prop · G103181 · 1977-12-31 00:00:00 — Det framstår som rimligt att skatiskyldig,som inte har erhållit debetsedel under taxeringsåret, på liknande sätt beredsmöjlighet att efter debetsedelns mottagande ansöka om särskildskatteberäkning hos skatterätten. Ansökningstiden bör dock kunna görasväsentligt kortare. Jag föreslår alt ansökan skall göras frånutgången av den månad under vilken skattskyldig erhållit debetsedel. Enligt8 § andra stycket LSB får skattskyldig, som enligt 99 § TL äger anföra besvärhos skatterätt i särskild ordning, även inom där angiven tid ansöka om särskildskatteberäkning. Bestämmelsen, vartill förslag lades fram i proposition1957:29, tillkom närmast föratt bereda skattskyldig tillfälle atl komma in medansökan om särskild skatteberäkning när laxeringsnämnd har laxerat denskattskyldige med avvikelse från självdeklaration för inkomst, som kanföranleda särskild skatteberäkning, men underlåtit att skicka föreskriven Prop.1977/78:181 238 Enligt utredningens meningbör nämnda bestämmelse nu ändras så att skattskyldigs möjlighet att ansöka omsärskild skatteberäkning, när förutsättning för sådan skatteberäkningföreligger först efter taxeringsnämndens beslut, skall vara avhängig av att denskatlskyldige har besvärsrätt enligt 99 § TL. En sådan utformning avbestämmelsen skulle emellertid leda till en enligt min mening inte önskvärdbegränsning. Jag tänker härvid bl. a. på det fallet när förutsättning försärskild skatteberäkning föreligger enligt den skattskyldiges uppgifter ideklarationen men den skatlskyldige anser sig kunna avstå från sådan beräkningmed hänsyn till att del rör sig om mindre belopp. Förhållandet kan för den skatlskyldigebli att bedöma på ett annat sätt om taxeringsnämnden taxerar honom medavvikelse från deklarationen. Om den skatlskyldige inte får föreskrivenunderrättelse härom, bör han enligt min mening även i fortsättningen hamöjlighet att framställa yrkande om särskild skatteberäkning inom 199 §TLangiven tid. Bestämmelsen i 8 § andra stycket bör därför stå kvar i sinnuvarande lydelse. Till frågan var den lagtekniskt skall placeras återkommerjag i det följande. Som har framhållits inågot remissyttrande kan taxeringsnämnden ibland få svårighet att hinna avgöraen ansökan som kommer in under senare delen av laxeringsperioden.Taxeringsnämnden bör därför enligt min mening ha viss möjlighet att överlämnaavgörandet i ett ärende till skatlerätten. Jag föreslår att taxeringsnämndenskall få meddela beslut om överiämnande när ansökan har gjorts först efterutgången av september månad under taxeringsåret och ett överiämnande tillskatterätten framstår som påkallat med hänsyn till ärendets särskildabeskaffenhet. Bestämmelsen bör lämpligen tas in i anvisningarna till 4 § LSB. Ilikhet med vad som skall gälla i fråga om taxeringsnämndens beslut all vilandeförklaraen ansökan bör besvär inte få anföras över taxeringsnämndens beslut om överiämnande. Enligtdet sagda skall skattskyldig sålunda göra framställning om särskildskatteberäkning hos taxeringsnämnden. Yrkandet bör såvitt möjligt göras ideklarationen. Inget hindrar dock alt skattskyldig gör särskild framställning.Denna måste dock vara inkommen i sådan tid atl taxeringsnämnden hinner meddelabeslut före taxeringsperiodens utgång. I annat fall bör framställningen görashos skatterätten. Sådan ansökan får göras till utgången av året eftertaxeringsåret. Har den skattskyldige inte gjort framställning om särskildskatteberäkning hos taxeringsnämnden och har han inte fått sin debetsedel påslutlig skatt under taxeringsåret, får han hos skatterätten anhålla om särskildskatteberäkning från utgången av den månad då han erhölldebetsedel. En föriängning av tiden för skattskyldigs framställning hos skatterätteninträder också när skattskyldig enligt 99 § TL äger anföra besvär i särskildordning rörande fråga om särskild skatteberäkning. Framställning skall då ingesinom i 99 § TL angiven tid. Prop.1977/78:181 239 11.6.3Skatteberäkning på grund av skattedomsiols beslut m. m. Jagövergår härefter till atl behandla bestämmelserna om skaltskyldigs möjligheteratt yrka särskild skatteberäkning på grund av bl. a. beslut som har meddelatsav skattedomstol. Enligtnuvarande bestämmelser (8 § första stycket LSB) föriängs skattskyldigsansökningstid när förutsättningar för särskild skatteberäkning föreligger förstsedan skattskyldigs beskattningsbara inkomst, på vilken skatten skall beräknas,har ändrats genom beslut av skatterätt, kammarrätt eller regeringsrätten.Detsamma gäller om den skattskyldige genom sådant beslut har åsatts eftertaxeringtill statlig inkomstskatt så att grunderna för skatteberäkningen ellerförutsättningarna för rätten alt komma i åtnjutande därav har ändrats. Enförlängning av ansökningstiden inträder också när beräknad ackumulerad inkomsthar höjts genom beslut av skatterätt, kammarrätt eller regeringsrätten. Denskattskyldige får i dessa fall ge in ansökan om särskild skatteberäkning tillskatterätten från det skaltedomstolens beslut meddelades. Utredningenhar föreslagit att de här återgivna bestämmelserna med vissa redaktionellaändringar fiyttas till 4 § LSB. Enligt utredningens förslag bör därvid ävenföras in tilläggsbestämmelse om atl skattskyldig inom den förlängda tiden fårframställa yrkande om särskild skatteberäkning också när förutsättningar försådan beräkning har uppkommit först genom rätlelsebe-slut av lokalskattemyndighet enligt 72 a § TL. Jagtillstyrker att en tilläggsbestämmelse av del slag som utredningen harföreslagit införs. Bestämmelserna bör enligt min mening stå kvar i 8 § förstastycket LSB. Därmed följer att den av mig förut behandlade bestämmelsen omskattskyldigs tid för yrkande om särskild skatteberäkning när besvärsrättföreligger enligt 99 § TL också bör stå kvar på sin nuvarande plats, dvs. i 8 §andra stycket LSB. Vissa redaktionella ändringar behöver dock göras med hänsyntill att framställning om särskild skatteberäkning skall ske i den ordning somgäller i fråga om yrkanden i taxeringsfrågor. Jagbiträder utredningens förslag att lokal skattemyndighet vid rättelse enligt 72a § andra eller tredje stycket TL i förekommande fall skall kunna vidta denändring i fråga om särskild skatteberäkning vartill förhållandena kanföranleda. Utredningen har föreslagit att bestämmelse härom tas in i etttillägg till nämnda paragraf i TL. Den lydelse 4 § LSB skall ha enligt mittförslag får emellertid anses leda till atl ändring i förevarande fall kanvidtas utan särskilt stadgande i TL. Något tillägg till 72 a § TL synes därförinte behöva göras. Utredningenhar även lagt fram förslag till ändring av bestämmelserna i 8 § tredje stycket LSB.F. n. gäller enligt dessa bestämmelser följande. Prop.1977/78:181 240 Omsärskild skatteberäkning har skett och det visas att skatteberäkningen medhänsyn lill senare framkomna omständigheter har grundats på oriktigaförutsättningar, får taxeringsintendenien anföra besvär rörande skatteberäkningeni särskild ordning. Därvid har vad som föreskrivs i 103 § andra och tredjestyckena TL motsvarande tillämpning. Ny skatteberäkning på grund avtaxeringsintendentens besvär får vidare inte verkställas med mindre fråga däromhar prövats efter utgången av det kalenderår under vilket denansökan, som har föranlett skatteberäkningen, inkom till skatterätten. För detfall att skattskyldig har avlidit gäller särskild tidsberäkning. Bestämmelsernaom rätt för taxeringsintendeni att anföra besvär i särskild ordning närskatteberäkningen har grundats på oriktiga förutsättningar tillkom enligtförslag i prop. Därmed avsågs atl ge föreskrifter beträffandesärskild skatteberäkning efter i huvudsak samma principer som reglerna för eftertaxering. Såvittjag har kunnat finna kräver överförandet av ärendena angående särskildskatteberäkning i och för sig endast en mindre och närmast redaktionell jämkningav 8 § tredje stycket LSB. Utredningen har emellertid gått längre ochföreslagit att bestämmelserna utvidgas att omfatta också skattskyldig. förslag skall bestämmelserna vidare flyttas till en ny paragraf i TL. Jaganser för egen del att det inte finns anledning att i nu förevarande sammanhangöverväga ändringar av bestämmelsernas materiella innehåll. Skattskyldigs rättsynes för övrigt väl tillvaratagen genom möjligheterna att anföra besvär medtillämpning av besvärsbestämmelserna i 74,99 och 100 §§ TL. Som jag förut harsagt bör bestäm melserna i 8 § första och andra styckena LSB även ifortsättningen ha sin plats i LSB. Detsamma bör enligt min mening gällaparagrafens tredje stycke, bl. a. med hänsyn till den lydelse av 4 § LSB, somjag har föreslagit. Jagföreslår sålunda att också 8 § tredje stycket LSB - med en mindre jämkning -skall stå kvar på sin nuvarande plats i LSB. På liknande sätt föreslår jag attinte heller någon omredigering görs beträffande bestämmelsen i 5 § LSB om avkortningoch restitution. Innanjag går över till utredningens förslag till ändring av nuvarande bestämmelser i7 § LSB vill jag först ta ställning till vilken ordning som bör gälla närtidigare taxering, som inverkar på skatteberäkningen, inte har vunnit lagakraft. F.n. gäller (6 § LSB) att skatterätten i sådant fall genom särskilt beslut skallförklara ansökningen vilande. Sedan taxeringen har vunnit laga kraft ankommerdet på den skattskyldige alt hos skatterätten göra framställning om attansökningen tas upp lill ny behandling. Framställningen skall göras inom ett årfrån det att slutligt beslut meddelades i taxeringsfrågan. Prop.1977/78:181 241 Utredningenhar funnit att bestämmelsen om vilandeförklaring bör utgå. Den ändrade ordningsom i olika avseenden skulle följa med att slopa nuvarande krav på laga kraftär emellertid inte påkallad av att ärendena om särskild skatteberäkningöverförs till taxeringsnämnden. Jag är inte beredd att nu ta ställning tilldessa följdändringar. Frågan bör enligt min mening anstå till dess erfarenheteri övrigt har vunnits av det nya förfarandet. Jag anser därför att bestämmelsenbör slå kvar och att i 6 § LSB endast de ändringar görs som betingas av atttaxeringsnämnd skall kunna pröva ansökan om särskild skatteberäkning. Därvidbör gälla att taxeringsnämnden, sedan beslut om vilandeförklaring harmeddelats, skall övertämna framställningen till skatterätten. Den skattskyldigeskall självfallet underrättas om att ansökan om ny prövning skall göras hosskatterätten. Genomatt 6 § LSB enligt milt förslag kommer att i princip stå kvar oförändrad behövsinte några bestämmelser av det slag som utredningen har tagit in i en nyparagraf i TL. Vadhärefter angår bestämmelserna i 7 § LSB får jag anföra följande. Nämndabestämmelser reglerar de fall när särskild skatteberäkning har skett och denbeskattningsbara inkomst, på vilken skatten har beräknats, ändras genom beslutav skatterätt, kammarrätt eller regeringsrätten liksom när den skattskyldigegenom sådant beslut åsäits eftertaxering till statlig inkomstskatt så attgrunderna för skatteberäkningen eller förutsättningarna för rätten att få sådanberäkning ändras. I dylika fall skall skallerätten vidta den ändring avskatteberäkningen vartill förhållandena kan föranleda. Iutredningens förslag har dessa bestämmelser förts över till ett nytt fjärdestycke i 105 § TL. har föreslagits att varie skattedomstol självskall vidta den ändring som aktualiserats i de förut redovisade fallen. Skälettill att utredningen på detta sätt vill gå ifrån nuvarande ordning är att manenligt utredningens mening därigenom torde nå en snabbare handläggning i defall när kammarrätt eller regeringsrätten har beslutat i taxeringsfrågan. Jaghar för egen del inte kunnat finna bärande skäl för en sådan ändring. Skälsynes tvärtom tala för att man såvitt möjligt bör undvika alt belastaöverinstanserna med skatteulräkningar. En reform av detta slag är inte hellerpåkallad av att ärendena om särskild skatteberäkning förs över på laxerings-nämnden.Jag anser därför att också 7 § LSB bör slå kvar oförändrad. Därmed utgår deltillägg som utredningen har föreslagit till 105 § TL. Jagvill beröra några frågor som är av i huvudsak redaktionell natur.Enligt vad jag inledningsvis har anfört bör ett överförande av särskild 16 1977/78. Prop.1977/78:181 242 skatteberäkningtill taxeringsnämnd innebära alt frågor härom i princip prövas i den ordningsom skall gälla för inkomsttaxeringen. Jag föreslår att bestämmelse av dennainnebörd tas in i 4 § första stycket LSB. Den hänvisning i 4 § till TL:sbestämmelser som på detta sätt görs bör dock för tydlighets skull kompletterasgenom att paragrafen förses med anvisning om bl. a. till vem och inom vilkentid ansökan om särskild skatteberäkning skall göras. Med denna lagiekniskalösning följer vidare att i 9 § LSB endast behöver ges bestämmelse om att -enligt vad jag har föreslagit -skattskyldig, som inte har erhållitdebetsedel på slutlig skatt under taxeringsåret, får göra ansökan om särskildskatteberäkning från utgången av den månad under vilken hanerhöll debetsedel. I överensstämmelse med paragrafens nuvarande lydelse böräven finnas föreskrift om atl besvär inte får föras över taxeringsnämnds ellerskatterätts beslut att förklara ansökan vilande enligt 6 § LSB. Somframgått har jag i mitt förslag så långt möjligt sökt begränsa ändringarna i LSBtill vad som är direkt påkallat med hänsyn till att taxeringsnämnd skall kunnameddela beslut angående särskild skatteberäkning. Än mindre har jag iförevarande sammanhang funnit anledning att gå in på de materiellabestämmelserna i 1-3 §§ LSB. Utredningen har föreslagit ett tillägg till 2 § andrastycket LSB med bestämmelse om att för särskild skatteberäkning även förutsättsatt beräkningen medför lägre statlig inkomstskatt för den skattskyldige än someljest skulle ha utgått. En fast praxis synes emellertid ha utvecklats vidtillämpningen av 2 § andra stycket LSB i dess nuvarande lydelse. Vilkenbetydelse ett tillägg av här angivet slag kan tillmätas förefaller inte heltklart. Jag har därför och i linje med mitt förslag i övrigt inte ansett migböra föreslå ett dylikt tillägg i nu förevarande sammanhang. Rutinernavid deklarationsgranskningen bygger f. n. på alt kontrolluppgifter och annatkontrollmaterial överlämnas lill granskarna. Dessa har alltså att stämma av konirollmaterialeimot deklarationerna. Granskningen omfattar vidare bl. a, bedömning avavdragsyrkanden, jämförelse med föregående års deklaration ochkontrollsummering av deklarationen. ADB-stöd vid granskningen förekommer endasti begränsad omfattning. S. k. taxeringsavi framställs med hjälp av ADB. På denanges bl. a. skaltskyldigs civilstånd, barn, debiterade skatter samt vissaersättningar från statliga och kommunala myndigheter. Även tiixeringsavins uppgifierstäms av mot deklarationen av granskarna. a. att uppgifterna i deklarationer och kontrolluppgifter skallregistreras i ett ADB-system. Uppgifterna stäms av maskinellt Prop.1977/78:181 243 ochresultatet redovisas på laxeringsavin. På denna utskrivs maskinellt -förutomuppgifter för taxeringen-även uppgifter för beräkning av pensionsgrundandeinkomst och för påföring av arbetsgivaravgifter. Maskinellt framställs ocksåförslag till taxering liksom till debitering och uträknande av pensionsgrundandeinkomst. Utredningensförslag bygger på principbeslutet. Löntagardeklarationerna skall i principregistreras ulan föregående beredning ellergranskning. Genom taxeringsavierhåller granskaren upplysning om bl. a. felaktigheter eller orimlighelersomhar upptäckts vid de maskinella kontrollerna. Granskaren kan således inriktasin granskningsinsals på alt kontrollera de delar av deklarationen, som inteomfattas av datorkontroll eller som enligt taxeringsavi är felaktiga eller börsärskilt granskas. Detta innebär att arbetet med alt pricka avkontrolluppgifter bortfaller beträffande merparten av de skattskyldiga medan t.ex. värdering av naturaförmåner och bedömning av avdragssidan sker i likhet meddagens system. Genom registreringen av deklarationsuppgifterna kan granskningeni viss omfattning genomföras ulan tillgång till föregående års deklaration. Utredningenpåpekar att ADB-tester av deklarationsdala inte kan utföras förränkontrolluppgifterna har registrerats och stämts av. Denna avstämning beräknasvara klar tidigast omkring . Utredningen har därför tillskapat enrutin som innebär att deklarationsgranskningen kan påbörjas redan närdeklarationerna börjar komma in lill skaltemyndigheten och således oberoende avADB-stödet. Utredningens förslag innebär att vissa s. k. enkla löntagardeklaralionergranskas före registreringen. Idet fullt utbyggda systemet bör enligt utredningen ca två miljonerdeklarationer kunna hänföras till gruppen enkla deklarationer. Granskningen avenkla deklarationer kommer i princip endasl att bestå av en kontroll av vissaavdrag och särskilda upplysningar. Påträffas vid granskningen utredningsfalleller bedöms deklarationen som "ej enkel" lämnas deklarationen förregistrering. Därefter behandlas den på samma sätt som förregistreradedeklarationer. Efier den genomgången överiämnas deklarationerna förregistrering. Om de maskinella testerna vid registreringen ger anledninghärtill framställs laxering.savi, som med tillhörande deklaration överiämnastill granskaren för fortsatt handläggning enligt de rutiner som gällerbeträffande förregisirerade deklarationer. Detstora flertalet remissinstanser har inte några erinringar mot de föreslagnaformerna för granskningsarbeiet. Många instanser är dock tveksamma tillsystemet med enkla deklarationer. a. befarar man att systemet kan orsakadubbelarbete. Föregen del får jag anföra följande. Detomfattande ADB-stöd som skall införas vid taxeringen skapar utan tvekan godaförutsättningar för att underlätta och effektivisera gransknings-arbetet. Detstår klart atl del kommer atl ta tid alt finna de rutiner som påbästa sätt tillvaratar möjligheterna hos det nya ADB-systemet. Prop.1977/78:181 244 kommerockså löpande au utvecklas och förändras. kommerdärför stora krav atl ställas på planering och uppföljning avgranskningsarbetet men också på förmåga hos granskarna atl anpassa sig till nyaarbetsformer. Erfarenheterna får visa hur granskningsformerna ochrutinerna bör byggas upp. I inledningsskedet är del mot bakgrund av del sagdaviktigt atl man inte binder sig för granskningsformer som inte utan svårigheterkan anpassas lill de erfarenheter man vinner efter hand. Dengrundläggande nyheten vid deklarationsgranskningen är att uppgifterna ideklarationer och kontrolluppgifter skall registreras i ADB-systemet ochstämmas av maskinellt. Härigenom besparas granskarna en stor del av delnuvarande rutinarbetet med avprickning av kontrolluppgifter och kontrollräkningav deklarationer. Det granskningsarbeiet kan inriktas påbedömningsfrågor. Det är självfallet angeläget atl delta granskningsarbete ommöjligt påbörjas först sedan de maskinella kontrollerna har genomförts.Härigenom kan granskaren bäst tillgodogöra sig det stöd som ADB-medverkaninnebär. Vidare kan granskaren i ett sammanhang la ställning till allaeventuella avvikelser från deklarationen. Som utredningen framhåller är detemellertid också viktigt att den förlängda taxeringsperioden kan utnyttjas isin helhet. Registreringen och ADB-tesierna tar enligt utredningen så pass långtid att färdigberedda deklarationer inte kan levereras förrän en bil in påtaxeringsperioden. Med hänsyn härtill bör man i vart fall lill en börjantillämpa den av utredningen föreslagna granskningsformen där vissa enklaredeklarationer granskas innan registreringen sker. Om del senare vi-Sar sigmöjligt bör man i enlighet med vad jag har sagt låta den maskinellakontrollen ske före den granskningen. Det bör ankomma på RSV att följautvecklingen på området och föreslå de ändringar som är påkallade. F.n. gäller i princip att alla fel i deklarationen som påverkar beskattningsbarinkomst skall rättas. RS-utredningenförordade rapport att myndigheterna skulle undvika bagateUändringarvid taxeringen och i stäUet inrikta resurserna på au upptäcka fall avväsentligt skalteundandragande. Utredningen föreslog atl följande principerskulle gälla. Klarafel rättas om del är till fördel för den skattskyldige och beloppet inte ärrent bagatellartat. fel och klart oberättigade yrkanden rättas till den skaltskyldigesnackdel normalt först om felet eller yrkandet gäller visst minimibelopp.Utredning om eventuella fel företas också bara om det kan medföra ändradtaxering med visst minimibelopp. Rekommendationer om beloppsgränserna utvecklasgemensamt av RSV och skattecheferna. 1975:87 uttalade föredraganden att frågan om ambitionsnivån vid Prop.1977/78:181 245 taxeringenvar så väsentlig att den borde underställas . Enligt hans meningvärdet riktigt att man undvek ändringar som varulån fiskalt intresse och sominte inkräktade på en rimligt tolkad rättvise- och likformighetsprincip vidtaxeringen. Han ansåg alt utredningens förslag i stora drag motsvarade dessaanspråk. Det gav vidare en möjlighet att koncentrera gransknings- ochkontrollresurserna mot de väsentliga skalteundandragandena. En ambitionsnivåsom låg i linje med utredningens förslag borde enligt hans mening liiggas lillgrund för programmen för ADB-stödet vid laxeringen. Han fann det emellertidmindre lämpligt atl man fixerade en beloppsmässig toleransgräns som alltidskulle iakttas av taxeringsmyndigheterna. En sådan bestämmelse kunde ipraktiken komma alt utnyttjas för t. ex. medvetna felräkningar upp tilltoleransgränsen. Taxeringsnämnderna borde enligt hans mening ha möjlighet att rällaäven mindre felaktigheter, om del kunde anses påkallat. Utredningenkonstaterar enligt principbeslutet all frågan om ambitionsnivån vid taxeringenär så väsentlig atl den bör underställas och införas i TL.Utredningen anser del angeläget alt understryka all en sådan lagbestämmelse börutformas så all den ger skattemyndigheterna möjlighet att underlåta rättelseulan att den uppfattas som en generell "friregel" för deskattskyldiga. Regeln bör vara ett hjälpmedel för myndigheterna atl få störrerörlighet i uppläggning och inriktning av granskningen vid olika års taxering. bör RSV utfärda anvisningar eller rekommendationer beträffandevilka beloppsgränser m. m. som bör tillämpas. Granskningsrutinerna bör därvidutformas så att fel som beror på atl skattskyldig systematiskt försöker skaffasig skatteförmåner genom all uppta inkomst för lågt eller yrka obehöriga avdragrätuts till även om beloppet är relativt litet. Utredningen pekar på all ADB-systemetger möjlighet att i många fall pä ett enkelt sätl rätta även mindre fel omdetta kan göras utan skriftväxling med den skattskyldige eller annan utredning. uppfattning bör olika beloppsgränser sättas för fel till denskattskyldiges förmån och fel till hans nackdel. Utredningen föreslår att beloppsgränsemabestäms till . för fel till den skaltskyldiges förmån och . för feltill hans nackdel. Denna inriktning av ambitionsnivån börenligt utredningen gesen mera allmän utformning i lagtexten. Enligt utredningens författningsförslagskall i 65 § las in en föreskrift om att taxeringsnämnden iiger underlåtaavvikelse om denna avser endast ringa belopp. Remissinstansernagodtar allmänt principen atl ambitionen vid deklarationsgranskningen skallinriktas på atl upptäcka fall av väsentligt skalteundandragande och altundvika bagatelländringar. Flera remissinstanser är emellertid kritiska motförslaget att RSV i anvisningar skall fastställa vissa beloppsgränser i frågaom ambitionsnivåer. Man befarar att sådana anvisningar i praktiken skullekomma att utnyttjas för t. ex. medvetna felräkningar upptill toleransgränsen.En del instanser är också negativa till utformningen Prop.1977/78:181 246 avlagregeln i 65 §. a. påpekas att uttrycket "ringa belopp"förekommer i andra sammanhang i TL, bl. a. i fråga om eftertaxering, och attdel är olämpligt att ha samma begrepp om skilda tolkningar avses. Några remissinstanseranser att rättelse till den skattskyldiges förmån alltid bör ske. Föregen del får jag anföra följande. Enav de grundläggande målsättningarna med den nya taxeringsorganisationen är attförbättra kontrollen av de komplicerade deklarationerna.