prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Ensådan inställning torde i allmänhet omfattas av de flesta medborgare. När detgäller så speciella sammanhang som undantag från den medborgeriiga skyldighetenalt med vapen fullgöra den allmänna värnplikten och försvara vårt samhällemåste man därför ställa krav på alt respekten för människolivet är såvillkorslös alt den inle kan förenas med denna skyldighet. Med dennautgångspunkt och med hänvisning till vad utredningen har anfört 1 detta ämneanser jag, all villkoren för tillstånd till vapenfri tjänst alltjämt skallanknyta till del i vapenfrilagen använda uttrycket bruk av vapen mot annan. Densom skall fl vapenfri tjänst bör ta avstånd från att själv bruka vapen motannan, oavsett ändamålet. Om tillstånd lill vapenfri tjänst görs beroende avändamålet med vapenbmkel, skulle detta enligl min mening kunna medföra altbehandlingen av tillståndsfrågan domineras av en diskussion om den av slalsmakternafastlagda försvarspolitiken. I dessa hänseenden börden värnpliktige, liksomalla andra medborgare, verka för sin uppfattning i politisk ordning. är del emellertid väsenlligl all upprätthålla skillnaden mellan, åena sidan, vad man kallar reflexmässigt eller instinktivt försvar eller våld ien akut hotsituation och, å andra sidan, dellagande 1 försvar eller våld somsker efler övervägande om man bör använda våld och delta i försvaret. mening torde de flesta människor reflexmässigt eller instinktivtförsvara sig i vissa akuta holsilualioner. IDelta reflexmässiga, instinktiva, oöveriagdaförsvar bör enligl utredningen inte föras in som ell moment vid bedömningen avfrågan om tillstånd skall ges lill vapenfri tjänst. Utredningen har försökt allspråkligt precisera detta genom atl föra in ordet "övervägf i lagtextensom en precisering av det bruk av vapen som avses. Jagansluter mig i princip lill utredningens överväganden i denna del. Minståndpunkt innebäratt en sökande, som av övertygelse inte anser sig kunnafullgöra värnpiiklsljänstgöring med vapen men inte helt kan utesluta all han ien nödvärnssiluation skulle kunna bruka vapen för all rädda en värnlös från en våldsverkaresangrepp, inte enbart av detta skäl bör vägras vapenfri tjänst. Jag anseremellertid i likhet med några remissinstanser, alt ordet "övervägf' kanleda lill missuppfattningar om vad som avses. Ordet övervägt bör därför inleingå i lagtexten. skall den sökandes allvarliga övertygelse vara personlig. Meduttrycket allvariig övertygelse skall enligt utredningen förstås atl den har ensådan fasthet all den rimligen består även inför socialt tryck i enkrissituation för samhället. Utredningen anser alt del är frågan om en 1977/78:159 107 övertygelsei detta ords egentliga mening, varvid de två orden "allvariigövertygelse" skall uppfattas som ell begrepp. Denna tanke kommer enliglutredningen till klarare uttryck om ordet "personlig" placeras föreordet "allvariig" i lagtexten. I princip delar jag utredningensuppfattning om innebörden i uttrycket "allvariig personligövertygelse". Jag anser dock alt den föreslagna omkastningen av orden allvariigoch personlig inte klarare uttrycker nyssnämnda uppfattning. Enligt min meningfinns det därför inte anledning att ändra lagtexten 1 denna del. Utredningenföreslår atl uttrycket "och skulle medföra djup samvetsnöd för honom"utgår ur lagtexten. Utredningen har ingående analyserat vad som avses med dettauttryck och hur det har tillämpats. Utredningen framhåller atl uttrycket vållartvekan och kan tydas på flera sätt. Utredningen pekar även på all svårigheterföreligger atl utreda frågan huruvida framlida bruk av vapen moi annan skullemedföra djup samvetsnöd för den sökande. Åtskilligaremissinstanser, bl. a. flertalet kyrkliga instanser, välkomnar alt ullrycketutgår. Några myndigheter, bl. a. de militära, vapenfrinämnden och någraorganisationer, vill dock i någon form ha kvar ordet samvete i lagtexten. Jagdelar i allt väsentligt utredningens uppfattning på denna punkt och förordardärför alt begreppet utgår ur lagtexten. Delta innebär självfallet inte attbruk av vapen mot annan inte kan eller får upplevas som en samvetsfråga. Mendet synes mig omöjligt all i detta sammanhang finna ett språkligt uttryck för detla.Enligl min mening har den villkorsformulering som jag förordar i det följandetillräcklig tyngd för att uttrycka de krav som bör ställas på den som sökervapenfri tjänst. Utredningenanför att också de som har vunnit en på klart ideella skäl grundad övertygelseom krigets och våldets meningslöshet, orättvisa och inhumanitet som socialföreteelse men hos vilka tanken på det enskilda människolivet och dess okränkbarhetframträder mindre starkt bör ha möjlighet atl fl vapenfri tjänst. En ytteriigareförutsättning skall enligl utredningen vara atl uppfattningen om egetdellagande i våld och krig inle har en selektiv prägel, dvs. all slridshandlingareller våldshandlingar företagna för vissa politiska syften är godtagbara menandra inte. Ocksåi denna fräga har remissinstanserna olika uppfattningar. Några remissinstanserhar uppfatlat uiredningens uttalande som en myckel långtgående uppmjukning avvillkoren för vapenfri tjänst och har därför motsatt sig en sådan i mollvenuttalad uppfattning om lagens tillämpning. Andra remissinstanser har välkomnatatt också mer socialeliskt präglade övertygelser kan ligga lill grund förbifall till en ansökan om vapenfri tjänst. Föregen del vill jag till en början hänvisa lill vad utredningen i dettasammanhang har anfört om förändringen av huvudmotiven för ansökningar omvapenfri tjänst. Sålunda har frän och framåt en förskjutning skett frånsökande med huvudsakligen religiös motivering till sökande med huvudsakligen Icke-religiösmotivering. Prop.1977/78:159 108 Detär naturiigt att flertalet av dem som ansöker om vapenfri tjänst alltjämt etiska regeln om människolivets okränkbarhet som ett helt dominerandemotiv. Om vederbörandes inställning till bruk av vapen mot annan väsentligengrundas på hans övertygelse om krigets och våldets absoluta meningslöshet ochorättfärdighet, anser jag i likhet med utredningen alt en sådan övertygelseockså skall kunna ge honom möjlighet atl få vapenfri tjänst. Förutsättningen bördocksjälvfallet vara att inställningen inte haren selektiv prägel. En värnpliktigskall sålunda inte kunna få vapenfri tjänst, om han anser atl vissa krig ellervissa slag av våld - eller krig och våld för vissa ändamål - är godtagbara förhonom och alt han därför skulle kunna delta i kriget eller utöva våldet. Somjag förut har sagt måste man ställa kravet atl den som skall få vapenfri tjänsthar en så stark övertygelse mot att bruka vapen mot annan att den inte kanförenas med skyldigheten att fullgöra den allmänna värnplikten. Det är intealla de med värnpliktstjänstgöringen förbundna uppgifterna som gör det oinöjliglatt fullgöra den utan det med tjänstgöringen i krig nödvändigt förbundna bruketav vapen mot annan. Sammanfattningsvisförordar jag, alt de grundläggande förutsättningarna för tillstånd lillvapenfri tjänst formuleras så att värnpliktig äger erhålla tillstånd attfullgöra vapenfri tjänst i stället för värnpliktstjänstgöring, om det kan antasatt bruk av vapen mot annan är så oförenligt med den värnpliktiges allvarligapersonliga övertygelse alt han inte kommerati fullgöra värnpliktstjänstgöring. 1förhållande till vad som gäller bör detta medföra att möjligheterna atterhålla tillstånd till vapenfri tjänst blir större. Utredningenhar i detta sammanhang också föreslagit atl benämningen vapenfri tjänslepliktigersätts med uttrycket civiltjänslepliktig. Dennafråga är enligl min uppfattning av mindre betydelse. I likhet med någraremissinstanser finner jag emellertid atl den nuvarande benämningen bättre änden föreslagna svarar mot vad som är del faktiska förhållandet, nämligenundantaget från vapentjänsten. Vidare bör man undvika en sammanblandning medbenämningen civilförsvarspliklig. Jag ser därför inget skäl att ändra dennuvarande benämningen. 5,3Tjänstgöringsalternativ m. m. Jagövergår nu lill att behandla frågan om tjänstgöringsalternativen för dem somhar beviljats tillstånd till vapenfri tjänst. I prop.1976/77:74 om inriktningen av säkerhetspolitiken och totalförsvarets fortsattautveckling uttalade statsministern (s. 7 och 8) bl. a. att vårt 1977/78:159 109 totalförsvarhar en väsentlig roll redan i fred och all dess fredsbevarande förmåga alltjämtfrämst vilar i styrkan hos det militära försvaret. Samhällsutvecklingen i allaindustrialiserade länder gör emellertid att känsligheten för andra slags hotoch påtryckningar ökar. Härtill kommer all framtida krig och kriser kan i ökadutsträckning och på annat sätt drabba hela samhället och hela befolkningen.Därav följer, anförde statsministern, atl totalförsvaret skall ses som en delav samhället och alt samhällsutvecklingen även fortsättningsvis skall ske såall rimlig hänsyn tas till totalförsvarets behov. Vårt totalförsvar är ettuttryck för vår vilja alt slå vakt om nationens säkerhet och oberoende.Totalförsvaret är därför, uttalade statsministern, en hela folkets angelägenhetoch bygger på att varje medborgare efler förmåga bidrar till landets försvar.Detta tillgodoses bl. a. genom den allmänna värnplikten, civilförsvarspliklenochandra formerav tjänstgöringsskyldighet. De frivilliga försvarsorganisationernaoch våra folkrörelser har också slor betydelse för totalförsvarsidénsförankring i samhället. Med en sådan syn på totalförsvaret blir det naturligtatt i största möjliga utsträckning samordna militära och civila funktioner. Ettled i denna strävan är atl civila myndigheter som har ett ansvar i fredbehåller detla i kris- eller krigslägen. Genom en sådan samordning förankrastotalförsvaret ytteriigare 1 samhället. Denredovisade synen på totalförsvaret och medborgarnas dellagande i detta måsteenligt min mening vara grundläggande också för synen på de vapenfriatjänstepliktigas utbildning och tjänstgöring. Medett sådant synsätt är del inte möjligt alt dra skarpa gränser mellan totalförsvarsverksamheioch annan verksamhet eller ens mellan militära och civila funktioner på ettsådant sätt atl varje vapenfri tjänstepliktig flr en utbildning ochtjänstgöring som stämmer överens med vederbörandes uppfattning om vad han ansersig kunna medverka i. Också för de vapenfria måste därför finnas någon form avkrigs- eller beredskapsplacering i vid bemärkelse. För den vapenfrie självtorde del enligt min mening dessutom vara väsentligt att han känner till deuppgifter som han skall fullgöra under beredskap och krig. Han riskerar annars,vilket också har framhållits av några remissinstanser, att nås av andrapliktlagar som kräver att han då kan vara tvungen fullgöra tjänst som han inteär beredd på eller har räknat med. För vapenfri tjänstgöringinom totalförsvaret i allmän mening har utredningen anfört atl del inle ärnödvändigt att det föreligger ett dokumenterat beredskapsinnehåll men atttjänstgöringen skall anses som angelägen ur samhällels synpunkt. Utredningenhar också föreslagit atl möjligheter öppnas för tjänstgöringsallernativ sominte leder lill krigsplacering. Enligt min mening kan de vapenfria inteundandra sig deltagande i krigssamhällels verksamhet. Det finns dessutom ettklart behov av de vapenfrias deltagande i totalförsvaret i allmän mening.Utredningens förslag - att den som beviljas vapenfri tjänst skall göra entjänst som är betydelsefull för samhället - bör därför enligl min meningpreciseras till all den vapenfrie skall fullgöra tjänst i verksamhet som ärbetydelsefull för samhället under beredskap och krig. Prop.1977/78:159 110 Dennagrundläggande principiella syn på den vapenfria tjänsten som sådan kan enligtmin mening väl förenas med en angelägen utökning och breddning av tjänslgöringsallemaiiven1 förhållande lill nuvarande ordning. Enligtmin mening bör huvudalternativet för den vapenfria tjänsten alltjämt varautbildning och tjänstgöring inom civilförsvaret. Nya placerings-alternativ bördock skapas inom olika vårdsektorer m. m. i samband med och landslingskommunalberedskapsplanläggning. Placering 1 tjänst under beredskap och krig bör ommöjligt ske inom del område där utbildning och tjänstgöring har sketl i fred. Medanledning av vad flera remissinstanser har anfört vill jag uttala all allutbildning och tjänstgöring för vapenfria bör läggas upp så all del klartframgår atl den syftar lill alt skapa en personalresurs för beredskaps- ochkrigssituationer och inle lill all ge en myndighet eller organisation ettpersonaltillskott i fredstid. Del är därvid oundvikligt atl de vapenfria inomvissa områden flr en utbildning och erfarenhet som de i jämförelse med värnpliktsutbildningkan ha större nytta av i sin civila verksamhet. Jag kan emellertid inle se hurdetta skall undvikas om strävan är atl utöka de vapenfrias ijänslgöringsområden. Dennu angivna inriktningen och utformningen av den vapenfria tjänsten kan enligtmin mening förenas med de synpunkter som har framförts i denna fråga frånfackligt håll. 1syfte atl undvika fall av vägran har utredningen föreslagit all den vapenfrieseget önskemål om tjänslgöringsslag så långt del är möjligt bör tillgodoses.Remissopinionen har i denna fråga varit delad. Enligl min mening bör uttagningav vapenfria lill olika tjänslgöringsslag i princip ske enligt samma grundersom gäller för värnpliktiga. I 6S värnpliklslagen föreskrivs alt värnpliktig såvilt möjligt skall uttas för den utbildning för vilken han kan anses bästlämpad samt alt i den mån del kan ske hänsyn skall las lill den värnpliktigesönskemål. Jag förordar därför all samma gmnder skall gälla för de vapenfria,men vill betona alt liksom största möjliga hänsyn bör tas vid uitagningenför att undvika fall av vägran. Förau åstadkomma rättvisa mellan och lika behandling av värnpliktiga och vapenfriai detla hänseende bör möjlighet skapas för de vapenfria all i likhet med devärnpliktiga anföra besvär över ullagnlngen hos värnplikts-nämnden, som sedanmånga år i sista instans avgör besvär från värnpliktiga över beslut om uttagning. Jaganser vidare i likhet med utredningen atl det är principiellt fel all låta denvapenfrie fullgöra den vapenfria tjänsten på sin civila arbetsplats. Det bördock inte föreligga hinder mot en uttagning för tjänstgöring som ligger inomden vapenfries eget civila yrkesområde. Ilikhet med utredningen anserjag inte heller att någon ändring bör göras inuvarande bestämmelse atl den vapenfrie inte får åläggas att tjänstgöra inomförsvarsmakten om han inte har förklarat sig villig till del. Vadgäller uiredningens förslag om all olika myndigheter skall åläggas att 1977/78:159 III anordnautbildning och tjänstgöring för vapenfria anserjag till en början alt detla inlebör gälla det kommunala och landstingskommunala området. Jag hardärviduppmärksammat vad Landsiingsförbundei och har yttrat omvårdtjänst och vårdutbildning för vapenfria och finner all ell åläggande skullekunna medföra negativa konsekvenser vad gäller administrationskostnader ochfackliga intressen. Enligtmin mening är det svårt all nå kontinuitet och planmässighet för den vapenfriatjänsten om inle kan utgå från att utbildning ochtjänstgöring förde vapenfria kan anordnas inom ett givet antal olika Ijänslgöringsområden. bör därför som utredningen har föreslagit vara skyldig att anordnautbildning för vapenfria. Omfattningen av denna skyldighet flr dock närmare klariäggasallteftersom inför och påbörjar utbildning och tjänstgöringför de vapenfria inom de olika områdena. F. n.finns vissa utbildningsmöjligheter hos Svenska Röda Korset och kristnaungdomsråd. Utredningen föreslår alten utökning sker inom detta område. Ilikhet med utredningen anserjag atl utbildningsmöjligheter bör skapas även hosandra föreningar eller stiftelser. Jag kan däremot inte godta att vapenfriagenomgår utbildning eller tjänstgör inom politiska föreningar. Del är interimligt atl med stöd av en lagstiftning tvinga vapenfria att tjänstgöra inomnågon politisk förening, oavsett om vederbörande sympatiserar med dess åsiktereller inte. Det får ankomma på regeringen att bestämma vilka föreningar ochstiftelser som kan komma i fråga. Jagkommerati längre fram i min framställning redogöra för mina förslag i fråga omkostnadsfördelning m. m. för vapenfriverksamhelen. Jagövergår nu lill all mera 1 detalj beröra de olika tjänslgöringsalternaliv somutredningen har föreslagit och som också remissinstanserna i olika hänseendenhar haft anledning alt närmare ta ställning lill. Ienlighet med vad jag har uttalat bör flertalet vapenfria fullgöra sinutbildning och hela tjänstgöringen eller delar av den inom civilförsvaret. Detav utredningen och civilförsvarssiyrelsen föreslagna utbildnings- och tjänslgöringssyslemetinom civilförsvaret kräver dock införande av ell särskilt utbildningssystem vidsidan av civilförsvarels beslutade allmänna utbildningssystem.Därutöver torde inle oväsentiiga investeringar i utbildningsanläggningarbehövas. Mot denna bakgrund är jag f n. inte beredd all tillstyrka allförslaget genomförs i sin helhet. Jaganser atl civilförsvarssiyrelsen i samarbete med arbetsmarknadsstyrelsenförsöksvis och i etapper bör finna former för en utökad och kvalificeradutbildning och tjänstgöring inom civilförsvaret för de vapenfria. Omfattningenav och lidsplanen för en sådan utökning flr övervägas efter kontakler mellanregeringen och berörda myndigheter. Ilikhet med utredningen och SJ finner jag det vara väsentligt atl utbildningen ireparalionsljänst vid kan återupptas möjligt. Prop.1977/78:159 112 Antaletvapenfria för utbildning i lednlngsreparationsijänsi Inom statens vaiienfallsverkkan enligl utredningen utökas endast obetydligt, men verket anvisar en nyutbildning med inriktning på maskinist- och montörtjänst vid kraft- ochtransformatorstationer. Enligt min mening bör ledningsrepara-lionstjänslenkunna fullgöras av fler vapenfria än hiuills. Vidare bör också den av verketanvisade utbildningen i maskinist- och montörtjänst försöksvis komma tillstånd. Ävenutbildningen och tjänstgöringen i llnjereparaiionsijänsi inom bör enliglmin mening kunna fullgöras av fler vapenfria än . Underberedskap och krig torde det finnas ett stort behov av vapenfria tjänslepliktigainom sjukvårds- och socialvårdsområdel saml skolväsendet. I likhet medutredningen och flera remissinstanser anser jag, att sådana IjänslgöringsområdeniJr väsentliga allernativ för de vapenfria. Jag delar också utredningensuppfattning alt endast vapenfria med särskilt intresse och personligaförutsättningar förarbete inom dessa områden bör tas ul lill sådan tjänst. Inomsjukvårdsområdet bör liksom f. n. tjänsten inriktas på sjukvårdsutbildning ochtjänstgöring inom medicinalväsendel. De vapenfria bör bered-skapsplaceras inomden landslingskommunala beredskapsorganisationen. bör isamverkan med och berörda landsting vara huvudansvarigför tjänstgöringens uppläggning och genomförande. Socialtjänstenbör vara inriktad på utbildning och tjänstgöring som gör den vapenfrie tjänsteplikligelämpad atl under beredskap och krig ta hand om och sysselsätta barn och ungdomsamt äldre och handikappade. Inom detta område torde också finnas utrymme föratt utbilda vapenfria för tjänstgöring inom socialvårdens uppsökandeverksamhet. Efter grundutbildning skall den vapenfrie kunna placeras inom denkommunala eller landstingskommunala beredskapsorganisationen. Inom detlatjänsteområde bör alltjämt anförtros huvudansvaret förtjänstgöringen. Medanledning av vad några remissinstanser har anfört vill jag understryka atlutbildning och tjänstgöring inom vissa föreningar och stiftelser under del avtjänstgöringstiden kan vara en värdefull erfarenhet för dem som är uttagna förtjänstgöring inom socialtjänstområdel. Närdel gäller tjänstgöring inom skolväsendel skall den vapenfrie utbildas så atlhan kan placeras inom den kommunala beredskapsorganisationen för att underberedskap och krig bidra till en så långt det är möjligt normal verksamhet inomskolan. Uppbyggnaden av verksamheten inom detta område bör i huvudsak anförtrosål i samverkan med kommunala myndigheter. Jag vill idetta sammanhang understryka att den vapenfrie under fredstjänstgöringen inte flrtas i anspråk för undervisningsuppgifter som inkräktar på den ordinarielärarpersonalens kompetensområden. Utredningenhar föreslagit att vapenfria skall utbildas för tjänstgöring inom Prop.1977/78:159 113 Utredningen har också pekat på att viss tjänstgöring ifredstid eventuellt skulle kunna komma i fråga i samband med s. k. avbytarverksamhel.De remissinstanser som förelräder jordbruksnäringen har ställt sig tveksamma lillom vapenfria, utom i undantagsfall, har den lokalkännedom och kompetens i övriglsom behövs för atl tjänstgöra inom blockorganisationen eller avbytarverksamheten.För min del anserjag atl, även om antalet vapenfria i7'orc/ö/-M/cs(/'an5r blirbegränsat, delta tillskott till blockorganisalionen dock har värde. Det synesmig också vara möjligt att genom en lämplig gmndutbildning ochpraktiktjänstgöring och genom utnyttjande av tjänslgöringsdagar för repetilionsutbildningge de vapenfria en sådan kompelens all de kan tjänstgöra inom jordbrukels blockorganisalion.Jag förordar därför att 1 samverkan med berördamyndigheter flr undersöka hur och 1 vilken omfattning utbildning ochtjänstgöring kan ordnas inom jordbmkets blockorganisation. I fråga om avbytarverksamhelanserjag, med den uppläggning som denna verksamhet f. n. har, all del Inte ärmöjligt all åstadkomma tjänstgöring för vapenfria inom detla område. har anfört bör brand- och räddningstjänsten vid de civila flygplatsernaalltjämt vara ett av huvudalternativen inom den vapenfria tjänsten. Inom dennaverksamhet utför de vapenfria en betydelsefull tjänst för samhället och gertotalförsvaret ell viktigt personaltillskott i händelse av beredskap ellerkrig. Jag vill förorda den lösning i fråga om tjänstgöring och krigsplaceringsom utredningen har föreslagit och som luftfartsverket har godtagit. Dettainnebär all den vapenfrie las ut lill ifrågavarande tjänst, fullgör den vidcivil flygplats och därefter under kvarstår iberedskapsorganisationen och också fullgör en repetilionsutbildninginnan han förs över till civilförsvaret för placering i dess krigsorganisation. Utredningenhar föreslagit att expeditionstjänsien till skillnad mot vad som gäller börsy fra till en ändamålsenlig utbildning. Placeringen bör ske inom statlig ellerkommunal förvaltning men placering bör kunna ske även vid organisationer. Demyndigheter som har haft vapenfria i expeditlonsljänst är främst SIDA ochriksantikvarieämbetet. Enligl uiredningens mening bör utbildning ochtjänstgöring hos dessa myndigheter prioriteras. Expeditionstjänstenär enligl min mening ett värdefullt utbildnings- och tjänstgöringsallernativ.Jag förordar atl utbildningen i enlighet med utredningens förslag fördjupasoch ges ett sådant Innehåll all den vapenfrie kan krigsplaceras inom statligeller . Utbildningen bör också kunna äga mm vid föreningaroch stiftelser. Inomekonomi- och underhållsijänsi föreslår utredningen alt del. skapas utrymme förutbildning av personal för det ekonomiska försvarets behov avberedskapspersonal. Del kan gälla transporter av drivmedel och förnödenheterför folkförsörjningen, reparation och underhåll av motorfordon, arbetsmaskineroch iransporlmateriel etc. Utbildning och tjänstgöring bör 8 1977/78. Prop.1977/78:159 114 enligtutredningen ske genom försorg. 1slor omfattning skulle enligl min mening de föreslagna tjänstgöringsupp-giflernanärmast komma att fullgöras hos civila, privata transportföretag ochverkstadsförelag, som skall fortsätta sin verksamhet i krig. Personal i sådanaföretag flr f n. i viss utsträckning uppskov med värnpliktstjänstgöring. Devapenfria torde därför mera sällan kunna ges utbildning och tjänstgöring inomdessa områden. Jag anser emellertid atl närmare börundersöka om det är möjligt att finna utbildnings- och tjänstgöringsuppgiflerav detta slag för de vapenfria hos statliga och kommunala myndigheter.