prop · G10319 · 1977-12-31 00:00:00 — Som framgår av tabellen minskade köttproduktionen underperioden /671972/73 men har därefter ökat med . Fläskproduktionenhar i genomsnitt ökat med . Köttkonsumtionen var relativt oförändrad ,men sjönk därefter betydligt fram till /73, för att sedanöka till en högre nivå än 1960-talets. Fläskkonsumtionen har stigitfortiöpande. Prop.1977/78:19 72 För kött förelåg en överskottssituation under hela1960-talet fram t. o. m. /72. D"ärefter har ettunderskott uppkommit som successivt har ökat. För fläsk föreligger sedan längebetydande överskott, vilkas storlek varierar med produktionen. Regleringsåret1975/76 uppgick nettoexporten till ca 25 milj. kg. Den inhemska efterfrågan påolika styckningsdetaljer av kött och fläsk avviker något från vad somproduceras, vilket medfört att en kompletterande import måste ske. Denna harökat något i omfattning, sedan prisstopp och subventioner införts. Gränsskyddet för kött och fläsk utgörsav införselavgifter som hålls oförändrade så länge det inhemska priset liggermellan prisgriänserna. För att dämpa de prissvängningar som kan uppkomma inomprisgränsintervallet infördes fr.o.m. /68 ett system med s.k. buffertzoner. De internationella prisnivåerna på kött och fläskavspeglar numera inte alltid det verkliga världsmarknadsläget. Fr. o. m. den 1juli 1971 kan statens jordbruksnämnd därför justera införselavgifterna redan dåpriserna ligger nära prisgränserna, om så krävs för att begränsa eller underlättaimporten. Prisstoppet på kött och fläsk har satt ett tak på prisernasrörlighet vid en nivå som ligger ett stycke under den övre prisgränsen. Införselavgifter uttas för hela och halva slaktkroppar avnöt, får och svin. Även för styckat kött och fläsk, charkuterivaror, organ samtkonserver utgär ett gränsskydd i form av införselavgifter. Relationstalenmellan skyddet för ostyckad och styckad vara de s. k. omräknings-faktorerna är f. n. för nötkött 1: 1,41,5, häst- och kalvkött 1: 1,4, fläsk 1: 1,35 samtför får- och lammkött 1: 1,2. De marknadsreglerande åtgärderna för kött och fläskhandhas i huvudsak av regleringsföreningen. Verksamhetensyftar tUl att utjämna över- och underskott på den inhemska marknaden samtfinansiera kostnaderna för export av uppkommande överskott. 1 sistnämnda syfteutbetalas exportbidrag, som avpassas så att samma ekonomiska utbyte kanförväntas vid export som vid försäljning pä hemmamarknaden. Om övre prisgränsenuppnäs eller överskrids för en vara, får exportbidrag inte utbetalas. I vissaTagen kan exporten beläggas med en exportavgift. kanöverta importen i första hand då en importreglering införts med anledning avatt den nedre prisgränsen för en vara har underskridits. Vid import av slakterifett uttas fettvaruavgift på sammasätt som vid import av andra matnyttiga fetter och oljor. Då fett importerasför tekniskt bruk restitueras fettvaruavgiften av jordbruksnämnden. Pristryckandeöverskott av matnyttigt slakterifett kan regleringsföreningen antingenexportera eller sälja inom landet tiU teknisk industri och fo- 1977/78:19 73 dermedelsindustri, som därvid erhåller slakterifettet tillvärldsmarknadspris genom att ett bidrag utbetalas. För att utjämna över- och underskott av kött och fläskmellan olika säsonger utgår ett lagringsstöd knutet till ostyckadeslaktkroppar. Dessutom kan rörelsemedel i form av statliga lån ställas tillförfogande. Möjligheter finns också att begränsa fläskproduktionens storlek genomatt av regleringsmedel ge bidrag till utslaktning av smågrisar. Svensk kötthandels kostnader för de marknadsreglerandeåtgärderna (lagring och export samt bidrag till slakterifett) har underperioden /711975/76 uppgått till följande belopp (milj. Export Lagring Bidrag till Vid finansieringen av de marknadsreglerande åtgärderna förkött och fläsk har traditionellt utnyttjats i första hand slaktdjursavgifter.Härtill har regleringen tillförts vissa statliga medel dels i form av införselavgiftsmedelinom och utom den s. k. fördelningsplanen, dels av budgetmedel. uttasinga slaktdjursavgifter, utan i stället tillförs regleringsföreningen en delav de statliga budgetmedel (livsmedelssubventioner) som utgår för kött ochfläsk. Huvuddelen av dessa medel utbetalas direkt från statens jordbruksnämndtill slakterierna och tillförs jordbrukarna i form av s. k. pristillägg. Omkostnaderna för marknadsregleringen ökar, minskar pristillägget i motsvarandemån. Av följande tabell framgår kött- och fläskregleringens finansiering (milj.kr. 4.1.8.7 Ägg, äggprodukter och fjäderfäkött Produktions- och marknadsutveckling. Produktion ochkonsumtion av ägg har ökat något som framgårav följande tabell (milj. kg). Uppgifterna är dock något osäkra, eftersomnästan halva marknadsföringen fortfarande sker utanför den organiseradepartihandeln. 1977/78:19 74 1966/70 1970/71 1971/72 1972/73 1973/74 1974/75 1975/76 104 106 106 109 105 100 103 103 103 102 4 3 2 7 3 ' Inkl. äggprodukter omräknade till helägg. Efter det att broilern introducerades på den svenskamarknaden har bäde produktionen och konsumtionen avfjäderfäkött mer än tredubblats. Är 1975 producerades 40 milj. kg ochkonsumerades 39 milj. kg fjäderfäkött (höns, kalkon, anka och gås). Av dessakvantiteter var broilerkött. Produktionen av broilerkött hartidvis tenderat att öka snabbare än konsumtionen, vilket medfört vissasvårigheter att vidmakthålla priset på avsedd nivå. infördes ettstatligt stöd till broilernäringen i form av ett pristillägg. Riktlinjerna för den nuvarandeäggregleringen tillkom . Före broUerns införande på den svenskamarknaden var produktionen av fjäderfäkött av begränsad omfattning, och nägranämnvärda regleringsåtgärder behövdes inte. Först infördes förfjäderfäkött (broiler och kalkon) samma system med prisgränser ochinförselavgifter som för flertalet övriga jordbruksprodukter. Gränsskyddet för ägg, äggprodukter och fjäderfäkött utgörsav införselavgifter, som är fasta så länge det inhemska priset befinner sigmellan fastlagda prisgränser. Om vidtagna ändringar av införselavgifternavisar sig otillräckliga för att hålla priset inom prisgränserna kankvantitativa importregleringar införas, varvid importen med ensamrätt kanförbehållas reglermgsföreningen ägghandel. Viss återhållsamhet kan dockiakttas med åtgärderna om den nedre prisgränsen underskridits tUl följd avonormal produktionsutveckling inom landet och import av betydelse inteförekommer. Så har tidigare ofta varit fallet. De marknadsreglerande åtgärderna handhas avregleringsföreningen ägghandel. kan exportera äggoch äggprodukter i egen regi eller betala ut exportbidrag. Även vid export avfjäderfä kan föreningen lämna exportbidrag. Dessa får inte överskrida beloppsom godkänts av jordbruksnämnden. Exportbidraget bör högst motsvara denfördyring av uppfödningen som orsakats av införsel- och tillverkningsavgifterpå fodermedel. Då marknadsläget sä kräver kan regleringsföreningen inköpaägg för lagring, torkning och senare försäljning. För att minska äggöverskottenhar föreningen även lämnat utslaktningsbidrag för värphöns. Vidare har tidvisfrivillig överenskommelse träffats med ett antal kläckeriföretag om enbegränsning av kläckningarna. Fr. o. m. /76 har statensjordbruksnämnd dessutom bemyndigats Prop.1977/78: 19 75 att i produktionsdämpande syfte ta ut en avgift förhönkycklingar levererade till äggproduktion. Denna avgift infördes först undervåren 1977. Svensk ägghandel betalar också ut packeri- och kvalitetsbidrag tillvissa äggpackerier. Lagringsbidrag för fjäderfäkött utbetalas endast för köttav höns. Bidrag har även utgått för rabatterad försäljning av hönskött. Genom beslut av har regeringen fåttbemyndigande att föreskriva att slaktdjursavgift skall kunna tas ut för köttav fjäderfä. Finansieringen av de marknadsreglerande åtgärderna förägg, äggprodukter och fjäderfäkött har skett med statliga regleringsmedel,eftersom några interna avgifter inte tagits ut. Under budgetåren1970/711974/75 tillfördes ägg- och fjäderfäregleringen i genomsnitt 24 milj.kr. per är och /76 43,5 milj. kr. av statliga regleringsmedel inomfördelningsplanen. 4.1.8.8 Ersättnings- och imitationsprodukter Inom livsmedelsindustrin och i hushällen används ivissa sammanhang produkter som utgör ersättningar för eller imitationer avtraditionella jordbruksbaserade livsmedel. 1 ersättningsprodukter har enstakadelar av varan ersatts med andra varor. 1 imitationsprodukter har allakomponenter ersatts. De från prisregleringssynpunkt viktigaste ersättnings- ochimitationsvarorna för jordbruksbaserade livsmedel är sojaprotein samt mjölk-och gräddersättningar. Produkter av sojabönor har i sitt störstaanvändningsområde som foder. Inblandningen av sojaproteinprodukter 1969 till grovt räknat och fr. o. m. år , vilket motsvarar drygt nötkött . I mjölk- och gräddersättningsmedel har mjölkfettet och ivissa fall även mjölkproteinet bytts ut mot vegetabiliskt fett och protein.Förbrukningen av flytande produkter är liten. Den utgörs bl. a. av s. k.hälso-mjölk. De produkter som förekommer i fast form består huvudsakligen avgräddersättningsmedel av vilka importen varit avstorleksordningen /år. Den inhemska tillverkningen har uppgått till4050 ton/år. Gällande reglering.1 fråga om sojaprodukter för användning i livsmedel skedde enomläggning av avgiftssystemet (prop. 1973: 96, JoU 1973: 25, rskr 1973: 232).En enhetiig införselavgift på /kg infördes, vilket innebar en sänkningjämfört med tidigare och anslöt till skyddet pä vegetabilieområdet. För mjölk- och gräddersättningar i flytande form, s. k.fettemulsioner, ersattes fr.o.m. den en tidigare accis med enefter fett-halten differentierad tUlverkningsavgift. Prop.1977/78:19 76 mjölk-och gräddersättningar erhöll därmed samma utformning som skyddet förers"ättningsprodukter i fast form. Avgiften får enligt regeringensbemyndigande utgå med högst /kg. Vid import av mjölk- ochgräddersättningar uttas dessutom en införselavgift som beräknas på produktensinnehåll av andra råvaror än fett samt, om varans fetthalt överstiger , enfettvaruavgift. Produkter som utgör modersmjölksersättning är befriade frånovan nämnda avgifter. Den svenska animalieproduktionen förbrukar årligenfodermedel exkl. grovfoder till ett uppskattat värde av drygt 3 miljarder kr.D'ärav omsätter foderindustrin omkring hälften och resten, främst foderspannmäl,används direkt på gårdarna. Landets totala behov av fodermedel täcks tillnärmare av inom landet odlade eller tillverkade fodermedel. Någonimport av grovfoder förekommer normalt inte. Import av korn och havre kanförekomma vissa år då fodersädsskörden är avsevärt mindre än normalt. Majsdäremot importeras regelmässigt, företrädesvis för utfodring av fjäderfä.Fodermedelsimporten domineras av proteinrika produkter såsom oljekraftfoder ochfiskmjöl. I följande tabell redovisas förbrukning och import av vissa viktigarefodermedel (milj. kg). Genom regleringen av priserna på fodermedel kananimalieproduktionens lönsamhet, storlek och inriktning påverkas. Vidare kanpriserna på olika köpfodermedel stabiliseras, något som är av stort värde föranimalieproduktionen. Prisregleringenpå fodermedel omfattar i första hand de olika spannmålsslagen och produkterdärav samt oljekraftfoder m. m. För vissa fodermedel såsom vallfodermedel exkl.hö- och grönmjöl, kött- oeh fiskmjöl samt fodertUlsatser saknas heltregleringsåtgärder. Den inhemska prisnivån för fodermedel stöds normalt med hjälp 1977/78:19 77 av rörliga införselavgifter vilkas nivå fastställs avstatens jordbruksnämnd. De eftersträvade prisnivåerna anpassas till resp.fodermedels fodervärde och priserna på konkurrerande jordbruksprodukter. I den utsträckning som tillverkningen av oljekraftfoderbaseras på importerade råvaror (vanligen kopra) belastas den med en tUlverkningsavgiftav samma storlek som införselavgiften på färdigt oljekraftfoder. Priset pä detoljekraftfoder (rapsmjöl) som tillverkas med svenskt oljeväxtfrö som råvarafastställs inom fettvaruregleringens ram. Hänsyn tas härvid till prisnivån förannat oljekraftfoder och tillverkningsavgifter uttas inte. För att säkraavsättningen av raps-, rybs- och vitsenapsmjöl kan statens jordbruksnämndföreskriva inblandningstväng för dessa råvaror i foderblandningar. För att minska beroendet av importerade proteinfodermedel,och i någon mån reducera spannmålsodlingens omfattning, har en prisstimulansinförts i syfte att uppnå en ökad användning och odling av åkerböna ochfoderärt. Kostnaderna för prisstödet finansieras genom Svensk spannmålshandel. De införselavgiftsmedel som härrör från import avfodermedel återförs till jordbruket inom den s. k. fördelningsplanen. Även detillverkningsavgifter som erläggs vid tillverkning av oljekraftfoder närråvaran importeras återförs till jordbruket. 1 följande tabell redovisasuppburna införselavgifter och tillverkningsavgifter (milj. 1966/67- 1971/72 1972/73 1973/74 1974/75 1975/761970/71 Fodermedelsavgifter 84,1 83,5 99,4 20,7 25,1 98,8 Tillverkningsavgifter 2,9 3,4 4,8 0,3 1,5 4,8 1 flertalet västeuropeiska länder tillämpas en producentprislinjeför jordbruksråvaror, vilken i regel uppehålls genom ett system med införselavgifter.Den industri, främst livsmedelsindustrin, som använder jordbruksråvaror i sintillverkning måste därför köpa såväl importerade som inhemska råvaror till ettpris som avviker från (i regel är högre än) världsmarknadspriset. Om ingasärskilda åtgärder vidtas kan följaktligen denna industri komma i ett sämreläge än konkurrenter i länder med lägre prisnivå på jordbruksråvaroma. Traditionellthar den inhemska industrins konkurrensnackdel gentemot import utjämnats genomatt de tullar som utgår på industrins färdigprodukter förutom ettmanufaktureringsskydd även innehåller kompensation för avgiftsbelastningen påråvarorna. Vid export av livsmedelsindustrins produkter har restitutionmedgetts av erlagda tullar och avgifter på ingående jordbruksråvaror eller ifråga om inhemsk råvara exportbidrag utbetalats. 1977/78:19 78 Vid tUlkomst inkluderades vissa avlivsmedelsindustrins produkter bland de varor för vilka tullarna heltavskaffades. De i dessa produkter ingående råvarorna lämnades däremot i regelutanför EFTÄ:s tullsänkningsprogram. Därför uppstod problem för EFTA-länder medhög prisnivå på jordbruksråvaror genom att industrin gentemot övrigaEFTA-länder förlorade inte endast manufaktu-reringsskyddet utan även denkompensation för råvaruprisfördyringen som ingick i tullarna på färdigvarorna.Problemen kunde uppstå dels för industrin genom ökad konkurrens, dels förjordbruket genom minskad avsättning av råvaror. Tillkomsten avfrihandelsavtalen med EG skuUe ha medfört motsvarande problem för EFTA-ländernaom inte kompenserande åtgärder vidtagits. Till följd av det ökade gränsskyddetför jordbruksråvarorna har dessutom för vissa andra färdigprodukter denkompensation för avgiftsbelastningen som innefattades i tullskyddet gradvisurholkats. 1 Sverigetillämpas två olika system för utjämning av industrins råvarukostnader,nämligen intern prisutjämning, och extern prisutjämning. Prisutjämningsbeloppenberäknas pä samma sätt i det interna och det externa systemet. De fastställs iprincip tUl skillnaden mellan världsmarknadspris och hemmamarknadspris ochmotsvarar dä införselavgiften och eventuell annan avgift, i vissa fall jämkademed hänsyn tiU gränsskyddets utnyttjande. Det bör dock observeras att det inte föreligger någonautomatik i prisutjämningssystemen. En behovsprövning sker. Jordbruksnämndenhar också fått i uppdrag att i samråd med kommerskollegium och andra berördamyndigheter hålla samtiiga varor som berörs av pris-utjämningsfrågan underobservation och till regeringen inkomma med de förslag till åtgärder som anseserforderliga. Det interna systemet infördes den till följdav anslutning till . Det innebär att tiUverkare avvissa livsmedelsprodukter, som bedöms bli särskilt utsatta för importkonkurrens,får sina genom jordbruksregleringen fördyrade råvaror till världsmarknadspris.För övriga produkter som omfattas av konventionen, men också sådana varor somhar s. k. negativt tullskydd, följer jordbruksnämnden fortlöpande utvecklingenför att kunna föreslå åtgärder. Systemet brukar ibland kallas en industrielllågprislinje. Intern prisutjämning medges f. n. för följande fyragrupper av produkter. Grupp 1 choklad-och konfeklyrvaror, biscuits och wafers Grupp 2 frukostflingor,såser, soppor m. m. Grupp 3 fiskkonservero. Grupp 4 öl (fr. o.m. endast starköl). Då prisutjämningssystemet infördes sänktes tullarna för deberörda produkterna, även mot länder utanför EFTA, med ett belopp som Prop.1977/78:19 79 motsvarade den råvarufördyring som föranletts avjordbruksregleringen. De nya tullarna skulle i princip endast utgöra ettmanufaktureringsskydd. Det interna prisutjämningssystemet innebär atttillverkarna av livsmedelsindustriprodukter innehållande jordbruksråvaror fårutjämningsbidrag för hela sin produktion både den som är avsedd för hemmamarknadenoch den som säljs på export, Vid EFTA-ländernas förhandlingar om sina resp.frihandelsavtal med EG var det nödvändigt att ta hänsyn till att EG infört ettexternt system för rävaruprisutjämning. För att överbrygga dessa olikhetermellan EG och EFTA-länderna ansågs det nödvändigt att ändra EFTä:s regler beträffandelivsmedelsprodukter. Det nya systemet, som trädde i kraft ,innebär att för vissa av livsmedelsindustrins produkter, som är tullfria iEFTA, tilläts externa prisutjäm-ningsåtgärder. Extern prisutjämning, som innebär att man tar ut rörligaavgifter vid import och utbetalar motsvarande bidrag vid export, infördes iSverige fr. o. m. för följande varuslag. Tulltaxenummer Varuslag 17.04 fondantmassor,mandelmassor m. m. 18.06 glass, glasspulver, puddingpulver m. m., beredningarför fram ställning av drycker innehållande kakao 19.2 beredningar avmjöl och stärkelse 19.4 gryn ochflingor av stärkelse 19.7 skorpor,skorpmjöl, knäckebröd, flatbröd. matbröd m. m. 19.8 bakverk utombiscuits och wafers 21.07 icke alkoholhaltiga beredningar för framställning avdrycker, glass, glasspulver, puddingpulver m. m.. andra livsmedelsberedningar. Den rörliga avgift som tas ut vid import av ovannämndaprodukter bestäms efter den mängd olika jordbruksrävaror som ingär i färdigproduktenoch med tillämpning av fastställda prisutjämningsbelopp för de olika råvarorna.Prisutjämningen sker således genom att man med de rörliga avgifternaåstadkommer en råvarufördyring för de importerade färdigvarorna så att dessablir avgiftsbelastade pä samma sätt som i tillverkade varor.Avgiftsmedlen redovisas tillsammans med övriga införselavgiftsmedel. Förprodukter som omfattas av det externa systemet får exportbidrag lämnas videxport. Förutom de nu båda nämnda prisutjämningssystemenförekommer för tillverkare av vissa produkter utjämning genom återbetalning av Prop.1977/78:19 80 eller befrielse från införselavgift eller genom bidrag iolika former. För industriprodukter i vilka ingår fettråvaror och stärkelsesker utjämningen delvis inom fettvaruregleringen resp. potatisregleringen.Tullar används också som medel att uppnå avsedd prisutjämning. Kostnaderna för den interna prisutjämningen beräknas /77 till ca 140 milj. kr. För att finansiera kostnaderna förden interna prisuljämningen för choklad- och konfeklyrvaror, biscuits ochwafers (grupp 1) samt för öl (grupp 4) utgår en särskild utjämningsskatt såvälför inhemsk produktion som vid import. Det belopp som influtit genom dennaskatt under /77 uppgår till 79 milj. kr. Skatten uppgår fr. o.m. till /kg för choklad- och konfeklyrvaror samtbiscuits och wafers samt fr. o. m. till /1 för starköl.Prisutjämningskostnaderna för övriga varor (grupp 2 och 3) inom det internasystemet finansieras med budgetmedel. Riksskatteverkethandlägger prisutjämningen för grupp 1 och 4 i samband med uppbörd avutjämningsskatten. Tillverkare av ifrågavarande produkter redovisarskattebelagd produktion till , varvid avdrag för prisutjämningfär ske för faktiskt använda råvaror. För exporterade produkter erläggs ejutjämningsskatt. Prisutjämningen för produkter i grupp 2 och 3 handhas avjordbruksnämnden. De totala kostnaderna för det interna prisutjämningsförfarandet(utom vad avser fettvaror för fiskkonserver) bestrids från anslaget Prisreglerandeåtgärder på jordbrukets område. Kostnaderna för den externa prisutjämningen utgörs avexportbidrag som huvudsakligen har utgått för sådana produkter som bröd avolika slag, främst knäckebröd samt kakmix, barnmat och välling. Kostnaderna förexportbidragen finansieras i första hand med införselavgiftsmedel frän importav de färdigprodukter som omfattas av det externa systemet och därutöver medbl.a. Utredningen har, mot bakgrund av att statensjordbruksnämnd erhålUt en ny organisation, inte ansett sig böra ta uppfrågan om dess organisation. Utredningens förslag om en viss ökad insyn frånsamhällets sida i effektivitets- ooh konkurrensförhållandena inom den del avförädlingsindustrin som omfattas av jordbruksprisregleringen förutsätter docken ökning av nämndens personalresurser. I samband med omorganisationen företogs ingen ändring ifråga om konsumentdelegationens ställning och sammansättning. Med hänsyn tillatt även konsumentdelegationen torde komma att beröras av utredningens förslagom ökad insyn från samhäUets sida i förädlingsindustrin. Prop.1977/78:19 81 anser utredningen att frågan om delegationenssammansättning bör övervägas på nytt. Härvid bör bl. a. prövas omkonsumentintresset i delegationen bör renodlas och om synpunkter frånförbrukarsidan inom livsmedelssektorn lämpligen bör inhämtas i annan ordning.Även delegationens ställning i förhällande till jordbruksnämnden bör tas uppvid en sådan översyn. 4.2.2 Utgångspunkter för prissättningen Enligt direktiven till utredmngen skall de allmännajordbrukspolitiska målen bestå. Prissättningen bör därför utformasså att dessa mål kan förverkligas. Dessa innebär sammanfattningsvis att jordbruketskall åstadkomma en produktion av önskad storiek till lägsta möjligasamhällsekonomiska kostnad, som det skall vara möjligt för dem som ärsysselsatta inom jordbruket att få del av den allmänna standardstegringen.Utredningen har granskat utvecklingen för alt fastställa i vilkenutsträckning den betydande frihet som förelegat vid valet av utgångspunkter förprissättningen har bidragit tiU att dessa mål har kunnatförverkligas. /681970/71 ansågs detframför allt angeläget att med hjälp av oUka jordbrukspoUtiska åtgärder hållatUlbaka konsumentprisstegringar samt gynna en snabb resurs- och produktionsanpassning.Inkomstmålet gavs därför en något mera underordnad roll. Den resurs- ochproduktionsminskning som ägde rum var mest tydlig inom mjölkproduktionen. 1stället ökade spannmålsodlingens omfattning, något som delvis berodde på attkreatursstammen och därmed även vallodlingen minskade. Inför prisregleringsperioden /721973/74 befann sigjordbruksnäringen i ett annat resurs- och produktionsmässigt läge än år 1967.Mjölkproduktionen var t. o. m. på väg att sjunka under den nivå som avberedskaps- och försörjningsskäl ansågs nödvändig. Därmed hade ocksåmöjligheterna förbättrats att vid prisavvägningen ta en ökad hänsyn tillinkomstmålet för i första hand mjölkproducenterna. Fr. o. m. ansågs det av stabiliseringspolitiskaoch sociala skäl nödvändigt att dämpa konsumentprishöjningarna. 1 detta syfteinfördes en subventionering av vissa baslivsmedel. Efter hand har livsmedelssubventionernaökat i omfattning och uppgår efter till ca 3,4 miljarder kr.per år. Genom denna åtgärd har det direkta sambandet mellan producent- ochkonsumentpriser blivit svagare . Lönsamhets- ochinkomstförbättringar inom jordbruket har således i vissa lägen kunnat uppnåsutan att konsumentpriserna behövt höjas i motsvarande utsträckning. Därmed haren ökad rörelsefrihet uppnåtts på prispoUtikens område. Inför prisregleringsperioden /751976/77 hadeförutsättningarna för prisavvägningen ändrats genom att den internationellaprisnivån 6 1977/78. Prop.1977/78:19 82 för flera jordbruksprodukter var avsevärt högre än underden närmast föregående tjugoärsperioden.