prop · G10392 · 1977-12-31 00:00:00 — kontaktmönster.Även den internationella trafiken har ökat i takt med stigande ekonomiskintegration, mellanstatligt samarbete och turism. Omstruktureringenav näringslivet, koncentrationen av arbetsplatserna, tätorternas störreutbredning och det ökade bilinnehavet har lett till en kraftig ökning av arbetsresorna.Översiktliga beräkningar visar atl närmare tre fjärdedelar av samtligaförvärvsarbetande eller ca 2,6 milj. personer reser i någon form dagligenmellan bostaden och arbetsplatsen. Arbetsresorna ökar också mycket starkt såvälantalsmässigl som i fråga om den genomsnittliga färdsträckan. Det blir sålunda alltvanligare atl bo i en kommun och arbeta i en annan. Mellan folk- ochbostadsräkningarna ökade antalet pendlare över kommungränsmed inte mindre än 50 96. Detla var en långt större ökning än mellan åren 1965och 1970. Det kan också konstateras atl av det totala antaletbilresor utgörs av arbetsresor. Arbetspendlingen är alltså kvantitativt settmyckel stor och utgör därmed ett viktigt inslag i trafikbilden. Till detta bidrarinte minst det förhållandel alt den äger rum under ett fåtal limmar per dygnmed maximilrafik på trafiklederna och transportmedlen som följd och alt dendärmed ofta är direkt dimensionerande för investeringsverksamheten itrafikapparaten. Ifråga om serviceresorna har en eflerfrågeökning skett som enkoncentration ägt rum av många väsentliga servicefunktioner, t. ex. detaljhandel,utbildning, sjukvård och administration. Som exempel kan nämnas althundratusentals skolbarn färdas med olika trafikmedel lill och frånskolan, att olika slag av specialvård inom sjukvården medför ett omfattande resbehov,atl tillkomsten av stormarknader inom detaljhandeln i hög grad förutsätter bilburnakunder etc. Fritidsresornahar successivt ökat i samband med ökad fritid och den ekonomiska tillväxten.Urbaniseringen med allt fler människor boende i tätorter har lett lill enönskan hos många alt ha tillgång lill fritidshus eller kunna utöva ett röriigt frilidslivutanför tätorterna. Endast i begränsad omfattning sker dessa resor medkollektiva färdmedel. Service-och fritidsresorna torde vardera svara för av det totala persontransporlarbetet. Enmycket väsentlig del - eller ungefär 90 96 - av persontrafiken har I o k a 1 ellerregional karaktär. Det gäller arbetsresor, resor för att komma i åtnjutande avkommersiell och samhällelig service och . Det är i betydandeutsträckning fråga om resor av mera frekvent karaktär. Huvuddelenav trafikökningen tillföll person-bilismen som år 1976svarade för drygt 80 96 av det totala persontrans-portarbetel eller ca 70miljarder personkm. av resandet sker således med kollektivatransportmedel. Andelen varierar dock kraftigt och är avsevärt högre istorstadsregionerna. Av resorna lill och från sker sålundahälften med kollekliva transportmedel, Denindividuella trafiken expanderade särskilt kraftigt då tillväxttaktenvar nästan dubbelt så stor som för den kollektiva trafiken. 1977/78:92 16 har däremot en utjämning sketl av tillväxttakten mellantrafikslagen till åriig ökning av transportarbetet för personbilarnamot ca 3,5 96 för de kollekliva färdmedlen. Busstrafikensandel av kollektivtrafikens transportarbete har ökat kraftigt. Persontransportarbetetmed buss har för beräknats uppgå till drygt 7 miljarder personkm,vilket innebär alt busstrafiken svarar för närmare hälften av den kolleklivatrafikens transportarbete. Den helt övervägande delen av busstrafiken avserkortväga irafik och företas i stads-och förortsområden samt som skolskjuts- ochlokal landsbygdslrafik. De mest expansiva inslagen i busstrafiken har undersenare år varit den långväga linje-, turist- och beställningstrafiken. Persontrafikenpå j ä r n v ä g e n har karaktäriserats av en kraftigutveckling. Efter med vikande resandeulveckling förbyltes trendenår i en uppgång av det totala antalet resor. Denna utveckling tordesammanhänga med bl. a. förbättringar av lågförbindelserna mellan störretätorter, nya rabaltformer samt SJ:s olika marknadsföringsåtgärder. Totaltuppgick transportarbetet på järnväg lill 5,6 miljarder personkm.Järnvägen svarar därmed för närmare 40 96 av del kollektiva transportarbetet. Enligtkommunikationsdepartementets prognoser beräknas det totala inrikes persontransportarbetetår 1990 komma att uppgå lill 95-103 miljarder personkm. Prognosen innebär alttransportarbetet kommer att öka med i genomsnitt 1-1,under perioden1976-1990, vilket aren väsentligt lägre tillväxttakt än . Inom kollektivtrafiken beräknas särskilt busstrafiken öka starkt nämligenmed 50-70 96 . Tabell1 Det inrikes persontransportarbetet . 5,0-6,5 1,9-2,5 1977/78:92 17 1.2Statliga och kommunala insatser för den kollektiva trafiken Medsamhälls- och trafikutvecklingen har efter hand ökade krav ställts på kollektivtrafiken.Dessa krav, som naturiiglvis främst härrör från de allmänt ökande förflytlningsbehoven,har dels gällt atl erbjuda dem som inte har tillgång till bil entillfredsställande trafikförsörjning, dels atl tillskapa ett konkurrenskraftigtalternativ till personbilismen. Den senare ambitionen har vuxit fram som ettled i de ökade ansträngningarna atl bemästra miljö-, trafiksäkerhets- ochenergiproblemen. Härtill kommer de fördelar den kollekliva trafiken ofta harnär det gäller ett effektivt utnyttjande av trafikanläggningar och irafikmedel. 11 ät o r te r n a har befolkningstillväxten i förening med den geografiska spridningenav bosläder, arbetsplatser och serviceställen skapat ett förflytt-ningsmönslermed ökning av både resornas antal och deras genomsnitts-längd. Härmed har följtkrav på en målmedveten satsning på kollektivtrafiken. För atl möta krav på bl.a. minskade vänte- och restider har tillgängligheten lill kolleklivapersontransportmedel ökats. Delta har skett genom inrättande av nya linjer,högre turtäthet etc. Åtgärder har också vidtagits för atl minska reskostnademai kollektivtrafiken. Den fysiska planeringen har bl. a. inriktats mot atlbevara och förslärka transportapparatens efTeklivitel utan alt komma i konfliktmed bebyggelseplaneringen och med allmänhetens krav på en god och trafiksäkermiljö. Åtgärder för alt förbättra kollektivtrafiken har också motiverats av desärskilda problem i form av minskad framkomlighet, buller och luftföroreningarsom den ökande privatbilismen medfört. Förbefolkningen på landsbygden har utvecklingen inneburit att den i ökadutsträckning är hänvisad att söka arbete och olika slags service i näriiggandekommun- och regioncentra. med de ökade resbehoven har denexpanderande privatbilismen lett lill all trafikunderlagel för den kollektivatrafiken minskat. Detta har motiverat åtgärder för att vidmakthålla en rimligtrafikservice för den del av allmänheten som alltjämt är beroende av dekollektiva irafikmedlen. Blandde medel som staten använder för att uppnå målsättningen om en tillfredsställandetrafikförsörjning i fråga om kollekliv persontrafik kan nämnas trafikplanering,olika ekonomiska bidrag för investeringar och drift av kollektiva trafiksystemsamt yrkestrafiklagstiftningen. Enplanmässig samordning och prioritering av insatserna inom trafiksektorn ärenligt av stalsmaklema uttalade riktlinjer en grundläggandeförutsättning för att en tillfredsställande trafikservice lillsamhällsekonomiskt lägsta kostnader skall kunna tillhandahållas. Det har därförbefunnits angeläget att som grund för det trafikpolitiska handlandet ochinvesteringsverksamheten ha tillgång till en övergripande trafikplanering somlar hänsyn lill samspelet och arbetsfördelningen mellan de olika trafikgrenarna.Ell viktigt led i det trafikpolitiska reformarbetet hardärför varit all utveckla planeringsinsimmenien. 2 1977/78. 1977/78:92 18 Förall utveckla en övergripande trafikplanering tillkallades sakkunnigaatt ingå i en särskild arbetsgrupp - trafikplaneringsutredningen -med uppgift atlutarbeta anvisningar för en länsvis regional trafikplanering. Syftet medplaneringen var att lå underiag för bedömningar om hur en regions behov avperson- och godstransporter lämpligen kan tillgodoses. Anvisningar tilllänsstyrelserna lämnades (Ds K 1972:1) i fråga 1973 (Ds K 1972:3) i fråga om planeringsskedet. Av länsstyrelsernaupprättade förslag till trafikplaner har ingetts till kommunikationsdepartementeti slutet av är 1974. Länsvisa sammanfattningar av de regionala trafikplanernaredovisas i Regionala trafikplaner (SOU 1976:8). Vadgäller den regionala persontrafiken har i planeringen vissa principiella kravuppställts på trafikens turtäthet, turernas tidsmässiga föriäggning, restider,uppehållstider, reskostnader och bekvämlighet. Nästa steg i planeringen av denregionala persontrafiken har varit att bedöma nuvarande och framtida resbehov.Resultatet av planeringen har sammanställts i regionala stomlinjenät. Tillgrund för förslagen lill slomlinjenät ligger en belysning av den förutseddafördelningen mellan den individuella och kollektiva trafiken. Iplaneringsarbetet har också ingått att göra avvägningar mellan olika transportmedel.De regionala persontrafikplanerna, som revideras , ligger lill grund fördet statliga stödet lill regional busstrafik. I kommunernabedrivs på motsvarande sätt en planering av den lokala trafikförsörjningen förvilken kommunerna primärt har ansvaret. Lokala trafikförsörjningsplanerföreligger nu i praktiskt tagel samtliga landels kommuner. I planeringenbeaktas bl. a. samordningsmöjligheterna mellan skolskjutstrafiken ochlinjetrafiken. Planeringen omfattar också s. k. kompletleringstrafik, somsyftar till atl ge befolkningen i särskilt glesbe-byggda delar av kommunema enrimlig trafikservice. K-ommunernasmöjligheter i fråga om planering och utformning av trafikförsörjningen följerockså av olika plan- och trafikfdrfallningar. Grundläggande bestämmelser förplanläggning av markanvändningen finns i byggnadslagstiftningen. Kommunenpåverkar genom sin fysiska planering förutsättningarna för trafikens standardoch kostnader. För kommunernas möjligheter alt påverka trafiken är också delokala trafikföreskrifter som utfördas av trafiknämnderna av betydelse. Genomtrafikreglerande åtgärder, såsom införande av bussgalor och reserverade körfältoch prioritering i trafiksignalsyslem, kan den kollektiva trafikensframkomlighet och regularitel förbättras. Möjligheternaatl höja kollektivtrafikens standard genom nya trafikerings-former har prövatspå flera platser i landet. Försök med direktgående bussar från periferabostadsområden lill tätortscentmm eller andra viktiga arbetsplatsområden harvarit framgångsrika. Studier av anropsstyrd trafik har visat alt denna kan varaett alternativ i tätortsområden med låg resfrekvens och krav på högtrafikstandard. Inom glesbygdsområdena utgör den efterfråge-styrdakompletteringstrafiken på samma sätt en anropsstyrd trafikform, vars utvecklingvarit mycket positiv ur irafikförsörjningssynpunkt. 1977/78:92 19 1977/78:81 om vissa kommunala irafik- och trafiksäkerhetsfrågor får - omförslaget genomförs - kommunerna väsentligt ökade möjligheter att bestämma övertrafiken. Möjlighet för kommunerna att reglera biltrafiken inom tätort gesockså genom den av antagna lagen (1976:206) om felparkeringsavgift(ändrad senast 1976:1124) och lagen (1964:240) om flyttning av fordon i vissafall (ändrad senast 1977:699). De angivna bestämmelserna syftar bl. a. till altfrämja kollektivtrafikens framkomlighet. Pä både den statliga ochkommunala sidan har betydande ekonomiska insatser gjorts för all förbättra denkollektiva Irafikservicen, och avsevärda belopp av statliga och kommunalaskattemedel har anvisats för ändamålet. För s t a I e n s d e 1 kan erinras omde 715 milj. kr. som för /79 föreslås som ersättning till SJ fördrift på det trafiksvaga järnvägsnätet och de 102 milj. kr. som för sammabudgetår föreslås som bidrag till lokal och regional busstrafik på landsbygden. Enligtde trafikpolitiska riktlinjerna skall således staten ersätta SJ för driftunderskottpå sådana trafiksvagajärnvägslinjer, vars irafike-ring utgör en ekonomiskbelastning för SJ men på vilka trafiken behålls av samhälleliga skäl. Tillgrund för ersättningens storlek skall ligga en förnyad bandelsundersökning.Det ersällningsberättigade järnvägsnätet utgör något över hälften av SJ:stotala bannäl men har bara 8 96 av trafikarbetet på järnväg. Statenhar lämnat bidrag till olönsam busstrafik . I anslutning lill denregionala och lokala trafikplaneringen aktualiserades frågan om ett förbättratoch planeringsanknulet bussbidrag. Ettnytt syslem fördetslalligastödet till ickelönsam lokal busslrafi k beslölsavl973årsriksdag(prop.1973:53,TU 1973:13, rskr 1973:203). Det nya systemet, som framgår avkungörelsen (1973:639) om statligt stöd lill lokal landsbygdstrafik (ändradsenast 1978:17), tillämpas fr. o. m. det bidragsår som började den förstaaugusti och avser sådan landsbygdstrafik som ingår i en i fråga omtrafikens omfattning och inriktning upprättad lokal Irafikförsörjningsplan. Statsbidragtill lokal landsbygdstrafik utgår enligl de nu gällande bestämmelserna lillkommun som har atl göra ansökan därom hos . Till sådan trafik ikommun inom det inre stödområdet eller utgår statsbidrag med 75 96av bidragsgrundande underskott beräknat enligl i kungörelsen angivna grunderför högst två dagliga dubbellurer och med 50 96 inom landet i övrigt. Efteren allmän bedömning av de lokala Irafikförsörjningsplanerna och en granskningav kommunernas bidragsansökningar skall till bussbidragsnämndeninsända ett exemplar av ansökningshandlingarna jämte sammanställning över bidragsanspråkenmed eget yttrande. Efter granskning och beslut i vissa fall om undanlag fråneljest gällande bestämmelser avger nämnden förslag till regeringen omfördelning av bidragsmedel mellan länen. 1977/78:92 20 Länsstyrelsenbeviljar senare statsbidrag inom den medelsram för länet som fastställts avregeringen. Sedan halva bidragsåret förflutit utanordnas såsom förskoll högsthälften av de före bidragsårets början preliminärt beslutade bidragsbeloppen.Bidragets slutliga belopp bestäms efter bidragså-rets utgång, sedan detfaktiska utfallet av trafiken redovisats. Slutlig utbetalning och eventuellåterbetalning sker härefter. Enliglriksdagens beslut vid (prop. 1975:1 bilaga 8, TU 1975:10, rskr1975:79) har del statliga stödet lill regional landsbygdstrafik förstärkts ochfått en mera ändamålsenlig utformning. Del förstärkta stödet utgår enligtförordningen (1975:192) om statligt stöd till regional landsbygdstrafik (ändradsenast 1977:252) lill utövare av sådan regional trafik som behövs för atttillgodose den regionala trafikförsörjningen och som inte är ekonomisktbärkraftig. Behovet av trafiken prövas på gmndval av den regionalapersontrafikplan som upprättar. Del bidragsberättigadetrafikarbetet är begränsat till två dagliga dubbellurer på varje i linjen ingåendevägsträcka. Till täckning av underskott i sådan trafik kan statsbidrag ifrågakommamed högst . per vagnmil bidragsgrundande trafikarbete till trafik inomdet inre stödområdet eller och med högst . till trafik inomlandet i övrigt. Om synneriiga skäl föreligger kan bidrag beviljas med högrebelopp. För /79 föreslås vagnmil-ersättningen bli höjd till 17kr. Ansökanom statsbidrag till regional landsbygdstrafik görs hos vederbörandelänsstyrelse. Efter granskning av ansökningshandlingama skall överiämnadem jämte sammanställning och eget yttrande till bussbidragsnämnden, som prövarfrågan om statsbidrag. Ettnytt statligt stöd infördes enligl beslut vid 1975/(prop.1975/76:88, JoU 1975/76:34, rskr 1975/76:256) till viss skärgårdstrafik medfartyg. Stödet utgår enligt förordningen (1976:195) om statligt slöd till vissskärgårdstrafik lill kommun som är huvudman för eller lämnar ekonomiskt bidrag tillsådan trafik. Statsbidraget utgör högst av bidragsgmndande kostnadberäknad enligl i förordningen angivna gmnder för högst fyra dagliga dubbellurerpä viss linje och i fråga om kompletteringstrafik för högst en förbindelse framoch åter inom visst område. Föreligger synneriiga skäl kan högrebidrag utgå. Som förutsättning för statsbidrag gäller att trafiken ingår i enav kommunen antagen lokal irafikförsörjningsplan och att den avser trafik tilloch från öar som har bofast befolkning och som saknar fast landförbindelseeller allmän färjeled. Förfarandeti ärenden om statsbidrag till skärgårdstrafik överensstämmer med den ovanbeskrivna ordningen beträffande bidraget till lokal landsbygdslrafik med denskillnaden all förskottsbetalning av bidragsbelopp inle förekommer i fråga omskärgårdstrafiken. Förhandläggning på central nivå av det statliga stödet till olönsam busstrafik ochskärgårdstrafik inrättades bussbidragsnämnden. Nämnden utför denslutliga granskningen av ansökningar och 1977/78:92 21 meddelarbeslut i bidragsfrågor samt avger förslag lill regeringen om fördelning avanslagsmedel mellan länen i form av medelsramar. skallvidare enligt instruktionen för bussbidragsnämnden (1973:641, ändrad senast1976:196) verka för en enhetlig tillämpning av statsbidragsbestämmelsema ochvid behov föreslå ändring av dessa. Enhetligheten främjas framförallt genom altnämnden meddelar föreskrifter och anvisningar för tillämpningen avbidragsbestämmelserna och handläggningen av ansökningsärendena. Vidareharstatligtbidrag utgått lill viss regelbunden flygtrafik-service i fjällområdet. Bidragethar utgått över huvudtitel. Komm u nerna , som har ansvaret för den lokala trafikförsörjningen, har sedanlänge lämnat ekonomiskt stöd åt den kollekliva trafiken för all uppnå entillfredsställande trafikservice. Sådant stöd utgår både lill kommun-ägda ochandra irafikföretag, vars driftunderskoll behöver täckas. Bidragen avser såvältätorts- som landsbygdstrafik. Undersenare år har kommunerna i många fall också lämnat ekonomiska bidrag för attkunna erbjuda attraktiva taxesystem. Av särskilt intresse är de enhetstaxor iform av s. k. 50-korl eller liknande som erbjuds resenärerna i ca 40tätortsområden i landet. I en del fall har den geografiska giltigheten utsträcktslill all omfatta hela kommunområdet men i regel har områdena för enhetskortelsgiltighet en relativt snäv begränsning. Del kan beräknas att ca 2,5 miljonerinvånare bor i områden där det finns en lokalt gällande enhetstaxa. Tillsammansmed , som har ett regionall gällande enhetskort för hela länet,innebär detta att ungefär halva landets befolkning bor i oinråden medenhetstaxa inom trafiken. Påen del håll förekommer inierkommunal samverkan i trafikfrågor. Som exempel kannämnas Sydvästra och . a. yrkesmässig busstrafik finns i förordningen (1940:910) angående yrkesmässigautomobiltrafik m. m. (ändrad senast 1977:705) (YTF). Yrkesmässigtrafik är enligl YTF trafik i vilken bil och förare tillhandahålls allmänhetenmot ersättning för person- eller godsbefordran (1 §). Vadgäller den yrkesmässiga busstrafiken delas denna enligt 4 § upp i linjetrafik, beställningstrafikoch luristtrafik. Fömtsättningför rätten att driva yrkesmässig trafik är enligt 5 § YTF att vederbörligttillstånd (trafiktillstånd) har meddelats. Ansökanom trafiktillstånd eller medgivande till överiåtelse av sådant tillstånd skallgöras av den som avser att driva Irafik med slöd av fillslåndel. Tillståndtill linjetrafik på vägsträcka inom ett län meddelas av i dellän där trafiken skall bedrivas. Kommer linjetrafik atl bedrivas på vägsträckainom flera län eller mellan orter inom skilda län meddelas tillstånd avlänsstyrelsen i det län där den längsta delen av vägsträckan är belägen. 1977/78:92 22 Enligtsärskilda undantagsbestämmelser meddelas dock tillstånd till linjetrafik förstatens järnvägar och postverket av regeringen. I 12§ YTF anges villkoren för att trafiktillstånd skall meddelas..Enligt huvudregelnfår tillstånd meddelas endast om den ifrågasatta trafiken är behövlig och iövrigt lämplig. Vidare får tillstånd meddelas endast den som med hänsyn lillerfarenhet, vederhäftighet och ekonomiska förhållanden samt andra på fråganinverkande omständigheter kan anses lämplig som utövare av yrkesmässig irafik. Tillståndtill linjetrafik kan förenas med skyldighet att bedriva samlrafik medanslutande järnvägs-, spårvägs- eller sjötrafikförelag. Förlinjetrafik bör fastställas turlista av den länsstyrelse som har meddelat trafiktillståndet(14 §). I fråga om linjetrafik som bedrivs av och postverketfastställs dock turiista av resp. verk efter hörande av berörda länsstyrelser. Enligt23 § YTF gäller, med vissa angivna undantag, befordringsplikt för bl. a. linjelrafikuiövare.Befordringsplikten innebär skyldighet att mot ersättning enligt fastställdtaxa ombesörja befordran av personer och av gods, som medförs av passagerare. Utövareav yrkesmässig Irafik för personbefordran i beställningstrafik med personbileller i linjetrafik är enligl 29 § YTF underkastad de bestämmelser om taxa,somfastställs i fråga om beställningstrafik av i del län, därstationsorten är belägen,och i fråga om linjetrafik av den länsstyrelse som harmeddelat trafiktillståndet. Taxan har karaktären av maximitaxa, men i undantagsfallkan beträffande linjetrafik för personbefordran fastställas fasta avgifter, somalltså skall tillämpas ulan avvikelse. Före fastställande av taxa skall, närförhållandena föranleder därtill, trafikföretag och sammanslutningar av Irafikutövarem. beredas tillfälle atl yttra sig. När det gäller taxa för sådan busslinjelrafiksom bedrivs av och postverket sker fastställelse av resp.verk. Förbåde primärkommuner och landstingskommuner har möjligheterna vidgats atlengagera sig i busslinjelrafik. I enlighet med förslag i prop. 1969:155(3 LU1969:63,rskr 1969:394)om ändring i YTF alt primärkommun, landstingskommun ellerkommunalt trafikföretag har företräde, när det gäller tillstånd lill busslinjelrafik,om det görs sannolikt, att trafikförsörjningen inom orten eller bygden främjasgenom att trafiken bedrivs i regi. I linje härmed föreskrivs i 19 § YTFalt tidigare meddelat tillstånd fill irafik,som omfattasav den kommunalaansökan, skall återkallas, om det görs sannolikt att trafikförsörjningen inomorten eller bygden främjas om trafiken kommunaliseras. Den nye tillståndshavarenär då - på begäran av den vars tillstånd återkallas - skyldig att inlösa denrörelse som bedrivits enligt det äldre tillståndet. Avser återkallelsen endasten del av rörelsen, gäller inlösenskyldigheten de tillgångar som använts i dendelen. Tvist om ersättningens storiek avgörs av buss- och taxivärderingsnämnden. Delär inte bara primärkommuner utan också vissa lands-lingskommu ner somengagerat sig iden kollektiva trafikförsörjningen. 1977/78:92 23 Detlagäller i första hand i , där landstingskommunen helt övertagitansvaret för den kollektiva persontrafiken inom länet. Detta har skett bl. a.genom att kommunala irafikföretag såsom spårvägar övertagits. Ävenstatliga och enskilda trafikföretag har köpts in. Statens järnvägars helabusstrafikrörelse har sålunda övertagits liksom också flera större privatabussföretag. , och ägs direkt av landsfingskommunen.Lokaltrafiken i övrigt med järnväg drivs av SJ som entreprenör åt . Antaletresor som sker med AB är över 400 milj. . Dengenomsnittliga försäljningen av periodkort är inemot en halv miljonkort. ,och är exempel på län, där landstingskommunen imera betydande omfattning kompletterar den lokala trafikförsörjningen medregionala åtgärder. I län sker detta genom samverkan mellan landstingetoch länets 11 primärkommuner. I del gemensamma aktiebolaget, AB länsregionaltrafik, ägs 50 96 av aktiekapitalet av och 50 96 avprimärkommunerna i förhållande lill skatteunderiaget. Bolagetsmålsättning är att, med utgångspunkt i nuvarande irafik på de viktigastebusslinjerna, verka för en rationell utveckling och samordning av denkollekliva persontrafiken inom län. Som instrument för att uppnå ochverka för denna målsättning bedriver länsbolaget busstrafik i egen regi.Bolaget har också träffat avtal med andra trafikförelag om entreprenadtrafik.En viktig uppgift är att biträda kommunerna med planering och upphandling avden lokala trafikförsörjningen, bl.