prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — 383 Kommittéer:Indu.stridépartementet Del II 1:8 Närdet gäller de långsiktiga perspektiven bör kommissionen uppmärksamma denverksamhet som styrelsen (U 1975:17) för sekretariatet för framtidsstudieransvarar för, särskilt det nu pågående projektet och samhälle. Kommissionensarbete bör bedrivas med stor öppenhet. Information bör fortlöpande lämnas omhur arbetet fortskrider och tillfälle bör ges till offentliga utfrågningar ochdebatter även med internationell expertis. Vidare bör stor vikt läggas vid atlutforma kommissionens redovisningar och förslag så alt de blir lättlästa ochtillgängliga för en störte allmänhet. Arbetetbör bedrivas skyndsamt. Huvudalternativ skall redovisas senast den I mars 1978.Vissa frågor bör behandlas med förtur. Dessa frågor rör dels den fortsattaforsknings- och utvecklingsverksamheten när nuvarande program upphör, delsutformning av och nivå för de ekonomiska styrmedel som har generellt och starktinflytande över konsumtionens utveckling, särskilt energibeskattningen.Uppdraget skall i sin helhet vara redovisat senast den . Detär väsentligt, och med hänsyn till tidplanen nödvändigt, alt kommissionenbedriver sitt arbete i nära samverkan med de myndigheter, kommittéer m. fl. somenligt vad jag har nämnt f n. utreder frågor inom energiområdet. Medhänsyn härtill bör vissa myndigheter och kommittéer få i uppdrag atl biträdakommissionen i dess arbele. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarmig alltillkalla en kommission med högst 15 ledamöter, med uppdrag atl utarbetaalternativa förslag till energipolitikens utformning för tiden fram till år1990, altutse en av ledamöterna att vara ordförande i kommissionen, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommissionen. Vidarehemställer jag atl regeringen dels uppdrar åtstatistiska centralbyrån, , statens slrålskyddsinstitul,, överstyrelsen för ekonomiskt försvar, ,statens råd för byggnadsforskning, ,statens planverk, statens industriverk, ,programrådet för radioaktivt avfall, , styrelsen (U1975:17) för sekretariatet för framtidsstudier, energi- och miljökommittén (Jo1976:02), energisparkommittén (I 1974:05) och delegationen (I 1975:02) förenergiforskning att utöver vad som följer av 6 § första stycketkommittéförordningen (1976:119) lämna kommissionen det biträde som den behöverför att fullgöra sitt uppdrag, altenergiskalteutredningens (Fi 1975:07) uppdrag skall vara avslutat, alt kommissionen skallöverta energiskatleulredningens uppdrag med de ändringar jag nu har förordnat, atlersäUning ull ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394) om ej annat föreskrives, attkostnaderna skall belasta trettonde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Del II Kn:lSkr 1977/78:103 384 Länsdomstolarnas organisatoriska ställning, målområde m.m. Departementschefen,statsrådet , anför. Den1 organiserades länsstyrelserna om på grundval av riktiinjer somstatsmakterna hade bestämt (prop 1970:103, SU 1970:132, KU 1970:34, rskr1970:248 och 308), Länsstyrelserna delades in i tre avdelningar, en planeringsavdelning,en skatteavdelning och en förvaltningsavdelning. i länfick dock en organisation med fem avdelningar, planeringsavdelningen,taxeringsavdelningen, kameral- och uppbördsavdelningen, länsskalterättsavdelningenoch förvaltningsavdelningen, 1 varje län inrättades en länsskatterätl och enlänsrätt. inrättades också en fastighetstaxeringsrält i varjelän (prop, 1973:162, SkU 1973:70, rskr 1973:391), 1 administrativt hänseende ärdomslolarnaknutna till . Inomförvaltningsavdelningen i finns kansli för länsrätten, för länsskalierälten och faslighetstaxe-ringsrätlen, Förvallningsavdelningarnai övriga län, utom , består av en rättsenhet och en allmän enhet, för länsskatlerätlen och faslighelslaxeringsrällen, medan allmännaenheten är kansli för länsrätten. Vid allmänna enheten handläggs även vissaförvaltningsärenden t,ex, ärenden orn pass, val, lotterier, fordonsregislrering,utfärdande av körkort, socialvård och exekutiv försäljning av fast egendom. Bestämmelserom länsdorristolarnas kompetensområden samt om domförhel, omröstning ochledamöter i domstolarna finns i lagen (1971:52) om skatterätt, fastighetstaxeringsrältoch länsrätt (ändrad senast 1976:566). Vid länsskatterätt handläggs bl.a.besvär över taxeringsnämnds beslut om inkomst- och förmögenhetstaxering (3 §).Mål om fastighetstaxering handläggs vid faslighetsiaxeringsrätl. Vid länsrätthandläggs enligt 4 § bl.a. barnavårds- och nyklerhetsvårdsmål, mål enligt 21kap. , mål om utvisning och mål om återkallelse av körkort.Riksdagen har fatlat principbeslut om att handläggningen avfrågor om körkortsåter-kallelse på grund av vissa trafikbrott skall flyttasfrån länsrätt till tingsrätt (prop. 1975/76:155, /76:28, rskr1975/76:390). Utredningen (K 1976:02) om vissa körkortsfrågor har genomtilläggsdirektiv fäll i uppdrag att överväga bl.a. degränsdragningsproblem som uppkommer i delta sammanhang. Länsdomslolarnabestår enligt huvudregeln i 5 § av ordförande och nämndemän. I fastighetstaxeringsrältingår även värderingstekniska ledamöter. För alla länsdomslolarna gäller att bl.a.vissa enklare mål kan avgöras av ordföranden ensam (6 §). Ordföranden skallenligt 7 § vara jurist. Han är tjänsteman hos och i regel chefför förvaltningsavdelningen. 385 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:l rältsenheleneller allmänna enheten. Tjänst som ordförande tillsätts av regeringen efterförslag av . Även om några formella krav på juristutbildning intehar ställts upp i fråga om föredragandena i länsdomslolarna, är dessa oftastjurister. De har i regel fasta tjänster i . Det processuellaförfarandet i länsdomslolarna regleras av förvaltningsprocesslagen (1971:291,ändrad senast 1975:1298). Fi-åganom fristående regionala förvaltningsdomstolar övervägdes redan vid tillkomstenav länsskatterätterna och länsrätterna. Innebörden av förslagen i prop.1970:103 och 1971:14 var aU domstolarna i administrativt hänseende skulle varaknutna till länsstyrelserna. Såväl statsutskottet (SU 1970:132 s. 9) som civilutskotlet(CU 1971:9 s. 11) uttalade att principiella skäl kunde anföras för fristående länsdomslolar.Utskotten ansåg dock alt länsskallerältema och länsrätterna enligt Kungl. Maj:tsförslag i praktiken skulle fä en oberoende och jävsfri ställning. De ansågdärför atl förslaget borde godtas men all det slutliga ställningstagandet tillfrågan om frislående länsdomslolar borde anslå. I reservationer till ulskottsullåtandenagjordes uttalanden lill förmån för fristående domstolar. Lagrådet hade med anledningav remiss av förslag till lag om skatterätt och länsrätt iförsta hand uttalat sig för helt fristående länsdomstolar Lagrådet anförde ävenall det framstod som naturligt all de två länsdomstolarna, sedan de hade variti verksamhet någon lid och länsrätternas kompetensområde hade vidgats, ladessamman till en domstol. Länsberedningenfann i betänkandet (SOU 1974:84) Stat och kommun i samverkan inte skäl attföreslå någon ändring i fråga om länsdomstolarnas organisatoriska anknytningtill länsstyrelsema. Beredningen föreslog dock alt domstolarna skulle läggassamman till en domstol. 1 ett särskilt yttrande till betänkandet uttalade fyraledamöter, atl del på förvaltningsrättskipningens område borde byggasupp en organisation som motsvarade organisa-uonen inom del allmännadomstolsväsendet, där också domstolarna i första instans är organisatorisktfristående. I prop.1975/76:168 om vissa frågor rörande den regionala samhällsförvaltningensuppgifter och organisation anförde föredraganden alt övervägande skäl taladeför all de tre länsdomslolarna lades samman lill en domstol. Innan beslut häromfattades, borde emellertid vissa organisatoriska frågor undersökas. Enligtföredragandens mening fanns det inte anledning att låta utreda även frågan omen utbrytning av länsdomstolarna från länsstyrelserna. Imotionerna 1975/76:664 och 877 hemställdes att skulle uttala attlänsdomstolarna borde vara organisatoriskt fristående frånlänsstyrelserna. Den aviserade utredningen om länsdomstolarna borde enligtmotionen 1975/76:2507 inriktas på all ge dessa domstolar ställning avfrislående regionala förvaltningsdomstolar. I motionen 1975/76:2509 hemställdesatt skulle begära en utredning om länsdomstolarnas utbrytning ur länsstyrelsema. Konstitutionsutskotlet(KU 1975/76:55) hemställde atl motionerna skulle .avslås. 1 en reservationanfördes att den utredning som hade aviserats i proposUionen borde ges sådanadirektiv atl den kunde inrikta sill arbete på att länsdomstolama skulle brytasut ur länsstyrelsema och ges en organisatoriskt fristående ställning. Riksdagenbiföll utskoltels hemställan (rskr 1975/ 76:370). Länsstyrelsernasuppgifter och organisation har förändrats väsentligt . Detviktigaste ledet i utvecklingen har varit uppbyggnaden avplaneringsavdelningarna. En kraftig förstärkning av skatteavdelningarna 25 1977/78. Del II Kn:lSkr 1977/78:103 386 harockså påbörjats som ell led i den allmänna effektivisering av skatteadministrationensom stalsmaklema har beslutat om. Jag finnerdet naturiigt alt även riktauppmärksamheten mot förvaltningsavdelningarna och länsdomstolama. Verksamhetendär rör frågor som ofta har stor betydelse för de enskilda människorna. Det är,som också har uttalat i olika sammanhang (senast KU 1976/77:15), enangelägen uppgift atl vidta åigärder för att stärka rättssäkerheten och deenskilda människornas förtroende för myndigheternas saklighet och opartiskhet. Erfarenheternaav länsdomstolarna är i huvudsak goda. I fråga om lämpligheten av denorganisatoriska anknytningen till länsstyrelserna föreligger dock delademeningar. Vid bedömningen av om detla samband bör brytas är föreskriften i 11kap. 2 § regeringsformen en viktig utgångspunkt, Enligt denna bestämmelse färingen myndighet bestämma hur en domstol skall döma i det enskilda fallet ellerhur en domstol i övrigt skall tillämpa en rättsregel i ell särskilt fall.Bestämmelsen garanterar länsdomstolarnas självständiga ställning gentemotlänsstyrelsen. Enligt min mening kan det med fog påstås all länsdomstolarnaockså i praktiken intar en självständig ställning i den dömande verksamheten. Vadjag nu har anfört hindrar inte atl anknytningen till är ägnad attminska tilltron till länsdomstolarnas opartiskhet. Del har hävdats atl dennuvarande ordningen innebär alt länsdomstolarna framstår mera som enheter inomlänsstyrelsen än som självständiga domstolar. 1 detta sammanhang har man särskiltpåpekat att länsskatterätterna och fastighetslaxerings-rällerna har att döma imål där det allmännas talan förs av tjänstemän på länsstyrelsensskatteavdelning. Från principiell synpunkt har invändningar vidare riktats motatt länsstyrelserna - som saknar erfarenhet av dömande verksamhet - skall avgeförslag till tillsättning av domartjänslerna och vid sinaanslagsframställningar göra en avvägning mellan medelsbehovet för l.ex.planeringsavdelningen och medelsbehovel för länsdomstolarna. Enordning med frislående länsdomstolar skulle enligt min mening innebära fördelarinte bara från principiell synpunkt. Inom de allmänna domstolarna utgör det ettväsentligt inslag i domarulbildningen att tjänstgöringen växlar mellan deolika instanserna. En motsvarande ordning och en i princip gemensamdomarkarriär i förvaltningsdomstolarna är enligl min mening ägnad atl stärkakvaliteten på förvallningsrätlskipningen. Förutsättningarna för en sådanutveckling skulle förbättras, om länsdomslolarna bröts ul från länsstyrelsernaoch integrerades med rättsväsendet i övrigt. Jag vill framhålla alt det ärangelägel atl tyngdpunkten i förvaltningsprocessen förskjuts mot den lägsta domstolsinslansen.En kvalitativ förstärkning av länsdomstolarna är lill fördel inte bara förrättssäkerheten ulan även på det sättet all den kan antas minska belastningenpå kammarrätterna. Enutbrytning av länsdomslolarna skulle emellertid kunna medföra vissa svårigheterför länsstyrelserna. En stor del av den verksamhet som f n. ankommer på förvallningsavdelningarnaär inte av sådan karaktär atl del framstår som lämpligt all den förs över tillförvaltningsdomstol. Den har inte heller något nära samband med de uppgiftersom ankommer på i övrigt. 1 varje fall i de mindre länen skulleen utbrytning av domstolarna -särskilt om den förenades med en vidgning avderas målområde - göra det svårt all skapa en lämplig organisation förhandläggningen av de uppgifter som fortfarande skulle ankomma på länsstyrelsen.Den personal som skulle svara för dessa uppgifter skulle kanske fä svårt altsom ell naturligt led i sin karriär tjänstgöra inom andra myndighetereller inom förvaltnings- 387 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:l domstolarna.DeUa kan i sin tur leda till rekryleringssvårigheter för länsstyrelserna. Delkan vidare vara svårt atl på ett naturiigt sätt inlemma den personal som f n.svarar för beredningen och föredragningen av målen i länsdomstolarna i en sådanorganisation med fristående länsdomslolar som jag har skisserat i detföregående. Enligtmin mening talar starka skäl för alt länsdomslolarna bryts ut frånlänsstyrelserna och för alt förvaltningsdomstolsorganisationen byggs upp enliglsamma mönster som de allmänna domstolarna. A andra sidan är det tydligt att enutbrytning skulle medföra vissa praktiska svårigheter som måste lösas. Jaganser atl frågan om en utbrytning av länsdomstolarna från länsstyrelserna nubör las upp till en allsidig prövning. Jag förordar atl en särskild kommittétillsätts med uppdrag atl göra den utredning som behövs för ettställningstagande. Kommittén bör utgå frän att de nuvarande tre länsdomslolarnaskall läggas samman till en domstol. Kommitténbör i stora drag redovisa förslag lill en organisation för frislåendelänsdomstolar och till de organisatoriska ändringar i fråga om länsstyrelsemasom föranleds av förslaget i principfrågan. Kommittén bör söka anvisa lösningarpå de problem som enligt vad jag har antytt i del föregående kan föranledas aven ändrad organisation samt belysa organisationsändringens konsekvenser frånkostnadssynpunkt. Om kommittén skulle finna alt avgörande praktiska skäl talarför aU anknytningen till länsstyrelsema behålls, bör den i stora drag redovisaförslag till de organisatoriska ändringar som föranleds av sammanslagningentill en länsdomslol. Kommittén bör i detla fall också överväga om åigärder avorganisatorisk eller annan art kan vidtas för atl stärka länsdomstolenssjälvständiga ställning gentemot . Omfattningen av verksamhetenhos i och de förvaltningsdomstolar som är knutna filldenna länsstyrelse medför självfallet att de organisatoriska frågorna måsteövervägas särskilt i fråga om detla län. Länsrätternaskompetensområde är ganska begränsat. Det föratsättes emellertid vidlänsdomstolarnas fillkomsl att kompetensområdet skulle utökas (prop.1970:103 s. 152 och prop. 1971:14 s. 59). Au vissa typer av mål regelmässigtinnehåller svårbedömda rättsliga frågor kan enligt vad föredragandedepartementschefen anförde i prop. 1971:14 (s. 55) vara anledning alt anse allmålet bör handläggas vid domstol. Om avgörandet i ett mål kan vara avingripande betydelse i ekonomiskt eller personligt avseende för enskild part ärdet, framhöll departementschefen, särskilt angeläget att målet handläggs viddomstol och inte vid en instans, som har atl i andra sammanhang företrädaexempelvis del allmännas fiskaliska intresse. Detta gäller även om målet är avtämligen enkel beskaffenhet. Till dessa synpunkter kan jag för egen del anslutamig. Bl.a.vid remissbehandlingen av den promemoria som låg till grund för prop. 1971:14och av länsberedningens belänkande har föreslagils att länsrätterna skalltillföras ytteriigare målgrapper. Därvid har nämnts bl.a. besvär över beslut avbyggnadsnämnd, hälsovårdsnämnd och socialnämnd samt kommunalbesvärsmål ochvissa mål enligt brandlagstiftningen och djurskyddslagen (1944:219, ändradsenast 1974:350). Kommitténbör också överväga frågan om vilka målgrapper som lämpligen kan föras över tilllänsdomstol. Utredningsarbetet bör inriktas på sådana mål som f n. handläggs påjuridiska enheten inom planeringsavdelningen eller på förvaltningsavdelningenoch där talan mot beslut förs hos Del II Kn:lSkr 1977/78:103 388 kammarrätt.Lagberedningen har i sitt betänkande (SOU 1973:22) Utsök-ningsbalk föreslagit atlöverexekutors befattning med exekutiva ärenden skall upphöra och alt dessa uppgifterskall flyttas över lill kronofogdemyndigheterna. Betänkandet bereds f n. inomregeringskansliet. Med hänsyn härtill bör kommitténs överväganden inte omfattade exekutiva ärendena. På åtskilliga andra områden pågår utredningsarbete ivilket frågan om en viss målgrapp bör föras över från lilllänsdomstol kan bli berörd. Som exempel kan nämnas det arbete som bedrivs av socialutredningcn(S 1969:29), hälsovårdsstadgeutredningen (S 1974:08) och utredningen om vissakörkortsfrågor (K 1976:02). Det utredningsarbete som jag har förordat bör iförsta hand inriktas på sådana områden som inte övervägs i särskild ordning.Arbetet bör inte omfatta frågan om överföring av kommunalbesvärsmålen frånlänsstyrelsen. Jag ämnar nämligen begära bemyndigande alt tillkalla en särskildkommitté för atl se över kommunalbesvärsprocessen (jfr prop. 1975/ 76:187 s.317, 551). Vid sina överväganden av de organisatoriska frågor som jag har angetti del föregående bör kommittén beakta konsekvenserna av alt målgrapper försöver från till länsdomstol. Omlänsdomstolarna bryts ut från länsstyrelserna, talar, som framgår av vad jaghar anfört i det föregående, starka skäl för att de i administrativt hänseendeinordnas under och för alt en gemensam domar-kartiär skapas för länsdomstolamaoch kammarrätterna. Kommittén bör överväga dessa frågor och lägga fram deförslag som föranleds av övervägandena. Det bör dock inte ankomma på kommitténalt i detalj gå in på organisationsfrågor. stannar för alt länsdomslolarnas anknytning till länsstyrelsernabör behållas, bör den överväga utbildnings- och karriärfrågorna förföredragandena i dessa domstolar. Från flera synpunkter kan det vara värdefulltom utbildning som anordnas för personal i kammarrätterna kan fä utnyttjas ävenav länsdomslolarnas personal. Som framgår av vad jag har anfört i detföregående finns det vid länsdomstolarna inle någon motsvarighet lill de lingsfiskalstjänstersom finns vid tingsrätterna. Det förekommer emellertid i tämligen storutsträckning att kammarrätlsfiskaler under kortare lid förordnas att tjänstgörai länsstyrelse. Flertalet fiänslgör därvid som ordförande i länsdomstol. Domaratredningenframhöll i betänkandet (SOU 1974:96) En öppnare domarbana, all det ärangelägel att tjänster för domaralbildade jurister inrättas vid länsstyrelsernaför tjänstgöring främst vid länsdomslol. 1 viss utsträckning förekommer detockså att länsstyrelse-jurister tjänstgör som ledamöter i kammarrätt. Som jaghar nämnt förat måste en sådan växeltjänslgöring betraktas som värdefull.Kommitténs uppdrag bör omfatta också friigan om vilka åtgärder som, för detfall att länsdomslolarnas anknytning till länsstyrelserna behålls, kan vidtasför all förbättra förutsättningama för ett ökal utbyte av personal mellanlänsdomstolarna och kammarrätterna. Iförvaltningsärenden finns lill skillnad från vad som gäller i mål vid allmändomstol ofta bara en part - den enskilde. Det allmänna företräds dåregelmässigt av den beslutande myndigheten. sådant system innebär vissasvårigheter, efiersom myndigheten skall ta till vara det allmännasintresse gentemot den enskilde och opartiskt tillämpa gällande rättsregler,ölägenheterna hämied har man inom vissa förvaltningsområden sökt motverka genomatl inrätta särskilda organ - allmänna ombud - med uppgift att inför denbeslutande myndigheten bevaka del allmännas intresse gentemot den enskilde. 389 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:l Förprocessen vid länsdomstolarna är tvåpartsförhållandel mest utpräglat när detgäller inkomst-, förmögenhets- och fastighetstaxeringsmålen. En fiänslemän vidlänsstyrelsens skatteavdelning har i dessa mål att ta till vara det allmännasintresse. För mervärdeskaltemål, uppbördsmål och väglrafik-skaltemål finnsallmänna ombud som oftast är tjänstemän hos . 1 vissa mål, t.ex.körkortsmålen, finns dock endast en part. Frågan om allmänt ombud i körkortsmålulreds f n. av körkortsutredningen. I samband med utredningen avlänsdomstolarnas målområde bör kommittén överväga om allmänna ombud börinrättas i sådana målgrupper som redan tillhör eller föreslås ingå imålområdet. Frågan om allmänt ombud i körkortsmål eller på andra områden somövervägs i särskild ordning bör dock inte tas upp i detta sammanhang. Underutredningsarbetet bör kunna tas upp även frågor som har nära samband med defrågor som jag har nämnt i det föregående. Kommitténbör bedriva sitt arbete med frågan om länsdomslolarnas organisatoriskaställning skyndsamt. Den bör redovisa resultatet av sina överväganden i dendelen i ett delbetänkande, som efter remissbehandling kan ligga till grund förförslag till 1977/. 1 det sammanhanget bör kommittén endast iden mån det behövs som underiag för övervägandena i principfrågan gå in på deandra frågor som ingår i utredningsuppdraget. KommiUénbör lägga fram de förslag fill författningsändringar som föranleds avställningstagandena i sakfrågorna. Kommitténbör samråda med socialulredningen, hälsovårdsstadgeutredningen, utredningen (Kn1976:04) om vidgad länsdemokrati, utredningen (Kn 1976:03) om organisationen avlänsstyrelsernas planeringsavdelningar och administrativa enheter m.m. ochandra utredningar som behandlar frågor med anknytning lill kommitténs uppdrag. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för kommundepartementet atttillkalla en kommitté med högst tre ledamöter med uppdrag alt utreda frågan omlänsdomstolarnas organisatoriska ställning, målområde m.m., altutse en av ledamöterna atl vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag aU regeringen föreskriver altersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommiuékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnadema skall belasta fjortonde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Del II Kn:2Skr 1977/78:103 390 2.Översyn av allmänna ordningsstadgan Departementschefen,statsrådet , anför. Allmännaordningsstadgan (1956:617) (AOst) innehåller huvudsakligen bestämmelser omordningen på allmän plats och om offentliga tillställningar. Bestämmelser omallmänna sammankomster finns i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster(LAS). 11 §AOst finns en definition av begreppet allmän plats. 1 2-6 §§ meddelasföreskrifter om nyttjande och renhållning av allmän plats, skydd förtrafikanter och säkerhetsåtgärder vid schaktning, grävning m.m. samt omsprängning, fyrverkeri och skjutning. Dessa föreskrifter avser i huvudsak platssom enligl definitionen i 1 § är aU anse som allmän. Bestämmelserna omsäkerhetsåtgärder vid schaktning, grävning m.m. samt om sprängning, fyrverkerioch skjutning är emellertid inte begränsade fill sådan plats. AOstinnehåller endast grandläggande ordningsbestämmelser. Ytteriigare föreskrifterom den allmänna oulningen kan meddelas i lokal ordningsstadga (7 §). 1 sådanstadga kan bestämmas atl med allmän plats skall likställas andra områden som ärupplåtna till allmänt begagnande. För särskilda fall fär polismyndighetendessutom rtieddela de ordningsföreskrifter som kan behövas i fråga om bl.a.handel och liknande verksamhet, som bedrivs utomhus på allmän plats ellerangränsande område (8 §). Sådana föreskrifter får avse också användande avbadplats eller lägerområde, som allmänheten har tillträde till, samt hållandeav lokal eller plats för sport, spel eller liknande.