prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna om eftergift är emellertid avsedda atl fåen vidare tillämpning. Även bestämmelserna i denna mening ger sålunda utrymmeför atl beakta ett subjektivt element, t. ex. då oriktiga uppgifter lämnasdärför atl den skattskyldige, hans företrädare eller anställd hos den skatlskyldigefunnit den föreliggande frågan svårbedömd och därför förfarit felaktigt. Idessa fall kan det också bli aktuellt atl tillämpa efler-giftsgrunden"bristande erfarenhet". Sådana frågor är inte begränsade till något visstinkomstslag men torde vara vanhgast förekommande, när det gäller beräkning avinkomst av rörelse eller jordbruksfastighet. Bestämmelsen avser även eftergift av förseningsavgift.Även i sådant fall kan ursäktlighetsgrunden objektivt konstaterasföreligga, t. ex. olyckshändelse eller naturhinder (force majeure). Del föreslagna andra stycket gäller eftergift när detbelopp som kunde ha dragils undan genom felaktigheten eller underlåtenheten äratl anse som ringa. Bestämmelsen avser i motsats till gällande lydelse av 116 d§ andra slycket endast skattetillägg. Beloppsgränsen för eftergift på grund av ringa belopp hari praktiken bestämis till . i undanhållen inkomst för normalfaUet. Omflera ringa belopp föreligger bör denna gräns förskjutas uppåt till 1 500 kr.Eftergift bör alltså medges om avvikelsen som i och för sig grundarskattetillägg sammanlagt inte överstiger I . om inte något av dem ärstörre än . angivna grunder för ringabeloppsregeln bör tillämpas ivarje mål för sig. Det innebär att ringa belopp vid den årliga taxeringen förvisst år inle bör läggas samman med ringa belopp vid eftertaxering för sammaår. Skälet härför är av praktisk natur. a. kan inte ändringar i den årligataxeringen avseende mål om skatletillägg iakttas ex officio i fråga om skatletilläggvid eftertaxeringen. I vad mån eftergiftsreglerna skall beaktas ex officioframgår av den föreslagna 116 p § och kommentaren till denna. Paragrafen motsvarar närmast tredje och fjärde styckena igällande 116 d §. Den anger 1 huvudsak villkor för befrielse av särskUd avgifti vissa faU. Ändringarna är av redaktionellt slag utom på en punkt. Del gällerfall då lokal skattemyndighet inte har fattat beslul om särskUd avgift innanden skaltskyldige har avlidit. Enligl första stycket får sådant beslut inlefattas efler den tidpunkt som har sagts. Bestämmelsen står iöverensstämmelse med de allmänna principer som gäller Prop.1977/78:136 208 i fråga om påföljder. Har särskild avgift påförts 1 stridmot denna regel och har dödsboet försuttit den ordinarie besvärstidenföreligger rätt atl anföra besvär i särskild ordning med stöd av 116 o §. Av paragrafens båda stycken motsvarar del första gäUande116 e § första stycket och det föreslagna andra stycket nuvarande §första stycket. Paragrafen reglerar behörigheten för lokal skattemyndighet ochskatterätt att besluta om särskild avgift. Ändringarna är av redaktionell art. Paragrafens första stycke motsvarar 116 e § andra ochfjärde styckena, det föreslagna andra stycket samma paragraf tredje stycketoch det föreslagna tredje stycket nuvarande första stycket i 116 f §. Paragrafenreglerar lokal skallemyndighets handläggning av frågor om särskild avgift. Ändringamaär av redaktioneU art. Paragrafen motsvarar i sak gällande § första stycketandra punkten. Den föreskriver alt talan mot lokal skattemyndighets beslut om särskUdavgift förs genom besvär hos skatterätten. Den ändring som företas är avredaktionell art. Paragrafen reglerar skaltskyldigs rätt att i ordinärordning anföra besvär över beslut om särskild avgift. I visst fall avserparagrafen även taxeringsintendents besvärsrätt. Enligt första stycket skall skattskyldigs besvär överlokal skattemyndighets beslul om särskild avgift vara inkomna tillskatterättens kansli efter det atl han erhållit del avbeslutet. Bestämmelsen motsvarar, i sak oförändrat, innehållet i gäUande 116 g§ andra slycket. Andra stycket är helt nytt. Där sägs att skattskyldigsyrkande i fråga om särskild avgift skal) prövas om den taxering som avgiftenavser inte har vunnit laga krafl. Bestämmelsengör det möjligt för den skaltskyldige att yrka omprövning av avgiflsbesluläven om detta inte har överklagats inom den besvärstid som föreskrivs i förstastycket. Förutsättningen härför är att den taxering avgiften avser inte har vimnitlaga kraft med hänsyn till ordinarie besvärstid. I princip skall det pågå enprocess i fråga om den skattskyldiges taxering; processen får dock ej avsebesvär enligt 99, 100 eUer 101 §. Del saknar betydelse vem som för talan i taxermgs-målet.Även taxeringsintendent kan utnyttja bestämmelsema i fråga om 1977/78:136 209 yrkande lill den skatlskyldiges förmån. Besvär kan anförassåväl över beslut om skattetillägg som förseningsavgift. Det kan inträffa att yrkande av nu förevarande slagframställs först i överinstans. Därför har del i överensstämmelse medföreskrifter i 103 § sista stycket öppnats en möjlighet atl i sådant fallförordna att skatterätt i första hand skall handlägga frågan. I den månyrkandet framställs först 1 kammarrätt erfordras givetvis inteprövningstillstånd för att frågan om särskild avgift skall tas upp tillprövning av regeringsrätten. Till belysning av det sagda anförs följande exempel. Enskattskyldig har anfört besvär över länsskatterättens beslut i enbeskattningsfråga visst laxeringsår. Vid samma taxering har avvikelse skett ien annan beskattningsfråga och skatletillägg påförts av lokalaskallemyndigheten. I denna fråga har besvär inle anförts hos länsskatlerätleneller kammarrätten. Sedan kammarrätten har meddelat beslut i den fråga som haröverklagats, kan den skaltskyldige och taxerlngsintendenlen inom besvärstidenföra talan mot beslutet om skattetillägg trots atl detla inte har klandratstidigare. Paragrafen har tre stycken. Den reglerartaxeringsintendentens ordinära besvärsräit. I första siyckei finns den grundläggande bestämmelsen omtaxerings-intendentens rätt att föra talan. Den motsvarar § tredjestycket första meningen. Endasl en redaktionell ändring har företagits. Andrastycket första meningen motsvarar gällande § tredje stycket andrameningen. Enligl andra meningen får taxerlngsintendenlen föra talan omsärskild avgift i praktiken skalletillägg om han kvittningsvis harframställt invändning mot skattskyldigs yrkande om nedsättning av taxering.Även i detta fall måste avgiftsyrkandet ha samband med laxeringsintendenlensyrkande beträffande taxeringen. Avgiftsyrkandel måste vidare för alt kunnaprövas vara framställt i samband med del kvittningsvis framställda yrkandet.Bestämmelsen tar sikte på bl. a. del inle ovanliga fallet att skattskyldig, somskönstaxerats därför alt han inle lämnat deklaration, sedermera inger en sådanmed yrkande om nedsättning av laxeringen. Enligt den föreslagna bestämmelsenkan taxeringsinlendenten framställa sådant yrkande om skattetillägg på grundav oriktig uppgift i deklarationen som har samband med hans kvittningsvisframställda invändning mot den skattskyldiges nedsätlningsyrkande. Kvitlningsinvändningfrån taxeringsintendentens sida kan förekomma i alla instanser. Av lagtextenframgår atl kvittning mellan olika skattetillägg inte avses. Ett yrkande omnedsättning av sådan avgift kan aldrig mötas med invändningen alt skalletillägghade bort påföras av annal skäl än som avses med taxeringsinlendentens yrkandei taxeringsmålet. 14 1977/78. 1977/78:136 210 Tredje meningen begränsar möjligheten att pröva laxeringsintendenlensavgiftsyrkande enligt berörda bestämmelser. Sådant yrkande får inte prövasom laxeringsintendenlens talan beträffcmde taxeringen inte tas upp tillprövning. Bestämmelsen avser del fallet alt taxeringsbesvären har kommit in försent eller yrkande om eftertaxering ej kan prövas. Det ligger i sakens naturatt kviltningsyrkande från taxeringsintendentens sida förfaller om denskattskyldiges talan inte prövas. Paragrafens tredje stycke avser laxeringsintendents rättalt yrka skattetillägg i speciella fall, när skattskyldig skriftligen har lämnaioriktig uppgift i mål om taxering. Bestämmelsen avser de faU att den oriktigauppgiften ej godtagits efter prövning 1 sak eller ej prövats. Taxeringsintendentenstalan om skattetillägg på grund av oriktig uppgift skall då föras inom ett årfrån utgången av den månad då domen eller slutligt beslut i målet om taxeringhar vunnit laga kraft. De materiella villkoren för skattetillägg vid oriktiguppgift i taxeringsmål finns i 116 a § första stycket. Av bestämmelsernaframgår att skattetillägg i dessa fall kan påföras även om laxerlngsbesvärenhar kommit in för sent eller besvärsrätt eljest ej föreligger. Den särskUdaregeln om taxeringsintendentens besvärsrätt med anledning av oriktig uppgift imål om taxering betingas av att avgiftsfrågan i de nu avsedda fallen inte kantas upp i samband med fråga om taxeringen. En sådan reglering skulle bryta motprincipen om instansordning. Har uppgiften godtagits får taxeringsintendentenyrka ändring av taxeringen besvärsvägen eller 1 mål om eftertaxering. Iförstnämnda fall föreligger inte förulsätming att hos skatterätt yrka skattetilläggpå grund av oriktig uppgift i mål om taxering, förrän taxeringsintendentenstalan i taxeringsmålel i anledning av den orikliga uppgiften vunnit bifallhelt eller delvis och domen i sådant mål vunnit laga kraft. Om taxeringsintendenl anser uppgift, som har lämnats i måloch godtagits, vara oriktig kan det visa sig nödvändigt företataxeringsrevision för att utreda omständigheterna i målet. En sådan kontrolltorde i allmänhet inle hinnas med, innan besvärstiden i taxeringsmålet löpt tUlända. Taxeringsinlendenten får då om förutsättning för detla föreUgger yrka ändring 1 taxeringen med åberopande av bestämmelserna om eftertaxering.Talan om skattetillägg förs i sådant fall i samband med eftertaxeringsmålet. Frågan om skatletillägg 1 de fall den skattskyldige haråtertagit sin uppgift blir beroende av om frivilUg rättelse enligt 116 f §föreligger. När prövning i sak har ägt rum i mål om taxering, vari denskaltskyldige har lämnat oriktig uppgift, torde det framgå av domen huruvidadomstolen ansett att viss uppgift varit oriktig. 116 o § 1 paragrafen anges förutsätmingarna för att anförabesvär i särskild 1977/78:136 211 Den avser besvärsräit i fråga om skattetillägg som harpåförts genom lagakraftvunnet beslut. Bevärsrätten omfattar således inte förseningsavgift. Harbeslut om skattetUlägg vunnit laga krafl får den skallskyldige enligt första Slycketgenom besvär i särskild ordning föra talan mot beslutet om detta bUvU oriktigtpå grund av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende eller omhan kan anföra tidigare ej framförd omständighet eller nytt bevis till stödför yrkandet. I sistnämnda fall skall det material som åberopas ha varit okäntför den myndighet eller domstol som har bedömt avgiftsfrågan. 1 faUomständigheten varit känd för den skallskyldige, när del ifrågasattes allpåföra skattetillägg, eller om han fick kännedom därom senare, skall delframstå som ursäktligt atl han inte har utnyttjat den besvärsräti somföreskrivs 1 116 m §. Taxeringsintendenl kan föra talan som har sagts nu lillden skattskyldiges förmån. Enligtandra stycket får taxeringsintendent genom besvär i särskild ordning föra talanom påföring eUer höjning av skattetiUägg om beslut blivit oriktigt på grund avfelräkning, misskrivning eller annat uppenbar förbiseende. ViUkoren stämmeröverens med förutsättningarna för taxeringsintendenls rätt atl enligt 101 §föra talan lill skattskyldigs nackdel i fråga om taxering. Med hänsyn till denskatlskyldiges berättigade intresse av trygghet i dessa sammanhang börbestämmelsen ges en restriktiv tillämpning. Iandra stycket sista meningen hättvisas tiU bestämmelserna i 116 d §, som avsernedsättning av skattetillägg enligt 116 c § vid skönstaxering i avsaknad avdeklaration. Genom hänvisningen klargörs, att skattskyldig som har påförtssådant skattetillägg på yrkande av taxeringsintendenl i särskild ordning, harmöjlighet att få tillägget nedsatt enligt 116 d § genom att lämna indeklaration. Enligttredje stycket första meningen får besvär enligt första och andra stycketanföras efter utgången av del taxeringsår, som tillägget avser. Itredje stycket andra meningen föreskrivs att besvären skall anföras hosskallerätt. En motsvarighet till dessa bestämmelser finns i 103 § TL. Därföreskrivs vilken domstol som skall ta upp besvär i särskild ordning överinkomst- eller förmögenhelstaxering. Sådana besvär skall prövas av denskatterätt som skolat pröva besvären över taxeringen. Har skatterättenemellertid redan prövat laxeringen skall kammarrätt pröva besvären. Harkammarrätt prövat taxeringen skall besvären prövas av regeringsrätten.Regeringsrätten eller kammarrätten får emellertid förordna att målet skall tasupp och vidare handläggas av skatterätt. En sådan ordning skulle kunnaföranleda vissa komplikationer i fråga om mål om särskild avgift. Härtillkommer att regeringsrätten eller kammarrätt regelmässigt torde komma attförordna att skatterätt skall ta upp frågan. Undantag härifrån skulleförmodligen före- 1977/78:136 212 kommaendast i de fall taxeringsintendent tUlstyrker den skattskyldiges talan. Därförföreskrivs att besvär enligt 116 o § skall anföras hos skatterätt. Paragrafenanger de fall då lokal skattemyndighet och skattedomstol skaU ex officio beaktavissa regler om särskild avgift. Enliglförsta stycket, som är helt nytt, skall bestämmelserna om eftergift beaktasäven om yrkande härom inte har framstäUts, i den mån det föranleds av vad somförekommit i ärendet eller målet om särskild avgift. Denföreskrivna skyldigheten all beakta eftergiftsreglerna är alltså begränsad tillde fall då frågan om eftergift har aktualiserats av vad som har förekommit iärende hos lokal skattemyndighet eller mål hos domstol om särskild avgift. Denursäktiighetsgrund som anknyter till åldern framgår vanligen av deklarationeller kontrolluppgift för anställd och regelmässigt av taxeringsavi. Frågan omeftergift på annan grund aktualiseras oftast genom att den skattskyldige hartagit kontakt med taxeringsnämnd eller lokal skattemyndighet. I vissa fall kandock dennes bristande erfarenhet utläsas redan av deklarationshandluigarna.Det torde vidare i många fall vara möjligt att bilda sig en uppfattning omhuruvida felaktigheten är ursäktlig med hänsyn till den orikliga uppgiftensbeskaffenhet. Av deklarationshandlingarna kan framgå omständigheter som tyderpå att den skaltskyldige lider av sjukdom eller handikapp. När del finns grundför antagandet atl viss ursäktlighetsgrund föreligger skall beslutsfattarenhöra med den skallskyldige om ytterligare upplysningar kan lämnas för bedömningav frågan om eftergift. I detta sammanhang kan erinras om lokalaskaltemyndighetens möjlighet att enligt 116 k § andra stycket hörataxeringsnämndens ordförande i fråga om avgift. Andraslycket motsvarar gällande 116 i §. I bestämmelsen föreskrivs att domstol somsätter ned taxering också skall vidta den ändring i beslutet om särskild avgiftsom föranleds av beslutet att sätta ned taxeringen. På grund härav skallskalletillägg undanröjas eller sättas ned om den höjning av deklarerat beloppsom har föranlett skatletillägg undanröjs eUer reduceras. Undanröjs laxeringenpåförs givetvis inte skattetillägg. Även eftergift på grund avringabeloppsregeln i 116 h § bör iakttas ex officio vid prövning av besvärrörande den taxering skattetUlägget avser. Om skatletillägg har beräknats pågrund av höjning av taxering på , men höjningen efter besvärreduceras till endast , skall således skalletillägget efterges. Dettahar föranlett den ändringen i den föreslagna paragrafen att uttrycket"skall därav föranledd ändring Prop.1977/78: 136 213 avavgift beslutas" har bytts ut mot "skall även vidtagas därav föranleddändring i beslul om särskild avgift". Paragrafen,vars innehåll i slorl sett är nytt, föreskriver atl beslut om särskild avgiftskall ange skälen för beslutet, tiUämpligt lagrum, den procentsats efter vilkenavgiften skall beräknas, underlaget för avgiftsberäkningen saml, beträffande försenmgsavgifl,avgiftens storlek. Skallskattetillägg påföras efter olika grander skall del av beslutet klart framgåhur tillägget fördelar sig på dem. Storlekenav särskild avgift bestäms f. n. först vid debiteringen. Lagförslaget innebär inlenågon ändring i detta avseende såvitt gäller skattetillägg. Förseningsavgiftensstorlek skall däremot siffermässigt anges i beslutet. Uträkningen av beloppetär betydligt enklare än beträffande skattetillägget. Förstaslycket motsvarar gällande 116 h § första och tredje styckena. Vidtagnaändringar är redaktionellt betingade. Innehållet i andra stycketmotsvarar gällande 116 h § andra stycket. Vissa ändringar av i huvudsakredaktionell karaktär har vidtagits. Reglerna i delta stycke har kommit tillsom en följd av atl skattskyldig kan påföras skattelillägg beräknat eflerskilda procentsatser avseende samma taxering. Genom det föreslagnaberäkningssättet undviks att två eller flera skattetillägg beräknas påmarginalskatten vid taxering lill statiig inkomstskatt, vilket i vissa fall kanmedföra all skattetilläggen blir för högt beräknade. Bestämmelsema reglerar hurtUlägget skall beräknas då skilda procentsatser skall tillämpas. I sådant fallläggs först de olika underlagen för avgiftsberäkningen samman. Härefter räknasskallen ut på de sammanlagda beloppen. Den sammanlagda undandragna skattenutgörs av skatten enligt beskattningsmyndighetens beslut minskad med skatten pådeklarerat belopp, sedan deklarationen rätt-räknats med tillämpning av 116 f §första stycket och ändrats på grand av andra avvikelser som inte grundarskattetillägg. Den kvotdel som underlaget för varje särskilt tillägg utgör iförhållande till det totala underlaget fastställs. Det uträknade skattebeloppetfördelas därefter mellan de olika tilläggen efter kvotdelarna. Ettexempel får belysa beräkningsmetoden. Den skallskyldige har fått sin taxeringtill statlig inkomstskatt höjd med . och sin taxering till kommunalInkomstskatt höjd med lika stort belopp. Med hänsyn till omständigheterna börskattetillägg på den skatt som belöper på . Prop.1977/78:136 214 Skattetilläggskall sålunda utgå på av . med20 % på av . Samma förfarande tillämpas vid be-15 000 räkningav skattetillägg efter skilda procentsatser vid eftertaxering eller om tilläggtidigare har påförts också vid motsvarande årliga taxering. Det kan förekommaatt undandraget belopp är högre än beskattningsbar inkomst eller förmögenhet.I sådant fall beräknas skattetiUägget på högst den beskatmingsbara inkomstenresp. den beskattningsbara förmögenheten. Del framgår av 116 a § andra stycketoch specialmoliveringen lill del stycket. I dessa fall skall skatten på denbeskattningsbara inkomsten fördelas på de två procentsatserna för beräkning avskattetillägg efter förhållandet mellan de undandragna beloppen. Förfarandetframgår av följande exempel, avseende aktiebolag. Förulsättningarna är därviddesamma vid såväl den statliga som kommunala taxeringen. Avdel undandragna beloppet skulle tre fjärdedelar föranleda skalletillägg efter20 % och en fjärdedel efter om hela den undandragna inkomsten skulleutgöra underlag för beräkning av skattetillägg. Eftersom den beskattningsbarainkomsten är lägre än det undandragna beloppet, sker beräkning avskalletillägg enligl följande. 32_x 1X4 950=742 100 10 000 xiiX4 950=495 100 10 000 Avtredje stycket följer att proportioneringsregeln skall tillämpas även i andrafall än sådana som gäller undandragen inkomst. Den skall t. ex. tiUämpasbeträffande undanhållen förmögenhet. Andra fall som åsyftas med bestämmelserna1 tredje stycket är de då skatt skaU beräknas med tillämpning av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall. Enligl bestämmelserna i den lagenskall begränsning ske av statlig inkomst- och förmögenhetsskatt samt avgiftenligt lagen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift om summa skatter ochsociala avgifter överstiger viss del av den till statlig inkomstskattbeskattningsbara inkomsten justerad med vissa belopp. Om en skattskyldig påvilken denna be- Prop.1977/78: 136 215 gränsningsregel skall tillämpas undandragit inkomstbeloppför vilka skilda procentsatser skall tillämpas vid beräkning av skattetillägg,sammanläggs den undandragna inkomstskatten med förmögenhetsskall som kan ha undandragitsgenom den oriktiga uppgiften och dess Inverkan på tillämpningen av nämndabegränsningsregel. Paragrafen innehåller den bestämmelsen atl vad somföreskrivs 1 116 a116 r §§ om taxering eller taxeringsmål och särskild avgifti samband därmed gäller även mål om eftertaxering och om särskild avgift isådant mål. Enligt nuvarande lydelse av 116 j § första stycket gäller TL:sbestämmelser i tillämpliga delar även särskild avgift om ej annat framgår avde särskilda avgiftsbestämmelserna. Den föreslagna paragrafen har i princip samma innehåll. 1förtydligande syfte har emellertid uttryckligen undantagits vissa paragrafer iTL, nämUgen 100 och 101 §§. De avser besvär i särskild ordning. De ersätts avsärskilda besvärsbeslämmelser i lagförslaget. Vidare undantas uttryckligen 105 § 1 mom. liU den deldenna paragraf medger överflyttning av taxering till annat beskatmingsår ellertill annan person i vjssa faU. Överflyttning av särskild avgift 1 motsvarandefall skall således inte kunna ske. Detsamma gäller påföring av särskild avgift i en situationmotsvarande den som föreligger vid eftertaxering, dvs. när oriklig uppgift harlämnats i ett mål om särskild avgift. Därför har 114 § undantagits. Bland de regler i TL som sålunda skall tillämpas 1avgiftsmål märks bestämmelserna i 96 och 98 §§ om besvär över skatterätts ochkammarrätts beslut, 105 § I mom. angående överflyttning av inkomst till annankommun, 106 § om taxeringsintendents rätt atl föra besvär till skattskyldigsförmån och 108 § om s. k. anslutningsbesvär. Principerna för utformningen av övergångsbestämmelsernahar angetts i aUmänmotiveringen. Utgångspunkten när det gäller ändringar 1 demateriella reglerna är att de nya bestämmelserna skall tillämpas första gångenvid taxering men först fr. o. m. taxering, i den begränsade uisträckningsom de innefattar skärpningar. Oberoende av vilket års taxering det gäller,skall dock felaktighet eller underlåtenhet efler ikraftträdandet behandlasenligt de nya reglerna. 1 fråga om de processuella reglerna gäller i principalt de föreslagna ändringarna skall tillämpas generellt från ikraftträdandet,dock att äldre bestämmelser skall tillämpas fortfarande på förhållanden, somligger 1 tiden före Ikraftlrä- Prop.1977/78:136 216 dandel,i den mån annat skulle föranleda försämringar för de skattskyldiga. Enligtpunkt 2 skall de nya bestämmelserna i 114 § första stycket och 115 § andra slycketom eftertaxering på grund av oriktigt meddelande som lämnats först i laxeringsmåltillämpas endasl om meddelandet har lämnats efter ikraftträdandet. I denutsträckning äldre bestämmelser medger eftertaxering i motsvarande fall tUlämpasde fortfarande, då meddelandet har lämnats före ikraftträdandet. Denya bestämmelserna om senaste tidpunkt för ansökan om eftertaxering och omprövning av ansökan gäller i huvudsak från ikraftträdandet och blir således inormalfallet tiUämpliga i fråga om eftertaxering eller senare år. Ipunkt 3 har en särskild regel införts för del fallet att eftertaxering skall åsättasdödsboet efter en skattskyldig som har begått skattebrott. Enligt denna regelär det tidpunkten för dödsfallet, som avgör om nya eller äldre bestämmelser skaUtiUämpas. Avsaknad av en sådan regel skulle i vissa fall kunna medföra eftertaxeringenligt de nya bestämmelserna trots att det inte längre skulle kunna ske enligtäldre bestämmelser. En sådan verkan har ansetts böra undvikas. Ienlighet med den tidigare angivna huvudprincipen i fråga om ikraftträdandet avde materiella ändringarna i bestämmelserna om skalletillägg, anges i punkt 4att dessa skall tillämpas första gången vid taxering.