TSV hävdar att frågan omövervakningsområdets omfattning bör lösas i samrådsdiskussioneraa mellanpolismyndigheten och kommunen. TSV och förklarar siganse att förekomsten av avgiftsbelagd parkering inte bör vara en nödvändigförutsättning för förordnande om trafikövervakning. Sammaremissinstanser menar också att det saknas anledning att behålla kravet attlänsstyrelsen i samband med förordnandet skall besluta om minsta antaltrafikövervakare. Det bör enligt dessa båda instansers uppfattning ankomma påkommunen att själv bedöma behovet av resurser. 1977/78:81 38 7 Föredraganden 7.1 Inledning Denväxande trafiken på våra gator och vägar ställer allt högre krav på de statligaoch kommunala myndigheter som har att se till att trafiken kan ledas fram påett smidigt och säkert sätt. I stor utsträckning försöker man lösa dessaproblem genom miljöinriktade åtgärder, dvs. i första hand genom lösningar somger så få konfliktanledningar som möjligt. Det är emellertid ofrånkomligt attsådana åtgärder i första hand är lämpade vid nybyggnad av vägar och områden.När det gäller den befintliga miljön är man i hög grad hänvisad till att genomolika slag av trafikregleringar förbättra förhållandena. I ökande utsträckninghar detta arbete kommit att vila på kommunema och i många av dessa pågår ettintensivt arbete på att genom trafiksaneringar och liknande åtgärder ökatrafiksäkerheten och framkomligheten. I många fall vidtas sådana åtgärder ocksåför att minska de negativa miljöeffekterna av trafiken. Arbetetpå trafiksaneringar och andra åtgärder i den befintliga miljön har lett tillatt de lokala trafikföreskrifterna som kompletterar eller ersätter vissa avde av statsmaktema beslutade trafikreglema har fått en väsentligt störrebetydelse . Möjligheten att meddela lokala trafikföreskrifter finnsreglerad i vägtrafikkungörelsen (1972: 603, ändrad : 875) (VTK) ochterrängtrafikkungörelsen (1972: 594, ändrad : 876) (TTK). F. n.meddelas lokala trafikföreskrifter av länsstyrelsema och trafiknämnderna.Trafiknämnden som inte är ett kommunalt organ består av polismästaren ipolisdistriktet och två kommunalt utsedda ledamöter. I takt med den utvecklingsom jag har beskrivit har det vuxit fram ett behov av en fastare kommunalförankring av besluten om lokala trafikföreskrifter. a. denna bakgrundtillkallades en sakkunnig för att överväga vissa kommunala trafik- ochtrafiksäkerhetsfrågor (trafiknämndsutredningen K 1974: 03). Utredningenavgav betänkandet (SOU 1976: 18) Lokala trafikföreskrifter m.m. I betänkandet föreslås att de nuvarande trafiknämndema skall avskaffas ochatt deras uppgifter skall föras över till kommunerna och polismyndigheterna. I anslutningtill förslagen i betänkandet har i framställningartill kommunikations- och kommundepartementen tagit upp frågor som rör dispenserför rörelsehindrade från lokala trafikföreskrifter om parkering. Trafiknämndernahar att behandla även vissa frågor om yrkesmässig trafik. Det rör sig omtillstånd till taxitrafik och vissa andra frågor som hänger samman härmed. Medhänsyn till att trafiknämndsutredningens förslag innebär att de nuvarandetrafiknämndema skall avskaffas har 1977/78:81 39 utredningenförordat att även dessa frågor skall handläggas av kommunerna. Trafiknämndsutredningenhar också haft att behandla frågan om det frivilliga trafiksäkerhetsarbetetslokala och regionala organisation. Fri-villiginsatsema i har genom årentilldragit sig intemationell uppmärksamhet och deras betydelse för etteffektivt trafiksäkerhetsarbete är mycket stor. Utredningens förslag innebär idenna del att frivilligkrafterna i den mån de inte kan beredas plats i dekommunala nämnder (trafiksäkerhetsnämnder) som har fömtsatts handläggatrafiksäkerhetsfrågor skall verka genom ett kontakt- och referensorgan tillde kommunala nämnderna. Även på det regionala planet lägger utredningen framförslag för att stödja frivilligarbetet. Ettav momenten i det ökade kommunala engagemanget i trafikfrågor utgör denkommunala trafikövervakning som kan anordnas enligt lagen (1964: 321) omkommunal trafikövervakning (ändrad : 61) (LKT). Det nuvarandehuvudmannaskapet för de kommunala trafikövervakama är i viss mån delat mellanpolismyndigheten och kommunen. I promemorian (Ds K 1976: 6) Huvudmannaskapetför kommunala trafikövervakare har trafiknämndsutredningen lagt fram förslagtill ett odelat kommunalt huvudmannaskap för trafikövervakarna. I anslutningtill utredningens förslag har kommun i en framställning till kommunikationsdepartementettagit upp frågan om villkoren för att kommun skall få anordna kommunaltrafikövervakning. Betänkandetoch promemorian har remissbehandlats. Idet följande behandlar jag de principiella frågeställningar som bör föreläggasriksdagen. Reformen kräver därutöver i vissa detaljfrågor ytterligareöverväganden, som det ankommer på regeringen att göra. Trafiknämndsutredningensförslag aktualiserar frågan om bemyndigande för regeringen att beslutaföreskrifter som rör vägtrafiken. Jag kommer därför att i detta sammanhang taupp även denna fråga. Vidarekommer jag att behandla en fråga som rör uthyming av bilar. Utredningenkonstaterar att det har diskuterats om lokala trafikföreskrifter skallses som ett hjälpmedel för polisen i dess arbete att uppehålla ordning ochsäkerhet eller som ett medel i den kommunala planeringen i vid mening.Utvecklingen på detta område kan enligt utredningen anses innebära att man harkommit att mer allmänt omfatta den senare ståndpunkten. Därvid pekarutredningen på att de lokala trafikföreskrifterna numera används för attgenomföra mycket ingripande trafiksaneringar som ibland omfattar helastadsdelar. Åtgärder av detta slag föregås av omfattande utredningar ochdebatter i olika kommunala organ. Däremot kommer enligt den nu gällandeordningen de juridiskt bindande besluten om lokala trafikföreskrifter attfattas av etticke-kommunalt organ trafiknämnden. Mot denna bakgrund anser utredningen atttrafiknämndema numera varken i fråga om sammansättning eller beslutsregler kananses lämpade för sina uppgifter. Enligt utredningens uppfattning bör besluten ävenformellt fattas av det organ som har eller kan ta det reella ansvaret, dvs. ettkommunalt organ såsom kommunfullmäktige eller efter delegation kommunalnämnd. Förhållandena varierar så starkt mellan de olika kommunema att man inteanser sig kuima förorda att en särskild obligatorisk nämnd inrättas. Kommunenbör i stället ha möjlighet att inrätta en särskild nämnd eller att läggauppgifterna på en redan befintlig nämnd. Utredningenpekar på att ett stort antal av de lokala trafikföreskrifterna inte har denna"tunga" trafikpolitiska karaktär. Det gäller främst föreskrifter sombehövs för vägarbeten m. m. I dessa fall anser utredningen attpolismyndigheten bör kunna besluta. Gränsdragningen bör enligt utredningengöras så att polismyndigheten får beslutskompetensen i fråga om bl. a. lokaltrafikföreskrift som gäller endast viss väg och avser av högst sexmånader. Utredningensförslag till fördelning av beslutsbefogenhetema mellan lokala och regionalaorgan följer i huvudsak de nu gällande reglerna. På en punkt förordasemellertid en ändring. Den innebär att beslut om hastighetsbegränsning somavser ett avgränsat område med lokala vägar utan genomfartstrafik skallmeddelas av kommunema i stället för av . 1fråga om samrådet mellan kommunen samt statens vägverk, statenstrafiksäkerhetsverk (TSV) och polismyndigheten framhåller utredningen att detär nödvändigt att TSV till kommunernas ledning utfärdar föreskrifter ochupprättar mallar till föreskrifter. Utredningen föreslår också att kommuneninnan lokal trafikföreskrift beslutas skall inhämta polismyndighetens yttrandeöver det förslag som föreläggs det beslutande organet. Enligt utredningenskall kommunen också i den utsträckning det behövs samråda med statens vägverkoch TSV. Ifråga om besvär över beslut om lokal trafikföreskrift att kommunalt beslut kan överklagas endast genom kommunalbesvär. Dettamedför att i princip bara den som är kommunmedlem dvs. den som ärkyrkobokförd i kommunen, är taxerad till kommunalskatt eller äger fastighetdär är berättigad att klaga och att beslutet kan angripas endast på den grundatt det är olagligt, medan däremot beslutets lämplighet inte kan prövas.Utredningen har dock föreslagit att även polismyndigheten, TSV och statensvägverk skall få anföra kommunalbesvär och att besvärstiden för dem inte skallvara inskränkt till . Sågott som alla remissinstanser bl. a. TSV, länsstyrelsema, trafiksäkerhetsutredningen(K 1973: 07), motororganisationerna och () delar utred- 1977/78:81 41 ningensgrunduppfattning att kommunema bör få ett ökat inflytande på beslut om lokalatrafikföreskrifter. och decentraliseringsutredningen (Kn 1975:01) anser dock att lokala trafikföreskrifter i princip bör meddelas avväghållaren. menar att den nuvarande ordningen numerafungerar väl, men tillstyrker ändå att utredningens förslag genomförs.Länsstyrelsen i anser att nämnd, som kommunfullmäktigebestämmer, skall ha beslutanderätten, vilket ger möjlighet att som rättsmedelanvisa förvaltningsbesvär över det kommunala organets beslut. En sådan beslutsordningger även möjlighet till val av nämnd beroende på kommunens storlek m. m.Behovet av flexibilitet med hänsyn till kommande utveckling tillgodoses dessutom. Utredningens förslag till gränsdragning mellan kommunens och polismyndighetens kompetensområden har i huvudsak accepterats av re-missinstansema.Viss kritik har emellertid framförts. anser t. ex. att denföreslagna tidsgränsen är för snäv, medan statens planverk anseratt den är för vid. Andra instanser såsom statens vägverk, TSV, decentraliseringsutredningenoch i anser att polismyndigheten i principendast bör handlägga dispensfrågor. i anser attregeln kan föranleda gränsdragningsproblem. De remissinstanser som har behandlatutredningens förslag om rätt för kommuner att besluta om hastighetsbegränsning har med enstaka undantag varit kritiska. De flestaav dem pekar på svårigheten att enkelt avgöra om en väg saknargenomfartstrafik. Frågan om samråd mellan kommunen samt statens vägverk, TSVoch polismyndigheten behandlas av flera remissinstanser. Många av demunderstryker vikten av att TSV utfärdar föreskrifter och tillhandahållermallar till kommunernas ledning. menar att deföreslagna samrådsreglerna är alltför oklara. Förslaget om samråd medpolismyndigheten har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av bl.