prop · G103105 · 1977-12-31 00:00:00 — Inlernatformen och den förhållandevis friastudieordningen möjliggör en mjuk övergång från det kollekliva livet på behandlingshemmet. Såvälstudierna som vistelsen i sin helhet på folkhögskola kan dock vara krävande. Deflesta eleverna har ordnade bostadsförhållanden. Vid ganska många skolorinnebär det all dessa internatelever åker hem vid , medan det fätal eleversom oftast på grund av sociala problem inle har ordnade hemförhållanden stannarkvar på skolan. På så sätt uppslår lätt en grupp personer, som har eller harhaft drogproblem eller andra sociala svårigheter. De fär svårt att fä kontaktmed övriga elever och kan därigenom komma att uppfattas som ett störande inslagi skolarbetet. Folkhögskolornasmöjligheter aU i ökad utsträckning ta emot personer med sociala problemstuderas f n. av rektor .' 1 denna studie ingår en enkät lillsamtliga folkhögskolerektorer. De flesta anser att deras skola har möjlighetalt la emot 1-2 f d. missbrukare till vinterkurserna. Flera menardock atl betydligt fler missbrukare kan beredas plats om skolan aktivt arbetarmed ett socialt program. Flerafolkhögskolor tar också i betydande utsträckning emot personer med socialaproblem. 1 några fall har man ett utbyggt samarbete med behandlingshem ellerannan vårdenhet. Stensunds folkhögskola har t. ex. ett intimt samarbete med Kungsörstorpsbehandlingshem. byter 3-4 elever från folkhögskolan plats med likamånga gäster från behandlingshemmet. De ingår sedan på lika villkor iundervisningen resp. behandlingsarbetet. På detta sätt får skolans elever enökad kunskap om socialt arbete. De som är inskrivna på behandlingshemmet fär isin lur kunskap om studiearbete och om förhållandena på folkhögskolan. De färockså tillfälle aU knyta personliga kontakter med eleverna på skolan. Vidarekan t. ex. nämnas samarbetet mellan Hassela-kollektivel och Forsa folkhögsola.Efter ett års vistelse på kollektivet, där lärare från Forsa deltar iundervisningen, skrivs eleverna in vid folkhögskolan. Folkhögskolorkan således fylla ett stort behov när det gäller utbildning av missbrukare. Delär dock viktigt atl intagningen av elever med sociala problem inte skerslumparlat och oplanerat eller på falska fömtsättningar, t, ex, genom altelevens problem förtigs före vistelsen på skolan. Både inom skolan och bland denya eleverna bör det finnas en medvetenhet om hur arbetet skall bedrivas föratt inte nya problem skall uppstå. Ett fortlöpande samarbete mellanfolkhögskolan och vårdenheten är av vikt för båda parter. En öppen ömsesidiginformation är en förutsättning för gott resultat. 'Forskningsrapportfrån pedagogiska institutionen vid (under publicering) samarbetekan underiätlas av att behandlingshemmen får bestämda upptagningsområden. Dådebutåldern hos narkotikamissbrukare är förhållandevis låg är det få som harhunnit fä någon kontakt med arbetsmarknaden. Den viktigaste förutsättningen föratt en missbrukare skall kunna fungera i arbetslivet är att han tar avståndfrån missbmket. Men även på andra sätt måste han förändra sin situation. Hanstillvaro är starkt skild från det liv en yrkesarbetande måste leva. Detkan vara svårt för en ung människa med problem all klara monotonaarbetsuppgifter, passa tider, samarbeta osv. En inslussning i arbetslivet bördärför ske successivt och vara väl förberedd. En förberedande åtgärd kan vara atlman får möjligheter till praktikperioder vid olika typerav arbetsplatsen En fortlöpande pryoverksamhetunder liden på bl. a, behandlingshemmet skulle kunna fylla flera vikligasyften. Genom praktiken fär ungdomarna successivt lära kanna vilka krav somställs inom arbetslivet. De fär möjlighet att se hur de fungerar i vardagligasituationer. För ungdomar med bristande erfarenhet av vardagliga socialakontakter är det ell stort steg att möta människor utanför den skyddade miljö,som behandlingshemmet erbjuder. Om praktikperioderna blir integrerade delar avbehandlingen skapas möjligheter att bearbeta de problem som uppkommer underpraktiktiden. Praktik kan också ge ökad motivation till utbildning, ommissbrukaren fär pröva del arbete han är intresserad av. Sysselsättningsutredningenhar i en speciell praktikrapport' givit förslag om olika typer av praklikverksamhet.Hur verksamheten i detalj skall utformas fär fastställas sedan regering ochriksdag tagit ställning lill sysselsättningsulredningens förslag. 8.3.2.4 Kontaktmed fackliga organisationer Personermed sociala problem eller arbetshinder behöver eU bestående stöd och närakontakter med någon eller några av arbetskamraterna för alt komma in iarbetsgemenskapen. har i detla hänseende bedrivitförsöksverksamhet med stöd bl. a. från i samband medanställning av arbetshandikappade i statlig, och privat verksamhet.Försök har gjorts dels med allmän information till de anställda om denyanställdas situation, dels med mer personligt riktad information till denärmaste arbetskamraterna i samband med att den nyanställde introduceras iarbetet. I vissa fall har arbetskamrater åtagit sig kontaktmannaskap. 'Praktik, del av utbildning, . Förslag ianslutning till försöksverksamheten med intensifierad arbetsförmedling förungdom under 20 är, Försöksverksamhetpågår fortfarande, men några preliminära slutsatser kan redan nu dras - En förutsättning för atl maninom resp. företag skall överväga atl ta emot personer med problem och arbetshinderär all man får ökad kunskap om deras situation.. Därtill behövs ett mer aktivt arbelei anpassningsgrupperna - Hur utföriig information somskall lämnas om en enskild person lill de blivande arbetskamraterna ocharbetsledningen måste noga övervägas från fall till fall - Kontaktmän bland de anställdautgör en viktig resurs när det gäller atl ändra arbetskamraternas attitydertill de arbetshandikappade - De personer som ålar sig altvara kontaktmän skall känna att de fär stöd av samhällsinstitutioner (t. ex.arbetsförmedling och socialvård), arbetsgivare och fackliga organisationer - Kontaktmännen behöver godakunskaper om de arbetshandikappades totala situation Erfarenheterav försök med kontaktmän visar atl sådan verksamhet är värdefull. Kontaktermellan behandlingsenheter och fackliga organisationer bör därför etableras. Detär önskvärt all behandlingshemmen kan fä kontakt med arbetsplatser i närheten.Genom samarbete med de fackliga organisationerna på dessa arbetsplatseretableras inte endast kontakter med arbetsplatserna utan behandlingshemmen fårockså en möjlighet till naturliga kontakter med människor som lever och arbetari närheten av institutionerna. Kontaktenger också de inskrivna på behandlingshemmen möjlighet till träning i fackligafrågor, så aU de får större intresse för dessa frågor och bättre möjlighet tilldeltagande i fackligt arbete när de kommer ul i arbetslivet. Ledningsgruppensordförande har med företrädare för , och /SR diskuterat de fackligaorganisationernas möjligheter och intresse av att ge f d. missbmkare stöd ochhjälp att komma ut på arbetsmarknaden. De fackliga företrädarna har förklarat atlsådan verksamhet bör ses som en naturiig del av del fackliga arbetet, och attde är intresserade av atl aktivt följa upp ledningsgruppens förslag inomarbetslivets område. 8.4Ledningsgruppens överväganden och förslag Kunskapoch erfarenhet om utbildning och anpassning lill arbetslivet finns på mångahåll. Det behövs emellertid ett förbältrat samarbete mellan social-ochnarkomanvård å ena sidan och arbetsförmedling, utbildningsenheter och arbetslivå andra sidan. På så sätt kan befintliga resurser bättre utnyttjas. Dessaresurser utgörs bl. a. av den öppna socialvården, psykiatriska kliniker,olika ty per av behandlingshem och-kollektiv, ungdomsvårdsskolor, arbetsförmedlingarnaskunskaper och erfarenheter, utbildningsinsatser som vuxenutbildning,folkhögskolor och arbetsmarknadsutbildning, olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, offentliga och enskilda arbetsgivare samt de fackligaorganisationerna. Även ideella föreningar och andra intresseorganisationer kangöra betydande insatser. Behovav pryoverksamhet inom detla område har diskuterats. Ledningsgruppenkonstaterar att problemen är så väl kända, atl del inle finns anledning attskapa särskilda försöksprojekt, utan de förslag som presenteras nedan bör redanfrån början kunna tillämpas generellt. Dåarbetsförmedlingarnas resurser är begränsade kan det dock bli nödvändigt meden prioritering. Ledningsgruppen rekommenderar att åigärder i ökad utsträckningriktas mot samtliga behandlingshem och familjevårdsplatser förnarkotikamissbrukare. Därigenom nås också de missbmkare som kan bedömas ha destörsta möjligheterna att klara av olika former av utbildning och anbete. Enförutsättning för att verksamheten skall kunna utvecklas lill att omfatta hela missbrukarvårdenär alt arbetsförmedlingarna fär ytteriigare resurser. Vi hänvisar tillsysselsättningsutredningens förslag på denna punkt. 1dag finns ca 200 platser på behandlingshem för narkotikamissbrukare.Ledningsgruppen föreslåren betydande utökning av antalet platser inom denärmaste åren (se kap. 4, Vårdinsatser). Ävenom viss utveckling sketl har ledningsgruppen konstateratatt kontakterna mellan behandlingshemmen och arbetsförmedling/arbetsliv inlevarit så intensiva som man skulle önska. På behandlingshemmen etc. bör därföri ökad uisträckning problem och insatser som rör de inskrivnas utbildning ocharbete behandlas. Behandlingshemmenbör upprätta en fast och fortlöpande kontakt med närmaste arbetsförmedling.Alla behandlingshem har sin verksamhet schemalagd. För att effektivare kunnautnyttja kontakterna med arbetsförmedlingen bör behandlingshemmen schemaläggaäven dessa kontakter. Strävan skall vara alt missbrukaren tillsammans medpersonalen och arbetsförmedlingen redan på ett tidigt stadium av behandlingenplanerar eller börjar del eftervårdande arbetet. Behovet av kompletteringav grundkunskaper bland missbmkarna bör undersökas redsin i början avbehandlingen. Behandlingshemmen bör medverka till att möjligheter ges tillundervisning . Utbildning motsvarande grundskolenivå börprioriteras. Kontakter och samarbete bör etableras med utbildningsenheter, somt. ex. folkhögskolor och AMU-center. Behandlingshemmenbör genom ett aktivare samarbete med närbelägna arbetsplatserskapa möjligheter lill pryoverksamhet och kontakter med förelag och fackligaorganisationer. Prakiikperioderbörså långt möjligt planeras för varje inskriven i samarbete mellanarbetsförmedlingen och behandlingshemmen. Behandlingshemmenbör tillsammans med den primärkommunala socialvården (som i sista hand haransvaret) följa upp dem som övergår till utbildning eller arbete. Sammanfattningsviskan sägas att förberedelse för utbildning och yrkesverksamhet bör ingå som enintegrerad del av behandlingshemmens arbele. Förall möjliggöra goda kontakter mellan arbetsförmedling och behandlingshem bördistriktskontoren inom arbetsförmedlingen, i den utsträckning resurserna medgerdel, ha till uppgift att biträda behandlingshemmen i regionen iarbetsmarknadsfrågor. Arbetsförmedlingensinsatser bör bestå av allmän information om ulbildningsvägar och arbetsmarknadsaml enskild rådgivning och utredning för missbrukarna. Arbetsförmedlingen börmedverka i planeringen av kompletterande grundutbildning och vid förmedling avpraktikplatser. Del finns behov av olikaslags arbelsmarknadspoliiiska åtgärder för missbmkare. De insatser som kan bliaktuella är, fömtom olika typer av utbildning, främst praktikverksamhet,platsförmedling, kontaktmannaverksamhet på olika arbetsplatser och halvskyddadsysselsättning. Det är angeläget att möjligheterna att fä anställning inomoffentlig verksamhet vidgas för dessa grupper. Ledningsgruppen förutsätter ävenökad medverkan från den privata sektorn. 1 den mån arbele på öppna marknadeninte kan uppbringas bör möjligheterna till beredskapsarbete prövas. Denmålgrupp ledningsgmppen har studerat är i behov av snara och omfattandeinsatsen Efiersom sysselsättningsutredningen behandlar frågorna utföriigt,framlägger ledningsgruppen inte något förslag i detla hänseende. Del äremellertid motiverat att tidigarelägga användningen av bidragen till vissa avde arbetsmarknadspolitiska åtgärder som utredningen föreslår. Detintensifierade samarbetet mellan arbetsförmedling och behandlingshem somledningsgruppen föreslår bör följas av den av regeringen utsedda arbetsvårdsdelegalioneninom . För en tidrymd av bör en arbetsgrupp utsesi särskild ordning. Den bör knytas lill delegationen och ha till uppgift attnärmare följa verksamheten. Arbetsgruppen bör bestå av företrädare förarbetsmarknadsstyrelsen, , kommunförbundet och arbetsmarknadensparter. Gruppenskall medverka lill att regionala seminarier för personal inom narkomanvård ocharbetsförmedling ordnas. Målsättningen för seminarierna bör vara atl personalenskall fä del av kunskaper och erfarenheter från de andra enheterna, knytapersonliga kontakter, diskutera hur lokala, regionala och centralaarbetsmarknadsresurser utnyttjas saml överväga behovet av ytterligare åtgänler. Arbetsgruppenskall vidare via arbetsvårdsdelegalionen kunna initiera särskilda regionalainsatser. Ett exempel på sådana insatser är information till olika förelag ochfackliga organisationer för att dessa skall kunna organisera kontaktverksamhet. Arbetsgmppenbör vidare studera de förtidspensionerade missbrukarnas situation. Gruppen börhärvid beakta besluten med anledning av sysselsättningsulredningens förslag.Vidare bör gmppen verka för att regionala konferenser anordnas med deltagandefrån behandlingshemmen och folkhögskolorna. Denna uppgift kan förslagsvisgenomföras av . Arbetsgruppenbör aktivt följa verksamheten och snabbt föreslå resursförstärkning ellerandra förändringar när så bedöms erforderiigt. De åtgärder som genomförs påarbetsgruppens förslag bör utvärderas efter två ån Ledningsgruppenför narkotikafrågor föreslåratt regeringen anvisar 2 milj. kr. lill åtgärderför att förbättra missbrukarnas arbetsmarknadssituation. Dessa medel bör ståtill förfogande för den arbetsgrupp, som skall följa verksamheten. Medlen avsestäcka kostnader för seminarier, information och andra erforderiiga åtgärder. 9Polis, tull oeh rättsväsen 9.1Polisens verksamhet i narkotikabekämpningen Polisenspersonalinsatser mot narkotikabrottsligheten har varierat med hänsyn till att denna brottslighet prioriterats iolika hög grad i polisverksamheten. Den första landsomfattande aktionen motnarkotikabrottsligheten inleddes från polisen /69.Polischeferna i landet fastställde då mot bakgmnd av den oroväckande missbmkssituationenett handlingsprogram. Programmet innebar att polisens insatser motnarkotikabrottsligheten gavs hög prioritet. Den polispersonal som frigjordesgenom prioriteringen sattes in i spanings- och utredningsverksamhet beträffandenarkotikabrott. fungerade som central församordningen inom riket. Programmetsyftade till kraftfulla åtgärder mot smugglare, langare och illegalatillverkare av narkotika. Man räknade med att dessa insatser skulle positivtpåverka även utvecklingen av annan brottslighet. 1 det avseendet bleverfarenheterna goda även om man på grund av andra trängande arbetsuppgifterinte kunde bibehålla de omfattande personalinsatserna motnarkotikabrottsligheten . Aktionen blev inledningenlill en uppbyggnad av en starkare allmän spaningsverksamhel. inrättadesspaningsrotlar i ell hundratal polisdistrikt genom att polisväsendettillfördes 120 nya tjänster för sådan verksamhet och genom att personalöverfördes till spaningsrotlarna från andra enheter. Sammanlagt avdelades genomorganisationsförändringen omkring 900 kriminalpolismän för spaningsverksamhel. Redanvid fanns vissa speciella narkotikarotlar. Organisationen harfortlöpande byggts ul. består nu av 55 polismänvartill kommer 20 som är kommenderade från . 1Göteborgs polisdistrikt består narkotikaroteln av 18 polismän samt 12 som harkommenderats från distriktets ordningsavdelning. Narkotikaroteln i Malmöpolisdistrikt består nu av 19 polismän. inrättades ytteriigare ennarkolikarotel i med 10 polismän. Efterde särskilda åtgärderna minskades efterhand polisens insatser motnarkotikabrottsligheten lill följd av den övriga brottslighetens allmännautveckling. ändrade narkotikabrottsligheten karaktär och omfattning.Narkotikahandeln blev alltmerorganiserad och distribulionsmetoderna alltmerutstuderade. Nya preparat uppträdde också på den illegala marknaden. Medhänsyn lill dessa företeelser beslutades au åter ökapolisinsatserna mot narkotikan. Insatsernaorganiserades med länen som primära verksamhetsområden. Tillfälliga narkotikarotlarinrättades i 20 län genom personaltillskott från olika polisdistrikt i länen.Efter regeringsbeslut förordnades motsvarande antal rotelchefermed göromålsförordnanden. Dessa särskilda insatser kommer att beslå fram lillden . Antaletpolismän som åriigen i genomsnitt varit sysselsatta med spaning och utredningav narkotikabrott i landet är följande: Iårets budgetproposition (prop. 1977/78:100, bil. 5) har förordals att 25 av desammanlagt 130 nya polismanstjänsler som föreslås för nästa budgetår skallavdelas för bekämpning av narkotikabrottsligheten. År1967 inledde ett utbildningsprogram för polismän om narkolikaproblematiken.Kurserna - vardera - har omfattat inte endast polistaktiska ochjuridiska frågor utan även utbildning som skötts av företrädare förde socialaoch medicinska områdena. Från /70 har 478 polismän fält sådanutbildning genom sammanlagt 12 kurser. Utvecklingenav narkotikabrollsligheten har krävt en intensifiering av arbetet på allanivåer inom den internalionella kriminalpolisorganisationen, . Denstora satsningen mot narkotikan i medförde en förstärkning avpersonalen vid genom att både handläggatsidanoch översättarsidan utökades. 1början av utarbetade generalsekrelarial, delvis eftersvenska påtryckningar, försöksvis en särskild aktions- och samarbelsplan, den s.k. SEPAT-planen. Den innebar att tre särskilda kontaktmän tillsattes meduppdrag alt kartlägga narkotikasitualionen i genom personliga besök hosberörda myndigheter och organ i ett antal nyckelländer. På grundval av deuppgifter som kontaktmannen inhämtade sammanställde sekretariatet rapporter somgav en överblick över den illegala narkotikahandeln i . Nästasteg inom generalsekrelarial var atl permanenta försöket med SEPAT-planen.Ett antal förbindelsemän anställdes som förstärkning vid generalsekretariatels narkolikaseklion.Deras uppgift är atl samordna det internalionella polisarbetet mot narkotikaoch insamla uppgifter som kan bidra till all klarlägga den illegala trafiken. Ensvensk polisman är anställd vid narkolikaseklion som förbindelseman rnedbl, a, och Iriand som ansvarsområde. En finsk polisman är anställd medSkandinavien som ansvarsområde. Det finns, förutom för de europeiska länderna,också förbindelsemän för och , Förnågra år sedan initierade generalsekrelarial en ny aktion kallad NARCONTROL,Denna innebar atl polisen och tullen tillsammans genomför gränskontroller överhela , Aktionen pågår fortfarande men eftersom huvuduppgiften för svensktvidkommande ligger hos tullen har tullmyndigheten numera övertagit helaansvaret. Sedanlänge har del amerikanska narkolikabekämpningsorganet (Drug EnforcementAdministration) observatörer utplacerade över större delen av jorden, bl, a, iBangkok, har flera europeiska länder följt detla exempel ochplacerat observatörer i , Från har även enpolisman stationerad där. Dessutom har från samma lid placerat enpolisman i . fungerar som en informationscentral för internationellnarkotikabekämpning. För att denna funktion skall kunna fullgöras åligger detmedlemsländerna att till sekretariatet lämna uppgifter om beslag och inträfladenarkotikabrott. Dennarkotika som polisen tar i beslag analyseras vid statens kriminaltekniskalaboratorium. Antalet narkolikaärenden vid laboratoriet var /70I 171. Därefter har narkotikaärendena ökat och uppgick budgetåret1976/77 till 3 020. var 7 tjänstemän vid laboratoriet huvudsakligensysselsatta med narkotikaanalyser. Är 1977 hade antalet ökat till 18tjänstemän. Vid laboratoriet verkställs inle enbart analyser för alt påvisa attett insänt preparat är narkotiskt. En väsentlig uppgift för laboratoriet ärockså att genom analyser kartlägga införsel och distributionsvägar avnarkotika. Av det skälet har metoder utvecklats för alt kunna jämföra olikanarkotikabeslag med varandra för undersökning av gemensamt ursprung. Vidare harunder senare år bekämpandet av den illegala tillverkningen av amfetamin tagitlaboratoriets resurser i anspråk med bl. a. bistånd vid brotlsplatsundersökningarsamt analys av påträffat material. Föratt klara dessa vidgade arbetsuppgifterhar även en utökning och modernisering av instrumentparken skett. Somett led i bekämpandet av narkotikabrottsligheten har i årets budgetpropositionmedel beräknats för en ny tjänst som kemist vid laboratoriets kemiska sektion. 9.2Tullens verksamhet i narkotikabekämpningen Dådet gäller tullverkels åigärder mot narkotikasmugglingen har slor vikt lagtsvid det internationella samarbetet. På svenskt initiativ har förutsättningarskapats för ett operativt samarbete mellan tullmyndigheterna i de europeiskaländerna. Ett väridsomspännande samarbete har vuxit fram som även innefattarnära kontakter med polismyndigheterna. Tullkontrollen vid våragränser har fortlöpande utvecklats ocheffektiviserats genom olika organisatoriska åtgärder, utbildnings- och materielinsalsersaml intensifierat samarbete med polis och utländska tullmyndigheten harviss personalförstärkning erhållits. För /78 beräknades medelför nio tjänster inom . 1 budgetpropositionen 1977/78:100, bil.14, har föreslagits medel för ytteriigare åtta tjänster till södra tullregionenför / 79. Tullverkels åigärder har framför alll tagit sikte påatt dels i största möjliga mån målinrikia verksamheten mot den organiseradenarkotikasmugglingen, dels höja effekten i tullbevakningen genom utveckling av konlrollmetodiken. Tullensunden-ättelsetjänst, dvs. system för vidarebefordran av iakttagelser ochspaningstips, är av allra största betydelse när del gäller alt bekämpanarkotikasmugglingen. Underrättelsetjänsten leds centralt av styrelsensbevakningsbyrå och har successivt byggts ul. Verksamheten bedrivs i närasamarbete med framför alll och andra länders tullspaningsorgan.Den kompletteras av regionalt och lokalt inrättade kontroll- ochtullkriminalgruppen I samband med omorganisationen av tullenförstärktes dessa grupper genom omprioriteringar, särskilt på de storainfartsorterna i . Genomspeciellutbildning för tullkriminalledare-, spanings- och ulred-ningspersonal samlundervisning i smuggelbekämpning och narkolikakän-nedom på flertalet avtullskolans kurser har en ytteriigare effektivisering av åtgärderna motnarkotikasmugglingen uppnåtts. En särskild narkotika-handbok för tulltjänstemänhar utarbetats. Påden materiella sidan har en betydande upprustning skett . Dettagäller främst i fråga om sambandsmedlen (radio, telex, bildöverföringsapparater)men även i fråga om nya och snabba bevakningsbåtar, ökad motorisering m, m.Insättandet av narkotikahundar, försök med narkotikadelektorer och genomlysningsapparaturhar likaså stärkt kontrollverksamheten. Delinternationella tullsamarbetet har inneburit ett allt mer ökat utbyte avunderrättelser om smuggling, uppföljning av smugglingsläget och genomförandetav gemensamma kontrollakiioner med andra länder. Ett tullsamarbelsavtal harslulitsmed . Liknande avtal förbereds mellan de nordiska länderna närmastför atl lägga en fastare grund för uppdagande av tullbedrägerier m. m. Vid - rådet omfattar drygt 80 länder -antogs en konvention om ömsesidigt administrativt bistånd för all förhindra,utreda och beivra tullbrotl. har aktivt medverkat vidutarbetandet och tillkomsten av konventionen, lifter anmodan av rådspresidiethar generaltullstyrelsen vidare delgetl medlemsländerna en detaljeradredogörelse förde åtgärder som genomförts i i kampen mot den illegalanarkotikahanteringen. Syftet har varit atl stärka den internationella opinionenmot narkotikabrottsligheten och stimulera medlemsländernas tullmyndigheter tillökade insatsen