prop · G10355 · 1977-12-31 00:00:00 — Han bör i samraa syfte också delta iden förberedande planeringen som föregår större arbetsoperationer, t. ex.tankrengöring och reparationsarbeten vid vilka ingår svetsning och liknande ålgärder.Vidare bör nämnas den del av skyddsorabudens uppgifier som går ut på att vinnaövriga ombordanställdas aktiva medverkan i skyddsarbetet. För att ellskyddsombud skall kunna fullgöra sina uppgifier måsle ombudet ha möjlighet attfölja utvecklingen på fartyget inom sitt skyddsområde genom att ta del avhandlingar som ger upplysningar av belydelse för bedömande avskyddsförhållandena. Tredje stycket handlar om utbildningen av skyddsombud.Dessa frågor har tidigare berörts i den allmänna motiveringen. För att ge tillräckligt fast form åt skyddsombudsinstilutionenoch för att tillförsäi Till sjöss förstås med ledighet ofta alt man lämnarfartyget för . Med hänsyn lUl della språkbmk föreslåsen något annorlunda formulering i lagen om säkerheten på fartyg än i arbetarskyddslagen. Del kan naturligtvis i det enskilda fallet uppstå tvekaneller olika meningar om den tid som bör stå till skyddsombudets förfogande.Tiden för den insats som skyddsombudet behöver göra i akuta risksitualionereller i samband med olycksfall eller liknande kan självfallet inte bedömas ochfastläggas på förhand. Det måsle därför ankomma på skyddsombudet att självavgöra lidsålgången i sådana fall. Vad gäUer det löpande skyddsarbetet, t. ex.deltagande i skyddsronder och rådgivning i skyddsfrågor, bör lidsåtgången medfördel kunna bestämmas genom överläggningar ombord, eventuellt med biträde avde organisationer som företräder redare och ombordansläUda. Det centralaparts-organet bör även kunna fastställa riktlinjer.I de flesta fall torde arbetsgivare och skyddsombud kunna nå enighet om den tidsom bör stå till ombudets förfogande. Om enighet inte uppnäs meilan parternabör det vara möjligt att hänskjuta frågan till bedömning. Den särskilda tid som enligt förevarande bestämmelser börstå till 1977/78: 55 152 skyddsombudelsförfogande blir naturligtvis ytterligt växlande i olika fall. Utgångspunktenför bedömningen får främst bli skyddsområdets storlek och arbetets natur. Iallmänhet bör anslås under vilken skyddsombudet kan ägna siguteslutande åt att bevaka arbetsmiljöfrågor. Uppenbart är alt ombudei inte ulanskälig anledning får disponera sin tid så att han genom t. ex. landbesökhindrar fartygets avgång och atl verksamheten inte opåkallat får hindrafartygels avgång. Avbestämmelserna följer även att skyddsombudet har rätt att inom sittskyddsområde närvara vid tillsynsorgans förrättning ombord och vid undersökningsom verkställs med anledning av inträffat olycksfall, tillbud e. dyl. Det ärofta lämpligt att skyddsombud är närvarande även vid andra besiktningar inomskyddsområdet. åsikt är det lämpligt alt skyddsombud bereds tillfälle altövervara och eventuellt bli hörd under sjöförklaring, som berör fartygets skyddmot ohälsa och olycksfall. Enligtgällande 9 kap. 9 § andra stycket lagen om säkerheten på fartyg får inte någonförvägras ta del av innehållet i fartygets tillsynsbok om hans rätt ärberoende därav. är en officiell förrättningsbok. Enligt 9 kap. 6§ andra stycket tillämpningskungörelsen till lagen skall skyddsombud ta del avinnehållet i fartygets tUlsynsbok samt de särskilda meddelanden och anvisningarrörande skyddsförhållanden, som kan ulfärdas av tillsynsmyndighet eller redareeller den som i redarens ställe brukar fartyget. Skyddsombudensbefogenheter i fråga om att få ta del av upplysningar om arbetsförhållandenbör emellertid inte låsas genom någon uppräkning ulan bör avse en rält atl ladel av de handlingar och erhålla de upplysningar i övrigt som är av belydelseför skyddsombudets verksamhet. Med förebild från 40 a § femte styckelarbetarskyddslagen upptar utredningen därför en reglering av dessa frågor i 9kap. 7 § femte styckel lagen ora säkerheten på fartyg. Beslämmelserna innebären rätt alt få del även av upplysningar som redaren inhämtat från exempelvisutomstående konsultföretag i den mån upplysningarna är av betydelse förskyddsarbetet. 9 kap. 8, 9, 10 och 11 §§ Genomparagraferna införs med förebild från arbetarskyddslagen i dess lydelse efter1973 års ändringar befogenhet för skyddsorabud att avbryta farliga arbeten. Sorahuvudregel i arbetslivet gäller att arbetstagaren är skyldig att underställasig arbetsgivarens arbetsledning. Denna regel är inte fastslagen i lag ulanvilar på arbetsrätlslig sedvänja och har dokumenterats i domslolspraxis. Arbetstagarenär eraellertid inte skyldig alt under alla förhållanden stå till förfogande förarbete. Arbetsgivaren får sålunda inte stödja sin Prop.1977/78: 55 153 ordergivning på en avlalstolkning som han bör förstå äroriklig. Arbelsskyldigheten förutsätter vidare atl vad som fordrasav arbetstagaren objektivt sett är rimligt. I detta ligger atl arbetslagareninte är skyldig att utsätta sig för onödig fara till liv eller hälsa. Härvidlagkan behövas en avvägning med hänsyn till vikliga samhällsintressen. Arbetstagarekan dock vägra att utföra en arbetsuppgift, ora det som fordras av honom ärorimligt av sakligt godtagbara skäl. Betydelse måsle härvid tillmätas även denenskildes upplevelse av situationen när det gäller allvariig och omedelbar faraför liv och hälsa. Sora ytterligare en begränsning i arbetsgivarens arbelsledningsrällbrukar anföras att arbetstagarens lydnadsplikt viker vid konflikt med intresseav högre ordning. Härmed avses främst fall då orderns verkställande skulleinnebära överträdelse av föreskrifter i lag och författning till skydd förallmän säkerhet. Lydnadsplikten på fartyg hänger saraman med de särskUdakrav som måste uppställas från säkerhetssynpunkt. För att inte fartyg, ombordvarandeeller last skall utsättas för fara krävs atl givna order följs snabbt ochovillkorligt. Sjötjänsten förutsätter också i motsats till vad som vanligtvisär regeln inom det övriga arbetslivet att arbetstagaren, när säkerhetenombord kräver särskilda insatser, påtar sig arbetsuppgifter, som utsätter honomför fara för liv och hälsa. Myckel har otvivelaktigt gjorts för att minskariskerna inora sjömansyrket. Trots della uppstår emellanåt situationer ombord,t. ex. vid hårt väder, när en befattningshavare måste kunna beordras till enriskfylld arbetsuppgift för atl förebygga allvarligare fara. Med utgångspunktfrån nu återgivna synpunkter har i sjömanslagen (1973:282) intagits en uttryckligbestämmelse om lydnadsplikten av innehåll att skall efterkomma förmansorder angående tjänsten och noga följa givna föreskrifter. I förarbetena till sjömanslagen framhålls särskilt, attlydnadsplikten inte kan vara absolut. Arbetsgivaren kan sålunda inte stödja sigpä en avtalstolkning som han bort förstå vara ohållbar. Ej heller torde lydnadkunna krävas, när ordern leder lill att sjömannen utsätts för allvarlig förlusteller till att han begår uppenbart olagliga handlingar. Enligt fartygsmiljöutredningenföljer av de uttalanden som gjorts om lydnadsplikten ombord alt enbesättningsman inte kan tvingas atl raedverka t. ex. vid tankrengöring som skeri strid mot gällande föreskrifter och anvisningar till förebyggande av brandeller gasförgiftning. De skäl som anförts till stöd för att ge skyddsombud tilllands större befogenheter när del gäller att ingripa mot farligt arbete gör siggällande även beträffande fartygsarbete. De speciella förhållanden som gällerarbetslivet till sjöss utgör såsom framgått inte någol principiellt hinder motatt på detta sätt stärka skyddsombudets ställning ombord. Utredningen föreslårdärför en regel som ger skyddsombud rält att bestämma 1977/78: 55 154 attarbete skall avbrytas om del medför allvarlig fara för de ombordvarandes liveller hälsa och rättelse inte genast kan uppnås efter hänvändelse tillbefälhavaren. I denna befogenhet ligger även rält att bestämma att sådantfarligt arbete inte skall påbörjas. Vid utforraningenav en regel för fartygsförhållanden motsvarande 40 b § i arbetarskyddslagenmåste emellertid beakias att tiUsynsmyndighetens beslut i etl uppkommet fallombord ofta på grund av det stora avståndet mellan fartyget och hemlandet, intekan erhållas inom rimlig lid. Del är därför i sådana fall inte möjligt alt göraskyddsombudels beslut beroende av ställningstagande såsomtillsynsmyndighet. De problem som här kan uppkomma hänför sig emellertiduppenbarligen endast till sådana fall, där fartyget i fråga inte befinner sig isvensk hamn. I situationer där fartyget befinner sig i svensk hamn saknasanledning att avvika från den huvudregel sora gäller enligt 40 b §arbetarskyddslagen och utredningsförslaget har därför utformats i enlighetdärmed. Vadgäller de övriga fallen, nämligen där fartyget befinner sig utom svensk hamn,har utredningen stannat för all överlåta på befälhavaren att ta del ytterstaansvaret för om ett av skyddsombud förbjudet arbete skall fortsätta eller inte.För den föreslagna lösningen talar, utöver de praktiska skäl som redan antytts,del självständiga säkerhetsansvar som åvilar befälhavaren ombord. Givet är atl etlskyddsombuds beslut alt avbryta arbete inte får åsidosättas av en befälhavareulan vidare. För alt understryka den allvarliga innebörden av skyddsombudensställningstaganden i frågor som rör de ombordvarandes liv eller hälsa föreslåsatt befälhavaren mot sådant ställningstagande får beordra arbete endast om hanfinner beslutet ogmndat eller arbetet nödvändigl för att undanröja ellerförebygga fara, som bedöms större än den risk som föranlett beslutet. Det ärsjälvfallet att befälhavaren och skyddskomraittén vid bedömningen avsituationen skall samråda med den eller dem som närmast har ansvaret förarbetet i fråga. Utredningen har närmare övervägt atl i författningstexten geuttryck ät skyldigheten atl sararåda med dem som i egenskap av arbetsledaresålunda har det närmaste ansvaret för arbetet. I del sammanhanget harmaskinchefens särskilda i lag angivna säkerhetsansvar för fartygets maskineri ochannan teknisk utrustning även beaktats. När utredningen avstått från att författningsmässigtreglera samrådsskyldigheten samtnanhänger detta främst med att förhållandenafår antas variera så starkt från fall till faU att någon mer vägledande regelför samråd knappasl kan ges. Samverkan av detta slag skall givetvis sökas raedden eller dem som har bäst erfarenhet och kunskaper på det aktuella området.Försök att raera strikt binda inhämtandet av råd tUl viss eller vissabefattningshavare ombord kan lätt bli vilseledande i det praktiska fallet. Moten i lagen närmare reglering av samrådsskyldigheten har också från principiella grunder invänts, att 1977/78: 55 155 dettaskulle innebära en inte önskvärd spridning av det speciella ansvar sombefälhavaren ålagts som följd av alt skyddsombuds beslut att stoppa arbete inteinom rimlig tid kan komma under tillsynsmyndighetens prövning. Befälhavarensnu nämnda rätt atl åsidosätta skyddsombuds beslut gäller även sådana fall därskyddsombud utnyttjat sin befogenhet enligt 8 §andra stycket att avbryta arbete som han anser sker i strid mot för bud enligt 8 kap. 1 §. Befälhavarensingripande enligt 9 § får förutsättas ske efter ell noggrant övervägande isådana situationer där skyddsorabudet gjort en uppenbar felbedömning eller hansbeslut måste vika för ett övergripande säkerhetsintresse. För att inskärpabetydelsen av att befälhavaren vid sin prövning noga beaktar de ombordanställdasskyddsintresse föreslås en straffregel för del fall att befälhavare i strid motskyddsombuds beslut enligt 9 kap. S § beordrar arbete utan att skäl som angesi 9 § föreligger. Föratt möjliggöra en utredning av vad sora förekommit föreslås att beslul avskyddsombud och befälhavarens beslul i nu berörda avseenden antecknas iskeppsdagbok. På vissa fartyg finns ej sådana dagböcker. För sådana fall bör ensärskUd handling upprättas över fattade beslut jämte skälen för dessa. För ensådan handling behöver särskilda formkrav inte StäUas. Beslutsom skyddsombud eller befälhavare fattar enligt 9 kap. 8 eller 9 §skall genom befälhavarens försorg sändas till sjöfarts verket som i den mån tillgänglig utredning medger det skall meddela de föreskrifter som erfordras till tryggande av säkerheten ombord. För det fall att befälhavaren åsidosätter sin skyldighet atl översända beslut enligt 8 eller 9 § föreslår utredningen att straffbestämmelsen i 10 kap.9 § kommer att omfatta även delta fall. Ifråga om skyddsombudets praktiska handlande vill utredningen framföra följande synpunkler.Enligt 9 kap. 8 § bestäms gränserna för skyddsombudets befogenheter avförutsättningarna att det föreligger omedelbar och allvarlig fara. Desituationer som här avses behöver inte vara av livshotande karaktär utan deträcker med risk för kroppsskada. Det måste har beaktas att i mångaarbetsuppgifter ligger elt visst oundvikligt risktagande, t. ex. vid förtöjningav fartyg under besvärliga förhållanden. Tidigarehar anförts att grundsatsen bör vara att partema skall i samverkan bedrivaskyddsverksamhet. Det är med hänsyn härtill nödvändigt att skyddsombudet sålångt möjligt samråder med arbetsledningen på fartyget i situationer där enarbetsuppgift bedöms som riskabel. Skulle skyddsombudet för del ifrågavarandeskyddsområdet och huvudskyddsombudet ha olika uppfattning angående behovel avingripande, får arbetstagarna ytterst anses företrädda av huvudskyddsombudet. Prop,1977/78: 55 156 Den föreslagna utvidgningen av skyddsombudens befogenhetersyftar till att ge ökad tyngd åt skyddsombudens handlande i riskfyllda lägenoch att inskärpa vikten av alt fartygen har en effektiv skyddsorganisalion medmöjlighel alt utan dröjsmål falla beslul i skyddsfrågor. Det framstår samtidigtsom uppenbart all den föreslagna rätten atl avbryta ett arbete endast böraktualiseras i undantagsfall. Med en fungerande skyddsorganisalion bör i deallra flesta fall möjlighet finnas alt behandla frågan inom denna. Exempel påfall då det kan finnas skäl all avbryta arbete är om föreskrivenskyddsanordning saknas eller ej fungerar och exempelvis risk för kroppsskada pågrund härav föreligger. Ett annat exempel kan vara atl gmndad misstankeuppkommit om att tiUlräde till visst arbetsutrymme är förenat med allvarligfara på grund av gas-förekomst eller liknande. Det kan då finnas skäl attavbryta arbetet för att få tUl stånd en undersökning. Enligt 9 kap. 11 § är skyddsombud fri från skadestånd tillföljd av åtgärd som han vidtagit enligt 8 §. Denna regel har sin motsvarighet i40 b § andra stycket arbetarskyddslagen och har ansetts behövlig för att geskyddsombud garantier raot skadeståndsanspråk och ersättningsskyldighet pågrund av beslut, som denne fattat ora atl arbete skall avbrytas. Underlåtenhetav skyddsombud att i farosituationer som avses i paragrafen begagna sig av rällenatt avbryta arbete får självfallet inte heller föranleda skadeståndsansvar. 9 kap. 12 § Såväl inom arbetslivet i land som på fartygen är avsiktenatt skyddskommittén skall ha en central ställning i skyddsverksamheten. Efterförebild från bestämmelserna i den nya lydelsen av arbetarskyddslagen (41a§)föreslår utredningen alt skyddskoramilléns allmänna uppgifter redovisas i lagenom säkerheten på fartyg. I den föreslagna texten har utöver vad som sägs imotsvarande beslämmelse i arbetarskyddslagen tUlagts att verksamheten iskyddskommittéer även skall avse andra åtgärder av större betydelse för säkerheteni arbetet. Härmed avser uiredningen alt understryka vikten av alt skyddskommitténfår utöva ett brett inflytande på säkerheten ombord och ges tillfälle altmedverka t. ex. vid planeringen av arbeten som tankrengöring och reparationer itankar och lastrum. 9 kap. 18 § Liksom flertalet av lagens bestämmelser tar även beslämraelsernaom skyddet mot olycksfall och ohälsa direkt sikte på förhållandena på svenskafartyg. Gmndregeln i 3 kap. 1 § gäller emellertid även utländska fartyg, ochkan sägas uttrycka ett generellt krav på atl utländskt fartyg i svensktfarvatten skall uppfylla en vedertagen minsta standard i fråga om arbetarskyddoch hygien. I vissa fall kan även svenska Prop, 1977/7S:55 157 detaljbestämmslEer komma att gälla för utländska fartyg.Delta gäller särskilt om bestämmelserna kan föras tillbaka på internationellkonvention soni bJliätts av fartygels hemland. När det gäller lastnings- och lossningsinrättningar finns detaljbesiämmelsersom generelll tillärapas på utländska fariyg oavsett om dessa omfattas av aenbakomliggande internationella konventionen eher inte. Även andra skäl kan anföras för att låta lagensbestämmelser gälla utländskt fariyg. Som närraare utvecklats i förarbetena tiU sjöraans-lagen(1973: 2fe2) bör lagstiftning om arbetarskydd kunna komma i fråga för tillänipningpå t. ex. fartyg som sysselsätter i bosatta personer och som görregelbundna resor på svenska hamnar. Reglerna i 9 kap. bör därför i likhet meddem i 3 kap. kunna göras tillämpliga på utiändskl itr.yg. 10 kap. 4 § Enligt gällande bestäraraelser döms befälhavare som brytermot nyttjandeförbud tjj) böter eller fängelse . Fartygsmiljöutredningenhar föreslagit att den redan föreliggande möjligheten för tillsynsmyndighetenatt meddela förbud kompletteras med möjligheten att meddeia jöielägganden. Avdenna anledning föreslås att straffbestämmelsen utvidgas atl avse ävenöverträdelse av meddelat föreläggande. Den nya bestämmelsen är utformad raed hänsyn till att ävenannan än befälhavaiien kan göras skyldig lill överträdelse av förbud elleråsidosättande i,v ett föreläggande. I närmiisl motsvarande lagrum i arbetarskyddslagen (63 §)anges slraffmaximujji: till fängelse i högsl elt år. Detta är en skärpning iförhållande till löre gällande regler. För att nå överensstämmelserned straffregeln i arbetarskyddslagen föreslår fartygsmiljöutredningen att straffskalanför fängelse ändras till atl omfatta fängelse i högst ett ål. I andra slycke: har upptagits en regel för att undvika attstraff utdöms i fall niir föreläggande eller förbud kombinerats med vite. 10 kap. 5 § Vid bedömningen av behovet att införa en särskildstraffbestämmelse för befälhavare som missbrukar sin befogenhet alt beordraarbete som stoppats av skyddsombud har utredningen beaktat möjligheten atlenligt 3 kap. 11 § ingripa mot den som hindrar skyddsombud från att fullgörasina uppgiiier Det skall emellertid observeras att detta lagrum knappast kanåberopas mot befälhavare som ulnyttjar sin lagliga befogenhet att gå emot *:kyddsombudsbeslut och därmed göra sig skyldig till allvariigt fel. Frånvaron av ettsärskilt slraffstadgande för missbmkssitua-lioner skulie därför kunna leda tillatt befälhavare i sådana fall kunde helt undgå påföljd. Prop,1977/78: 55 158 Befälhavarens befogenheter enligt 9 kap. 9 § är unikasåtillvida som de är helt betingade av det förhållandet all lUlsynsmyndighetenför fartygsarbelet, i motsats lill yrkesinspeklionen till lands, inte är tillgängligför ett ställningslagande i de fall när skyddsombud avbrutit arbete. Denföreslagna straffbestämmelsen är ett uttryck för befälhavarens särskUda ansvarför att handha sina befogenheter med omsorg och rättrådighet.Straffbestämmelsen är avsedd atl kunna lillämpas i etl sådant fall där enbefälhavares handlingssätt att grundlöst beordra etl arbete i strid mot ettskyddsombuds beslut framstår som ytterst klandervärt. För att befälhavaren skaUkunna straffas förutsätter paragrafen alt hans handlingssätt innebär ett uppenbariåsidosättande av intresset att skyddsarbetet ombord bedrivs i behörig ordning.En felbedömning av en uppkommen silualion är i och för sig inte tillräckligför att straffansvar skall inlräda. För att befälhavaren skall kunna dömas börhans handlingssätt vittna om bristande förståelse för skyddsombudets roll iskyddsarbetet eller nonchalans gentemot de former som lagstiftningen skapatför skyddsarbetet ombord. 10 kap. 9 § Paragrafen har ändrats dels med hänsyn till denförskjutning av paragrafnumren som sketl och dels för all tillgodose behovet avstraffsanktionering av bestämmelserna i 9 kap. 10 §. 10 kap. 10 § 1 X kap.9 § har, efter mönster från arbetarskyddslagen, skyddsombud och ledamot avskyddskommittén ålagts tystnadsplikt. I samband därmed föreslår utredningenatt straffbestämmelsen i nuvarande 10 kap. 9 § ändras lill överensslämmelse medmotsvarande lagrum i arbetarskyddslagen. Ändringen innebär bl. a. atl straffkan inträda vid brott som begåtts av oaktsamhet. Vidare har straffskalan påsamma sätl som i 68 § arbelarskyddslagen bestämts till böter eller fängelse ihögst . 3.2 Förslag till lag om ändring i sjölagen (1891: 35 s. 1) Informaiion lill om inträffade olycksfallinflyter genoni den rapporteringsskyldighet som följer av lagstiftningen omyrkesskadeförsäkring. Genom denna information erhålls vissa upplysningar omolyckans art. För alt öka informationsvärdet lämnas för sjöfartens del vissakompletterande upplysningar på rapporten enligt ell lilläggsformu-lär. Dennaform av rapportering som sker i anslutning till yrkesskadeförsäkringen ansesemellertid av flera skäl alltför bristfällig för all fylla elt ändamål i del olycksförebyggandearbetet. Principerna för yrkesskadestatisliken är under övervägande inom yrkesskadestatistikutred- Prop.1977/78: 55 159 har övervägt om intesjöfartsverket genom den vanliga yrkesskaderapporteringen kan få del av deuppgifter om inträffade yrkesskador som behövs för riilsynsmyndighelens skadeförebyggandeverksamhet. Efter vad fartygsmiljöutredningen under hand inhämtat kommeremellertid yrkesskaderapporteringen även i silt utbyggda skick att varabegränsad tUl mera allmänna uppgifier. I vissa fall kommer det därför att visasig erforderligt att inhämta kompletterande uppgifier, t. ex. om vissaolycksfallstyper. Uiredningen föreslår därför att utöver vad som framgår av 70§ första siycket sjölagen regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerkan besluta om skyldighel för redare eller befälhavare att anmäla inträffadeolycksfall eller tillbud till olycksfall eller sjukdomsfall. Härigenom kan 9kap. 10 § lagen om säkerheten på fartyg upphöra att gälla. 3.3 Förslag till kungörelse om ändring i kungörelsen(1965: 908) med tillämpningsföreskrifter till lagen (nr719) om säkerheten på fartyg 1 kap. 6 § Enligt 53 a § arbetarskyddslagen kan tillsynsmyndighet(yrkesinspektionen) meddela de föreskrifter som behövs i fråga omskyddsåtgärder på s. k. gemensamt arbetsställe. Samma behov av föreskrifter kan också göra sig gällande ifråga om fartyg som utgör gemensamt arbetsställe. föreslårdärför alt sjöfarisverkei får molsvarande befogenheter atl meddela sådanaföreskrifter och att bestämmelser härom tas in i tillämpningskungörelsen tilllagen om säkerheten' på fartyg. I de fall då ansvaret enligt förslaget till 9kap. 5 § lagen om säkerheten på fartyg åvilar annan än redaren eller denne dåfartyget är inlaget på varv i , bör emellertid yrkesinspektionen meddelaerforderliga föreskrifter. ; kap. 7 § Bakgrunden till bestämmelsen har behandlats i motiven til!9 kap. 10 § lagen om säkerheten på fartyg. Efter mönster av 67 § arbetarskyddskiingörelsen föreslårutredningen atl som ett nytt slycke i 1 kap. 8 § tillämpningskungörelsen tiillagen ora säkerheten på fariyg intas regler öra myndighets skyldighel att tillhandahållaskyddsombud avskrift äv råd, anvisning, föreläggande eller förbud som meddelatsav myndigheten. Fartyg med större bruttodräktighet än 20 registerton skallvara försedda med officiell förrättnings-bok, s.k. tillsynsbok. I denna skall iallmänhet antecknas tillsynsmyndighets beslut som meddelas vid förrättningombord. Prop.1977/78: 55 160 uppfattning kan särskild underrättelse underlåtas dåmyndighetens beslut antecknats i tillsynsboken. Skyddsombudet har enligt 7kap. 20 § lagen om säkerheten på fartyg och 9 kap. 6 § tiUämpningskungörelsentill lagen om säkerheten på fariyg rätt att ta del av innehållet i lUlsyns-boken. / kap. 24 S Enligt 74 § arbetarskyddskungörelsen skall avskrift av domeller slutligl beslut ) mål om ansvar enligt arbetarskyddslagen eller med stöddärav meddelade föreskrifier sändas till yrkesinspeklionen.