prop · G10386 · 1977-12-31 00:00:00 — TiU samma påföljd dömes också den som vidfullgörande av uppgiftsskyldighet, som är förbunden med koncession eller somavses i 19 § andra stycket, lämnar oriktig uppgift, om detta sker uppsåtligeneller av grov oaktsamhet. 23 §Den som har deltagit i tiUsyn enUgt denna lag eller på annat sätt tagit befattning med ärende som avses i lagen får ej obehörigen röja eller nyttja yrkeshemlighet eller annat förhållande som han därvid fått kunskap om. 24 §Mot beslut av statens industriverk i fråga som avses i 16 eller 17 § eller 18 § första stycket föres talan hos regeringen genom besvär. Mot beslut av industriverket i annan fråga som verket enligt denna lag har att pröva föres talan hos kammarrätten genom besvär. Dennalag träder i kraft , Lagen skall icke tillämpas på ledning som harframdragits före lagens ikraftträdande. Lagom ändring i miljöskyddslagen (1969: 387) Härigenom föreskrives att 2, 6 och 9 §§miljöskyddslagen (1969: 387)i skaU ha nedan angivna lydelse. 2 §2 Utöver bestämmelsema i denna lag gäller ommiljöfarUg verksamhet vad som föreskrives i hälsovårds-, byggnads- ochnaturvårdslagstiftning 1 Lagenomtryckt 1972: 782, 2 Senastelydelse 1975: 461. Prop.1977/78: 86 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse eller i annan lagstiftning. I fråga om viss miljöfarligverksamhet gäller särskUda bestämmelser enligt lagen (1971: 850) med anledningav gränsälvsöverenskommelsen meUan och . Har regeringen enligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385) prövat frågan om tillkomst eller lokalisering av viss verksamhet eller enligt lagen (1978: 000) om vissa rörledningar prövat frågan om framdragande eller begagnande av sådan ledning, är beslutet bindande vid prövning enligt denna lag, I fråga om byggande i vatten för att motverka vattenförorening och om ianspråktagande av mark för ledning eller annan anläggning för avloppsvatten finns bestämmelser i vattenlagen (1918: 523). Har regeringen enligt 136 a §byggnadslagen (1947: 385) prövat frågan om tillkomst eller lokalisering avviss verksamhet, är beslutet bindande vid prövning enligt denna lag. I fråga om byggande i vatten föratt motverka vattenförorening och om ianspråktagande av mark för ledning ellerannan anläggning för avloppsvatten finns bestämmelser i vattenlagen. Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer äger meddela särskilda bestämmelser till förebyggande avvattenförorening genom fast avfall. Kan miljöfarlig verksamhet befarasföranleda olägenhet av väsentlig betydelse, även om försiktighetsmått som avsesi 5 § iakttages, får verksamheten utövas endast om särskilda skäl föreligger. Innebär den befarade olägenhetenatt ett stort antal människor får sina levnadsförhållanden väsentligt försämradeeller att betydande förlust från naturvårdssynpunkt uppkommer eUer attliknande allmänt intresse skadas avsevärt, får verksamheten ej utövas.Regeringen kan dock lämna tillstånd enligt denna lag, om verksamheten är avsynnerlig betydelse för näringslivet eller för orten eller eljest från allmänsynpunkt. Bestämmelserna i första och and-Bestämmelserna i första och andra styckena gäller ej verksamhet, rastyckena gäller ej verksamhet. vars tUlkomst eller lokalisering prövats enligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385), Första stycket eller andra stycket första punkten hindrar ej att sådan flygplats, väg eller järnväg, vars anläggande prövas i särskild ordning, användes för avsett ändamål. vars tillkomst eller lokalisering prövats enligt 136 a § byggnadslagen(1947: 385), eller rörledning, vars framdragande eller begagnande prövatsenligt lagen (1978: 000) om vissa rörledningar. Första stycket eller andrastycket första punkten hindrar ej att sådan flygplats, väg eller järnväg, varsanläggande prövas i särskUd ordning, användes för avsett ändamål. på ansökan av den som utövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhetlämna tillstånd lill verksamheten efter prövning enligl denna lag. 3 Senaste lydelse 1975: 461, 4 Senaste lydelse 1975: 461. Prop.1977/78: 86 Skall frågan om tillkomst ellerlokalisering av viss verksamhet enligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385)prövas av regeringen, får ansökan ej upptagas av koncessionsnämnden, innansådan prövning skett. Skall fråga om tillkomst eller lokaliseringav viss verksamhet enligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385) eller omframdragande eller begagnande av rörledning enligt lagen (1978: 000) om vissarörledningar prövas av regeringen, får ansökan ej upptagas av koncessionsnämnden,innan sådan prövning skett. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i vattenlagen (1918: 523) Härigenom föreskrives att 2 kap, 40 § vattenlagen (1918:523) skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 2 kap. 40 §1 företag, som nämnts. Har regeringen för att tillgodose allmänt behov av vatten eller för annat i 38 § ej omnämnt allmänt ändamål prövat nödigt, att vatten ur sjö eller vattendrag ledes bort för att annorstädes nyttjas, gälle i fråga om dylikt företag vad i första stycket sägs. Vad i denna lag finnes stadgat om byggande i vatten skaUjämväl äga tillämpning i fråga om uppförande av bro eller annat byggande ivatten för allmän väg eller för järnväg, vare sig statens eller enskild, tillvars anläggande regeringen lämnat tillstånd; dock utgöre bestämmelserna i 3 §första stycket icke hinder för företag, som nämnts. Vad i denna lag finnes stadgat om byggande i vatten skalljämväl äga tillämpning i fråga om uppförande av bro eller annat byggande ivatten för allmän väg. Detsamma skall gälla i fråga om byggande i vatten förrörledning eller järnväg, till vars framdragande eller anläggande regeringenlämnat tillstånd. Bestämmelserna i 3 § första stycket utgöre dock icke hinderför Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1976: 998. 9 1977/78. Prop.1977/78: 86 Lag om ändring i lagen (1942: 335) om särskildaskyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar Härigenom föreskrives i fråga omlagen (1942: 335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanlägningar dels att 9 och 14 §§ skall upphöra att gälla, dels att i 4, 17 och 20 §§ ordet"Konungen" skaU bytas ut mot "regeringen", dels alt rubriken till lagen samt1, 2 och 12 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lag om särskilda skyddsåtgärder Lag om särskildaskyddsåtgärder förvissa kraftanläggningar m. m. Beträffande anläggning av väsentlig betydelse förkraftförsörj-niiigen i riket skola ifråga om åtgärder till skydd mot skadagenom luftanfall eller annan krigshandling eller sabotage gälla de särskildabestämmelser, som angivas i denna lag. Beträffande anläggning av väsentlig betydelse förenergiförsörjningen i riket skola ifråga om åtgärder till skydd mot skadagenom luftanfall eller annan krigshandling eller sabotage gälla de särskUdabestämmelser, som angivas i denna la?. Med anläggning, som i 1 § sägs,avses 1) elektrisktkraftverk, som är avsett för generatoreffekt av minst tjugofemtusenkilovoltampére; 2) anläggning förtillgodogörande av vattenkraft genom vattenreglering, om vattenmagasinet äravsett att rymma ; 3) elektriskledning, som är avsedd för spänning av minst tvåhundra kilovolt mellan tvåledare; samt 4) transformator- eller kopp- Ungsstation, vilken är avsedd för spänning av minst sjuttio kilovolt mellan två ledare och en genom gångseffekt av minst tjugofemtu sen kilovoltampére. 1 Senaste lydelse av 4 § 1944: 542. 9 § 1944: 542. - Senaste lydelse 1970: 907. Med anläggning, som i 1 § sägs,avses 1) elektrisktkraftverk, som är avsett för gencratoreffekt av minst ljugofemtusenkilovoltampére; 2) anläggning förtUlgodogöran-de av vattenkraft genom vattenreglering, om vattenmagasinet äravsett att rymma ; 3) elektriskledning, som är avsedd för spänning av minst tvåhundra kilovolt mellan tvåledare; 4) transformator- eller kopp- lingsstalion, vilken är avsedd för spänning av minst sjuttio kilovolt mellan två ledare och en genom gångseffekt av minst tjugofemtu sen kilovoltampére; samt Prop.1977/78: 86 5) rörledning för vilken kräveskoncession enligt lagen (1978: 000) om vissa rörledningar. Mål om tillstånd enligt vattenlagen till anläggning, somunder 2§ 1) eller 2) sägs, eller tiU väsentlig ombyggnad, ändring ellerutvidgning av sådan anläggning må ej avgöras med mindre krigsskyddsnämndensutlåtande föreUgger. Vad i första stycket är stadgat gäller ock ärende angåendetillstånd enligt 2 § lagen , innefattande vissa bestämmelserom elektriska anläggningar, till utförande av elektrisk ledning som under 2 §3) i denna lag sägs. Mål om tUlstånd enUgt vattenlagen(1918:523) till anläggning, som under 2 § 1) eUer 2) sägs, eller tillväsentlig ombyggnad, ändring eller utvidgning av sådan anläggning må ejavgöras med mindre krigsskyddsnämndens utlåtande föreligger. Vad i första stycket är stadgat gäller ock ärende angåendetillstånd enligt 2 § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser omelektriska anläggningar, tUl utförande av elektrisk ledning som under 2 § 3) idenna lag sägs samt ärende angående koncession enligt lagen (1978: 000) omvissa rörledningar. Denna lag träder i kraft . 1977/78: 86 1,2 , regeringsrådet Hamdahl, justitierådet ,justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 10november 1977 har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag tiU 1. lag om vissa rörledningar, 2. lag om ändring imiljöskyddslagen (1969: 387), 3. lag om ändring i vattenlagen(1918: 523), 4. lag om ändring i lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar. Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn Per . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om vissa rörledningar Enligt de remitterade förslagen skallkoncessionsprövning enligt rörledningslagen vara bindande vid prövning enligtmiljöskyddslagen. Vidare avses att en faktisk samordning med naturvårdslagenskall äga rum, så att ledningens framdragande i en huvudsakligen bestämdsträckning enligt koncessionsbeslutet inte skaU kunna hindras genom attlänsstyrelse sedermera beslutar föreläggande enligt naturvårdslagen ellervägrar tillstånd som behövs på grund av lagen eller förordnande som meddelatsmed stöd av denna. I sistnämnda hänseende uttalar föredraganden, att det fårförutsättas att i sitt yttrande till regeringen ikoncessionsärendet inte bara har uppmärksammat att planerad rörledning kankomma att beröra mark som ingår i naturreservat eller naturvårdsområde utanäven har tagit ställning till huruvida undantag från gällande föreskrifter kanmedges för att möjliggöra ledningens framdragande. Mot denna bakgrund erfordras att regeringen ikoncessionsärendet gör en prövning av det tilltänkta företagets förenlighet medmiljöskyddslagens krav och de intressen som skyddas genom naturvårdslagen ochförordnanden som meddelats med stöd av denna. Prop.1977/78: 86 113 Föredraganden har i den allmänna motiveringenerinrat om att utredningen angående oljeledningar inte ansett möjligt att genågra närmare riktlinjer för prövningen i vad avser ledningens inverkan pånatureller miljövården. Vissa uttalanden om de allmänna riktlinjer som böriakttagas synes dock kuima göras. Med hänsyn tUl koncessionsprövningens bindandeverkan vid prövning enligt miljöskyddslagen bör sålunda vidkoncessionsprövningen beaktas den allmänna tUlåtlighetsregeln i 4 §miljöskyddslagen, att för miljöfarlig verksamhet skall väljas sådan plats attändamålet kan vinnas med minsta intrång och olägenhet utan oskälig kostnad.Vidare bör beaktas bestämmelsen i 6 § första stycket, att miljöfarligverksamhet som kan befaras föranleda olägenhet av väsentUg betydelse, även omförsiktighetsmått som avses i 5 § iakttages, får utövas endast om särskildaskäl föreligger, liksom bestämmelsen i 6 § andra stycket om att verksamheten ivissa fall inte alls får utövas, med möjlighet dock för regeringen att lämnatillstånd om verksamheten är av synnerlig betydelse från allmän synpunkt. Omkoncession meddelas, bör vid koncessionsvillkorens bestämmande beaktas de i 5§ miljöskyddslagen angivna principerna. Vid koncessionsprövningen bör även tagas hänsyntill naturvårdslagens regler. SärskUt vid bestämmande av ledningens sträckningmåste tillses att ingrepp i strid mot förordnande enligt 7 eller 19 §naturvårdslagen inte företas utan tvingande skäl. För att möjliggöra utredning hos statensindustriverk i ärende om transportpUkt för koncessionshavare åläggs denne iförevarande paragraf skyldighet att tillhandahåUa verket vissa uppgifter. Ifråga om det närmare innehåUet i uppgiftsskyldigheten, tvångsmedel m. m.hänvisas till bestämmelser i lagen (1956: 245) om uppgiftsskyldighet rörandepris- och konkurrensförhållanden. Sistnämnda lag har till ändamål att skapa underlagför en övervakning av näringsUvet i vissa hänseenden. Uppgiftsskyldighelenenligt förevarande paragraf är däremot att betrakta som ett led i ett administrativtförfarande, vUket avser att slita en tvist mellan koncessionshavaren och annansom har eller gör gällande rätt till transport genom ledningen. Paragrafenreglerar endast förfarandet i första instans. Enligt 24 § i det remitteradeförslaget skall talan mot industriverkets beslut i sakfrågan föras hoskammarrätt. Beträffande förfarandet i kammarrätt och i regeringsrätten gällerbestämmelserna i förvaltningsprocesslagen. På grund av hänvisning i sistnämndalag blir bl. a. regler om editionsplikt tillämpliga.Förvaltningsprocesslagens och regler om skyldighet attmedverka i utredningen gäUer båda parterna i ett mål. Även om behovet attföreskriva uppgifts- 1977/78: 86 skyldighetför koncessionshavarens motpart i ärendet hos industriverket måhända inte ärsärskilt framträdande, synes det lämpligt att låta uppgiftsskyldigheten avsebåda parter även hos industriverket. I paragrafens första stycket bör därförstadgas, att koncessionshavaren och den som påkallat transport är skyldiga attpå anfordran tillhandahålla statens industriverk de tekniska och ekonomiskauppgifter som behövs för prövning av fråga som avses i 8 §. Med hänsyn lill vad som förut anförts om att 9 §rörledningslagen har karaktär av förfaranderegel bör den i paragrafens andrastycke intagna hänvisningen till 10 § lagen om uppgiftsskyldighet rörande pris-och konkurrensförhåUanden utgå. Hänvisningen tUl 9 § sistnämnda lag synesöverflödig på grund av innehållet i 23 § rörledningslagen och bör likaledesutgå. I 10 § regleras det fall, att ledning framdragitsinom område för trafikled och alt trafikleden sedermera skall ändras. Detstadgas, att koncessionshavaren då är skyldig att vidtaga och bekosta åtgärderbeträffande ledningen, som behövs för att trafikledsändringen skall kunnaske. Bestämmelsen gäller, liksom motsvarande bestämmelse i 5 a § 1 mom.ellagen, endast det fall, då trafikleden fanns var "befintlig" när ledningen drogs fram; fråga är sålunda, såsom framhålls i motiven, om atthär (och även i 11 §) statuera en prioritetsprincip till förmån förtrafikleden. Det är endast i det fallet som det ansetts motiverat att åläggakoncessionshavaren att vidtaga och bekosta åtgärder som skall möjliggöra enändring av trafikleden. Tanken är att man vid ledningens framdragande kunnatdra nytta av att trafikleden fanns. Undantag i fråga om kostnadsansvaret görsför det fall, att åtgärd beträffande ledningen vidtages där ledningen korsartrafikleden. I korsningsfallet anses koncessionshavaren ej ha kunnat dra någonnytta av att trafikleden fanns, då ledningen drogs fram. Koncessionshavarenblir därför, om trafikleden skaU ändras, visserligen pliktig att vidtaganödvändiga åtgärder. Men kostnaden för dessa åvilar i korsningsfallettrafikledens förvaltare. I lagen regleras inte det fall, att ledningenframdrages först och trafikleden anordnas därefter. Detta gäller tydligen ävenom trafikleden väl planerats men ännu ej kommit till stånd dåledningen framdrages. Om trafikleden sedermera kommer till stånd och därefterskall ändras, kan uppenbarligen lika väl som i det i lagen reglerade falletbehov uppkonuna av att åtgärder vidtages med ledningen för att ändringenbeträffande trafikleden skall kunna genomföras. Någon skyldighet förkoncessionshavaren att medverka med sådana åtgärder är sålunda då ej stadgad,och ej heller åvilar det koncessionshavaren något kostnadsansvar i dennasituation. Prop.1977/78: 86 115 målmåste här lösas efter överenskommelse mellan trafikledens förvaltare ochkoncessionshavaren, I 12 § är fråga om arbete med ledning och detlaarbetes inverkan på trafikled. Första stycket avser annan trafikled än allmänväg. Det ges bestämmelser bl, a, dels om anmälningsskyldighet och om rätt förtrafikledens förvaltare att ge föreskrifter rörande arbetet, om detta kaninverka på trafiksäkerheten eller medföra ingrepp i trafikleden, dels omskyldighet för koncessionshavaren att svara för kostnaderna för sådant arbete, I 12 § första stycket anges till skillnad frånvad fallet är i 10 och 11 §§ inte att fråga skall vara om ledning somframdragits inom område för befintlig trafikled. Stadgandets avfattning gerdärför närmast vid handen, att de stadgade skyldigheterna skall gällaoberoende av om det var trafikleden eller ledningen som var den i tiden förstaanläggningen (jfr också 5 a § 4 mom, ellagen). Det synes önskvärt att, om manäven i 12 § avser att beröra endast det fallet att trafikleden är först, dettamarkeras i lagtexten, lämpligen på motsvarande sätt som i 10 och 11 §§. Emellertid finns otvivelaktigt fog för att såvittgäller skyldighet för koncessionshavaren att göra anmälan och underkasta sigföreskrifter av trafikledens förvaltare alldeles bortse från vilken avanläggningarna som kan åberopa prioritet. Främst kan hävdas att intresset attskydda trafiksäkerheten bör få ta över intresset hos koncessionshavaren attinte behöva underkasta sig föreskrifter etc. av förvaltaren av en senare änledningen tillkommen trafikled. Vadangår ansvaret för kostnaderna för arbetet förefaller det knappasterforderligt att uppta någon generell föreskrift om att detta skall vila påkoncessionshavaren. Fråga är ju om arbete med ledningen som inte primärt ärföranlett av trafikleden och det är då givet att koncessionshavaren ocksåskall stå för kostnaden. En uttrycklig regel kan dock ifrågasättas beträffandeansvaret för merkostnad som föranleds av anvisningar rörande arbetet vilkatrafikledsförvaltaren kan meddela enligt 12 §. Åtminstone då ledningentUlkommit före trafikleden kan hävdas att sådana merkostnader borde belastatrafikledsförvaltaren. I varje fall borde detta kanske gälla, om förvaltarenav trafikleden vid dennas anläggning kunnat dra nytta av den tidigare anlagdaledningen. Att så varit fallet är väl inte uteslutet men å andra sidan intelika givet som i det omvända fall som regleras i 10 §. Skall ansvar förifrågavarande merkostnad åligga trafikledens förvaltare, bör väl dock undantag,liksom i 10 §:ns fall, göras där fråga är om en korsningssituation. Någotsärskilt starkt behov av att i nämnda eller andra situationer kunna göratrafikledens förvaltare ansvarig för kostnad föreligger dock knappast. Lagrådethar stannat för att trafikledens förvaltare icke i Prop.1977/78: 86 116 någotfall bör åläggas kostnadsansvaret. Det synes emellertid vara lämpligt att ilagtexten ange, att koncessionshavaren skall svara även för merkostnad som kanuppkomma på grund av bestämmelserna i 12 §. Under 12 § inrymmes två olika situationer av"arbete med ledning". Fråga är dels om sådant arbete som gällerframdragandet av ledningen, dels om arbete på en färdigställd ledning, I denför allmän väg gällande bestämmelsen i 44 § väglagen skiljs redaktionelltmellan dessa två situationer så att de regleras i var sitt stycke. Bestämmelsen i 12 § rörledningslagen skulle efterlagrådets mening vinna i klarhet genom en motsvarande uppdelning. Ett förstastycke bör avse arbete med framdragande av ledning; bestämmelserna torde kunnabegränsas till arbete med framdragande av ledning som äger rum inom område förbefintlig trafikled. Andra stycket bör avse arbete på redan dragen ledning. Somförut anförts bör bestämmelserna här vara tillämpliga oberoende av vilkenanläggning som inrättats först. Vidare bör i ett tredje stycke upptas enkostnadsregel av innehåll som förut berörts. Hänvisningen till 44 § väglagenbör bibehållas som ett fjärde stycke. Enligt andra stycket i förevarande paragraf skallfrågan om skyldighet atl vidtaga återställningsåtgärder prövas av regeringen isamband med att koncessionen upphör. Bestämmelsen synes ej hindra att återställningsåtgärdernasart och omfattning slutligt bestäms först sedan någon tid förflutit eftertidpunkten för koncessionens utlöpande. Beslut skall däremot inte kunna träffaspå ett väsentligt senare stadium. Ej heller skall ett av regeringen meddelatbeslut om återstäUningsåtgärder längre fram kunna kompletteras genom nyttsådant beslut. Förslagets ståndpunkt är tydligen att så ej skall kunna ske ensi fråga om förhållanden som var okända vid tiden för beslutet och beträffandevUka behov av återstäUningsåtgärder yppats i ett senare skede. Det kan t. ex.vara fråga om vissa skador som orsakats av ledningen men som ej framträttförrän efter det att koncessionen upphört. Förslagets ståndpunkt är uppenbarligen motiverad avhänsyn till koncessionshavarens intresse av att i ett sammanhang och i nära anslutningtiU koncessionens upphörande få besked om samtliga de återställningsåtgärdersom han skaU vidtaga. Det bör dock beaktas att hänsyn till motstående intresseni viss utsträckning kan kräva att återställningsåtgärder skaU vidtagas även påett senare stadium. Åtminstone i sådana fall, då det vid koncessionensupphörande kan förutsättas som sannolikt att vissa skador kan komma att yppas iframtiden, vore det stötande om koncessionshavaren inte skulle kunna åläggasatt avhjälpa skadorna blott därför att skadornas närmare beskaffenhet ej kanfastställas när regeringen prövar frågan om återställningsåtgärder. Prop.1977/78: 86 117 föreslagnalagtexten synes emellertid inte utgöra hinder mot att regeringen i ett sådantfaU ålägger koncessionshavaren en principieU förpliktelse att avhjälpa deskador som förutses som sannolika. Ett sådant beslut synes dock böra begränsastill att avse skador av viss närmare angiven typ, så att koncessionshavareninte helt allmänt åläggs att avhjälpa framtida skador. Ett beslut av såvittgående räckvidd skulle komma i strid med grundtanken i regleringen, attkoncessionshavaren skall få ett såvitt möjUgt slutgiltigt besked omåterställningsåtgärder redan i samband med att koncessionen upphör. Om i enlighet med det sagda i beslut omåterställningsåtgärder intages föreskrift om skyldighet för koncessionshavarenatt avhjälpa framtida skador av viss angiven typ och om sådana skadorsedermera uppträder, synes det i mån av behov ankomma på statens industriverkatt med stöd av 19 § andra stycket meddela bestämmelser som närmare anger vilkaåtgärder som bör vidtagas för att avhjälpa skadorna. Vad som sagts i det föregående äger tillämpningbåde i fråga om skador som drabbar enskilda och beträffande skador somuppkommer för det allmänna och gäller även i fråga om olägenheter som ej direktkan betraktas som skador. Av det anförda följer att återstäUningsåtgärder ivissa fall kan bli aktuella efter det att koncessionen upphört.Förhållandena på koncessionshavarens sida kan då ha ändrats; koncessionen kant, ex, ha innehafts av juridisk person som upplösts. För att trygga attåterställningsåtgärder skall kunna genomföras synes det därför i vissa fallkunna bli erforderligt att koncessionshavaren ställer säkerhet för i framtideneventueUt uppkommande kostnader. Skyldighet i detta avseende synes kunnaåläggas honom med stöd av det föreslagna lagrummet, Ilagrummet behandlas koncessionshavarens skyldighet att vidtaga konkretaåterställningsåtgärder. Däremot behandlas ej frågan i vad mån den föreslagnaregleringen inverkar på koncessionshavarens skadeståndsrättsliga ansvar motföreträdare för olika motstående intressen. Det är tänkbart attskadeståndsskyldighet kan föreligga vid sidan av skyldighet att vidtaga återställningsåtgärdereller inträda i fall då koncessionshavaren underlåter att vidtaga sådanaåtgärder.