prop · G1031 · 1977-12-31 00:00:00 — Såsom denordiska kommittéema anförde belänkande bör däremoi inle ett patent,vars giltighetstid redan har gått ut vid ikraftlrädandel, få återupprättas föratt komma i åtnjutande av den längre patentliden. Den utsträckta patentlidenbör sålunda avse endasl patenl som vid tagändringens ikraftträdande ännu ärgällande. Såsom de nordiskapatentkommittéema påpekade betänkande kan en förlängning avpatenttiden för äldre patent vara obillig mot licens-havare, vars licens endaststräcker sig lill utgången av denkortare patenttiden, eller mot annan som har vidtagit väsentliga åtgärder föratt utnyttja uppfinningen sedan patenttiden har löpt ut. En rimlig avvägninglorde enligt patentpolicykommittén åstadkommas, om den längre paienltiden intekommer att galla beiräffande patent som enligt nu gällande rätt skulle ha löptut efler lagändringens ikraftträdande. Denna tid bör beslämmas så attberörda parter får skälig tid att anpassa sig till del nya rättsläget. Medhänsyn till den tid som behövs för att förbereda utnyttjande av en uppfinningbör denna lid enligt kommittén bestämmas titt . Kommittén förestårdärför att den längre patenttiden skall gälla endast i fråga om patent förvilka vid tagändringens ikraftträdande återstår av den kortaregiltighetstiden . Samma lösning föreslogs i 1963 ärs betänkande. Kommitténs förstag om enförlängning av patenttiden har berörts närmare av (), , , och Svenska industriens patentingenjörers förening. Läkemedelsindustriföreningenhälsar förslaget med stor tillfredsställelse. Föreningen anser att enförlängning av patenttiden enligt förslaget skul-16 1977178. Prop.1977/78:1 Dd A 242 le ge uppfinnare en rimlig tid inom vilkennedlagda forsknings- och utvecklingskostnader kan återvinnas. Enligt föreningenvisar nämligen erfarenheten inom läkemedelsindustrin att den tid som i allmänhet förflyter från det atten idé framkommer till dess att denna idé har genomgått det mycket långvariga,kostnadskrävande och komplicerade utvecklingsarbete, som behövs innan ett nyttläkemedel lanseras, kan uppgå titt och stundom längre. Kostnaderna fördelta arbeie kan enligl föreningen för en enda produkt vara istorleksordningen 50 milj. kr. anser att enförlängning av patentliden innebär en förbättring med hänsyn till att tiden förutvecklingsprojekt inom vissa branscher blir allt längre. Srcriges industriförbunderinrar om att förbundet har ställt sig tveksamt till en dylikförlängning. Utgångspunkten har då varit att inle ensidigt borde vidtaen sådan ålgärd. När en tiugoårig patenttid nu genomförs i flertaleteuropeiska länder bör emellertid enligt förbundet anpassa sinlagstiftning även på denna punkt. Förbundet tillstyrker också deövergångsbestämmelser som kommittén har föreslagit beträffande patenttiden.Srenska industrienspatentingenjörersförening anseratt inte skallutnyttja möjligheten till reservationmot konventionen på denna punkt. NO anför alt denanpassning till konventionen som en förlängning av patenttiden innebär inte ärhelt invändningsfri från konkurrenssynpunkt. Från principiell synpunkl kan detenligt NO vara en nackdel att det skydd mot patentintrång som patenträttighetenger på detta sätt ytterligare förstärks. Med hänsyn titt de posiliva effektemaav en ökad internationeti samordning pä patentområdet vill NO dock intemotsätta sig lagändringen. NO tillägger att den praktiska betydelsen av enföriängd giltighetstid torde vara förhållandevis begränsad med hänsyn till attden genomsnitttiga gUtighetstiden för patenl är endast . Kommittén har föreslagiten förlängning av patenttiden från 17 till . Förslaget har inle avstyrktsav någon remissinstans. Betänkligheter har framförts endast av NO, som dockinte vill motsätta sig lagändringen. Såvitt nu kan bedömas torde de viktigasteindustriländerna komma att överiag tillämpa en tiugoårigpatenttid. 1 har folkelinget förelagts förslag om förlängning avpatenttiden till . Den norska kommittén har föreslagit samma förlängningav patenttiden och den finska torde avse alt föreslå en motsvarandeförlängning. Jag delar därför kommitténs uppfattning att patenttiden i Sverigenu bör förlängas till och att sålunda inte har anledning att avgereservation mot den europeiska patentkonventionen på denna punkt. Kommitténs förslag tillövergångsbestämmelser i fråga om patenttidens förlängning har lämnats utanerinran under remissbehandlingen. 1977/78:1 Dd A 243 del anserjag den av kommittén föreslagnaregleringen innebära en rimlig avvägning mellan olika inlressen. Den längrepatenttiden bör därför som kommittén har föreslagit gälla endasl i fråga ompatent för vilka vid lagändringens ikraftträdande åierstår av dennuvarande längsta giltighetstiden, . 11.11 Rättsverkan av anteckning ipatentregistret Sedan patenl harmeddelats, skall del antecknas i ett av paientmyndigheten fört patenlregisler(27 § patentlagen). Har patent övergått på annan etter har licens upplåtits,skall på begäran anteckning därom göras i registret. Anteckning om licensskall avföras, om det visas all licensen har upphört att gälla (44 Spatentlagen). Ätt någon har antecknatsi patentregistret som patenthavare har rättsverkan i endasl ett avseende,nämligen så till vida all den som senast har antecknats som patenthavare skattanses som sådan i mål etter ärende rörande patentet (44 § Ijärde stycketpatentlagen). Denna bestämmelse hänför sig endast titt frågan vem som skattanses som patenthavare då spörsmålet blir aktuellt.Bestämmelsen får sin egentliga belydelse när lalan skall väckas molpatenthavare som svarande, t. ex. rörande ogiltighet av patent ellerutverkande av tvångslicens. Sådan talan kan alltid riklas mot den som iregistret är antecknad som patenthavare, s. k. passiv saklegitimation. Däremotgäller inte någon motsvarande aktiv saklegitimation i det fall en registreiadpatenthavare väcker talan mot annan om t. ex. patentintrång (NU 1963: 6 s. 288;prop. 1966:40 s. 164). Anteckning om licens har inle någon rättsverkan. Någon särskild reglering av villkoren för altförvärv av patent eller upplåtelse av licens skall få sakrättslig verkan finnsinte och rättsläget på detta område är i vissa avseenden oklart. Vad gälteröveriåtelse av patent etter licens torde det emellertid vara klart attöverlåtelsen, oavsett om den är onerös eller benefik, gäller mol överlåtarensborgenärer så snart ett giltigt fång föreligger för förvärvaren. Det tordevidare vara odiskutabelt att lagakraftvunnet avgörande genom vilkettvångslicens upplåts har sakrättslig verkan. Patent kan också utmätas (jfr 54 §andra stycket patentlagen). Vad angår fallet att patent har överlåtits till flera var för sig (s. k. Ivesalu),synes det klart att prioritetsprincipen skall tillämpas, dvs. att den förstaöverlåtelsen blir gällande. Detsamma torde gälla om patenthavaren upplåter tvålicenser som är oförenliga med varandra. Däremot är rättsläget mera oklart fördet fall att patenthavaren först upplåter en licens och därefter överlåterpatentet till annan än licenshavaren utan att upplysa om upplåtelsen. Fördylika fall torde allmänna sakrättsliga grundsatser gälla, dvs. samma reglersom gäller vid överlåtelse av lösöre, nämligen alt nyttjanderätt får vika i Prop.1977/78:1 Dd A 244 förhållande titt godtroende förvärvare. Det har emellertid ocksåhävdats alt prioritetsprincipenskulle gälla även i sådana falt och att licensräiten sålunda skulle stå sig mot senare förvärvare avpatentet, även om denne vid förvärvetvar i god tro. Vad slulligen angår panlsättning har olika meningar uttalats i frågan humvida enligt svensk rättpatenl över huvud lagel kan pantsältas och, om pantsättning skulle varamöjlig, vilka åtgärder som fordras för attpantsättningen skall få sakrätlslig verkan. nordiskabelänkande behandlades ingående frågan om lämpligheten av att ge anteckning i patenlregislret materiellrättsverkan (NU 1963:6 s. 289 ff.). Denordiska kommittéema övervägde först humvida en sådan anteckning skulle ges enlångtgående rättsverkan av innebörd att avtal om överlåtelse av patent eller upplåtelse av licens inte skulle tillerkännas verkan mot iredje man förrän avtalet hade antecknats i patenlregislret.Det skulle enligt kommittéema vara värdefullt från rättssäkerhetssynpunkt, om paientregistrei fick sådan belydelse attiredje man ur delta kunde få upplysningar om rättsförhållandena rörandeett patenl och att han kunde förlita sig påinte endasl att de registrerade uppgifterna var riktiga utan också att det inte fanns andra rättigheterän som framgick av registret. Kommittéernaansåg sig dock inte vilja förorda en sådan lösning, eftersom i så fallmåste tillskapas ett betungande och dyrbart registreringssystem. Det skulle dessutom enligl kommittéerna ändå inte vara möjligt alt skapa någon absolut säkerhet för tredje man, eftersomdet under alla förhållanden varmöjligt att själva det patent, som utgjorde gmnden för rättigheten, kunde förklaras ogiltigt. Vidare ansågkommittéerna att det inle förelåg tillräckligt praktiskt behov av ensådan ordning. De finska, norska och svenskapatentkommittéema föreslog därför i 1963års betänkande en mera begränsad materiell rättsverkan av anteckning ipatentregistret. Förslagel tog särskilt sikte på att reglera det inbördesförhållandet mellan flera som genom avtal med samma patenthavare har förvärvat patentet och de konflikter som kanuppstå mellan en ny patenthavare ochinnehavaren av en licens som har meddelats innan patentet överläts. Sålundaskulle enligt deras förslag den som i god tro till registret hade anmältförvärv av patenträtt eller licens vara skyddad mot förvärv som inte hade anmälts till registret eller anmäldes . Den sålunda föreslagna regleringen gällde endast i fråga omförvärv genom överlåtelse men inte ifråga om förvärv av annat slag, I. ex. genom arv ellertestamente,eller i fråga om licens som hade erhållits som tvångslicens. Den danska kommittén anslöt sig inte tilldetta förslag. Den hävdade (NU 1963:6 s.291) att eftersom bestämmelsen endast var tillämplig på överlåtelse genom avtal, den som hade förvärvaten rättighet av en i registret antecknad patenthavare inle kunde vara säker påatt rätten inte hade övergått påannan på annal sätt än genom avtal. Han kunde enligt denna kommitté inte hellervara säker på att Iredje man inte kunde göra gällande invändning mol denregistrerade patenthavarens rätt till patentet. 1977/78:1 Dd A 245 danska kommittén ansåg det därt'ör tveksamt omden föreslagna regleringen gav någon väsentlig säkerhet i omsättningen ochuttalade, att denna reglering i stället kunde leda titt att allmänhetenförlitade sig på regislemppgif-tema i större omfattning än som hade stöd itagen. De finska och norskapatentlagarna kom att innehålla en sådan bestämmelse om begränsad materiellrättsverkan som angivits. Däremot utestöts den förestagna bestämmelsen urden svenska patentlagen under de-partementsbehandtingen. Som skäl härföranförde dåvarande departementschefen att frägan i vilken utsträckning ochunder vilka fömtsättningar godtrosförvärv bör erkännas inom patenträtten varkomplicerad och borde lösas i ett större sammanhang samt alt i vart fattresultatet av pågående översyn av reglema rörande godtrosförvärv av tösöreborde avvaktas (prop. 1966: 40 s. 165). Någon samlad lösning av denna fråga haremellertid inte kommit till slånd och torde inte heller vara alt vänta inom dennärmasle framliden. Enligt artikel 127 i deneuropeiska patenlkonventionen skall det europeiska patentverket föra etteuropeiskt patentregister. I detta skaU på begäran antecknas bl.a. överlåtelseav europeisk patentansökan och av europeiskt patent så länge del kan upphävasav det europeiska patentverket. Sådan överlåtelse har inte någon verkangentemot det europeiska patentverket förrän anteckning har skett i registret(reglema 20 och 61). Anteckning i detta register har emellertid inte någonrättsverkan i de fördragsslutande staterna. Enligt konventionen ommarknadspatent tilläggs däremot anteckning i det särskilda register övermarknadspatent som också skall föras av det europeiska patenlverket enbetydande materiell rättsverkan. Överiåtelse av marknadspatent eller upplåtelseav licens på grund av sådant patenl har sålunda i princip inle verkan mottredje man som är i god tro förrän den har antecknats i registret (art. 40.3och 43.3). Patentpolicykommitténanser i likhet med de nordiska patentkommitléer som lade fram 1963 årsbetänkande att det inte är lämpligt att låta anteckning i patentregistretutgöra förutsättning för att överlåtelse av patent etter upplåtelse av licensskall få rättsverkan mot tredje man. Däremot framstår enligt kommittén det idet nordiska betänkandet framlagda förslaget om en begränsad sakrättsligrättsverkan som en väl avvägd lösning. En lösning i enlighet med detta förslagskulle ge förvärvare av patent och licensrättigheter möjlighet att på ettenkelt säll lösa frågan om bättre rält i tvesalufall. Eftersom anteckning iregistret kan skydda en förvärvare av patenl eller licens mot konkurrerandeanspråk, bör enligl kommittén denna ordning leda till att förvärv av patent ochupplåtelse av licens antecknas i patentre- 1977/78:1 Dd A 246 gistret i avsevärt större omfattning än . Därigenom uppnås i sin tur, attpatentregistret i högre grad än f n. kommer att ge en rättvisande bild avrättsläget beträffande varje patent. 1 likhet med vad som anfördes i 1963 årsbelänkande anser kommittén däremoi att del inle finns anledning all geanieckning i paientregistrei materiell rättsverkan när det är fråga om andraförvärv än sådana som gmndas på frivillig överlåtelse eller upplåtelse.Kommittén föreslår därför all i patentlagen tas in en reglering i överensstämmelsemed förstag. av innebörd all den som i god tro lill registret haranmält förvärv av patenträtt eller licens är skyddad mot förvärv som inte haranmälts eller har anmälts . Kommittén anför att den danska kommitténtorde komma att föreslå all en motsvarande beslämmelse las in i den danskapatentlagen. Om dessa förslag godlas, skutte nordisk rättslikhet uppnås ävenpå denna punkt. Svenska föreningen förindustridli rättsskydd anför att den av kommittén förestagna möjligheten tillgodtrosförvärv vid dubbelöverlåtelse eller dubbetupplåletse genom anieckning ipatentregistret synes lämplig. Föreningen framhåller att det skäl som anfördesvid tillkomsten av patentiag mot att införa en sådan reglering,nämligen pågående allmän översyn av reglerna om godtrosförvärv, numera saknaraktualitet. Enligt föreningen har ställningstagandet kritiserats även på andragrunder. Till stöd för den av kommittén föreslagna regleringen talar enligt föreningenockså att därigenom klarläggs ett i vissa hänseenden osäkert rättsläge och allen sådan reglering leder titt ökad nordisk rättslikhet. Srenska industrienspatentingenjörers förening tillstyrker kommitténs förslag på denna punkt bådeav prakliska skäl och av harnioniseringsskäl. Svenska patenlombudsföreningenförklarar sig dela kommitténs uppfattning att det i patenttagen bör tas in enregel av innebörd att den som i god tro titt patenlregislret har anmältförvärv av palenlrält eller licens är skyddad mot förvärv som inte har anmältseller anmäls . Föreningen anser vidare all ett system med bestämdainskrivningsdagar bör övervägas. anser sig inte kunna tillstyrka förslaget i dess nuvarandeutformning. ifrågasätter om något behov av den föreslagnalagändringen har yppats. För egen del anser civilförvaltningen det myckettveksamt om det finns skäl att belasta näringslivet och patentverket med detregistreringsarbete som ett genomförande av förslaget skulle medföra. Mot attinföra den föreslagna regleringen talar enligt civilförvaltningen också attpatentregistret ändå uppenbarligen blir ofullständigt. Kommitténs förslagavser sålunda endast registrering av förvärv som grundas på avtal och det finnsdessutom anledning anta att förvärvare i flera fall inte finner registreringönskvärd. påpekar också att kommittén inte har uttalat sigom huruvida sådant förvärv som arbetsgivare gör med stöd av lagen om rätt tillarbetstagares uppfinning 1977/78:1 Dd A 247 och som inte grundar sig på frivilligt avtal kanantecknas i patentregistret med sakrältslig verkan. Slutligen framhållercivilförvaltningen att i många fall avtal om rätt till uppfinning ingås innanpatent har meddelats. Om ett registreringssystem införs, bör enligtcivilförvaltningen även den som har förvärvat en licens före patentmeddelandetkunna skaffa sig företrädesrätt genom registrering av förvärvet. Detta skulleemellertid enligt civilförvaltningen uppenbart komplicera arbetet vidpatentverket på ett icke önskvärt sätl. sammanfattar sin synpå spörsmålet så att ett ofullständigt register har ett väsentligt nedsattvärde och motarbetar sitt syfte då det renl av kan ge en falsk bild avrättsläget. Kommittén har föreslagiten bestämmelse enligt vilken företrädesrätten mellan inbördes konkurrerandeförvärv av patenträtter eller licenser skulle bero på vilket förvärv som försti god tro har anmälts till patentregistret. Bestämmelsen har dock föreslagitsgälla enbart förvärv genom överlåtelse. Av de fyra remissinstanser som särskUthar tagit upp frågan har tre titt-styrkt kommitténs förstag medan en haravstyrkt förstaget. anserjagatt det inte finns skäl att när det gäller patenträtter och patentlicenserinföra en ordning enligt vilket förvärv av sådana rättigheter eller licenserfår rättsverkan mot tredje man först efter anteckning i patentregistret. Föratt genomföra en sådan ordning skulle fordras en administration av samma slagsom vid tingsrätternas inskrivningsavdelningar och därjämte en tiU sitt omfånginte obetydlig lagstiftning. Det har inte framkommit något som tyder på ettbehov av ett sådani system på ifrågavarande område. Kommittén har i sittbetänkande tagit upp tanken från förarbelena till den nuvarande patentlagen omatt lösa konflikten mellan konkurrerande anspråk på patenträtter ochpatenllicenser i vissa fall. En reglering i enlighel med kommitténs förslagtorde ha sin praktiska betydelse främst i de fall då ett patent har överlåtitsutan vederbörligt förbehåll för redan meddelade licenser eller om flera medvarandra oförenliga licenser har upplåtits av samme patenthavare. Det kan i och för sigsynas önskvärt att uttryckligen reglera de fall av kollision mellankonkurrerande anspråk som nämnts. Jag vill emellertid understryka attproblemet humvida överlåtelse av egendom kan bryta en upplåtelse av enbegränsad rätt till samma egendom är ett allmängiltigt sakrättsligt problem.Redan av det skälet är det tveksamt om det är lämpligt att införa speciellalösningar för särskilda rättsområden. Härtill kommer att något påtagligt behovav en dylik reglering på det patenträttsliga området inte synes föreligga. Även andra omständighetertalar enligt min mening mot att införa en särskild reglering av dessa frågorpå förevarande rättsområde. Om en sådan reglering skall införas, torde detsålunda bli nödvändigt att göra den vä- 1977/78:1 Dd A 248 sentligt mera omfatiande och detaljerad än vadkommittén har föreslagit. Tillämpningen av en sådan detaljerad reglering skullemedföra åtskilligt merarbete för både näringslivet och patentvei"ket.Dessutom kommer registret ändå att vara ofullständigt så länge endaslupplåtelser genom avtal registreras med sakrätlslig verkan. har anfört kan det finnas skäl all anta att förvärvare imånga fall inle anser registrering önskvärd. Jag delar ocksåcivilförvaltningens uppfattning all ett ofullständigt register som tilläggsviss sakrättslig verkan kan vilseleda allmänheten om rättsläget. De nu anfördaomständigheterna utgör enligt min mening skäl för att i vart fall inte f. n.lägga fram förslag om sakrättslig verkan av anteckning i patenlregislret. Jagvill nämna att några bestämmelser om sådan rättsverkan inte heller torde kommaalt införas i den danska patentlagen. 11.12 Ogiltigförklaring av patent Har patent meddelats istrid mot I eller 2 S patenttagen, skatt det av domstol förklaras ogiltigt, omtalan förs därom (52 § patentlagen). för ogiltigförklaring föreliggeralltså om patenl har meddelats på något som inte är patenterbart eller i stridmol viltkoren om nyhet och uppfinningshöjd. Sådan grund föreligger vidare ompatent har meddelats annan än uppfinnaren eller dennes rättsinnehavare. Patentfår dock inte förklaras ogiltigt på den grund att den som har erhållit patentethar varit berättigad till endast viss andel i det. Talan om ogiltighet somgmndas på annan omständighet än att den som har erhållit patentet inte skuttevara berättigad därtill får föras av envar som tider förfång av patentet. Omdet anses påkallat från allmän synpunkt, får talan dessutom föras av myndighetsom regeringen beslämmer. Enligt 54 § patenikungörelsen förs sådan lalan avallmän åklagare, om inte regeringen för särskilt fall förordnar annanmyndighet. Talan om ogiltighet som grundas på all patent skulle ha meddelatsannan än den som var berättigad lill palenlel får föras endast av den sompåstår sig vara berättigad till patentet. 1 sistnämnda fall skall talan väckasinom från det att vederbörande fick kännedom om att patentet meddelatsoch de övriga omständigheter som åberopas till stöd för hans talan. Varpatenthavaren i god tro när patentet meddelades etter när det övergick påhonom, får talan om ogillighet i detta fall inte väckas senare än efterpatentets meddelande. Samarbetskonventioneninnehåller endast en bestämmelse som rör ogiltighet av patent, nämligen fördet fall att översättningen av en internatio- 1977/78:1 Dd A 249 nell patenlansökan är oriktig. Om på gmnd avsådan oriktig översättning omfattningen av det meddelade patentet går utövervad den intemationella ansökningen i dess lydelse på originalspråket omfatiar.får behörig myndighet i fördragsslutande stat med retroaktiv verkan inskränkapatentels omfattning och ogiltigförktara patentet till den del dess omfattninggår utöver omfattningen av den intemationella ansökningen på originalspråket(art. 46). Fråga om ogiltigförklaringav europeiski patent avgörs enligl den europeiska patentkonventionen för varjefördragsslutande stat av den statens domstolar. Avgörande i en stat har verkanendast såvilt gäller den staten. 1 konveniionen finns bestämmelser om i vilkafall ett europeiskt patent får förklaras ogiltigt. Det får ske dels i fem fallsom anges i artikel 138.1 då europeiskt patent har meddelats i strid motkonventionens bestämmelser, dels i fall då nationellt patent eller nationellpatentansökan enligt artikel 139 skall ha företräde framför europeiskt patent ifördragsslutande stat. Såvitt gäller de förstnämnda fem fallen bör framhållasatt fördragsslutande stat inte i sin lagstiftning behöver medge alt samttigadessa grunder får åberopas som grund för ogittigförktaring. De i artikel 138.1angivna fallen då ogiltigförklaring får ske är följande: I) det europeiska patentetavser något som inte är patenterbart enligt artiklarna 52-57; 2) deteuropeiska patentet beskriver inte uppfinningen så tydligl och fuUständigt atten fackman med ledning därav kan utöva den; 3) det europeiska patentetomfattar något som inte framgår av innehållet i ansökningen i dess lydelse vidingivandet eller, om patentet har meddelats på gmndval av europeisk avdeladansökan, något som inte framgår av den tidigare ansökningen i dess lydelse vid ingivandet; 4) det europeiska patentelsskyddsomfång har utvidgats; 5) patenthavaren var enligt konventionen (art.60.1) inle berättigad till patentet. Skulle ogiltighetsgmndföreligga i fråga om endast viss del av europeiskt patent, skallogiltigförklaring ske genom motsvarande begränsning av patentet. Om det ärtillåtet enligt nationell lag, får sådan begränsning göras genom ändring avpatentkraven, beskrivningen eller ritningarna (art. 138.2). Enligt artikel 139.2skatt nationellt patent och nationell patentansökan i fördragsslutande stat iförhållande titt europeiski patentför denna stat ha samma företräde "på gmnd av äldre rätt" som detnationella patentet eller den nationella ansökningen i den slalen har iförhållande till annat nationellt patent.