prop · G103175 · 1977-12-31 00:00:00 — I ett sådant läge är det enligt utredningenrimligt att hyresnämnd efter en skälighetsbedömning i det enskilda fallet fårmöjUghet att förordna att den bestämda hyran skall utgå även för förfluten tid.Detsamma bör enligl utredningen gälla i vissa faW då part inför utsikten att nåen förhandlingsuppgörelse har fortsatl förhandlingarna utöver den tid somgällde för den tidigare hyresöver-enskommelsen och denna tidsutdräkt inte kanläggas honom till last som försummelse. Utrednmgens förslag innebär althyresnämnd vid villkorsprövning får rätt att förordna om hyra även för tid företre-månadersfrislens utgång, om det av särskild anledning finnes skäligt. Utredningens förslag har fått en blandat mottagandevid remissbehandlingen. Fastighetsägarsidan anser att hyreshöjning sombeslutats av hyresnämnd bör utgå från den tidpunkt som avsågs vid förhandlingama.Hyresgästernas rUcsförbund anser däremot atl den föreslagna möjligheten förhyresnämnd att förordna om retroaktiva hyror helt bör slopas. Jag anser att retroaktiva hyror såvitt möjUgt börundvikas. NormalfaUet bör också, som jag redan har redovisat, vara att enhyreshöjning får tas ut tidigast efter hyresvärdens ansökan omvillkorsprövning. Med en sådan konstruktion kan det emeUertid undantagsvisvara rimUgt att hyresnämnden får förordna om retroaktiv hyra. Jag ansluter migtiU vad utredningen har anfört i den delen och förordar alltså att hyresnämndenfår förordna om retroaktiv hyra, om det av särskild anledning finnes skäUgt. Ansökan tUl hyresnämnd om vUlkorsprövning bÖr fågöras först när förhandUng har avslutats utan att överenskommelse har nåtts. 1977/78:175 138 siktalt underlätta bevisningen i frågan om en förhandling är att anse som avslutadföreslår utredningen en bestämmelse som innebär att förhandlmg skall ansesavslutad då part som fullgjort sin förhandlingsskyldighet ger motpartenskrifligt besked om att han frånträder förhandlingen. Förslaget har godtagitsav remissinstanserna. Även jag ansluter mig till det. Om det inte lämnas något sådant besked får man medvanUg bevisprövning bedöma om förhandlingen kan anses avslutad. Det bör ståparterna fritt att i avtalet om förhandUngsordning genereUt eller för särskUtfall bestämma att förhandlingen skall anses avslutad ,exempelvis när justerat förhandUngsprotokoU föreligger. Omförhandlingsparterna har inrättat ett särskilt förlUcnings-organ, torde detofta följa av förhandUngsordningen att förhandlingarna inte kan ansesavslutade förrän också detta organ behandlat tvisten. Någon särskild lagregelhärom behövs enligt min mening inte. Jag anser det inte heller lämpligt attföreskriva någon yttersta tidsgräns för förhandlingarna som stöd för den partsom gör gällande att dessa har avslutats. En remissinstans tar upp frågan om hur de enskildahyresgästema skall få information om att förhandUngar har strandats. Attförhandlingarna har strandats innebär emeUertid att hyresvillkoren tillsvidare förblir oförändrade. Det är först genom en ansökan om villkorsprövningsom frågan om nya vilUcor ånyo aktuaUseras och en sådan ansökan av hyresvärdkommer alllid att delges varje berörd hyresgäst genom hyresnämndens försorg. Ärdet däremot hyresgästorganisationen som har påkallat förhandlingar omvUUcorsändring är det vid strandning endast hyresgästerna som kan ta initiativtiU vUlkorsprövning. Dessa kommer att underrättas av organisationen om de misslyckadeförhandUngama om organisationen anser att frågan bör drivas vidare. Jag anserpå grund av det anförda inte att det finns något behov av bestämmelser ominformation om att förhandlingama har strandats. 7.11Den s. k. svarta handeln med bostadslägenheter m. m. Det är inle tUlåtet att, utanför den ram somhyreslagens regler om bestämmande av hyra uppställer, bereda sig av attannan behöver eUer av annan anledning önskar överta viss bostadslägenhet(prop. 1973: 23 s. 144). I 65 § hyreslagen föreskrivs att den som uppsåtUgenuppställer vUlkor om särskUt vederlag för upplåtelse av bostadslägenhet ellerför överlåtelse av hyresrätt tUl sådan lägenhet, dömes till böter ellerfängelse i högst . Lagen (1973:189) med särskilda hyresbestämmelserför vissa orter, bristortiagen, innehåller bl. a. bestämmelser om förbud motersättning Prop.1977/78:175 139 föranvisning av bostadslägenhet. Enligt 2 § får ingen mottaga, träffa avtal omeller begära ersättoing av hyressökande för anvisning av bostadslägenhet. Sådanersättning får dock utgå vid yrkesmässig bostadsförmedling enligt grander sombestäms av hyresnämnden. Den som uppsåtligen bryter mot bestämmelserna dömestiU böter eUer fängelse i högst . Bristortiagen gäller f. n. i 43kommuner. Både i 65 § hyreslagen och i bristortiagenföreskrivs skyldighet att återbära otiUåten ersättning. I en inom justitiedepartemenlet upprättadpromemoria (Ds Ju 1976:1) har gjorts en kartläggning av den s.k.svartabörshandeln med bostadslägenheter och av privat yrkesmässig bostadsförmedlingi . Kartläggningen avser förhållandena i 17 kommuner under år 1975.Promemorian har överlämnats till hyresrättsutredningen. Enligt promemorian förekommer handel medbostadslägenheter i en visserligen inte fastställd men säkerligen inle obetydligomfattning i våra största tätorter, främst . Yrkesmässiga bostadsförmedlaremedverkar i stor utsträckning till försäljningarna. Enligt promemorianförefaUer en del mäklare i särskilt att samarbeta medhyresvärdar som systematiskt upplåter sina lägenheter mot speciellt vederlag. Enligt min mening måsle den svarta handeln medbostadslägenheter bekämpas med all kraft. Viktigt är alltså att brottenupptäcks och föranleder lagföring. Den intensiva debatt som har förekommit imassmedia har säkerligen gjort allmänheten mera benägen attgöra polisanmälan. i har genom aktivt stödåt hyresgästerna avslöjat olagliga förfaranden av betydande omfattning.Antalet anmälningar för hyresbrott har också ökat markant hos polisen iStockholm. På sUct bör detta leda till att brotts-Ugheten minskar. Jag delar emellertid utredningens uppfattnmg attden avskräckande effekten av straffbestämmelsen i 65 § hyreslagen inte tordevara tUlräckligt stor när det gäller systematiskt och yrkesmässigt bedrivenverksamhet. Jag anser också att det i första hand är mot sådan verksamhet somsamhällets åtgärder bör riktas. Detta innebär dock inte att brott av enskildakan tolereras. Utredningen anser att det är nödvändigt med enkraftig reaktion mot yrkesmässiga försäljningar och föreslår en straffskärpning i 65 § hyreslagen. Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av samtiiga remissinstanser. Även jag anser att förslaget är ägnat attmotverka svart handel med bostadslägenheter. Jag biträder alltså utredningens förslag attstraffet för brott som begåtts yrkesmässigt eller i störte omfattning eUer avnågon som eljest i avsevärd mån har missbrukat sin ställning som ägare ellerförvaltare av fastighet bör skärpas till fängelse i högst . Prop.1977/78:175 140 avstrafflatituden åstadkoms en förlängning av preskriptionstiden för dessa brottfrån två till . Detla kommer att vara till fördel frånutredningssynpunkl. Det har nämUgen visat sig att en förhållandevis stor andelav de fall som f. n. anmäls redan har preskriberats, när de kommer tillpolisens kännedom. Mindre grova brottsliga förfaranden bör i enlighetmed utredningens förslag hänföras till en Undrigare straffskala, där straffetbestäms till böter eller fängelse . Härander faller enstakaupplåtelse av fastighetsägare eller fastighetsförvaltare Uksom överlåtelse avenskild hyresgäst mot vederlag. har ifrågasatt ominte vid överlåtelse av lägenhet också köparen bör straffas. Med aU sannolikhetskulle emellertid möjlighetema alt genom poUsanmälan få kännedom om en olaglighyresaffär i så fall bli avsevärt försämrade. Ingen av de i affären inblandadeskulle då ha något intresse av att saken blev känd. Enligt min mening bördärför inte straff införas för köparen. I 65 § hyreslagen finns f. n. en särskildåtalsregel av innebörd alt åklagare får åtala endast om det är påkallat frånallmän synpunkt. Denna åtalsregel synes i praktUcen ha vållat viss oklarhet.För att klargöra att det bara är harmlösa förfaranden som inte skaU föranledastraff, bör i enUghet med utredningens förslag åtalsregeln ersättas av en regelom alt straff inte skaU ådömas i ringa fall. Förbudet i 2 § bristortiagen mot särskildersättaing för anvisning av bostadslägenhet hänger samman med bestämmelsema i65 § hyreslagen. För alt effektivt motverka en organiserad hyresbrottslighetsom sker i samarbete meUan hyresvärd och mäklare, föreslår utredningen attbestämmelserna om straff för olovligt mollagen ersättaing för anvisning avbostadslägenhet skärps och arbetas om på i huvudsak samma sätl som 65 §hyreslagen. Utredningen föreslår vidare alt förbudet motersättning för anvisning av lägenhet sträcks ut att gäUa över hela landet.Därmed kan bestämmelsen inte längre finnas kvar i bristortiagen. Utredningenföreslår därför att förbudsbeslämmelsen och den till denna knuina straffbestämmelsenförs över från bristortiagen till hyreslagen. Utredningens förslag i fråga om olovlig ersättningför anvisning av bostadslägenhet har godtagits av remissinstanserna. Även jagfinner förslagen lämpliga. Förbuden mot förmedlingsprovision och mottagande avannat vederlag i fråga om bostadslägenheter har ett sådant funktionelltsamband att de lämpUgen bör tas in i samma lag. Jag förordar därför att denföreslagna bestämmelsen om förbud mot förmedUngsprovision med den därtillknutna straffbestämmelsen tas in i hyreslagen i anslutning tUI 65 §. Jag biträder vidare utredningens förslag om att enför hela landet enhetiig taxa för yrkesmässig bostadsförmedling bör införas.Ärenden om 1977/78:175 141 fastställandeav förmedlingstaxa ankommer f. n. på hyresnämnderna. Som utredningen anför börden uppgiften läggas på regeringen eller på en central myndighet som regeringenbestämmer. Enligt utredningens förslag skall det ankomma på bostadsdomstolenatt faststäUa taxan. Bostadsdomstolen har emellertid bestämt motsatt sig attdenna uppgift läggs på domstolen. samråd med chefen förhandelsdepartementet anser jag att uppgiften att fastställa ifrågavarande taxatiUs vidare bör anförtros åt kommerskollegium. Jag kommer att senare anmäladenna fråga tUl regeringen. 7.12Ikraftträdande m. m. De lagförslag som jag nu har redogjort för börträda i kraft . Jag kommer att i specialmotiveringen (se avsnitt9.1 och 9.2) redogöra för de övergångsbestämmelser som behövs för att det nuvarandefrivilliga förhandlingssystemet på ett smidigt sätt skaU kunna föras in underden nya lagens reglering. Särskilda bestämmelser behövs också för attåstadkomma en smidig övergång mellan avvecklingslagen och hyresförhandUngslagen.Som jag inledningsvis nämnde (se avsnitt 7.1) är syftet med avvecklingslagenatt hyrorna för de tidigare hyresreglerade lägenheterna skall kunna anpassastill lägenheternas bruksvärde successivt och utan större påfrestningar för deboende. Om den hyresreglerade hyra som utgick understeghyran för lägenheter, som med hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga, fårenligt awecklingslagen hyran fr. o. m. t. o. m.den 30 september 1978 inte höjas mer än som motsvarar skälig andel avskillnaden mellan utgående hyra och bruksvärdehyran. Andelens storlek skaUbestämmas så att den utgående hyran är anpassad tillbruksvärdehyran. Avsikten är aUtså att lägenheten senast vid denna tidpunktskall ha sin fulla bruksvärdehyra. Den högsta hyra som får utgå underavvecklings-perioden kallas övergångshyra. För fastställelse eller ändring av övergångshyragäUer enligt awecklingslagen en särskild ordning. Hyresvärden får intUI dessavvecklings-perioden löper ut ta ut högre hyra än som harutgått tidigare endast efter överenskommelse med den regionala hyresgästföreningen.Om sådan överenskommelse inte kan träffas, får hyresnämnden på framställningav hyresvärd pröva frågan om fastställelse eller ändring av övergångshyran. Detkrävs härvid inte att värden först säger upp hyresgästen. Bestämmelserna omövergångshyra är straffsanktionerade. Som jag nämnde innebär avvecklingslagen attden utgående hyran skaU vara anpassad tiUbraksvärdehyran. I lagen fixeras alltså endast den tidpunkt då den totalaanpassningen 1977/78:175 142 tillbruksvärdehyran skall ha skett. Hur många etappvisa höjningar som det kan blifråga om anges däremot inte närmare. I förarbetena till lagen sägs dock att omhela awecklingsperioden behöver tas i anspråk för anpassning tillbruksvärdehyra, bör den behövliga hyreshöjningen normalt ske i fyra etapper (seprop. 1974:150 s. 522). De rekommendationer om riktlinjer för tiUämpningen avawecklingslagen som har utfärdals gemensamt av fastighetsägareförbundoch utgår också från att behövliga hyreshöjningarskall genomföras i fyra etapper. Med tUlämpning av riksförbundens riktUnjer hartre etappvisa höjningar genomförts. Överenskommelserna har i allmänhetinneburit alt övergångshyran har höjts per , varvid denöverenskomna hyran har gällt tUls vidare (jfr prop. 1974: 150 s. 469). Inför den fjärde etappen av förhandlingarna enligtawecklingslagen har det uppstått svårigheter för partsorganisationerna attkomma överens om från vilken lidpunkt en ändring av övergångshyran skullekunna ske . Svårigheterna hänger samman med att reglerna omövergångshyra upphör att gäUa . Det innebär att enhyresvärd som vill få lill stånd en hyreshöjning per och som inteär bunden av en förhandlingsordning enligt den nya lagen kan anlita hyreslagensuppsägningssystem. Han kan alltså framtvinga en hyreshöjning genom att med slödav hyreslagen säga upp de hyresgäster till avflyttning som inle i förhandlingdirekt med värden går med på en sådan höjning. En ordning som innebär alt hyreslagens uppsägningsförfarandeanlitas för att hyran för de lägenheter som omfattas av avvecklingslagen skallanpassas slutligt till bruksvärdenivån skulle emellertid strida motintentionerna bakom avvecklingslagen. Ett sådant förfarande skulle också slå istrid med de förutsättningar som gällt för de hittUls genomfördahyreshöjningsetapperna. För att i det nu uppkomna läget ge hyresgästerna detskydd som de enligt avvecklingslagen bör ha rätt till anser jag attavvecklingsperioden bör förlängas med ett kvartal. Mot bakgranden av det anförda förordar jag attawecklingsperioden förlängs t. o. m. . Däremot bör dentidpunkt som skall ligga till grund för anpassningen av den utgående hyran tUlbruksvärdenivån inte ändras. Liksom bör alltså riktmärket för dennaanpassning vara . Den av mig förordade förlängningen avavvecklingsperioden innebär alltså inte all förutsättningarna i övrigt förförhandlingsarbetet ändras. Som jag inledningsvis nämnde (se avsnitt 1) villjag i detta lagstiftningsärende ta upp ytterligare några lagstiftningsfrågortill behandling. Det gäller för det första frågan om alt införa ett förbättratskydd mot vräkning. Vidare ämnar jag gå in pä reglerna om avsägelse av bostadsrätt.Jag kommer atl redogöra för förslaget i dessa delar i specialmoti- 1977/78:175 143 veringen(se avsnitt 9.2 och 9.6). Jag kommer där också alt föreslå ett förtydligande avhyreslagens regler om hyresgästens besittningsskydd när hyresavtalet avser enbostadsrättslägenhet. Också de nu nämnda lagförslagen bör träda i kraft den 1juli 1978. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag tiU 1. hyresförhandlingslag, 2. lag om ändring i jordabalken, 3. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 4. lag om ändring i lagen (1974:1082) om bostadsdomstol, 5. lag om ändring i lagen (1973:189) med särskUda hyresbestämmelser för vissa orter, 6. lag om ändring ibostadsrättslagen (1971: 479), 7. lag om ändring ibostadssaneringslagen (1973: 531), 8. lag om ändring i lagen(1974:1080) om avveckling av hyresregleringen. Förslagen bör fogas tiU regeringsprotokoUet i dettaärende som bilaga 5.1 Beträffande lagens rabrik har utredningenföreslagit att lagen får heta "Lag om förhandlingsordning påbostadshyresmarknaden". Förslaget har kritiserats av bl. a.bostadsdomstolen som anser att lagen bör få en kortare och mer slagkraftigbenämning, exempelvis "Hyresförhand-Ungslag". Även jag anser attdetta är en lämpligare benämning. I detta inledande avsnitt anges bl. a. vilka somkan förhandla enligt lagen. Här finns också bestämmelser omförhandlingsklausul. Paragrafen motsvarar delvis 1 § i utredningensförslag. Andra stycket saknar motsvarighet i utredningsförslaget. I första stycket anges vilka parter som kan förhandlaenligt lagen. I den delen görs inte någon saklig ändring i förhållande tUl vadsom f. n. gäller enligt 19 a § andra stycket hyreslagen. 1 Bilagan har uteslutits här, såvitt gäller deunder 38 angivna lagförslagen. I dessa delar är bilagan likalydande med deförslag som är fogade lill propositionen. 1977/78:175 I44 I första stycket sägs vidare att förhandlmg förs pågrundval av förhandlingsordning, som kommer tUl stånd genom avtal mellan deförhandlande parterna eUer genom beslut av hyresnämnd. Det normala torde bliatt förhandlingsordning kommer till stånd genom avtal. I det följande talasdärför i första hand om vem som är behörig att sluta avtal omförhandlingsordning. I princip gäller emellertid samma regler, när hyresnämndbeslutar om förhandUngsordning. En bestämmelse härom har tagits upp i tredjestycket av förevarande paragraf. På fastighetsägarsidan kan avtal omförhandlingsordning slutas av hyresvärd eUer fastighetsägarorganisation i vUkenhyresvärden är medlem. Jag hänvisar tiU vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.5) om att det normala torde bU att sådana avtal på denprivata sektorn i enlighet med bostadsmarknadskommitténs rekommendationkommer att imdertecknas av såväl hyresvärden som den fastighetsägarförening ivUken han är medlem. EnUgt lagen är det dock tillräckligt om antingenhyresvärden eller föreningen är avtalsslutande part. När det gäller förutsättningama för att hyresvärdskaU kunna ingå avtal om förhandlingsordning vUl jag framhålla att det saknarbetydelse med vUken rätt hyresvärden förfogar över de uthyrda lägenheterna.Hyresvärden behöver alltså inte vara fastighetsägare. Han kan också förfogaöver lägenheterna i egenskap av nyttjanderättshavare, t. ex. på grund avupplåten tomträtt. Med hyresvärd avses i princip också en hyresgäst som hyr utlägenheter i andra hand. Det förekommer exempelvis att ett allmännyttigtbostadsföretag hyr ut lägenheter tUl en studentbostadsstiftelse, som i sin turhyr ut lägenheterna tiU de studerande. Avtal om förhandlingsordning kan i ettsådant fall tecknas meUan hyresgästorganisation, som företräder de studerande,och studentbostadsstiftelsen. För att en fastighetsägarorganisation skall kunnavara part i avtal om förhandlingsordning måste avtalet avse lägenheter som hyrsut av medlem i organisationen. Någon fuUmakt från hyresvärden behövs däremotinte. I övrigt krävs det endast att organisationen uppfyller förutsättningarnaför rättskapacitet och att dess karaktär av fastighetsägarorganisation framgårav stadgama. Som jag har framhåUit i den aUmänna motiveringen(se avsnitt 7.5) är fastighetsägarförening inte behörig att i händelse av tvisthänskjuta frågan om rätten tiU förhandlingsordning tiU prövning av hyresnämnden.Möjligheten alt på denna väg tvångsvis genomdriva förhandUngsordning stårenligt 9 § öppen endast för hyresvärden. På motsvarande sätt kan enhyresgästorganisation inte med rättsUga medel framtvinga en förhandlingsordningmed en fastighetsägarorganisation utan endast med hyresvärden. För att en sammanslutning av hyresgäster skaU varabehörig att ingå avtal om förhandlingsordning måste sammanslutoingen uppfyUa deaU- 1977/78:175 I45 mannakrav som brukar uppställas i rättstiUämpningen för att en ideell förening skaUvinna erkännande som ett självständigt rättssubjekt. EnUgt fast praxis ansesen sådan förening äga rättskapacitet då den har antagit stadgar, som anger hurbeslut i föreningens angelägenheter skall fattas, och valt styrelse.Förbindelser som ingås för en sådan förening binder endast föreningen, inte deenskilda medlemmarna. Stadgarna avgör föreningens organisation och inrerättsförhållande. Styrelsen handhar löpande ärenden och andra ärenden somstadgarna eller föreningsstämman anförtror den. I övrigt är föreningsstämmanbeslutande genom i regel enkel majoritet, om stadgarna ej föreskriver annat.Särskilt ingripande beslut, t. ex. ändring av föreningens ändamål, torde krävasamtycke från alla föreningsmedlemmar. Beslut som strider mot föreningensändamål är ogUtigt, såvida inte alla medlemmar ger sitt samtycke. Förutom att förutsättningama för rättskapacitetmåste vara uppfyllda gäller endast det kravet att det skall framgå avföreningens stadgar att föreningen har tUl uppgift att ta till varamedlemmarnas intressen i hyresfrågor eller att en sådan uppgift i varje fall ärförenlig med stadgarna. Däremot behöver denna uppgift inte vara föreningensenda eller huvudsakliga ändamål. Liksom f. n. bör exempelvis en studentföreningkunna förhandla koUektivt om hyran för studentbostäder. Som jag anförde i den allmänna motiveringen (seavsnitt 7.3) bör en-och tvåfamiljshus, som hyrs ut av enskild person, undantasfrån lagens tillämpningsområde. I enlighet härmed föreskrivs i andra stycketatt som hyresvärd anses i lagen endast den som enligt 1 § bokföringslagen(1976:125) är bokföringsskyldig för uthyrning av bostadslägenhet för annatändamål än fritidsändamål. Om enskild person hyr ut byggnad eUer del avbyggnad, föreligger bokföringsplikt på grund därav endast om verksamheten äratt anse som hotell- eller pensionatrörelse eller omfattar mer än tvålägenheter som regelmässigt hyrs ut. Uthyrning av ram i hyresvärdens egenbostad grundar inte bokföringsplikt. Uthyming av enstaka en- eller tvåfamiljshus falleralltså utanför bokföringsplikten, om hyresvärden är enskild person. I dessafall kan inte heller koUektiva förhandlingar komma till stånd med stöd avhyresför-handlingslagen. Om mer än två lägenheter hyrs ut av enskUd person,saknar ändamålet med uthyrningen betydelse för bokföringspUkten. Det föreUggeri sådant fall bokföringsplikt vid uthyrning såväl för stadigvarande bostadsändamålsom för närings- eller fritidsändamål. Som framgår av andra stycket äremeUertid hyresförhandlingslagen tUlämplig endast på uthyming avbostadslägenhet för annat ändamål än fritidsändamål. Att fritidshus undantasfrån tillämpningsområdet motsvarar vad som gäller enligt 1 §bostadssaneringslagen (1973: 531) och 1 § bostadsförvaltningslagen (1977:792). 10 1977/78.1 saml Nr 175 1977/78:175 146 Aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningarär enligt bokföringslagen alltid bokföringsskyldiga. Om ett sådanträttssubjekt hyr ut bostadslägenhet för annat ändamål än fritidsändamål, äralltså hyresförhandlingslagen tUlämplig oavsett uthyrningsverksamhetens omfattning.I dessa fall har å andra sidan förhållandet mellan hyresvärd och hyresgäst inteden personUga prägel som utgör det främsta motivet för att en- ochtvåfamUjshus, som hyrs ut av enskild person, har undantagits fråntUlämpningsområdet. Att hyresförhandUngslagen är tillämpUg endast ifråga om bokfö-ringspUktig uthyrningsverksamhet får betydelse också vidandrahandsuthyming. När bostadslägenhet hyrs ut i andra hand av enskild person,måste alltså minst tre lägenheter hyras ut för att lagensbestämmelser om förhandlingsordning skall vara tiUämpliga. Som jag har understrukit i den allmännamotiveringen (se avsnitt 7.2) bör samma regler gälla förförhandlingsverksamheten oberoende av om förhandUngsordning har tillkommitgenom frivUligt avtal eller genom beslut av hyresnämnd eUer bostadsdomstolen. Ienlighet härmed anges i tredje stycket att vad som i lagen sägs om avtal omförhandlingsordning och om verkan av att sådant avtal har slutits gäller itillämpUga delar även i fråga om förhandlingsordning som har beslutats av hyresnämnd.Självfallet gäller motsvarande även om bostadsdomstolen har beslutat omförhandlingsordning. Paragrafens första stycke motsvarar 2 § iutredningens förslag. Andra stycket saknar motsvarighet i uiredningensförslag.