prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — Äv andra skäl, främst samhällsekonomiska, hardet tidigare ansetts angeläget att också ange en övre gräns förjordbruksproduktionens storlek (maximinivän). Tankegängen bakom främst 1967 ärsmen även beslut var i stort sett följande. Produktionen av svenska jordbruksprodukter skulle underöverblick-bar framtid kräva högre priser än de som väntades på deninternationella livsmedelsmarknaden. Ett särskilt prisstöd måste därför utgå.Det skulle under sådana förhåUanden bli billigare att i viss utsträckningimportera livsmedel. Sådan import ansågs också bli möjlig. Produktionsresurserna,främst arbetskraften, beräknades ge en samhällsekonomiskt högre avkastning iandra sektorer av näringslivet än i jordbruket. Knapphet på främst arbetskraftskulle komma att utmärka vår ekonomi. Så länge dessa förhållanden bestod, bordevi inte ha en större jordbruksproduktion än vad som krävdes av beredskapsskäl. jordbrukspolitiska program varden s.k. inkomstlikställigheten det primära jordbrukspolitiska målet. Detta målpreciserades till att avse basjordbrukare (1020 ha åker), vilka i inkomsthänseendeskulle jämslällas med vissa grupper av industriarbetare. Prissättningen skulleavvägas sä att detta mäl kunde förverkligas. Enligt riktlinjer angavs inte längre någotpreciserat inkomst-politiskt mål, och inkomslmålet skulle inte längre vara denprimära utgångspunkten för prisavvägningen. Inkomstmålet fanns med som ett avflera mål och redovisades i formuleringar av något varierande innebörd. Även i1967 års beslut utgör prissättningen det primära medlet att på kort siktförverkliga inkomstmålet. Såväl i 1947 ärs som i 1967 ärs beslut underströksbetydelsen av en fortsatt effektivisering inom jordbruksnäringen. Eneffektivisering ansågs nämligen vara en förutsättning för att på längre siktsäkerställa en rimlig inkomstutveckling för de i jordbruket sysselsatta.Samtidigt kunde därigenom prisstegringarna på jordbruksprodukter begränsas.Medlen för att förverkliga inkomstmålet i jordbruket har således varh bådeprisstöd och rationaliseringsstöd. 1 1947 ärs jordbrukspolitiska programvar målet uppbyggandet av s. k. bärkraftiga familjejordbruk. Effektivitetsmåleti 1967 ärs jordbrukspolitiska beslut innebar att jordbruksnäringen under sålångt möjligt samma betingelser som gäller för näringslivet i övrigt, och till lägsta möjliga kostnader för samhället och konsumenterna. 1977/78:19 23 skulle åstadkomma en jordbruksproduktion av den storleksom bedömdes erforderlig med hänsyn till försörjningsberedskapen. Som en följd av kravet på effektivitet har samhälletfrämjat en fortsatt, snabb rationalisering av jordbruket. En med statligt stödbedriven rationaliseringsverksamhet innefattande bl. a. en statligmarkpolitik har därför syftat till att göra företagen sä effektiva sommöjligt. Tre skilda medel har hittillsanvänts för att förverkUga de jordbrukspolitiska målen, nämligen en reglering av jordbruksprodukternas priser, varigenom deinhemska produktpriserna har hållits på en högre nivå än priserna pä deninternationella marknaden (prisstöd), statiiga åtgärder för att påverkarationaliseringsutvecklingen (rådgivning och finansieringsstöd) samt har ett fjärde medel tillkommit sompåverkar utvecklingen inom jordbmket, nämligen arbetsmarknadspolitiskaåtgärder (inlösen av fastighet, avgångsvederlag m. 2.2.1 Den internationella bakgrunden Vid sin bedömning av den framtida utvecklingen påvärldsmarknaden har utredningen bl. a. utnyttjat det material som framlades vidFN:s världslivsmedelskonferens i . Under specificeradeantaganden om befolkningsökning och ekonomisk utveckling gjordes vissaberäkningar för utvecklingen . Utredningen understryker attunderlaget till framtidsbedömningarna vid kännetecknades avstor osäkerhet, bl. a. på grund av metodiska svårigheter, bristfällig statistikoch ovisshet om den framtida prisutvecklingen på vissa nödvändigaproduktionsmedel (t.ex. handelsgödsel). Beräkningarna pekar pä en ärlig procentuell ökning avefterfrågan på livsmedel i världen . Totalt beräknas efterfrågan underperioden 19701985 öka och produktionen . Det råder inte fullenighet om huruvida den ökningstakt för produktionen som man räknat med ärfullt realistisk. Enligt denna kalkyl beräknas ett överskott uppstå ii-länderna genom att den årliga ökningen av efterfrågan väntas bli mindre änden årliga produktionsökningen (1,5 resp. ). Totalt beräknas efterfråganunder perioden öka medan produktionsökningen väntas bli . För har beräknats en årlig ökning avefterfrågan och produktion med 3,4 resp. 2,. Volymökningen totalt underperioden 19701985 blir därvid 66 resp. . importbehov förväntasföljaktligen öka. beräknas spannmålsunderskottet i med s.k. marknadsekonomi uppgå till 85 milj. ton jämfört med 1977/78:19 24 i genomsnitt 16 milj. ton , drygt 26milj. ton /73 och drygt 37 milj. ton /76. Livsmedelsefterfrågan per capita beräknas öka långsammarei i-länderna än i . Trots detta kommer betydande skillnaderi livsmedelsefterfrågan att kvarstå mellan i-länder och . Resultatet avframskrivningarna redovisas i följande tablå (inkl. svinn). Energi, kcal/dag Protein, g/dag 2 200 2 400 57 64 De regionala skillnaderna i förväntad efterfrågeutvecklingär betydande och återspeglar till största delen skillnader i förutsattfolkökning. Beräkningar över fördelningen av efterfrågeökningen pä olikalivsmedel visar en förskjutning mot mer varierad och proteinrik kost, globaltsett. Efterfrågan på fisk och kött, dvs. animaliskt protein, beräknas komma attöka förhållandevis mer än efterfrågan på andra livsmedel. Denna tendens gälleräven för . För en bedömning av den framtida utvecklingen avvärldsmarknader för jordbruksråvaror och livsmedel krävs enligt utredningen enanalys av vilka faktorer som påverkat den hittillsvarande utvecklingen och hurdessa och eventuellt nya faktorer kan komma att påverka den fortsattautvecklingen. En central fråga i detta sammanhang är om den instabilitet påvärldsmarknaden, närmast för spannmål och andra vegetabiUer, som präglat desenaste åren jämfört med , bör tillskrivas tillfälligahändelser eller representerar mer bestående tendenser på efterfråge- ochproduktionssidan. Det är svårt att särskiljatillfälliga och trendmässiga faktorer. Den utiösande faktorn tUl"spannmålskrisen", inköp av ca 30 milj.ton spannmål, kan visserligen föras tillbaka på en svag skörd. Eftermissväxten nöjde sig med blygsammare kompletteringsköp.Vad som inträffat och tyder på att Sovjetunionenäven vid skördebakslag kommer att göra kompletteringsköp på deninternationella marknaden. Bedömningen av den framtida utvecklingen påvärldsmarknaden för jordbruksprodukter blir, oavsett hur man ser på de senasteårens händelser, enligt utredningen i hög grad avhängig den betydelse man tillmätervissa i-länders och benägenhet tUl ökade inköp, om inte derasproduktion kan ökas (vilket utgör en strävan för del).Betydelsefulla är också exportländernas möjligheter att tillgodose en ökadefterfrågan. Den internationella handeln med jordbruksprodukter mellande köp- Prop.1977/78:19 25 starkai-länderna har års skörd i allmänhet föga påverkats av bristenpå livsmedel i . Skeppningama till sistnämnda länder, som under desenaste åren ökat mycket starkt, har i stor utsträckning skett frånöverskottslager och på särskilda, från den s. k. normala handeln isolerade,fördelaktiga villkor (inkl. gåvor). Utredningen bedömer inte sannolikheten föratt ifrågavarande länder skaU kunna uppträda som köpstarkakonkurrenter pä världsmarknaden som stor. i utgick man från att ökadebehov av livsmedel i huvudsak måste tUlgodoses genom egen produktion.1-ländernas livsmedelsbistånd bedömdes som särskilt angeläget under enövergångsperiod av inte närmare angiven längd. Häri kan ligga ett dilemma förde västliga i-länderna, som å ena sidan uppmanas att starkareutnyttja sin produktionspotential men ä andra sidan förutsätts begränsa sinproduktion när mer allmänt kan tiUgodose sina egna fundamentalabehov samt eventuellt även därutöver producera exportöverskott. När detta kaninträffa kan f. n. inte förutses. Karakteristisktför prisnivån på världsmarknaden för jordbruksprodukter under 1950- och1960-talen, särskilt för spannmål och andra vegetabiliska produkter, var attpriserna endast sakta och med betydande eftersläpning följde med i deninternationella prisutvecklingen på andra varor. Priserna på jordbruksproduktersjönk således i förhållande tUl andra varor. Detär enligt utredningens bedömning knappast troligt att en liknande situationskall återkomma under överblickbar framtid, i varje fall inte stadigvarande. Sålundatalar ett flertal faktorer främst energikrisen och de svårigheter som dennamedfört i många länder, det internationellt höjda kostnadsläget inte minstinom jordbruksn'äringen, det globalt sett starkt ökande behovet av livsmedeloch de jämfört med tidigare minskade övergångslagren av spannmål för att detframtida prisläget på världsmarknaden för jordbruksprodukter i relation tillandra varor kommer att bli högre än . Detär sannolikt att starka årsmånsväxlingar i skördarna i betydelsefulla regionereller länder för framtiden kommer att få större genomslagskraft påvärldsmarknaden. Därmed påverkas i större utsträckning prisernas stabilitet änsom varit fallet efter Koreakrisen fram . Den politiksom kommer att föras av förenta stater i fråga om livsmedelslagringblir mycket betydelsefull för den fortsatta prisutvecklingen. Denna kommerockså att bli beroende av de internationella överenskommelser beträffandelagring som kan komma att ingås. Inget tyder på snabba framsteg i dettahänseende. Starka skäl lalar därför för att prisläget på världsmarknaden underi varje fall kommer att kännetecknas av instabilitet. Frånsvensk sida har i olika sammanhang ställts i utsikt att 1977/78:19 26 skall bidra till att trygga världens livsmedelsförsörjninggenom en utvidgad lagring och genom vissa leveranser på särskilda viUkor avfrämst spannmål till behövande utvecklingsländer. Sådana åtgärder har ocksåvidtagits i viss utsträckning. Även gentemot andra länder har gjortutfästelser om försäljning av vissa kvantiteter spannmål. Dessa åtaganden ochavtal bör ses i relation till vär nuvarande produktion. Spannmålsöverskottenuppgår f. n. till drygt 1 milj. ton vid normala skördebetingelser. torde, även om nämnda åtaganden infrias, betydandespannmålsöverskott komma att föreligga även om nuvarande åkerareal istort sett behålls. För spannmål och ett flertal andra vegetabiliska produkterexisterar en omfattande världsmarknad. Dessa produkter är dessutom lagringsbara.För animalier är världsmarknaden kvantitativt och geografiskt mer begränsad,särskilt efter utvidgningen av EG, som dessutom har överproduktion avanimalieprodukter. Dessa förhållanden talar enligt utredningen för attöverskott i fortsättningen blir lättare att hantera i form av vegetabUier(främst spannmål) än i form av animaliska produkter. Spannmål och andravegetabilier är dessutom lättare att snabbt utnyttja i internationelllivsmedelshjälp. Sammanfattningsvis anser utredningen att utvecklingen ifråga om världens livsmedelsförsörjning samt internationell handel och handelspolitikpå samma sätt som skett vid tidigare jordbrukspolitiska överväganden måstetillmätas stor vikt vid utformningen av den framtida svenskajordbrukspolitiken. Enligt utredningens uppfattning kommer ;Sannolikt!inte att i fortsättningen i alla lägen kunna göra kompletteringsköp avjordbrukets stapelvaror till väsentiigt lägre priser än de inhemska. Utsikternatill en lönsam och bestående export förefaller inte heller komma attförbättras, åtminstone inte . Detta gällersärskilt för animaliska livsmedel, vUkas avsättning i stort sett är begränsadtill industrUänderna. Vad som händer på blir i hög grad beroende avvad som kommer att ske i i fräga om befolkningstillväxt, ekonomiskutveckling Samt av produktionsutvecklingen i jordbruket. I en vidare bedömning måste dessutom vid utformningen avden svenska jordbrukspolitiken hänsyn tas till roll när det gäller åena sidan tryggandet av världens livsmedelsförsörjning och å andra sidanutvecklingsländernas behov av marknadsutrymme för export av vissajordbruksprodukter. 2.2.2 Jordbrukets stäUning i den svenska samhällsekonominfram lill hänvisar i denna fråga till 1975 årslångtidsutrednings bedömningar (SOU 1975: 89). Enligt dessa bedömningar kommer den ekonomiskautvecklingen att kännetecknas av samma låga produktivitetstillväxt underperioden 1977/78: 19 27 Takten istrukturomvandlingen och koncentrationsprocessen i näringslivet väntas blilägre . Vidare kommer förskjutningen från varu- till tjänsteproducerandenäringar att fortsätta. Antalet sysselsatta väntas öka, men uttryckt i antalarbetade timmar minskar ändå arbetskraftsinsatserna på grund av den beslutadefemte semeslerveckan och ökat deltidsarbete. Mot bakgrund av dessa bedömningarhar den förväntade tillväxten av BNP för åren 19751980 beräknats till ca 3 %per år. Produktionen av varor beräknas öka i samma eller någotsnabbare takt än första hälft, medanökningen för tjänsteproduktionen väntas bli långsammare. En betydande del avBNP-tUlväxten förutsätts behöva avsättas för att återställa underskottet ibytesbalansen. Utrymmet för en ökning av den totala konsumtionen väntas blibegränsat jämfört med tidigare. räknar med en ärlig ökningom , varav för privat konsumtion 2 alternativt . Som en följd av den nuvarande åldersstrukturen blandlandets jordbrukare får man räkna med att en betydande minskning av arbetskrafteni jordbruket kommer att ske genom ålderspensionering. Nyrekryteringen avjordbrukare och lantarbetare kommer därför även framöver att bestämmaarbetsvolymens utveckling. långtidsutredning har bedömt att jordbruketsandel av sysselsatta resp. bidrag till BNP kommer att fortsättaatt minska. Ändelen sysselsatta i jordbruket väntas minska från år1975 till . Arbetsvolymen inom jordbruket beräknas minska medomkring per är, jämfört med 1 a i industrin. Arbetsproduktiviteten ijordbruket väntas öka i nägot långsammare takt än i industrin, eller med 5 %per år mot i industrin. Jordbrukets förädlingsvärde väntas såledesöka obetydligt jämfört i industrin. Sammantagna innebär långtidsutredningens bedömningar attjordbrukets betydelse i samhällsekonomin fortsätter att minska, fast i långsammaretakt än , främst till följd av andra näringars expansion. 2.2.3 UtveckUngen inom jordbruket fram tiH resp.år 1985 Utredningen anför att i en rapport frånlantbruksekonomiska samarbetsnämnden redovisas bedömningar av utvecklingeninom jordbruket fram . Dessa bedömningar grundas på förutsättningenatt nuvarande jordbrukspolitiska mäl och medel kommer att förbli i stort settoförändrade. Bedömningarna av jordbrukets framtida omfattning utgårfrån att i genomsnitt ca 7 000 ha åker kommer att tas ur jordbruksproduktionen,till större delen genom nedläggning av marginella jordar i skogsbygderna.Totalt skulle åkerarealen är 1980 omfatta 2 945 000 ha. Prop.1977/78:19 28 Produktionstekniken inom jordbruket bedöms liksom förandra näringar komma att fortiöpande förbättras och möjliggöra en ökad produktionvid en given insats av produktionsmedel. Arbetsförbrukningen per produceradenhet förväntas minska, som avkastningen inom såväl växtodling somanimalieproduktion förväntas öka. Fortsatt storleksrationalisering av enskildaföretag är trolig. Nuvarande tendenser i utvecklingen, i allmänhet motspecialisering men i vissa avseenden också mot mångsidighet, kommer sannoliktatt bestå. Antalet lantbruksföretag väntas fortsätta minska isnabbare takt än åkerarealen, främst genom att arealer vid mindre företag läggstill mera bärkraftiga företag. Totalt beräknas antalet jordbruksföretag år 1980vara 112 000 jämfört med 132 1975. Medelarealen per företag beräknas ökafrån knappt 23 ha till drygt 26 ha. Antalet sysselsatta inom jordbruket väntas minska med ca3,till ungefär 170 000 personer är 1980. Arbetsvolymen väntas minskanågot snabbare. Beträffande vegetabilieproduktionen räknar man med attolika grödor kommer att odlas i ungefär samma omfattning som år 1975.Den antagna minskningen av den totala åkerarealen med 35 000 ha antas berörafodersäd, vall, helträda och obrukad åker. Inom animalieområdet räknar man med att mjölkproduktionenär 1980 blir omkring 3 200 milj. kg, dvs. ungefär lika stor som under år 1976.Produktionen av nötkött (inkl. kalvkött) väntas komma att ligga nägot övernivån för /76. För fläsk räknar man med att produktionenfram ökar i ungefär samma takt som under den första hälften av1970-talet. För fjäderfäkött räknar man med en svagare ökning än . Produktionen av ägg väntas bli ungefär lika stor somunder den första . Utredningen har redovisat utvecklingen inom jordbruketfram med hjälp av material från lantbruksekonomiska samarbetsnämndenoch i vissa fall (). Den totala åkerarealenväntas ha minskat till ca 2,9 milj. ha. Odlingsinriktningen väntasförbli i stort sett oförändrad. Mjölkproduktionen väntas enligtsamarbetsnämndens prognos uppgå till 3 000 milj. kg och enligt JU:s prognostill 3 300 milj. kg. I JU:s prognos som upprättats senare har beaktatseffekterna av den kraftigt utökade subventioneringen avvissa livsmedel, bl. a. k-mjölk och ost. Enligt JU:s prognoser beräknas antalet företag sjunka tillca 100 1985, jämfört med ea 132 1975. Genomsnittsföretagets arealökar från knappt 23 ha till 29 ha. En relativt sett ökad rekrytering av yngrelantbrukare jämfört med väntas leda till en viss sänkning avjordbrukarnas medelålder. Antalet mjölkkor väntas vidare 1977/78:19 29 minska från ca 665 1976 till ca 620 1985.Den antagna avkastningsstegringen, per ko och är, beräknas mer än väl attuppväga nedgången i antalet mjölkkor. Antalet svinbesättningar beräknas minskatrots en viss produktionsökning. Äggproduktionen bedöms bli av ungefär sammastorlek som f. n. 2.2.4 Jordbrukspolitikens mål och medel 1 direktiven till jordbruksutredning angavs attde allmänna målen för jordbrukspolitiken bör gälla även i fortsättningen. Utredningenskulle därför inte behandla de övergripande målen för jordbrukspolitiken utanendast vissa preciserade frågor. Enligt direktiven skulle utredningen sålundaöverväga om det med hänsyn till de förändringar som skett i produktionensinriktning eller av andra skäl finns anledning att omprövaproduktionsmålet, analysera inkomst-och standardutvecklingen för dem som ärsysselsatta inom jordbruket samt undersöka möjligheterna att gå över till en s.k. lågprislinje och effekterna härav liksom möjligheterna till andramodifieringar av jordbruksprisregleringen. Pä initiativ av erhöllutredningen genom tilläggsdirektiv i uppdrag att bl. a.förutsättningslöst ompröva rationaliseringspoliliken. Utredningens behandling av produktionsmålets ochrationaliseringspolitikens utformning samt prislinjevalet och övrigaprisregleringsfrågor tas i det följande upp i särskilda avsnitt. Utredningen har redovisat inkoinstutvecklingen förjordbrukarna och för s. k. jämförbara grupper. Utredningen har inte ansett sigböra ytterligare precisera inkomstmålet för de i jordbruket yrkesverksamma.Liksom bör till prisöverläggningarna redovisas beräkningar överlönsamhets- och inkomstförhållanden för olika jordbrukargrupper i första handför de grupper som har sin huvudsakliga utkomst från jordbruket. Den närmareutformningen av dessa beräkningar bör liksom nu anförtros ät berördamyndigheter, i första hand statens jordbruksnämnd och lantbruksekonomiska samarbetsnämnden. Liksom skett fär vid prisöverläggningarnaövervägas om det för att nå inkomstmålet för så stora grupper jordbrukare sommöjUgt blir nödvändigt med särskilda låginkomstsatsningar. En strävan bördärvid vara att nå en ökad utjämning av inkomsterna mellan olikajordbrukarkategorier. Inkomstmålet för de yrkesverksamma i jordbruket har undersenare år kompletterats med olika åtgärder för att förbättra jordbrukarnassociala standard, bl. a. i form av avbytarverksamhet. Det är enligtutredningens mening angeläget att fortsatta förbättringar sker av den socialastandarden för dem som är yrkesverksamma inom jordbruket. Prisstöd ochrationaliseringsfrämjande åtgärder bör liksom vara huvudmedlen föratt uppnå inkomstmålet. 1977/78:19 30 2.3.1 Den internationella bakgrimden Remissinstanserna delar utredningens uppfattning attjordbruksprodukternas bytesvärde i internationell handel gentemot andra varorsannolikt blir gynnsammare under den överblickbara framtiden än under1960-talet samt att läget kommer att kännetecknas av instabilitet, i varje fallunder . och Sverigeslantbruksuniversitet understryker att det är svårt att på basis av de senasteårens utveckling dra några bestämda slutsatser om den mera långsiktigaprisutvecklingen på världsmarknaden. LRF framhåller att man knappast torde fåstarka prisväxlingar år utan att något medförhållandevis höga och låga priser kommer att avlösa varandra, såsom skettunder i fräga om bl. a. spannmål. Remissinstanserna har i stort sett godtagit utredningensbedömning av möjUgheter till utrikeshandel med jordbruksprodukter. Närdet gäUer och det svenska jordbrukets möjligheter att lämna biståndtiU har utredningen framhållit de utfästelser som från svensk sidagjorts om utvidgad lagring och leveranser på särskilda vUlkor av främstspannmål. önskemål om ett friare tillträde till marknaderna för jordbruksprodukteri i-länderna berör enligt utredningen för del främst sådana produktersom socker, vegetabiliska oljor och vissa proteinfodermedel. Remissinstansernahar i stort sett delat dessa slutsatser. SIDA, statens jordbruksnämnd och framhåller att utredningens förslag till produktionsmål innebäratt ett ganska obetydligt utrymme lämnas för förhandlingserbjudanden inomramen för det handelspolitiska samarbetet, t. ex. import av u-ländernasjordbruksprodukter. Kommerskollegiuni anför att jordbruksregleringen utgör ettavsteg från den frihandelspolitik som från svensk sida principiellt hävdas ochunderstryker att dess protektionistiska verkningar så vitt möjligt börbegränsas. 2.3.2 Jordbrukspolitikens mål och medel Flera remissinstanser framhåller att utredningens syn päde övergripande målen och medlen inom jordbrukspolitiken överensstämmer meddet ändrade synsätt som vuxit fram . LRF hävdar att det nuföreligger starka skäl att återigen ange inkomstmålets centrala plats ijordbrukspolitiken. LRF och anser att utredningenmera grundligt borde ha belyst och analyserat inkomstutvecklingen inomjordbruket. Några instanser, såsom prisregleringskommittén. Samarbetsorganet ijordbruksfrågor för enskild handel och industri samt SPK, anser att förslagen ihögre grad än som skett borde utformats i syfte att begränsaprisstegringstendenserna i samhäUet. anser att det är enavgörande brist att folkhälsomålet inte behandlats av utredningen. 1977/78: 19 31 Flertalet remissinstanser instämmer i att man vidprisöverläggningarna bör eftersträva att uppnå inkomslmålet för så storagrupper av jordbrukare som möjligt, bl. a. genom särskilda låginkomstsatsningar.Bl. a. statens jordbruksnämnd, LO och konsumentdelegationen framhåller att engranskning bör ske av de företagna låginkomstsatsningarnas effekt. KF ochkonsumentdelegationen anser att dessa satsningar kan innebära risker för attden eftersträvade rationaliseringen motverkas. Remissinstansernadelar utredningens uppfattning att fortsatta förbättringar är angelägna ifråga om jordbrukarnas sociala standard. Flera remissinstanser ger exempel påområden inom vilka åtgärder är aktuella, såsom när det gäller arbetstids- ocharbetsmiljöfrågor, sjuk-, yrkesskade- och livförsäkringsfrågor m. m. Produktionsmålethar spelat en central roll vid utformningen av efterkrigstidens svenskajordbrukspolitik så som denna formulerats i 1947 och riksdagsbeslut. jordbrukspolitiska övervägandena har man i huvudsak utgått från två skildabedömningsgrunder, nämligen å ena sidan jordbrukets ställning i ett mer samhällsekonomisktoch internationellt perspektiv och å andra sidan behovet av en tryggadlivsmedelsförsörjning i händelse av avspärrning eller krig (beredskapskravet).Den samhällsekonomiska utvärderingen, som grundats pä bl.