prop · G103142 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligtden nuvarande avbetalningsköplagen gäller att handräckning inte för beviljas omköparen visar sannolika skäl att godset har sålts till oskäligt högt pris.Utredningen har föreslagit att denna regel, som saknar motsvarighet ikonsumentkreditlagen (se prop. 1976/77:123 s, 135), skall föras över till dennya avbetalningsköplagen. Förslaget har godtagits av praktiskt taget samtligaremissinstanser. Föregen del anserjag emellertid att bestämmelsen är överflödigi en lag som främst skall omfatta avbelalningsköp mellan näringsidkare. Dentorde också kunna vålla praktiska svårigheter för kronofogdemyndigheien. Jagförestår därför att bestämmelsen får ulgå. 1 de fall där den till äventyrs kundeaktualiseras lorde generalklausulen i 36 § avtalslagen erbjuda köparentillräckliga möjligheter att undgå oskäliga följder Gfr prop. 1975/76:81 s.138). förslag får beslut i fråga om handräckning överklagas hosöverexekutor, som härvid är sista instans. Part som är missnöjd med värderingeller annan åtgärd vid handräckningen skall emellertid vara oförhindrad attväcka talan mot den andre vid domstol. Förslaget överensstämmer i dessa delarmed gällande rätt. 1remissyttrandena från bl. a. RSV och Föreningen haranförts alt överexekutors beslut i handräckningsärende i fortsätlningen börkunna överklagas, åtminstone i hovrätt. Som skäl härför åberopas bl. a,intresset av vägledning för rättstillämpningen. Jag vill i denna frågahänvisa titt det arbeie som f n. pågår med en fullständig reformering avutsökningsrätten på grundval av förstag från tagberedningen. 1 det sammanhangetövervägs att avskaffa överexekutorsin-stitutionen. Om detta blir fallet, måstegivelvis frågan om inslansordningen i handräckningsärenden enligtavbetalningsköplagen tas upp. En näraliggande lösning är härvid att hovrättgörs titt andra instans. Den nu diskuterade frågan bör emellertid övervägas idet större sammanhang som utsökningsreformen utgör. Jag är därför inte bereddatt nu föreslå någon ändring i gällande besvärsbestämmelser. Somtidigare har nämnts föreslår utredningen att hänvisningen i den gällandeavbetalningsköplagen titt 56, 59, 60 och 60 a S§ utsökningslagen i den nyalagen skatt ersättas med fullständiga bestämmelser av i sak samma innehåll somde ifrågavarande paragraferna i utsökningslagen. Dessa reglerar bl. a. vilkenutmätningsman som är behörig i utsökningsärende samt vissa åtgärder avutmätningsman i sådant ärende. Detkan fömtses att utsökningsbatksreformen kommer att innebära vissa ändringar avde bestämmelser i utsökningslagen som har angetts . På grund härav bördenna reform avvaktas innan frågan las upp om att föra in motsvarandebestämmelser i den nya avbetalningsköplagen. Jag förestår alltså att dennuvarande hänvisningen litl utsökningslagen behålls t. v. Enligl16 § andra slyckel i den nuvarande avbetalningsköplagen får det 1977/78:142 80 godssom har sålts genom avbetalningsköp inte utmätas för fordran på grund av köpet.En moisvarande bestämmelse finns i 23 § konsumentkreditlagen beträffande varasom har sålts med förbehåll om återtaganderätt. Utredningenanser att ett utmätningsförbud bör gälla även enligl en ny avbetalningsköplag.Enligt förslaget får sålunda vara, som har sålts genom avbetalningsköp, inteutmätas föi fordran på grund av köpet. Uiredningen framhåller emellertid attutmätningsförbudet i den nuvarande avbetalningsköplagen i ett rättsfall (NJA1976 s. 128) inte har ansetts gälla efter det all kapitalskulden enligl ettavbetalningsköpekontrakt samt en uppkommen handräckningskostnad betalats.Utmätning av avbetalningsgodset ansågs då få ske för tagsökningskostnad pågrund av köpet Gfr prop. 1976/77:123 s. 362). Enligt utredningen bördetta avgörandevara vägledande när utmätningsförbudet utformas i en ny avbetalningsköplag.Utredningen föreslår därför en uttrycklig bestämmelse om att detta förbud intelängre skall gälla, om kreditfordringen har betalats. För egen del vilt jagerinra om att den nu berörda frågan, som uiredningen också påpekat, hardiskuterats i propositionen med förslag till konsumentkreditlag (prop.1976/77:123 s. 361-364 och 373). Det framhölls där att det ikonsumentkreditlagens regel orn ulmätningsförbud använda uttrycket "fordranpå gmnd av köpet" inbegriper inte bara kreditfordringen ulan också fordranpå lagsökningskostnad o. d. som hänför sig till köpet. Inte heller på gmnd avsådan fordran kan alltså varan utmätas. Det är därvid utan betydelse om rättenatt återta varan har gått föriorad på grund av att kreditfordringen helt ellertill större delen har betalats. Dessa uttalanden föranledde inle någon erinranfrån sida. Enligt min mening börutmätningsförbudet i den nya avbetalningsköplagen ha samma innebörd som ikonsumentkreditlagen. Det ter sig föga tilltalande att säljaren, sedanålertaganderätlen har upphört på grund av att kredilfordringen har betalats,genasi skutte kunna få utmätning i varan för betalning av andra fordringar pågrund av köpet, för vilka utmätning i varan inte kan ske så längeålertaganderätlen gäller. Härtill kommer, när det gäller köp som faller underden nya avbetalningsköplagen, att mina förslag i fråga om avräkningsförbehåll(avsnitt 4.4) innebär att säljaren med stöd av ett sådant förbehåll alltid iförsta hand kan avräkna köparens betalningar på andra fordringar på grund avköpet än kreditfordringen. Genom att utnyttia ett avräkningsförbehåll kansäljaren alltså vidmakthålla återtaganderäiten intill dess samtliga fordringarpå grund av köpet har betalats. Från köparens synpunkt innebär detta denfördelen all han vid eventuella betalningssvårigheter är garanterad enuppgörelse enligl de tidigare berörda reglerna om avräkning mellan parterna vidett återtagande. Mol den bakgrunden bör säljaren inte kunna genom avräkning påkredilfordringen, så att ålertaganderätlen upphör, åstadkomma all varan fårutmätas för fordran på grund av köpet, med de nackdelar som della vanligenlorde innebära för köparen. Jagföreslår därför att vara som har sålts genom avbelalningsköp inle får Prop1977/78:142 81 utmätasför fordran på grund av köpet och att delta skall gälla även om rätten attåterta varan har upphört på grund av att kreditfordringen har betalats. 4.7Rätt att lösa tillbaka återtagen vara, vitesklausuler m. m. Enligtbåde den gällande avbetalningsköplagen och konsumentkreditlagen har köparenrätt att efter ett återtagande på vissa villkor lösa tillbakaden återtagna varan. Utredningen har ansett att en sådan rätt att oberoende avöverenskommelse med säljaren återlösa varan inte längre bör gälla utanförkonsumentkreditområdet. Förstagel har godtagits av alla remissinstanser utomen, som anser att den nuvarande regeln bör föras över till den nya lagen. Föregen del ansluter jag mig till utredningens åsikt. Köparens möjligheter attgenom korrigerande betalning avvärja återtagande, vilka förbättras genom dennya lagen (se avsnitt 4,2 ovan), samt möjligheterna till anstånd medhandräckning och domsverkslällighet bör ge köpare utanförkonsumentkreditområdet ett tillfredsställande skydd. Det torde för övrigt kunnaanlas att köparen i regel kan träffa överenskommelse med säljaren om att fålösa tillbaka en återtagen vara på villkor som motsvarar dem som föreskrivs iden nuvarande avbetalningsköplagen. Enligt dessa skatt köparen till säljarenbetala inte bara varans värde vid återtagandet utan även den restskuld som kanha uppkommit vid avräkningen i samband med återtagandet. Dennuvarande avbetalningsköplagens reglerom att säljaren vid köparensbetalningsdröjsmål får göra gällande särskild påföljd bara om ett betalningsdröjsmålär på visst sätt kvalificerat avser inte endast förfatlopåföljd och återtagandeutan även särskild påföljd i form av t, ex, vite. Jag delar ulredningens uppfattningatt sådana andra särskilda påföljder inte behöver regleras i den nyaavbetalningsköplagen. har inte heller skett i konsumentkreditlagen (seprop, 1976/77:123 s, 122). Som utredningen har framhållil lorde det ävenutanför konsumentkreditområdet vara tillfyllest att avtalsvillkor om sådanapåföljder kan angripas med stöd av generalklausulen i 36 S avtalslagen, om deframstår som oskäliga. Delsamma gäller enligt min mening de avtalsvillkor omdomstols behörighel att uppta tvist angående avbetalningsköp som f n. reglerasi 17 S andra stycket avbetalningsköplagen. 1konsumentkreditlagen finns inle någon motsvarighet lill bestämmelserna i dennuvarande avbetalningsköplagen om fall där flera föremål har sålts genom sammaavbetalningsköp. Enligt utredningen bör sådana bestämmelser kunna undvarasockså i en ny avbetalningsköplag. Någon erinran mol detta har inte framställtsunder remissbehandlingen. Jag ansluter mig lill utredningens uppfattning. 6 1977/78. 1 samf Nr 142 1977/78:142 82 Dennya avbetalningsköplagen bör träda i kraft med konsumentkreditlagen,alltså den Ijanuari 1979, De nya bestämmelserna bör emellertid äga tillämpningendast på avtal som har ingåtts sedan bestämmelserna har trätt i kraft. Dettatorde slå i överensstämmelse med allmänna grundsatserGfr prop. 1976/77:123 s.149) men bör likväl komma till uttryck i en särskild övergångsbestämmelse. har föreslagit bör vidare i en övergångsbestämmelse anges att, omdet i tag etter författning förekommer hänvisning titt eller om däri annarsavses lagrum som har ersatts genom föreskrift i den nya lagen, denna i ställetskatt tillämpas. Vad som har sagts nu bör självfallet gälla endast i den månett köp faller under den nya lagen. 4.9Följdändringar i konsumentkreditlagen m. m. Somjaghar nämnt i avsnittet 4.5 bör i konsumentkreditlagen tas upp regler om attkreditgivaren i samband med återtagande får mot ett saldo köparen till godo,som kan ha uppkommit vid avräkningen mellan parterna, avräkna betalning påvissa köparens skulder. Detta föranleder ett tillägg till 18 Skonsumentkreditlagen. Vidare bör, i enlighet med vad jag har anfört i avsnittet4.6, bestämmelserna om handräckningsansökan i 20 S andra styckeikonsumentkreditlagen kompletteras med föreskrift om att sådan ansökan skallinnehålla uppgifl om vad kreditgivaren fordrar i fråga om dröjsmåls-ränta. Utredningen har förestagitvi.ssa följdändringar av formell natur i 17 S andra .stycket och 22 S konsumentkreditlagen.Förslagen bör godtas, när det gäller 22 S dock med vissa justeringar somföranleds av mina ställningstaganden i avsnittet 4,6. Även utredningensförslag om ändring i 10 kap, 10 S andra stycket bör genomföras.Ändringen behövs bl, a, därför att man under en övergångstid £;fter den nyaavbetalningsköplagens ikraftträdande har alt räkna med förekomsten av köp somfortfarande faller under de äldre reglerna om avbetalningsköp. 1enlighet med det anförda liar inom jusiiliedepartemenlei upprättats förslagtill 1. tag om avbelalningsköp mellan näringsidkare m, fl,, 2. lag om ändring i konsumentkreditiagen (1977:981), 3. lag om ändring i lagen (1977:984) om ändring ibrottsbalken. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. 1977/78:142 83 6.1Förslaget till lag om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. Paragrafenanger lagens tillämpningsområde. Den motsvarar i sakligt hänseende 1 § iutredningens förslag till avbetalningsköplag samt 1 § första, andra och fjärdestyckena i den nuvarande avbetalningsköplagen. När konsumentkreditlagenträder i kraft kommer det stora fiertalet av de nuvarandeavbelalningsköpen, nämligen konsumentköpen, att omfattas av den lagen. Den nyaavbetalningsköplagen skatt gälla endasl för avbetalningsköp som inte fallerunder konsumentkreditlagen. Hit hör bl. a. köp där säljaren är privatperson ochköparen näringsidkare,därbåda parter är privatpersoner - fömtsätt att krediteninte förmedlas av näringsidkare som ombud för krediigivaren - eller där bådaparter är näringsidkare Gfr t S konsumentkreditlagen). Köp mellan näringsidkarei deras yrkesmässiga verksamhet har här den största praktiska betydelsen. Dettaförhållande återspeglas i lagens rubrik samt i första styckei av förevarandeparagraf 1förevarande paragraf sägs alltså att lagen gäller avbetalningsköp söm slutsmellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhel eller som annars fallerutanför konsumentkreditlagen. Beträffande den sistnämnda lagens tillämpningsområdeför hänvisas titt prop. 1976/77:123 s. 152-155. Härskall endast framhållas attfysisk person som är näringsidkare är att betrakta som konsument ikonsumentkreditlagens mening när han handlar uianför sin yrkesmässigaverksamhet. Konsumentkreditlagen kan alltså vara att tillämpa på ett köp som ennäringsidkare ingår i sin egenskap av privatperson, fömtsätt all övrigaförulsättningar för tagens tillämplighet är uppfyllda. Dendefinition av avbetalningsköp som upptas i 1 § andra stycket är i sak densammasom återfinns i den nuvarande avbetalningsköplagen. Uttrycket"lösöre" har dock bytts ul mot den modernare termen "vara".Härmed avses fysiska föremål, inbegripet levande djur. Begreppet vara omfattardäremot inte byggnad på annans mark etter rättigheter av olika slag och inteheller aktier och andra värdepapper etter fast egendom Gfr prop. 1976/77:123 s.158). Vidare talas i den föreslagna lagen inte om äganderättsförbehåll utanendast om förbehåll om återtaganderätt. Härmed avses villkor som ger säljarenmöjlighet att återta varan, om köparen inte fullgör sin det av avtalet. Ettsådant viltkor kan emellertid formuleras på olika sätt, bl. a. som ettförbehåll om fortsatt "äganderätt" för säljaren Qfr prop, 1976/77:123s. Föratt ett avbetalningsköp i den nya tagens mening skatt föreligga fordras liksomf n. alt betalningen skall eriäggas i två etter fiera avbetalningar, i lagenkallade poster, och att någon av posterna skall betalas sedan varan har lämnatsut titt köparen. Humvida någon post skall erläggas saknar däremotiDetydetse, liksom posternas antal och inbördes storiek. Vidarefordras för att ett avbetalningsköp skall föreligga att avtalet 1977/78:142 84 innefattarett förbehåll om återtaganderätt titt säljarens förmån. Förbehållet måstegivetvis vara giltigt mellan parterna enligt allmänna avtalsrättstiga regler.För detta krävs inte alt förbehållet har kommit titt innan varan utgavs tittköparen etter i samband därmed. Det bör nämnas att konsumentkreditlagen pådenna punkt intar en strängare hållning. Ett förbehåll om återtaganderätt kanenligt 15 § konsumentkreditlagen inte göras gällande ens i förhållandet mellankreditgivare och köpare, om inte förbehållet har gjorts i samband med köpet. Frånfrågan om ålerlagandeförbehållets giltighet och verkningar mellan parterna harman att skilja frågan om säljarens möjligheter att åberopa ett sådant förbehållmot tredje man. dvs, förbehållets sakrättsliga verkningar. Denna fråga reglerasvarken i den nuvarande avbetalningsköplagen eller i konsumentkreditlagen. Inteheller behandlas den i den nu föreslagna tagen, som endast avser förhållandetmellan parterna i avbetalningsköpet. Spörsmål rörande den sakrättsliga effektenav förbehåll om återlaganderätt får liksom lösas med stöd av de reglersom har utbildats i doktrin och genom rättspraxis. Allmänt kan här framhållasatt del finns flera fall där ett förbehåll om återtaganderätt visseriigen harverkan mellan partema men inte kan åberopas av säljaren mot tredje man Gfrexempelvis prop, 1976/77:123 s. 355 med där gjorda hänvisningar). Trotsatt lagens beslämmelser enligt sin ordalydelse avser endast förhållandetmellan säljare och köpare gäller de naturligtvis även mellan köparen och densom har övertagit säljarens rättigheter enligt köpeavtalet, t. ex. en banketter ett finansieringsföretag som kan göra gällande säljarens rätt på gmnd avöveriåtelse etter panlsättning. Tredjestycket av förevarande paragraf innehåller en regel som syftar titt att underlagens tvingande bestämmelser om avbetalningsköp föra in avtal som har ktätts inyttjanderättsavtatets form men som i själva verket måste anses utgöraköpeavtal. Det avgörande tiärvidtag är huruvida det kan anses ha varitparternas avsikt att den som har fött vara utlämnad till sig skall bli ägare avvaran. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 S andra slyckel av den nuvarandeavbetalningsköplagen samt i 3 S andra stycket konsumentkreditlagen. Närdetgäller gränsdragnin.gen mellan köp och nyttjanderättsavtal kan i övrigthänvisas till prop. 1976/77:123 s. 158 f och 347 f Gfr även ulredningensbetänkande s. 104 I). Iparagrafen ges definitioner av vissa termer som förekommer i lagen.Bestämmelserna motsvarar titt stor del 2 § i utredningsförslaget. Definitionernaav vad som skatt avses med kontantpris och kreditkostnad har dock närmareanslutits till motsvarande bestämningar i 2 § konsumentkreditlagen. Medkreditkostnad avs&s i lagen det sammanlagda beloppet av alla räntor. 1977/78:142 85 tilläggoch andra kostnader som köparen har att eriägga med anledning av den kredii hanerhåller genom avbetalningsköpet. Vilken benämning de olika kostnadsposternages saknar betydelse liksom deras nalur, bara de debiteras köparen med anledningav krediten. Det kan vara fråga om t, ex. kostnader för all inhämtakreditupplysningar, olika slag av fasta eller röriiga avgifter, s. k.avbetalningstillägg, gäldräntor m. m. Till kreditkostnaden hör också ersättningtill säljaren för sådana försäkringspremier avseende varan som säljaren skallerlägga enligt avtalet mellan parterna. Om det i stället, vilket torde vara detvanliga, enligt avtalet åligger köparen att hålla varan försäkrad bör depremier som han betalar till försäkringsgivaren inte betraktas som enkredilkostnad Gfr ulredningens betänkande s, 106). Med anledning av vad som haranförts i ett remissyttrande bör framhållas, att om säljaren i den senaresituationen på grund av köparens försummelse att fullgöra försäkringspliktenmåste träda lill och erlägga försäkringspremier för att skydda sin säkerhet, såutgör de belopp som säljaren på grund härav kan kräva ut av köparen intekreditkostnad i lagens mening. Detta följer av det sagda samt av attkreditkostnad enligt tagen självfallet omfattar endast belopp som debilerasköparen även när han fullgör alla sina förpliktelser enligt köpeavtalet. Medkreditkostnad avses sålunda inte heller dröjsmåtsräntor, straffavgifter e. d,,som debiteras köparen endast för den händelse han åsidosätter sina åliggandenenligt köpeavtalet Gfr prop. 1976/77:123 s, 156), Somkreditkostnad skall enligt den nya avbetalningsköplagen också betraktas etttillägg vid avbelalningsköp som består i att köparen helt eller delvis gårmiste om sådan "rabatt" som säljaren lämnar köpare vid förvärv motkontant betalning. Titt skillnad från vad utredningen har föreslagit(betänkandet s. 106) behöver enligt departementsförslaget beaktas endast sådanarabatter som den enskilde säljaren regelmässigt lämnar lilt köpare som betalarkontant men som inte kommer avbetalningsköparen titt del. Som kreditkostnadbehöver däremot inte räknas föriust av rabatt som pä grund av omsländigheternai det särskilda fattet kunde ha utgått till köparen, om han hade betalatkontant. Vadsom nu har sagts belyses av definitionen av termen kontantpris. Kreditkoslnadenutgör ju skillnaden mellan hela den betalning som avbetatningsköparen har atterlägga enligt avtalet och varans kontantpris. Med kontantpris avses enligltagen det pris titt vilkel varan vanligen hålls tillhanda mot kontantbetalning. Härav framgår att kontantpriset inte får inrymma sådana regelmässigtlämnade "konlantrabatter" som berördes. I första hand åsyftasdet pris som den enskilde säljaren vanligen tar ut vid kontanlaffärer. Om någotsådant pris till äventyrs inte kan fastställas, för man fatta tillbaka på detpris som får anses ulgöra det gängse marknadspriset vid kontanlaffärerbeträffande varor av ifrågavarande slag. t definitionen underförstås att detskall vara fråga om det kontantpris som vanligen tillämpas gentemot denkategori av köpare som den ifrågavarande avbetatningsköparen tillhör. 1977/78:142 86 Denu berörda reglerna, vilka i pi-incip överensstämmer med vad som gäller enligt konsumentkreditlagen,torde inte behöva vålla några tUlämpningssvårigheter, eftersom kontantprisetoch kreditkoslnaden i allmänhet kommer att anges i ett av båda parterundertecknat skriftligt avtal. En sådan skriftlig dokumentation av bl. a. kontantprisetutgör nämligen en förutsättning för att säljaren skatt kunna återta varan genomhandräckning (se nedan under 11§). Bestämmandelav kreditkostnaden har betydelse bl. a. för tillämpningen av reglerna omreduktion av kreditkostnaden vid uppgörelse (se 5 § och 9 § tredjestycket). Som närmare skall beröras under 3 § skall den föreslagna lagen varatvingande till köparens förmån, vilket innebär att köparen dock alltid kanåberopa ett avtal som ger honom slörre förmåner än lagen. Härav bör följa attavtalet skall ligga till grund för beräkningen av reduktionen även om parternai detta har angett ett lägre kontantpris och en högre kreditkostnad än somföljer av de här berörda definitionerna, t. ex. därför att de har beaktat enindividuell rabatt som skutte ha beviljats köparen vid kontantaffär. Medkredilbelopp avses i lagen den det av kontantpriset varmed betalningsanståndlämnas. Termen kreditfordran används för att beteckna summan av kreditbeloppoch kredilkostnad. Kreditfordringens storiek har avgörande betydelse vidtillämpningen av bl. a. de viktiga beslämmelserna i 4 § andra stycket och 7 §om förutsättningarna för att säljaren skall få göra gällande en förfalloklausulresp. ett förbehåll om återtaganderätt vid köparens belatningsdröjsmål. I6 § första Slycket och 19 § förekommer uttrycket "fordran på grundav" avbetalningsköpet. Härmed åsyftas inte endast kreditfordringen ulanäven andra fordringar som säljaren har mot köparen och som är att hänföra tillköpet, såsom fordran på dröjsmålsränia eller på ersättning för kostnader ilagsökningsförfarande eller vanlig rättegång rörande köpet. Paragrafenmotsvarar 17 S första slyckel i den nuvarande avbetalningsköplagen samt 3 S iutredningsförslaget och 4 S konsumentkreditlagen. Den faststår att lagen iförhållandet mellan köpare och säljare är på det sätlel tvingande till köparensförmån alt de befogenheter och förmåner som lagen tillerkänner köparen inte fårinskränkas genom villkor i avtal. Avtalsvillkor är ogiltigt i den mån villkoretinnebär en sådan inskränkning. Köparen för däremot alltid åberopa avtalsvillkorsom för honom är förmånligare än lagens bestämmelser. Paragrafenavser avtalsvillkor varigenom köparen i förväg godtar inskränkningar i sina rättigheterenligtlagen. Däremot hindrar paragrafen inte köparen att, när en befogenhet eller föimånsom lagen tillerkänner honom har aktualiserats, i del konkreta faltet avståfrån befogenheten eller förmånen Prop.1977/78:142 87 Det har inte ansetts behövligt alt i lagtexten särskilt utmärkadetta förhållande Gfr prop. 1976/77:123 s. 348 och 369 f). I4 § regleras köparens rätt att betala samt säljarens rätt att krävaförtidsbetalning. Paragrafen kan jämföras med 2 S förstastycket och 6 S tredjestycket i den nuvarande avbetalningsköplagen, med 4 § och 8 § första stycket iutredningsförslaget samt med 12 § konsumentkreditlagen. Paragrafen harbehandlats under 4,2 i den allmänna motiveringen. Enligt första slycket harköparen alltid rätt att betala sin skuld till säljaren . Denna köparensbefogenhet är ovillkoriig och kan som framgår av 3 § inte åsidosättas genomavtal. Med skuld åsyftas här den obetalda delen av kreditfordringen. Genom alterlägga betalning som täcker denna kan köparen, som framgår av 7 §, befria sigfrån säljarens återtaganderätt. Bestämmelsen i första stycket är emellertidinte avsedd att hindra säljaren från att med stöd av ett giltigt avräkningsförbehålli första hand avräkna en av köparen eriagd betalning på annan förfallen fordranpå gmnd av avbetalningsköpet etter på fordran som avser ersättning förreparation etter annan åtgärd beträffande varan (se 6 §). Om säljaren villutnyttja sin möjlighet lill sådan avräkning kan köparen alltså bli tvungen attbetala ett högre belopp än som motsvarar den obetalda delen avkreditfordringen, om han vill befria sig från återtaganderäiten. Andra styckei begränsarsäljarens möjligheter att kräva betalning .