prop · G10363 · 1977-12-31 00:00:00 — Detta tas i stor utsträckningfram genom studier av olika slag. Studierna bedrivs f n. pä slor bredd. har sålunda i regel en enhet för inriktning, ledning och värdering avstudier. Studierna genomförs i arbetsgrupper som tillsätts i särskild ordningför varje problem. 1 arbetsgrupperna ingår personal som har den erforderligakompetensen, oberoende av var i organisationen (vid vilken myndighet)vederbörande tjänstgör. Uiredningen anser att detta system har många fördelaroch bör behällas. Den nuvarande ansvarsfördelningen innebär attöverbefälhavaren genomför avvägnings- och översiktsstudierna medan övrigastudier genomförs av försvarsgrenscheferna. Förvaltningarna och försvaretsforskningsanstalt medverkar i stor utsträckning i dessa studier. Utredningenanser att nuvarande ansvarsfördelning bör behållas men att överbefälhavarenmäste utöva en kraftfullare styrning av studieverksamheten så att den kompetenssom finns utnyttjas för de mest angelägna studierna och att förband ochfunktioner som berör flera försvarsgrenar studeras på ett rationellt sätt.Styrningen bör syfta till alt få likvärdigt underlag från olika håll.Uiredningen anser det dessutom önskvärt att överbefälhavarens resurser föranalys och värdering av inkommande underlag förstärks. Utredningen framhäller att försvarets planerings-och ekonomisystem ännu inte har kunnat fullföljas i alla avseenden och varnarför att systemet kan byråkratiseras, bl. a. genom den begreppsapparat som harutvecklats. Utredningen pekar också på alt varje möjlighet till förenklingmäste las lill vara, särskilt när det gäller omfattningen av de rapporter ochdokument som är knutna till systemet. Utredningen ansluter sig dock tillplanerings- och ekonomisystemets grundprinciper med målstyrning ochdecentralisering som huvudpunkter i själva förbandsproduktionen. Utredningenföreslår inga ändringar när det gäller anslagsframställningarna elleruppdragssystemel. I avvägningsfunktionens uppgifter ingär också attsamordna förbandsprodukiionen. 1 första hand gäller dettafredsorganisationsfrågor, utveckling och anskaffning av materiel, mark- ochanläggningsanskaffning, utbildning och personaltjänst samt utveckling avADB-baserade informationssystem. Samordningen av försvarsgrenarnas verksamhet inomdessa områden syftar till ökad rationalitet. Samordningsbehovet tillgodoses fn. i viss utsträckning genom den s. k. huvudstabsprincipen. Prop.1977/78:63 41 överbefälhavarenuppdrar åt en av försvarsgrenscheferna att hålla samman och bereda ärenden somberör flera försvarsgrenar. Huvudstabsprincipen innebär också attförsvarsgrenschef på överbefälhavarens uppdrag beslutar i ärenden som inte ärav principiell natur. Denna samordningsprincip bör enligt utredningen utnyttjasäven i fortsätlningen när det är möjligt men måste kompletteras med andraåtgärder. Eftersom de nämnda funktionerna är integreradedelar av förbandsproduktionen måste ansvarel för genomförandet ligga kvar påförsvarsgrenscheferna. Det går alltså inte att föra över ansvaret tillöverbefälhavaren eller till en av försvarsgrenschefema. Behovei av samordningmåsle därför tillgodoses antingen genom att överbefälhavaren ges särskildaresurser för samordning och försvarsgrenscheferna behåller sina resurser ellergenom att alla resurser samlas till överbefälhavarens stab som då blirberedande enhet även ät försvarsgrenscheferna. Genomgemensamma beredningsenhetr för överbefälhavaren och försvarsgrenschefernaräknar utredningen med att fördelar kan uppnäs bl. a. genom allpersonalresurser kan utnyttjas alternativt mellan staberna. Utredningenhar inte kunnal finna nägra formella hinder mot att införa gemensammaberedningsenheter. Genom den samlade lokalisering som föresläs bör det finnasförutsättningar för att sädana enheter skall fungera väl. Närdet gäller fredsorganisationsutveckling och genomförande av fredsorganisatoriskaförändringar har utredningen inte ansett det lämpligt att nu föreslå engemensam beredningsenhet. Sambandet mellan krigs- och fredsorganisatoriskaförändringar är så starkt att det bedöms olämpligt att skilja resurserna förkrigs- och fredsorganisationsfrågor. Utredningen anser emellertid altöverbefälhavarens inflytande över fredsorganisationens ulveckling måsteförstärkas. Detta sker delvis genom alt överbefälhavarens ansvar förprogramplaneringen kommeratt stärkas. Utredningen föreslår dessutom attöverbefälhavarens resurser för att leda övergripande utredningar omfreds-organisatoriska förändringar förstärks. Vissa resurser bör därför förasöver från försvarsgrensslaberna till överkommandot. En viklig uppgift för överbefälhavarensstab äratt skapa förulsättningar fören kontinuerlig uppföljning avfredsorganisationens kostnader. En sådan uppföljning måste bl. a. ligga lillgrund för de fredsorganisatoriska förändringarna. Överbefälhavaren har redan nu möjlighet att följaupp och samordna materielutveckling och materielanskaffning. Uiredningen anserdock alt resurserna bör förstärkas, så att överbefälhavaren effektivare kaninrikta och värdera studier och systemplanering och bättre ta lillvara samordningsmöjligheterna. Ett utökat samarbete med materielverketscenlralplanering kan också leda till större effektivitet i materielanskaffningen. När det gäller mark- och anläggningsanskaffninganser utredningen att överbefälhavaren f n. har begränsade möjligheter att görasitt inflytande Prop.1977/78:63 42 gällande,eftersom han saknar resurser för ändamålet. Utredningen anser att en ökadsamordning av anskaffning och utnyttjande av mark och anläggningar ärönskvärd. Härigenom torde man kunna uppnå betydande besparingar. Utredningenföreslår att en gemensam beredningsenhet skapas i överbefälhavarens stab ochatt även försvarsgrensstabernas resurser förs över dit. Därigenom kan ocksävissa besparingar göras i stabsorganisationen. Utredningen har övervägt om resurser förhandläggning av befästnings-frågor skall finnas kvar i försvarsgrensslabernamen har kommii fram till alt ocksä dessa bör föras över till den gemensammaberedningsenheten. Utveckling och handhavande av ADB-baseradeinformationssystem är en angelägenhet som berör alla centrala myndigheter.Enbart inom staberna är f n. minst ett åttiotal personer sysselsatta inom dennasektor. Dessa är i huvudsak samlade till särskilda ADB-enheter inom varje stab. Utredningen har framhållit hur integreradverksamheten är vid försvarsmaktens olika myndigheler. Ingen myndighet kanfungera oberoende av de övriga. släller särskilda krav påinformationssystemen. De måste utvecklas med beaktande av fiera myndighetersbehov och, inte minst, av informationsbehovet i krig. En övergripande planeringför utvecklingen av informationssystemen är därför nödvändig. Överbefälhavarenbör ansvara för denna. Den sakenhet som skall utnyttja ettinformationssystem i sin verksamhet bör enligt utredningens mening också svaraför utveckling av detta system. För utvecklingsarbetet tillförs särskildaresurser som bör finnas samlade vid försvarets rationaliseringsinslitut ochförsvarets datacentral. Stabernas nuvarande utvecklingsresurser bör sålundaföras över lill dessa myndigheler. Sakenheterna bör enligt utredningen också svara föradministration av ADB-system i drift och ta initiativ till förändringar isystemen. För detta ändamål bör sakenheterna ha egna resurser som ingår i derasorganisation. Förslagel innebär att försvarsgrensstabernas nuvarandeADB-enheter utgår. Beträffande organisationen av avvägningsfunktionenföreslår uiredningen att i planerings- och personalstaben inordnas dels enplaneringsenhet med ansvar för den övergripande avvägningen och inriktningen avförbandsproduktionen, dels en organisationsenhet med ansvar för frågor som rörfredsorganisation, informationssystem samt mark, byggnader och befästningar. Försvarsmaktenär en vitt förgrenad organisation med flera hundra arbetsplatser i hela landet.Dessa leds av olika centrala myndigheter. Det är önskvärt att centralamyndigheter tillämpar en enhetlig personalpolitik för alla enheter. Dessa förhållanden ställer krav på en enhetligledning av personal-tj ä nsten . Överbefälhavaren bör därför ges ettinstruklionsenligt ansvar att leda personaltjänsten inom försvarsmakten.Överbefälhavaren bör också svara för den övergripande personalplaneringen ochförsvarsmaktens perso- 1977/78:63 43 Personalpolitiken bör vara så täckande som möjligtutan att gå in på detaljer. Den bör utarbetas i samråd med övriga berördacentrala myndigheter, statens personalnämnd och de statsanställdas fackligaorganisationer. Försvarsstabens personalvärdsbyrå har ensärställning i den nuvarande organisationen. Särskilda föreskrifter gäller förbyråns verksamhet. Äv dessa framgår bl, a. att personal värden skall bidra lillatt stärka och vidmakthålla en god anda inom försvarsmakten och inom dennaföreträda allmänna, andliga, kulturella, rättsliga och sociala värden. Vidareframgår alt personalvärden inom det militära försvaret leds av överbefälhavareneller, enligt hans bestämmande, av chefen för försvarsstabenspersonalvårdsbyrå. Det stadgas också att chefen för personalvårdsbyrån biträderförsvarsgrenscheferna saml cheferna förde centrala förvaltningsmyndigheterna,de gemensamma institutionerna och utbildningsanstalterna inom det militäraförsvaret vid ledningen av den personalvärdsverksamhet som ligger på dessachefer. Personalvårdsbyrånsuppgifter är enligt utredningen i verkligheten mer omfattande än vad somframgår av vad som har sagts. Byrån handlägger bl. a. i betydandeomfattning medinflytandefrågor och arbetsmiljöfrågor för anställda ochvärnpliktiga. Närförsvarets planerings- och ekonomisystem infördes blev personalvårdenett s. k. fack. För varje fack finns på central nivå en fackmyndighet, som bl.a. svarar för att verksamheten inom facket bedrivs rationellt. För facketpersonalvård ligger fackansvaret på chefen för försvarsstabenspersonalvårdsbyrå. Från syslemsynpunkt anser uiredningen att detta är ettanmärkningsvärt förhållande, eftersom chefen för försvarsstabenspersonalvårdsbyrå härigenom upphöjs till myndighet och i denna egenskap lyderdirekt under regeringen. Denna ordning strider också mol gällande bestämmelser,enligt vilka överbefälhavaren leder personalvärden. Utredningen anser att den särställning sompersonalvårdsbyrån har leder till oklarhet i ansvarsförhållandena och därigenomockså till att resurserna inte uinyttjas rationellt. Samtliga resurser förpersonaltjänst i överbefälhavarens stab bör därför föras samman i enpersonalenhet. Detta bör enligt utredningen leda till att kompetensen inompersonaltjänsten kan höjas och resurserna utnyttjas effektivare. Personalenhetenbör biträda planeringsenhelen i den övergripande avvägningen när det gällerpersonalfrågor. Den skall svara för försvarsmaktens personalpolitik ochövergripande personal- och värnpliktsadminisirativa frågor, bl. a.personplanering för högre befattningshavare, arbetsmiljöfrågor,samverkansfrågor och personaladminislrativ utveckling. Personalenheten skallockså svara för erforderligl krigsförberedelsearbeie inom personalijäns-ten ochfungerar då som en operativ stödfunktion. Uiredningen har övervägt olika allernaliv för attplacera in personalen-beten i överkommandots organisation. Utredningen har bl.a. prövat en Prop.1977/78:63 44 placeringdirekt under överbefälhavaren. En sådan lösning skulle emellertid medföra enalllför slor belastning på överbefälhavaren personligen. Personalfunktionenhar dessutom ett starkt samband med övriga funktioner som ingår iförbandsproduktionen. Personalenheten bör därför ingå i planerings-ochpersonalstaben. Överbefälhavarenspersonalenhet måste innehålla kompetens för alla delar av personaltjänslområdetoch för den övergripande personalplaneringen. Denna fackkompetens måstekompletteras med kunskap om de särskilda förhållanden som präglarförsvarsmakten. Enheten måste därför ha en allsidig sammansättning. Föratt tillgodose de stora kraven på erfarenhet och kontinuitet i verksamhetenanser utredningen att en slor del av befattningarna i personal-enheten bör varaöppna för civil personal och att den militära personal som placeras v'd enhetenbör få lillfälle att tjänstgöra under längre sammanhängande perioder än vadsom är brukligt. Även befattningen som chef för personalenheten bör stå öppenför en civil befattningshavare. Personalenhetenbör vara beredningsenhet även för försvarsgrenscheferna när del gällerrättsvård, arbetsmiljö- och medinflytandefrågor (samverkansfrågor). Administrationen av fast anställd militär ochcivilmilitär personal bör ligga på försvarsgrenscheferna, men överbefälhavarensinflytande bör förstärkas när det gäller personplaneringen för den mestkvalificerade militära personalen. Demilitära och civilmilitära personalkårerna är ett viktigt inslag iförsvarsmaktens personaltjänst. Eftersom det pågår en särskild utredning, somsyftar till att införa en ny befälsordning, har utredningen avstått från att laupp andra personalkårfrågor än sådana som har varit nödvändiga för utredningensarbete. Dessa kommer att redovisas i det följande (s. 54). Detfinns f n. vissa skillnader i terminologi mellan försvarsmakten och den civilastatsförvaltningen inom personaltjänstens område. Dessa skillnader försvårarsamarbetel mellan myndigheterna, tolkning av avtal och andra beslämmelser osv.Uiredningen anser att det är nödvändigt att försvarsmakten anpassar sig tillden terminologi som tillämpas inom övriga delar av statsförvaltningen. Utredningen har också behandlat ansvarsfördelningenmellan överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna när det gällerinformationstjäns-len. Detär enligt ulredningens uppfattning angeläget att överbefälhavarensinformationsenhei förstärks på försvarsgrensslabernas bekostnad. 1 samband meddetta bör överbefälhavaren helt överta ansvaret för den utåtriktadeförsvarsupplysningen. Genom att de fyra centrala staberna grupperas samlat blirdet också möjligt att samordna servicefunktionerna. Vissa personalbesparingarkan då uppnås. Överbefälhavarens informationsenhet bör knytas av de båda stabsdelarna i överkommandot. Enhetens uppgifter i fred har i huvudsakanknytning till förbandsproduktionen, men den har ocksåen viktig funktion ikrigsorganisationen och därmed i krigsplanläggningen. Utredningen anseratt enanknytning till planerings- och personalstaben är den naturiigaste lösningenoch föreslår att informationsenheten inordnas direkt under chefen för dennastabsdel. Utredningens förslag till organisation (överkommandot) framgår av tablå 5. Överbefälhavaren ärchef för överkommandot. - Stabs- och sambandstjänst , anläggningar m. m. Tablå5 Oiganisaiion av överbefälhavarens stab Prop.1977/78:63 46 Enligl förslaget leder chefen för den operativastaben under överbefälhavaren den operativa verksamheien ochunderrättelsetjänsten och svarar för de operativa stabernas krigs- ochfredsorganisation, beredskap m. m. Chefen för planerings- och personalstabensvarar under överbefälhavaren för den övergripande avvägningen inomförsvarsmakten saml den inriktning, samordning och uppföljning avförbandsproduktionen som föranleds av denna. Chefen för planerings- ochpersonalstaben svarar också för informationstjänsten samt för överkommandotsinterna administration. Samordningen mellan de två stabsdelarna säkerställsdels genom alt båda slabscheferna bör vara närvarande när frågor av principieUnalur skall föredras för eller diskuteras med överbefälhavaren, dels genom attsamarbetel i vissa väsentliga frågor, bl. a. studier, perspektiv- ochprogramplanering samt operativa principer, regleras i överkommandotsarbetsordning. För att underlätta överbefälhavarens samordning avförsvarsgrenarnas verksamhet föreslår utredningen att gemensammaberedningsenheter tillförs överkommandot för att handlägga ärenden som rörmark, byggnader och befästningar, planering för utveckling av ADB-baseradeinformationssystem saml rättsvård, arbetsmiljö och medinfiytande. Även delaravunderrättelse-, säkerhets- och informationsenheterna har uppgifter som ärgemensamma för alla staberna. Enligt utredningens förslag skallförsvarsgrenscheferna liksom nu dels leda förbandsprodukiionen som helhet, delssvara för verkställighets-funktionerna utbildning och fackmässigamobiliseringsförberedelser. Utredningen föreslår inte heller någon ändring avförsvarsgrenschefemas ansvar för rekrytering, placering, befordran m. m. avfast anställd militär och civilmilitär personal. Försvarsgrenscheferna bör biträdas av var sin stabvid ledningen av verksamheten. Försvarsgrensstabernas organisation bör enligtutredningen återspegla försvarsgrenschefernas angivna huvuduppgifter. Ledningen av förbandsproduktionen aren övergripandeuppgift och riktar sig såväl mot över- och sidoordnade myndigheter som motövriga ledningsfunktioner inom försvarsgrensstaberna. Ledningen avförbandsproduktionen kan kortfattat karaktäriseras som sammanhållande ledningav krigs- och fredsorganisationens vidmakthållande och utveckling. I försvaretsplanerings- och ekonomisystem motsvaras detta av programansvaret. Utredningenanser att det i en försvarsgrensstab måste finnas e n enhet som understabschefen håller samman förbandsprodukiionen och därmed det underlag somskall lämnas regeringen, överbefälhavaren och sidoordnade produktionsmyndigheter,dvs. en enhet för ledning av förbandsprodukiionen. Ledning av verkställigheisfunktionerna utbildning,fackmässiga mobiliseringsförberedelser och personaltjänst är underordnadledningen av förbands-produktionen och styr verksamheten vid underiydandeförband och utbildningsanstalter. 1 försvarels planerings- och ekonomisystemmotsvaras delta Prop,1977/78:63 I viss utsträckning fungerar militärbefälhavarna sommellaninstans. Utredningen anser att ledningen av utbildning och fackmässigamobiliseringsförberedelser skall hållas samman i e n enhet inom staben,Därigenom säkerställs att den underlydande organisationen får uppgifter som ärväl genomarbetade och samordnade på central nivå. Vidare säkerställs attfunktionerna för utbildningsledning och ledning av fackmässigamobiliseringsförberedelser lämnareti enheUigt och samordnat underiag till denenhet som inom försvarsgrensstaben skall hålla ihop förbandsproduktionen somhelhet. För båda dessa uppgifter behövs emellertid enliglutredningen i stor utsträckning likartad kompelens. Detta gäller t. ex.funktionerna krigs- och fredsorganisation, personal samt materiel- Det ärrationellt att samla denna kompetens i funktionsinriktade enheter inom staben.Utredningen anser att man då också vinner fördelen att kontakterna medsidoordnade myndigheter kan hållas samman och överblickas. Man får även klaraansvarsförhållanden för de olika delplaner som ingår iförbandsproduktionsplanerna och som avser materiel, utbildning, mark ochanläggningar m. m. Den principiellaorganisationen framgår av fig. 4. Anm: Det löpande samarbetet med FIVIV "delegeras"till materiel-enheten och med FortF till den gemensamma mark- och anläggningsenheten i ÖB:sstab. Figur 4 Pnnciper jör jörsvarsgrensstabsorganisation Ledning av utbildning pch mobilisenngsförberedelse Prop.1977/78:63 48 Med hänsyn till det starka sambandet mellankrigsorganisation och materiel anser utredningen det lämpligt alt föra sammandessa frågor till en organisations- och materielenhet. Denna enhet bör också haansvaret för fredsorganisationen som hänger nära samman medkrigsorganisationen. Utredningen anser att det finns ett starkt behov avatt hälla ihop vissa system eller förbandstyper tvärs över funktionernamateriel, anläggningar, personal och utbildning. Detta kan enligt utredningentillgodoses antingen genom att systemansvaret finns i organisations- ochmaterielenheten eller genom särskilda systemansvariga som lyder direkt understabschefen. Enligt utredningen är det lämpligt att de systemansvariga hållersamman införandet och uppföljningen av ny organisalion, materiel, taktik m. m.för förbanden. har redogjorts för utredningens förslagbeiräffande överbefälhavarens ansvar för personaltjänsten. Därvid framgick attförsvarsgrenscheferna även i fortsättningen skall ansvara för rekrytering,utbildning, placering, befordran m. m. av fast anställd militär ochcivilmilitär personal. Försvarsgrenscheferna bör också enligt utredningen svaraför den övergripande personalplaneringen och personaltjänsten inom resp.försvarsgren. 1 den nuvarande organisationen är personaluppgifterna inomsamtliga försvarsgrensstaber uppdelade på ett fiertal enheter. Med hänsyn tillden vikt som måste tillmätas dessa frågor och den konsekvens som måsle präglapersonalärendenas hantering anser utredningen att personalfrågorna skall hållassamman i en personalenhet inom varje stab. Personalenhelen bör även handläggade värnpliklsärenden som faller inom stabens ansvarsområde. 1 det följande redovisas vissa överväganden sominte gäller för alla försvarsgrensstabernas organisation. Beträffande arméstaben har utredningen särskiltprövat möjligheten att upprätta s. k. tmppslagscenlra genom att omlokaliseraoch samordna iruppslagsinspektionerna med ett av resp. tmppslags regementen.Utredningen har emellertid avstått från alt föreslå en sådan förändring bl. a.mot bakgrund av osäkerheten om fredsorganisationens utveckling och att det mednuvarande förutsättningar inle är möjligt att konsekvent organiserairuppslagscenlra. Truppslagsinspektionerna bör därför t. v. ingå i arméstabensorganisation. Däremoi anser utredningen att vissa uppgifier, t. ex. avseendeförsöksverksamhet, bör decentraliseras från truppslagsavdelningarna tilltruppslagsskolorna och andra föras över till organisations- och materielenheteni staben. Vissa besparingar kan göras genom detta. Vidare föreslås att deresurser för handläggning av personalfrågor som finns vid varjeiruppslagsavdelning förs över lill stabens personalenhet. Delta innebäremellertid ingen förändring av truppslagsinspektörernas uppgifter sompersonalkårchefer. Arméslaben är huvudstabsmyndighet förförsvarsmaktens FN-tjänst. För dessa ärenden tillkom en särskild FN-avdelningi sektion 3. Eftersom personalärenden dominerar avdelningens verksamhel, fallerdet sig enligl utredningennaturiigt att den inordnas i personalenheten. För arméslaben föreslår utredningen denorganisation som framgår av tablå 6. Taktik/UnderrättelsetjänstOrganisations- och materielenhet Tablå 6 Arméstabens organisalion Marinstabens nuvarande organisation domineras av detvå vapen-slagssektionerna, sektion 3 för flottan och sektion 4 förkustartilleriet. Den nuvarande organisationen innebär att frågor som rörflottan samordnas för sig och de som rör kustartilleriet för sig. Detta understryksytteriigare av all flottans sektion ligger i andra lokaler än staben i övrigt. Vapenslagssektionerna är inom sig organiserade påunderenheter för organisation, personal, utbildning, materiel m. m. Enheter försådana funktioner förekommer också inom övriga sektioner. Detta leder enligtutredningen till dubbelarbete och splittring av kompetensen. Dessutom medförden bristande samordningen inom staben nackdelar för samarbetet med Över- ochsidoordnade myndigheter. Denvapentekniska utvecklingen och de förändringar av förutsättningarna 4 1977/78. Prop.1977/78:63 50 förytstridskrafternas uppträdande som har skett under senare är kräver enligtutredningen ökad samordning mellan flottan och kustartilleriet av krigsorganisation,materiel, taktiskt uppträdande och övningar. Utredningen anser att dessa kravmåste återspeglas också i fredsorganisationen och dess ledning. som har redovisats tillgodoser enligt utredningen kraven påförbättrad samordning. Inom marinslaben finns ett starkt behov av atthålla samman systemen tvärs över funktionerna materiel, anläggningar, personal,utbildning och mobilisering. För att tillgodose detta systemsamband börorganisationen enligt uiredningen kompletteras med två vapenslagsavdelningar,en för fiottan och en för kustartilleriet. De bör i princip ha samma uppgifteroch omfattning som arméstabens truppslagsavdelningar. Utredningen finner att vapenslagsavdelningarna börunderställas var sin vapenslagsinspektör, som tillika kan vara personalkårchefHär liksom i arméstaben skall dock alla personalfrågor beredas avpersonalenheten.