prop · G103156 · 1977-12-31 00:00:00 — I promemorian frannhållssärskUt att ett överförande av passärendena tiU poUsväsendet fömtsätter atthuvudmannaskapet för den personal som arbetar med berednmgen av dessa ärendenvid länsstyrelserna i , och förs över tiU resp.poUsstyrelse. Dessaberäkningar har vid remissbehandlingen utsatts för viss kritik. Det har också ipraktiken visat sig att antalet passärenden uppgick tUl ca 470000 och att nedgången i ärendevolymen sålunda blev 1977/78:156 37 avsevärtmindre än som förutsatts. Detta kan i sin tur tyda på att års-volymerna undertiden fram kommer att bli större än enUgt den nämnda prognosen.Mot denna bakgrund är det vanskligt att i förevarande ärende slutgUtigtberäkna reformens konsekvenser på personalsidan. Vissa hållpunkter kan dockanges. F.n. tas närmare 60 årsarbetskrafter i anspråk för handläggning av passärendenhos länsstyrelsema. Vid länsstyrelsema i , och finnssärskUda mottagningsställen för passansökningar med en bemanning motsvarandesammanlagt närmare 40 årsarbetskrafter, varav drygt 30 för passansökningar somlämnas in direkt tiU resp. länsstyrelse. Jag utgår från att polisstyrelsema ide tre största distrikten bör överta huvudmannaskapet för större delen av denpersonal som arbetar med passärenden vid länsstyrelserna i ,och . Frågan om det totala behovet av personal tiU polisväsendetmed anledning av reformen Uksom frågan om arbetsuppgifterna vid länsstyrelsemaför den personal där som arbetar med passärenden och som inte övertas avpoUsväsendet blir det anledning att återkomma till i samband med budgetarbetetför polisväsendet och länsstyrelserna. Föreett ikraftträdande av reformen måste utarbetas ett definitivt systemförslagför den maskinella passhindermtinen. Dessutom måste inte bara enverkstälUghetsförordning utan också centrala och lokala anvisningar utfärdassamt behovet av utbildning för den berörda personalen och information åtallmänheten tUlgodoses. Det är min avsikt att i samband med utarbetandet av enverkstäUighetsförordning låta undersöka möjligheterna att reaUsera vissaförslag till ytterligare rationaliserings-som har lagts fram vidremissbehandlingen. Somhar framhåUits vid remissbehandlingen är det önskvärt att den nyalagstiftningen antas innan den träder i kraft. Bl, a. av antyddaskäl finner jag det emeUertid vanskligt att redan nu med säkerhet bestämmatidpunkten för ikraftträdandet. Jag förordar i stäUet att reformen får träda ikraft den dag regeringen bestämmer. En utgångspunkt för det fortsatta arbetetbör vara alt passlagen såvitt möjligt träder i kraft . Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsett förslag tiU passlag. Förslagetbör fogas tUl protokollet i detta ärende som bilaga 3. 1977/78:156 38 Lagenavser där annat inte anges endast rätten tiU pass och passkyldigheten försvensk medborgare. Som framgår ay andra stycket avses passföreskrifter förutlänningar också i fortsättningen kunna meddelas med stöd av det bemyndigandesom har lämnats regeringen i 4 § utlänningslagen (1954:193) liksom i fråga omvissa resedokument genom särskilda riksdagsbeslut. Att i vissa situationersärskUt pass enUgt passlagen dock avses kunna utfärdas för den som inte harstyrkt sitt svenska medborgarskap eller för statslös som har förlorat svensktmedborgarskap framgår av 3 § tredje stycket, SkaU särskUt pass enligt passlageni annat fall tilldelas utländsk medborgare (t. ex. innehavare av svensktfrämlingspass som befinner sig utomlands och som har förlorat främlingspasset),fömtsätter delta särskild dispens av regeringen eller chefen förutrikesdepartementet enUgt 29 §. Någondefinition av begreppet pass som enligt intemationellt vedertaget språkbrukbetecknar en av offentlig myndighet utfärdad legili-mationsurkund för resande har inte ansetts behövas. Om det visar sig möjligt att ersätta detkonventionella passet med ett passkort kombinerat med ett häfte för viseringar ett alteraativ som har diskuterats inom och bör passkortet i kombination med häftet anses utgöra ett pass i lagens mening. Iförsta stycket har i överensstämmelse med vad som har anförts i den allmännamotiveringen angetts att polisstyrelse, dvs. lokal poUsmyndighet, skall varapassmyndighet inom riket. utom riket blir enligt förslaget liksomnu (2 § UPK) beskickning, lönat konsulat samt sådan olönad konsul som chefenför bestämmer. Äldre bemyndigande för olönad konsul avsesgivetvis få fortsalt giltighet. Bestämmelsen har med hänsyn tiU en anmärkningav generalkonsulatet i utformats så att den ger uttryckUgt stöd föratt beskickningschef resp. lönad konsul skaU kunna delegera befogenheten attutfärda pass till annan tjänsteman inom beskickningen eller konsulatet. Andrastycket, som avser utrikesministerns befogenhet att utfärda pass, motsvarar 1 §andra stycket PK. Utrikesministerns passutgivningsrätt utnyttjas f. n.praktiskt taget aldrig annat än när det är fråga om sådana särskilda passtypersom används främst för personal inom utrikesförvaltningen och vissdepartementspersonal diplomatpass och tjänstepass samt någon gångkabinettspass. Någon ändring i detta hänseende är inte avsedd, även omutrikesministern nu tiUäggs befogenhet att utfärda också pass i annanform. I överensstämmelse med nuvarande ordning 1977/78:156 39 ochpromemorieförslaget innebär stycket att de särskUda regler som i övrigt avsesgälla för passprövningen inte blir tillämpUga med avseende på pass som utfärdasav utrikesministern. Passkan enligl nuvarande ordning utfärdas i olika former. Vanligt pass medregelmässigt giltighetstid för vuxna kan utfärdas av passmyndigheterbåde inom och utom . Bland särskUda pass-typer har redan nämntstjänstepass, diplomatpass och kabinettspass, vilka inte utfärdas avpassmyndighet utan endast av utrikesministern. Särskilda typer av pass som detankommer på passmyndighet att utfärda är kollektivpass, provisoriskt pass ochextra pass. Sådana pass får utfärdas endast under speciella föratsättningar ochhar begränsad giltighetstid. I promemorian (avsnitt 9) har lämnats enredogörelse för gällande regler i fråga om dessa passtyper. Iförsta stycket av förevarande paragraf föreskrivs att pass kan utfärdas somvanligt pass eUer särskilt pass (jfr 1 § UPK). I överensstämmelse med vad somhar anförts i den allmänna motiveringen öppnar paragrafen möjlighet att geäven passmyndighet inom riket befogenhet att utfärda provisoriskt pass. Iandra stycket slås fast att varje svensk medborgare har rätt att på ansökanerhålla vanligt pass. Enligt stycket reglerar passlagen sålunda exklusivtmyndighets befogenhet att vägra sådant pass. Frågan huruvida regleringen i PKhar avsetts ha en sådan exklusiv karaktär har varit föremål for delademeningar (jfr avfattningen av 7 § första stycket andra meningen PK). Itredje stycket föreskrivs att regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer meddelar närmare föreskrifter om särskilt pass. För annat särskiltpass än sådant som utfärdas av utrikesministern gäller alltid de begränsningari fråga om rätten att erhålla pass som i passlagen föreskrivs beträffande passi aUmänhet. Medstöd av 3 § andra stycket UPK anses f. n. beskickning eller konsulat i vissasituationer utan särskUt bemyndigande kunna utfärda svenskt provisoriskt passäven för den som inte är eller i varje fall inte har styrkt sig vara svenskmedborgare. Det gäller här fall då det svenska medborgarskapet är ovisst ochskriftväxling e. d. behövs för att fastställa det liksom då den som harförlorat svensk medborgarskap utan att ha förvärvat annat medborgarskapbehöver legitimationshandling eller pass och inte kan få sådan handling frånannat håll (t. ex. hemvändande emigrant eller utomlands född person som harförlorat sitt svenska medborgarskap ). Denna ordning haransetts böra bibehållas åtminstone t. v. Med hänsyn härtiU har i tredje styckettagits in ett bemyndigande för regeringen att föreskriva att särskilt pass fårutfärdas för den som uppehåller sig utomlands och inte kan styrka sitt svenska 1977/78:156 40 medborgarskapeller har förlorat svenskt medborgarskap utan att förvärva medborgarskap iannan stat. Förstastycket reglerar det principiella passtvånget för svensk medborgare vid utresatUl utomnordisk stat och ersätter i detta hänseende 1 §passkyldighetskungörelsen. Det undantag från passkyldigheten som enligtsistnämnda författningsmm f. n. gäller för statlig personal undertjänsteutövning fyller numera ingen praktisk funktion och föreslås utgå. Vadangår fall då svensk medborgare har dubbelt medborgarskap gäller f. n. undantagfrån passkyldigheten bara i fråga om kvinna som genom giftermål har blivitmedborgare i annat land. Dubbelt medborgarskap kan emeUertid uppkomma även iandra situationer. Några sakUga skäl torde knappast kunna åberopas tUI stöd föratt numera upprätthålla skilda regler för å ena sidan faU då kvinna har blivitmedborgare i annan stat genom äktenskap och å andra sidan övriga fall avdubbelt medborgarskap. Härtill koinmer alt passkyldigheten knappast kankontrolleras i praktiken, när det gäUer personer som är medborgare även i främmandestat och som sålunda kan erhålla utländskt pass för utresa ur . Medhänsyn härtiU föreslås att personer med medborgarskap såväl i som iannat land generellt tas undan från den passkyldighet som i övrigt gäUer försvenska medborgare. En förutsättning måste naturUgtvis vara att en avmyndighet i den andra staten utfärdad legitimationshandling med gUtighet sompass medförs vid utresan, I övrigt motsvarar paragrafen 1 §passkyldighetskungörelsen med endast språkliga justeringar. För tydlighetensskull har i stycket uttryckligen angetts att passet skall medföras vid utresa. Iandra stycket föreskrivs att det ankommer på polisen att övervaka efterlevnadenav bestämmelserna om passkyldighet samt att den som skall medföra pass vidutresa ur riket är skyldig att vid utresan uppvisa sitt pass för polisman ellerannan passkontroUant. Motsvarande skyldighet föreUgger även vid inresa tiUSverige från ulomnordiskt land, om det svenska medborgarskapet inte styrks påannat sätt. Bestämmelsen skall ses mot bakgrund av att överträdelse av passkyldighetenenligt förslaget inte som f. n. blir straffsanktionerat. PoUsens ansvar förpasskontrollen och dess befogenheter vid sådan kontroU utanförutiän-ningslagstiftningens område kan då inte härledas ur de allmänna brottsförebyggandeoch brottsuppdagande uppgifter som åvUar polisen enligt polisinslmklionen(1972: 511). Den aUtjämt gäUande kungörelsen (1944: 728) om övervakande avsamfärdsehi över rikets gränser vid krig eller krigsfara(gränsövervakningskungörelsen) ger visserligen polisman eller annanpasskontroUant som har avdelats för gränsövervakning be fogenhet att påfordraatt svensk medborgare uppvisar sitt pass vid utresa till utomnordisk stat eUerimesa från sådan stat (11 §). 1977/78:156 41 relsetorde emellertid inte vara aUmänt känd, och i en skrivelse från ÖB, som f. n.är beroende på regeringens prövning, har föreslagits att den skall upphävas ochersättas av en beredskapslagstiftning. haranfört är det därför motiverat att i passlagen reglera poUsens ansvar förtUlsynen av att passkyldigheten respekteras och dess befogenhet att anmodasvensk medborgare att vid utresa tiU eller inresa från utomnordisk stat uppvisasitt pass. Deföreslagna bestämmelsema i andra stycket avses självfaUet inrymma enskyldighet och en befogenhet för polisen att hindra utresan för den som intekan förete giltigt pass. Givet är att poUsen liksom nu i nödsituationer dockkan tUlåta utresa utan pass. Med hänsyn tUl att förslaget förutsätter attprovisoriskt pass i vissa situationer skall kunna utfärdas även avpassmyndighet inom riket kan antas att sådana undantagsfall i fortsättningenblir mera säUsynta än f. n. Att svensk medborgare enligt förslaget Uksom nublir skyldig att uppvisa pass även vid inresa från utomnordisk stat ärmotiverat av hänsyn främst tiU utlänningskontrollen. SjälvfaUet kan emeUertidinte den som på annat sätt än genom att visa sitt pass styrker att han ärsvensk medborgare hindras från att resa in i landet. Svensk medborgare haralltid en ovillkorlig rätt till sådan inresa (2 kap. 7 § RF). Enliglparagrafen får pass återkallas endast på de grunder som anges i passlagen.Passlagen utgör sålunda i detla hänseende, liksom när det gäller grunder föravslag på passansökan, en exklusiv reglering. FrånpassåterkaUelse bör skiljas makulering av pass. 6 §tredje stycket i förslaget skall den som söker pass i regel ge in tidi gare pass för makulering. Makulering kan emeUertid ske också i vissa andra simationer, säsom då ett borttappat pass kommer till rätta och passinnehavaren har fått nytt pass eller då giltigt pass för avliden läm nas in till passmyndighet. Eftersom det i sådana fall inte blir fråga om någon rättighelsinskränkning, avses regler om makulering liksom f. n. kunna meddelas i administrativ ordning. Detkrav på lagform som RF stäUer upp för begränsningar i svensk medborgares rättatt lämna landet får anses innebära att gmndläggande föreskrifter ompassansökan bör meddelas i lag. , såsom i hur många exemplarfotografi skall avlämnas, i vad mån det behövs personbevis och vUka handlingarsom i så faU skaU jämställas med sådant bevis etc, bör emeUertid meddelat iform av verkställighetsföreskrifter. Prop.1977/78:156 42 Enligtförsta stycket skaU ansökan göras hos passmyndighet. Som framgår av 2 § avsesden som söker pass inom landet kunna vända sig till valfri polismyndighet.Vidare föreskrivs att ansökan skall avges på heder och samvete eller underannan sådan försäkran (i de nuvarande formulären används uttrycket "trooch heder"). Därmed blu: 15 kap. 10 § BrB tiUämplig på oriktiga uppgifteri ansöknmgen. I stycket anges vidare att sökanden skaU instäUa sig personligen,om inte annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer. Kravet på personlig instäUelse är f.n. absolut enligtPK, medan utrikesförvaltningens passanvisningar medger att undantag görs vidsjukdom e. d. Denna ordning avses åtminstone t. v. bibehåUas. Andrastycket avser att ge en ram inom vilken detaljföreskrifter skall kunna meddelasav regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer. Några ändringar i sak iförhåUande tUl nuvarande ordning har inte åsyftats- I verkstälUghetsförordningkan således anges att fotografi inte behövs för bam . Dethar förekommit att passökande hos regeringen resp. chefen förutrikesdepartementet ansökt om dispens från kravet på passfotografi underåberopande av att han på gmnd av reUgiös övertygelse är förhindrad att låtafotografera sig. I några fall har därvid sökanden tilllåtits att ersättapassfotografi med fingeravtryck, varvid pass i allmänhet har utfärdats endastför bestämt resmål. Som har anförts i promemorians specialmotivering kan detnaturligtvis diskuteras om denna ordning bör behåUas eller om det i stäUet börankomma på passmyndighet att pröva sådana frågor på grundval av generellaföreskrifter. Önskemålet att motverka missbrak och hänsyn till internationeUaförhållanden talar dock för en stark restriktivitet i fråga om dispenser avdetta slag. Med hänsyn härtUl föreslås att fråga om dispens i här avsedda faUalltjämt skall prövas av regeringen eller utrikesministern. Detta kan ske medstöd av 29 § i förslaget. Tredfestycket ger uttryck för principen att en person regelmässigt inte får innehamer än ett gäUande pass. Med stöd av 3 § kan emeUertid bestämmelser om extrapass meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Detgäller då fall där någon av speciella orsaker har behov av mer än ett passunder . Vid sidan av vad som avses gälla om extra pass kan emellertidibland en passökande av särskUda skäl ha behov av det äldre passet underhandläggnmgstiden. Liksom f. n. bör då kunna medges att det tidigare passetlämnas in först när det nya utkvitteras. Giltighetstidoch giltighetsområde för pass Dennormala gUtighetstiden för pass har så central betydelse att den 1977/78:156 43 böranges i själva lagen. I enlighet härmed har i första stycket som huvudregel föreskrivitsatt vanligt pass skall utfärdas att gäUa för av eUer, ompassökanden inte har fyUt , (jfr 3 § PK resp. 4 § UPK). Enligtstycket har dock regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer möjlighetatt meddela föreskrifter om annan giltighetstid för särskilt angivna faU.Avsikten är därvid att de nuvarande awikelsema från den normala gUtighetstidenskall regleras i administrativ ordning. I denna ordning kan sålimdaföreskrivas att pass för barn skall ges giltighet endast tiU dessbarnet fyUt , om passet ej förses med fotografi (3 § andra stycket PK och6 § första stycket UPK). I samma ordning kan vidare, i överensstämmelse medvad som gäller enligt utrikesförvaltningens passanvisningar, föreskrivas attpass för sökande under som är född utom får ges gUtighet endasttiU dess han fyller , om 8 § lagen (1950: 382) om svenskt medborgarskapär tiUämplig, Uksom att pass även i annat fall kan ges kortare giltighetstid,om sökanden kan antas komma att förlora sitt svenska medborgarskap. Vissaspeciella fall då pass avses kunna utfärdas med kortare giltighetslid angesslutiigen också i 11 § i departementsförslaget. Iförsta stycket anges också att vanligt pass skaU gälla för resa tiU allaländer, när annat inte följer av passlagen. Sökanden förutsätts dock påsärskild begäran kunna få ett pass med mera begränsat giltighetsområde. Enligtandra stycket ankommer det på regeringen eUer myndighet som regeringenbestämmer att förordna om giltighetstid och gUtighetsområ-de för särskUt pass.GUtighetstiden för koUektivpass, provisoriskt pass och extra pass bör som nuregleras genom generella föreskrifter. Hinder avses emellertid inte föreliggamot att bestämma gUtighetstiden för tjänstepass eller diplomatpass med hänsyntiU omständigheterna i det särskilda fallel. Hindermot bifall till passansökan Iförsta stycket behandlas hinder mot bifall till passansökan. Punkten läcker bortsett från rent formeUa fel vid ansökan bl. a. detfallet att sökanden inte har styrkt svenskt medborgarskap liksom alt sökandenutan särskilda skäl underlåter att lämna in tidigare utfärdat pass. Punkt2.1 punkten, som motsvarar 6 § femte stycket PK och 6 § andra stycket UPK,föreskrivs att passansökan för bam under inte får bifaUas utan medgivandefrån barnets vårdnadshavare, såvida inte synnerliga skäl föreligger. Harföräldrama gemensamt vårdnaden om bamet, krävs aUtså liksom nu medgivande fråndem båda. Synnerliga skäl att göra undantag från huvudregeln kan föreligga t.ex. om en av 1977/78:156 44 föräldrarnavistas i annat land och det är uppenbart att dennes medgivande annars skuUe halämnats (jfr. 6 kap. 5 § ) eUer när det gäller fosterbam utansärskUt vårdnadsbeslut av domstol den naturliga kontakten med de biologiskaföräldrama kan anses vara bra-ten. Står det klart för passmyndigheten attvårdnadshavaren direkt motsätter sig att pass utfärdas för bamet bör detgivetvis endast under helt speciella omstänligheter komma i fråga att pass ändåutfärdas. På samma sätt som f. n. bör passmyndighet inom riket regelmässigthöra eller tjänsteman hos nämnden, när fråga uppkommer om attutfärda pass utan vårdnadshavares medgivande. Bestämmelse härom kan meddelas iverkstäUighetsföreskriftens form. a. med beaktande av att fall kanförekomma då det är uppenbart att passansökan bör bifallas och behovet av passär brådskande anser jag i motsats till i inte atten föreskrift om att skaU höras i dessa faU bör varaobUgatorisk. Enligt punkten får passansökan inte bifallas om sökanden är anhållen, häktadeUer underkastad antingen övervakning enligt 24 kap. 3 § RB eller ocksåreseförbud enligt 25 kap. 1 § samma balk. TUl skiUnad från vad som gäller f.n, (6 § första stycket b PK och 9 § 1 mom. b UPK) är enligt förslagetreseförbud passhinder även när det har meddelats av åklagare. Enligt punkten föreligger hinder mot bifaU tiU passansökan när sökanden ärefterlyst under sådana förhåUanden att han skaU gripas eller annars omhändertasvid anträffandet. Detta motsvarar vad som gäller för att efterlysning itidningen skall få ske enligt 3 § första stycketefterlysningskungörelsen (1969: 293), Däremot föreligger enligt förslaget imotsats tiU vad som gäller inte passhmder för personer som i annat fall ärefterlysta i PoUsunderrättelser (t. ex. försvunna). Bortsett från faU dåsökanden är anhållen eller häktad i sin frånvaro föreligger därmed passhinderpå gmnd av efterlysnmg främst i följande situationer: a) sökanden har avvikit eUer inte inställt sig efter permission (jfr56 § lagen (1954: 579) om nykterhetsvård), b) sökanden har avvikit frånsjukhus eUer motsvarande efter mtagning enligt LSPV eller omsorgslagen ellerinte återvänt tiU sjukhuset inom föreskriven tid eUer skall enligt särskiltbeslut återintas på sjukhuset (jfr 35 § LSPV och 54 § omsorgslagen), c) sökanden har awUdt från anstaltinom kriminalvården eller inte instäUt sig efter premission eUer skaU i annatfall instäUas för att avtjäna frihetsberövande påföljd (jfr 10 § andra stycketlagen (1974: 202) om beräknmg av strafftid), d) sökandenhar avvikit från ungdomsvårdsskola eller motsvarande eller inte inställt sig efter permission (jfr 94 § bamavårdslagen). 1977/78:156 45 e) sökandenär efterlyst för utlämning tUl nordiskt land (jfr 17 § la gen (1959: 254) om utiämning för brott tiU , , och ), f) sökandenskall i annat fall tas i förvar med stöd av lag eUer författ ning (t. ex. 38 kap. 12 § BrB, 38 § lagen om nykterhetsvård). Detbör anmärkas att departemenlsförslaget inte innehåUer någon regel sommotsvarar den nuvarande föreskriften i 6 § första stycket b PK om attpassansökan kan avslås, om det finns anledning anta att sådana omständigheterföreligger som kan komma att föranleda en efterlysning. Skulle polismyndighetenav särskilt skäl ha anledning anta att sökanden har avvikit från anstalt utanatt ännu ha hunnit bU efterlyst, torde det som polisstyrelsen i Helsingborgsdistrikt har påpekat inom ramen för polisens aUmänna skyldigheter att takontakt med anstalten i fråga och höra efter om omhändertagande begärs. DettagäUer självfallet också i det av berörda fallet attsökanden misstänks ha avvikit från ungdomsvårdsskola men efterlysning av någonaiUedning inle har kommit till stånd. Enligt denna punkt, som ersätter 6 § första stycket d PK, föreliggerpasshinder för den som genom lagakraftvunnen dom har dömts tillfrihetsberövande påföljd, som inte har börjat verkställas, om det finnssannolika skäl att anta att han ämnar undandra sig verkställigheten. Ipromemorian framhålls att passmyndighet i dessa faU aUtid bör begära yttrandefrån åklagarmyndigheten innan beslut om avslag på passansökan meddelas. Jagansluter mig tiU denna uppfattning och anser att en regel i ämnet kan tas in iverkstäUighetsförordning tUl lagen. Vid remissbehandlingen har bl. RA förordaten skyldighet för passmyndighet att rutinmässigt inhämta åklagarmyndighetensyttrande i fall där passökanden har dömts tUl frihetsberövande påföljd som intehar blivit verkställd, således även i situationer då avslag inte övervägs. Somframhålls i RA:s yttrande torde det emellertid endast undantagsvis fiimas skälatt anta att den dömde ämnar undandra sig verkställighet genom att flyutomlands, om tvångsmedel inte har använts i brottmålet. Jag anser att detdärför skulle gå för långt att ge passmyndigheten en sådan obligatoriskskyldighet att inhämta yttrande. Inte heUer anser jag det ändamålsenligt att,som också har föreslagits vid remissbehandlingen, ålägga passmyndighetenskyldighet att inhämta yttrande från . Styrelsen torde nämligeni aUmänhet sakna närmare kännedom om den dömde i faU där påföljden ännu intehar börjat verkstäUas. NärverksläUigheten har påbörjats skaU avslagsbeslut inte meddelas med stöd avdenna punkt. Om påföljden är skyddstillsyn med anstalts-behandling, fängelse imer än , ungdomsfängelse eUer internering skall enligt 10 och 17§§ i förslaget passmyndigheten remittera passfrågan till styresmannen av Frop.1977/78:156 46 Är det fråga om fängelse utgör påföljdensom sådan inte något passhinder, när verkstälUgheten har påbörjats. Om sökandenemeUertid är efterlyst för rymning, kan passansökan avslås med stöd av punkt 4.