prop · G103100 · 1977-12-31 00:00:00 — Högre ersättning ulgår dock om stödbehovet geranledning härtill. Handikappersättningen kan begränsas till viss lid. Behovet av ersättning skall omprövas isamband med beslut om förtidspension eller ålderspension enligt AFL. Handikappersättning utges inte om den försäkradevårdas i anstalt som tillhör eller till vars drift bidrag utgår från staten, kommun ellerlandstingskommun. Detsamma gällerom den försäkrade vårdas utanför anstalten genom dess försorg. har haft i uppdrag att till regeringen redovisa erfarenheterna av den praktiska tillämpningen avde nya reglerna för rätt till handikappersättningoch lämna förslag till de åtgärdersom verket funnit 1977/78:100 Bilagas 47 erforderiigamed anledning härav, Vei-kel har redovisat detla uppdrag i ell betänkande (Ds S1977:6) Erfarenheter av handikappersättningen. Remissyttranden över riksförsäkringsverketsbetänkande har inhämtats frånsocialstyrelsen, försäkringsdomslolen, skolöversiyrelsen, ,. , (), i (LO), CentralorganisationenSACO/SR, (), , . De handikappades riksförbund.Pensionärernas riksorganisation och folkpensionärers riksförbund.Härutöver har yttranden kommit infrån bl, a. Svenska diabetesförbundel och MS-förbundel (Riksorganisationför neurologiskl sjuka och handikappade). framhåller alt de nyabestämmelserna om handikappersättningfrån den allmänna försäkringen emotsågs med stora förväntningar när deinfördes den . En allmän bedömning av reformens verkningar efter dessgenomförande ger enligt verket vid handen att de nya reglerna i väsentligaavseenden har slagit väl ut. Antalet personersom uppbär ersättning har ökat starkt. uppgick antalet personer som uppbar invaliditetsförmån till ca 17 200.1 juni 1977 uppgick det sammanlagdaantalet personer som uppbar handikappersättning lill ca 34 000. Åtskilliga handikappade som inte uppbar invaliditetsförmån från den allmännaförsäkringen har alltså nu föll rätt lill sådan ersällning och reglerna har allmänt sett blivit mindrerestriktiva. påpekar att engrundläggande fömtsättning för rätt till handikappersättning är all funktionsförmågan är nedsatt för avsevärd lid,1 den praktiska tillämpningen av dennabestämmelse har del visal sig all personer med vissa handikapp, t.ex,psoriasis, har bedömts inte ha sådan nedsättning i funktionsförmågan somerfordras för rätt tillhandikappersättning, trots att de ivissa fall haft stora merulgifter för all kunna upprätthålla sin funktionsförmåga. Enligt verkets mening börsådana stödbehov kompenseras genomhandikappersättning. Verket föreslår att den handikappades tillstånd före behandling och medicinering skallvara avgörande för rätten lill handikappersättning.Frågan om den försäkrades aktuella funktionsförmåga bör inte prövas fristående, utan ses mot bakgrundav de följdverkningar i form av hjälpbehov och merulgifter som handikappet gerupphov till. Bedömningen av rätten till handikappersättning skall grundas på den försäkrades sammanlagda behov av stöd. Härvidbeaktas bl, a. alt den försäkrade i sin dagliga livsföring behöver meratidskrävande hjälp av annan och att han för vidkännas betydandememtgifter. Beträffande hjälpbehovet för den som i sin dagligalivsföring behöver mera tidskrävandehjälp av annan lill följd av nedsattfunktionsförmåga, har del i 1977/78:100 Bilagas 48 denpraktiska tillämpningen ansetts tillräckligt om hjälpbehovet motsvarar ca två timmars effekriv tid . Verketföreslår att bedömningen av lidsåtgångenför olika hjälpbehov görs mer nyanserad än f n. Inom ramen för begreppet mera tidskrävande hjälp skall vårdarenstotala bundenhet beaktas. Härmedavses förutom själva den effektiva tiden för hjälpinsatsen även sådan tidsom kan hänföras lill förberedelse- och efterarbete. 1 vissa fall därdet föreligger ett uttalat behov av tillsynoch ständig uppsikt skall detla efter prövningi varje särskilt fall beaktas vid sidan av den berörda tvåtimmarsregeln. De merulgifter, som skall beaktas vid bedömningenav rätt lill handikappersättning, skall enligt riksförsäkringsverketsanvisningar relativt lätt låta sig identifierasoch verifieras. 1 den praktiska tillämpningen har det krävts att den handikappade gör troligt all del är fråga ommerulgifter som han verkligen har pågrund av sitt handikapp. Dessa regler har ansetts missgynna dem som inte har ekonomiska fömtsättningar alt kosta påsig hjälp och anordningar som på olika säu kan underiätta tillvaron ochmotverka följderna av handikappet. Verketföreslår att handikappersäUning skall kunna komma i fråga om en försäkrad föratt i möjligaste mån bemästra följderna av ett handikapp är i behov av hjälpeller annat som medför utgifter, oavsett om dessa redan föreligger ellerej. De praktiska erfarenheterna av de nuvarandereglernas tillämpning beträffandeersättning lill blinda visar altersättningen sänks till30 96 av basbeloppet i samband medpensionering. Verket föreslår därför att bedömningen beträffande blindasom uppbär pension gmndas på en fullständigprövning av det sammanlagda stödbehovet, och att den generella grundnivå som pensionerade blinda ärtillförsäkrade skall betraktas som en garantinivå. Överstiger stödbehovet vadsom motsvarar garanlinivån 30 96 avbasbeloppet, bör ersättningen sålunda fastställas till den högre nivå som är motiverad i det enskilda fallet. Verket föreslårvidare, med hänsyn till de fr. o. m. införda reglerna omuttag av halv ålderspension, att blind som gör uttag av halv ålderspensionskall ha rätt till handikappersättning med 60 96 av basbeloppet så länge endasthalv ålderspension utgår. Verket tar i betänkandet även upp vissasamordningsfrågor, främst frågan hurtillgång till färdtjänst skallinverka på beräkningen av den handikappades merulgifter för färdmedel när denne har egen bil. Verket föreslår därvid att handikappads memtgifterför egen bil skall kunna beaktas, oberoende av om han har rätt lill färdtjänst. Beträffande handikappad som inte förvärvsarbetar men har egen bil innebär förslaget alt ellschablonbelopp motsvarande 15 96 av basbeloppet för beaktas för alt täcka kostnaderför resor i den dagliga livsföringen och för rekreation. Nuvarande bestämmelser medger inte atthandikappersättning utgår till försäkradesom vårdas i vissa institutioner. Verket föreslår att reglerna om handikappersäUning bringas i överensstämmelse medbestämmelserna om 1977/78:100 Bilagas 49 vårdbidragså att försäkrad kan få ersättning om han i minst under ell kalenderkvartal vistas utom institutionen ulan all vårdas genom dessförsorg. förslag har i alltväsentligt tillstyrkts av ,, , (), Svenskadiabetesförbundel, MS-fÖrbundet. (), () och . Försäkringsdomslolen anser del vara värdefullt atten genomgång av erfarenheterna avhandikappersättningen har kommit igång men anser all ytteriigare en tids erfarenheter bör avvaktas somunderiag för mera definitivt ställningstagande. Domstolen konstaterar även att1975 års reform i slort sett nått åsyftad verkan. LO anser atträttspraxis avviker från intentionerna med reformen. Liknande synpunkter anförs av (). Riksförsäkringsverketsförslag angående tolkningen av begreppet nedsattfunktionsförmåga lillsiyrks av Svenska diabetesförbundel. HCK.MS-fÖrbundet och DHR. Försäkringsdomstolen anser däremoi att någonändring av riksförsäkringsverkelsanvisningar rörande begreppet nedsatt funktionsförmåga inte är erforderiig,enär grunden för domstolens avslag i mål om handikappersättning tillpsoriatiker inte varil den verket antagit. Gmnden har i stället varit altgodtagbara, av handikappet föranledda merulgifter eller hjälpbehov inte varil av den storiek att rätt till handikappersättning har förelegat. Domstolen anmärkerhärvid särskilt att kostnader för hälsoresor inte har kunnat godkännas sommerulgifter. Domstolen föreslår i sill yttrande alt en utredning kommer lillstånd för alt ge bättre underlag än som f. n. kan åstadkommas för attbedöma vilka av psoriasis och andra sjukdomar föranleddakostnader som skall kunna godtas som merulgifter vid prövning av rätttill handikappersättning. förslag om en meranyanserad bedömning av hjälpbehovelsomfattning tillstyrks av bl. a. HCK. Domstolen påpekar alt allmännasynpunkter låter sig väl förena med nuvarande lydelse av lagtexten. Svenska diabetesförbundel tillstyrker förslagetom alt handikappersättning skall utgåoavsett om den handikappade redan har ådragit sig merutgifternaeller inte. Även DHR,Försäkrlngskasse/örbundei. , ochPensionärernas riksorganisation tillstyrker förslaget men föreslår alt man inför ett mer schabloniserat synsätteller en 1977/78:100 Bilagas 50 generell rätt till handikappersättning för vissa handikappgrupper t, ex, rullstolsbundna. Försäkringsdomslolen instämmer i all nuvaranderättstillämpning kan leda till mindrerättvisa resultat. Domstolen avstyrker dock verkels förslag och förordar istället att prövningen av merutgifterna skall baseras på utgifter som befinns vara rimliga och motiverade av denhandikappades speciella behov. Bedömningenbör enligt domstolen inte göras avhängig av den handikappades subjektiva önskemål och i regel ej hellergrundas på schabloner. förslag om all dengenerella grundnivå som pensioneradeblinda är tillförsäkrade skall betraktas som en garanti-nivå tillstyrks av Försäkringskasse/örbundet ochsocialstyrelsen. och föreslår alt ersättningsnivån bibehålls vid 60 96 även när de försäkradeuppnått , Försäkringskasse/örbundet tillstyrker även att blind somhar halv ålderspension skall föhandikappersättning med 60 96 av basbeloppet. HCK, MS-Jörbundct, ochSvenska kommunförbundet all ersät tning för egen bil kanutgå även när kommunen erbjuder färdtjänsl, Försäkringsdomstolen avstyrker förslaget, i varje fall i avbidan påresultatet av socialpolitiska samordningsulredningens arbete, folkpenslonärers riks/Örbund tillstyrkerförslaget all försäkrad schablonmässigttillgodoräknas 15 96 av basbeloppet för merulgifter för resor med egen bil, som ej avser arbetsresor, vidprövning av rätt lill handikappersättning, Försäkringskasse/örbundet anser attschablonbeloppet bör bestämmas till av basbeloppet. Även anser15 96 vara för lågt beräknat,Försäkringsdomstolen avstyrker förslaget om schablonberäkning och påpekar att förslaget i denna del skulleinnebära en favör för de handikappade som har egen bil. Eftersom den minimigräns för de sammanlagda utgiftema som i praxis dras för rätt lill handikappersättning motsvarar av basbeloppet skulle förslaget i denna delkunna leda till all handikappadmed bil som har memtgifter avseende annat än bilen, uppgående endast lill 7,5 96av basbeloppet, för handikappersättning, slaiens handikappråd,Föisäkringskassejöibundei, socialstyrelsenoch Svenska komimin/örbundet tillstyrker förslag om aU handikappersättning kan utgå till försäkrad som tillfälligtvistas utom inslilulionom tiden förvistelsen uppgår till minst per kalenderkvartal. Några remissinstanser förordar alt fleraersättningsnivåer införs och att åldersgränsen då handikappet senast skall hauppstått för rätt till ersättning tasbort. 1977/78:100 Bilagas 51 Vid beräkningen av folkpensionskoslnaderna /79 har riksförsäkringsverketutgått från ett uppskattat antal pensionslagare , vilken månad ansetts representativ för helabudgetåret. Verket har därvid gjortföljande uppskattning beträffande antalet personer med olika slag avpensionsförmåner. Värdbidrag (antal barn) Barniillägg (antal barn) På grundval av gällande lagstiftning och vidbasbeloppet . beräknarriksförsäkringsverket anslagsbehovet för /79 till 23 100 milj. kr. Därvid härverket räknat med enkostnadsuppgång på 25 milj. kr. Kostnaderna för vård på riksförsäkringsverketssjukhus läcks från föreva-randeanslag till den del de avserundersökningsfall för den allmänna försäkringensbehov. Antalet vårdplatser på de tre sjukhusen beräknas i stort sett vara oförändrat (600) under nästa budgetår.Av dessa platser beräknas en tredjedel komma att beläggas med undersöknings-och utredningsfall för den allmännaförsäkringen. Kostnaderna härför beräknas till 19 milj, kr. De nya reglerna för handikappersättning sominfördes innebar atträtten till handikappförmåner frånden allmänna försäkringen i väsentligaavseenden vidgades. Enligt de då införda reglerna föreligger räii lill handikappersäUning om den försäkrade för avsevärdlid fått sin funktionsförmåganedsatt i sådan omfatlning att han på grund av sill handikapp behöver tidskrävande hjälp av annan i sin dagligalivsföring och vidare om denhandikappade för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av 1977/78:100 Bilagas 52 Även då den handikappade eljest har betydande merulgifter lill följd av sitt handikapp föreligger rätt tillhandikappersättning. Den handikappadesvård- och hjälpbehov skall vid bedömning av frågan om rätt lill ersällning vägas samman med hans merkostnader till följd av handikappet. Bedömningen skall således gmndas på del sammanlagda behovet av stöd. Blinda har redan tidigare varittillförsäkrade en generell rätt lillstöd. Generella regler infördes även för handikappersättning till döva och gravt hörselskadade personer. har på uppdrag avregeringen redovisat erfarenheter av den praktiska tillämpningen av debestämmelser som infördes och lämnatförslag till de åtgärder verket harfunnit erforderiiga med anledning härav. Verket konstaterar i sin utredning all reformen i väsentliga avseenden slagit väl ut. Antalet personersom uppbärersätlning har ökat från ca 17 200 i juni1975 till ca 34 000 ,vilket innebär i slort sett en fördubbling och överensstämmer väl med de beräkningar som gjordes i förarbetena tillreformen. Åtskilliga handikappade somtidigare inte uppbar invaliditets-förmån från den allmänna försäkringen har nufått rätt till sådan ersättning ochreglerna har allmänt sett vidgats. Verkets betänkande innehåller dels förslag omändrade regler, dels förslag i vissa frågor om tillämpningen av nuvarande lag.Jag kommer i del följande alt pågrundval av verkets utredning föreslå åtgärder för att säkerställa att reformen förden tillämpning som avsågs när denbeslutades och även föreslå en vissutvidgning av rätten tillhandikappersättning. Med hänsyn lillvad som framkommit vid remissbehandlingen bör ett fortsalt utredningsarbete göras som rättstillämpningenkontinuerligt följs upp. Av riksförsäkringsverkels utredning framgår kritik som riktats mot reformenfrämst hänför sig till rättstillämpningensåvitt avser de för rätten till handikappersättninggrundläggande rekvisiten nedsatt funktionsförmåga, hjälpbehov ochmerulgifter. påpekar att en grundläggandeförutsättning för rätt till handikappersättningär all funkiionsförmåganär nedsatt för avsevärdtid. 1 den praktiska tillämpningen av denna bestämmelse har det enligt verket visat sig au personer med vissahandikapp, t. ex. psoriasis, har bedömtsinte ha sådan nedsättning i funktionsförmågan som erfordras för rätt tillhandikappersäUning, irols alt de i vissafall har stora merulgifter till följdav handikappet. Verket framhålleratt av förarbeten och lagtext framgår all avsikten med reformen inte har varit all funklionsnedsättningen skallprövas fristående utan mot bakgrundav de följdverkningar i form av hjälpbehov och merulgifter som handikappet gerupphov till. Därvid skallbedömningen av rätten till ersättning grundas på den försäkrades sammanlagdastödbehov lill följd av handikappet. Remissinstanserna stöder överlag verkets åsikt.Försäkringsdomstolen påpekar dock i sitt remissy Urande att grunden för domstolens avslagi mål om 1977/78:100 Bilagas 53 handikappersättningtill psoriatiker inte har varil densom verket antagit. Grunden har istället varit att de av handikappet föranledda godtagbara memlgiflerna ellerhjälpbehoven inte har varil av den storlek au rätt lillhandikappersättning förelegal. Jag finner all rådande rättstillämpning såsom denredovisats i försäkringsdomstolens remissvaröverensstämmer med vad verket förordat. Det saknas därför anledning all föreslå lagändring i dettahänseende. Med hänsyn lill frågansvikt för tillämpningen i försäkringskassorna bör emellertid utfärda nya tillämpningsanvisningarmot bakgrund av domstolens yttrande. Till de av domstolen angivna skälen för aUhandikappersäUning i vissa fall intetillerkänts psoriatiker återkommer jag i samband med att jag lar upp verkelsförslag beträffande kraven på omfattningen av hjälpbehov och merulgifter. Vidbedömning av rätt tillhandikappersättning skall bl. a, beaktas om den försäkrade i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp avannan. har förutsättningen all hjälpen skall varatidskrävande i regel ansetts uppfylldom hjälpbehovet har motsvarat två timmars effektiv arbetstid . Verket föreslår attbedömningen av lidsåigången för olika hjälpbehov skall göras mer nyanserat än fn. Härvid föreslås all, fömtom den effektiva tiden för hjälpinsatser, skall beaktasäven sådan lidsåtgång som kan hänföraslill förberedelse- och efterarbete,dvs. vårdarens totala bundenhet. Om det föreligger etl uttalat behov av tillsynoch ständig uppsikt skall detta efterprövning i varje särskilt fall beaktas oberoende av tvåtimmarsregeln. Verkets förslag om en mer nyanserad bedömning avhjälpbehovets omfattning hartillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Jag ansluter mig lill verkets förslag i denna del. Liksom försäkringsdomstolen anser jag del vara fråga om en liberalisering avpraxis som väl ryms inom nuvarandelydelse av lagtexten. Den bör emellertid som verket föreslagit komma lill uttryck genom utfärdande av nya tillämpningsanvisningar. Handikappersättningen är i princip enmerkostnadsersätlning. Rätt lill ersällningkan uppkomma inte bara till följd av hjälpbehov utan också lill följd av att den handikappade har betydandemerulgifter för resor, kost etc. I den praktiska tillämpningen krävs det enligtriksförsäkringsverket på grund avförarbetena lill lagstiftningen altden handikappade gör troligt all del är fråga om merulgifter som han verkligenhar på grund av sitt handikapp. Därigenom har man i praktiken inte kunnat ta med iberäkningen sådant som denhandikappade inte haft råd all kosla på sig tidigare. Verket föreslår atthandikappersättning skall kunna komma ifråga om en försäkrad för att i möjligastemån bemästra följderna av ett handikapp är i behov av hjälp eller anordningar som medför utgifter, oavsett om dessautgifter redan föreligger eller ej. 1977/78:100 Bilagas 54 Flera remissinstanser tillstyrkerriksförsäkringsverkets förslag i denna del. DHR påpekar dock att förslaget inte kommeratt medföra någraförändringar om man inte samtidigtanlägger etl schablonmässigt synsätt på ersättnings-behovet. DHR föreslår därför allriksförsäkringsverket för i uppdrag alt ge ut anvisningar där den individuellaprövningen i största möjliga uisiräckning tas bort. anser del vara angeläget all anvisningar utarbetasom beräkning av merutgifterna. Flera remissinstanser, däribland , påpekaratt en generell rätt lillhandikappersättning för vissa gmpper ärväl motiverad. Försäkringsdomstolen föreslår i stället all prövningen av merutgifternaskall baseras på utgifter som befinns vara rimliga och motiverade av den handikappades speciella behov. Bedömningen bör enligtdomstolen däremot inte göras avhängigav den handikappades subjektiva önskemål och vanligen inte hellergrundas på schablonregler. Vad verket redovisat om praxis ger enligt minmening vid handen all lagtillämpningen i fråga om handikappersättning harblivit för restriktiv. Jag finner detrikligt att merulgifter, som verket förordat, beaktas oavsett om utgifterna redan föreligger eller ej. Detta börmarkeras genom en ändring i 9 kap. 2 § AFL. Beslutet i frågan om handikappersättning börbaseras på en prövning av vilka uppgivna utgifter för den handikappadesom synes rimliga och motiverade av hansspeciella behov. Härvid bör såväl handikappets beskaffenhet som denförsäkrades personliga förhållanden tillmätas betydelse. Jag återkommeri det följande till frågan om hälsoresorna. Såväl verkets redovisning som remissyttrandenavisar att det ofta saknas tillräckligledning för försäkringsorganens bedömning av vad som kan anses vara skäliga merulgifter. Det är angeläget attförbättra bedömningsunderlaget. Min avsikt är därför att senare föreslåregeringen att ge i uppdrag att göra en utredning omvilka memtgifter som bör beaktas vid olika typer av sjukdomar ochhandikapp. Verkets översyn bör ske i kontaktmed , och . Målet bör vara att fö fram vissa schabloner, somkan tjäna som underlag för bedömningen av merutgifterna i olikasituationer och där så är möjligt begränsagranskningen i det enskilda fallet tillatt främst avse handikappets närmarebeskaffenhet och vilka slag av merkostnader detla för med sig. Även andrametoder för att underiätta bedömningen i de enskilda fallen bör övervägas. B1 i n d a har enligt nu gällande regler engenerell rätt till handikappersättning liksom för övrigt också döva ochhörselskadade. För blinda utgår ersättningmed 60 96 av basbeloppet. Har ålderspension eller hel förtidspension beviljats den blinde utgårhandikappersättningen av basbeloppet om inte stödbehovet ger anledning till högre ersätlning. Verket anför att de praktiska erfarenheterna av de nuvarande reglernas tillämpning visar aU handikappersättningen för densom är blind näslan alltid 1977/78:100 Bilagas 55 sänkslill av basbeloppet i sambandmed pensionering och att det i ylteriigtfå fall utgår högre ersättning till pensionärer än som motsvarar denna garanlinivå. Vidare anger verket all del ihandikappersällningens grundnivå förpensionerade blinda, enligt den praxis som utvecklats, regelmässigt har inräknats ett flertal av blindheten föranleddahjälpbehov och merulgifter, även omdessa är av sådan natur att de varierar från individ lill individ och i vissa fall sammanlaget skulle motivera högre ersällning. Verketförordar en liberalisering av praxis.Härför krävs enligt verket all det i varje enskilt ärende i samband med pensioneringen görs en merförutsättningslös och individuell prövningän som är fallet. Verket är berett alt utfärda anvisningar lill försäkringskassorna härom under förutsättning attverkets åsikt godtas. Som framgårav vad jag förut anfört om lagreglernasinnehåll barden blinde även efter pensioneringen rätt till högre handikappersättning än garanlinivån 30 96 om stödbehovet ger anledning därtill.Avsikten med den generella ersättningenhargivelvis inte varil alt försämra rätten till högre ersättning för blindai förhållande till andrahandikappade. Det är därför naturiigt att man, när fråga uppstår om omräkning av handikappersättningen till blind i sambandmed pensionering, undersöker om förhållandena motiverar sådan högre ersättning. Även om behovet av stödföranleds av merulgifter som är typiska för handikappet och därför borde rymmasinom den 30-procenliga ersättningsnivånutesluter delta givetvis inte all ersätlning skall utgå med 45 eller av basbeloppet om del föranleds avmerutgifternas samlade storlek. Jag vill därför tillstyrka verkets förslag att meddela nyaanvisningar till försäkringskassornaför omprövningen av handikappersättningen lill blind i samband medpensionering. Jag har redan fömtskickal attriksförsäkringsverket bör fö i uppdrag att se över reglerna om vilka merulgifter som skall beaktas för olika typer av sjukdomar och handikapp. Det uppdraget bör ävenavse en karlläggning av de normala stödbehoven för blinda. tar också upp frågan omhandikappersättningen till en blindskall omprövas av den anledningen att den blinde lar ul endast halv ålders pensionenligt de fr. o, mden infördareglerna. Verket förordar alt sådantuttag inte skall föranleda omprövning av den blindes handikappersättning enligt reglerna omgarantinivå som jag förut redovisat. Jagansluter mig tillriksförsäkringsverkets förslag, som föranleder en ändring i 9 kap, 3 iitredje stycket AFL, Försäkringsdomstolen påpekar i sill remissvar attvissa merulgifter t. ex, för resor lill främmande länder av klimatskäl inte harkunnat godkännas som merulgifter enligt 9 kap, 2! Orsaken härtill angesvara alt tillfredsställande utredning om resornas betydelse förfunktionsförmågans upprätthållande idessa fall inte har förebragls eller kunnat åstadkommas genom rimliga åtgärder under handläggningen idomstolen.