prop · G10314 · 1977-12-31 00:00:00 — Arbetet ide föreslagna regionala musikutbildningsråden med att kartiägga efterfrågan ochutbud av förberedande oeh kompletterande utbildning bör också påbörjas. Reformenbör genomföras med början . bör den nyastudieorganisationen för högskoleutbildningen träda i kraft. Likaså bör detjänsteorganisatoriska förändringarna vara genomförda. Förhandlingar med de icke-statiigaskoloma skall vara avslutade. Praktiksystemet skall kunna börja tillämpassuccessivt under /79. Prop.1977/78:14 49 kostnadsberäkningar har OMUS gjort följande antaganden. Beräkningarna ärgjorda löneläge. Alla kostnader utom lokalkostnader ingår. Förmusiklärarlinjen räknar OMUS med samma kostnad per studerande som i nuvarande SÄMUS,dvs. För kyrkomusikerlinfen beräknas samma kostnad vilketmotsvarar den nuvarande. Även linjen för kulturkommunikation beräknas dra sammakostnad. För musikerlinjen liksom för påbyggnadsutbildningen räknar OMUS med enkostnad av . per studerande och år. Sammanlagt uppgår kostnaderna vidden föreslagna omfattningen av utbildningen till 43 milj. kr. Nuvarandekostnader för ca 1 200 studerande uppgår tUl ca 27 milj. kr. vari ingår vissa icke-statligamedel. Kostnadernaför den kompletterande utbildningen är översiktligt beräknade. OMUS räknar medatt den största satsningen måste göras på musiklärarområdet. Som generell regelbör enligt OMUS gälla att varje lärare skall ha kommit iåtnjutande av kompletterande utbildning motsvarande 40 poäng. Detta leder tillbehov av sådan utbildning för 250 heltidsstuderande . OMUS räknar med enkostnad av . per studerande vilket innebär 2,5 milj. kr. i årlig kostnad.Med hänsyn till den allvarliga bristsituationen på området anser OMUS att UtbUdningenunder den första tioårsperioden bör intensifieras. OMUS räknar under dessa årmed en årlig kostnad av 10 milj. kr. Härskall endast ges en kort sammanfattning av OMUS' förslag i september år 1977till dimensionering och lokalisering av högre musikutbildning. I övrigthänvisas till betänkandet (DsU 1977: 15). Utbildningensom skall anordnas enligt riktlinjer som OMUS föreslagit i sittprincipbetänkande skall vara organiserad på tre allmänna utbildningslinjer,musiklärarlinje, musikerUnje och kyrkomusikerlinje. Den allmänna utbUdningslinjenför kulturkommunikation skall enligt förslaget utvidgas med en variant påmusikområdet. Vidare skall det inom både musiklärar- och musikerlinje finnaslinjeanknutna kurser för utbildning inom nya, eftersatta områden. Idet nya systemet skall slutligen ingå påbyggnadsutbildning ellerpåbyggnadslinjer, som i princip bygger på grunduibUdning inom någon av deallmänna utbildningslinjerna. OMUSframhåller att det underlag som har tagits fram för beslut i dimensioneringsfråganpå en rad punkter är bristfälligt varför OMUS anser attdimensioneringsförslaget ej får betraktas som bindande för en lång tidframöver. OMUSföreslår en utbyggnad av utbUdningskapaciteten /791982/83. 1977/78:14 50 OMUS'förslag innebär att vi får tre kategorier av musiklärare. a) Kombinationslärare, dvs. ettämneslärare som i sinutbildning kombinerar sina fördjupningsstudier så att de får en inriktning påmusikundervisning i allmänna skolan och en viss specialisering på instrumentundervisning(sångundervisning) och/eller rytmik. b) Instrumental- och ensemblelärare samt sång- ochrytmiklärare. Denna typ av lärare liknar i stort de musikpedagoger ellermusikinstruktörer som utbildas vid . Folkliga musikskolanIngesund och musikpedagogiska institut samt ifråga om rylmiklärare delärare som Svenska nu utbildar. c) Tvåämneslärare som inom musiklärarlinjen fårbehörighet för musikundervisning i den allmänna skolan och kombinerar musik medannat ämne. OMUS' förslag innebär här en permanentning av den försöksverksamhetmed tvåämnesutbildning och SÄMUS som har pågått . OMUSpekar på den svåra bristen på behöriga musiklärare i det allmännaskolväsendet. besattes sålunda av vakanta tjänster medicke behöriga sökande. var motsvarande andel . Kommitténdiskuterar de styrmedel som behövs för att de studerande i tillräckligt storomfattning skall skaffa sig behörighet för grundskola och gymnasieskola. Vidlokaliseringen av musiklärarutbildningen räknar OMUS med att kombinationslärareskall utbildas i , och , samt i (, ,) och i . 1 , och bör en relativt stordel av utbildningen avse instrumental- och ensemblelärare bl. a. med hänsyntill samarbetet med musikerlinjens ensembleverksamhet. En del av utbildningen iStockholm, och bör avse rytmiklärare. Musiklärarutbildning iform av tvåämnesutbildning bör enligt kommittén förläggas förutom tillStockholm, , och även . Utbildningskapacitetenpå musiklärarlinjen beräknar OMUS till totalt 816 årsstudieplatser i ettämnesutbUdning,fördelade så att 216 platser förläggs till och 120 platser till varoch en av orterna , , , och . 1 tvåämnesutbildningföreslår OMUS 30 årsstudieplatser i vardera , , ochPiteå samt i 72 platser. MusikerlinjenFörslagen till dimensionering och lokalisering av utbildningarna på musikerlinjenbygger på en omfattande insamUng av material och synpunkter om musiklivetsbehov och arbetsmarknaden för musiker. OMUS har i dimensioneringsplanen integjort någon uppdelning i utbildning på orkesterinstrument, instrument som pianooch gitarr, utbildning i sång Prop.1977/78:14 51 ochi komposition, arrangering m. m. Fördelningen av utbildningsplatserna är enfråga som får avgöras på lokal nivå. OMUSföreslår på musikerlinjen sammanlagt 424 årsstudieplatser, fördelade på 184 iStockholm och 120 vardera i och . Detta motsvarar engenomsnittlig antagning av 46 i och 30 i varderaGöteborg och . OMUSräknar med att den nuvarande dimensioneringen av kyrkomusikerlinjen intebehöver förändras. I dimensioneringsplanen anges den till sammanlagt 64 platservarav 32 i och 16 i vardera och . Dessakurser är att betrakta som varianter av den grundläggande utbildningen inom deallmänna utbildningslinjerna. De är avsedda för utbildning på områden somhittills har varit eftersatta inom utbildningen. De linjeanknutna kursernamotsvarar i stor utsträckning vad OMUS i principbetänkandet har kallat utbUdningi eftersatta genrer. De innebär en markering av utbUdningens ansvarsområde. Ivissa fall kan kurserna till innehållet motsvara delar av utbUdningen inom Hnjerna.I de flesta fall måste dock kurserna vara anpassade till mer speciella behov. OMUSräknar med att studietiden i de olika kursema kan variera mellan ett och treår. Vissa kurser av detta slag förekommer redan nu och finansieras med medelsom fördelas centralt för musikpedagogisk utveekUngs- och försöksverksamhet,ofta med tUlskott av medel på lokal nivå. Exempel på detta är pedagogiskutbildning av folkmusiker och jazzmusiker, ett projekt med individuell,behovsstyrd musikerutbildning, samt utbUdning av körpedagoger och arrangörer.De linjeanknutna kurserna skall enligt OMUS' förslag ingå som en fast del avutbildningssystemet och få resurser inom sektorsanslagen. 1dimensioneringsplanen räknar kommittén med 40 årsstudieplatser i linjeanknutnakurser vid musikerlinjen och 90 platser vid musiklärarlinjen. Påbyggnadsutbildningskall enligt förslaget finnas inom både sektorn för UtbUdning för kultur- ochinformationsyrken och sektorn för utbildning för undervisningsyrken. a. utbUdning av solister, av kapellmästare, pedagogisk utbUdning avmusiker och utbildning i musikterapi. OMUS räknar med en genomsnittiigstudietid av för sådan utbUdning. Kommittén föreslår sammanlagt 150 årsstudieplatseri påbyggnadsutbildning, varav 60 inom sektorn för kultur- och informationsyrkenoch 90 inom sektorn för undervisningsyrken. 1977/78:14 52 OMUS har i sitt arbete med dimensioneringen visat på attbristen på översikt och statistiskt underlag när det gäller utbildningsbehovoch arbetsmarknadssituation för fria musikutövare är besvärande. Kommitténföreslår att får ett särskilt uppdrag av regeringen att motbakgrund av genomförda eller väntade kulturpolitiska initiativ och åtgärderfölja oeh bevaka musiklivets utveckling och behovet av förändringar i dimensioneringenav högskoleutbildningen på musikområdet. bör, enligt förslagethelst , förse UHÄ med prognosmaterial. 5 REMISSYTTRANDEN 5.1 Musiken i samhället Huvuddelen av remissinstanserna uttalar sig i allmännaordalag om OMUS' analys av musiklivets aktuella situation och musikensbetydelse och funktioner för samhäUet och människorna. De flesta inskränker sigtill att säga att analysen är klargörande och värdefull, både i sig och som gmndvalför förslagen till förändringar av utbUdningen. Man instämmer ockå i OMUS'uppfattning att musik måste ses inte bara som en isolerad konstart utan som ettviktigt inslag i människors dagliga liv. En ökad satsning på utbildningen ansesstarkt motiverad. Bland de remissinstanser som på detta sätt allmänt instämmeri analysen och slutsatserna återfinns statskontoret, RRV, UHÄ, ,, regionnuisiken, i , H 75, folkhögskoleutredningen.Svenska kommunförbundet. , Stiftelsen ochTCO. säger sig inte ha haft anledning att närmare gå inpå analysen som enligt är av stort värde utan att för den skull vara invändningsfri. Endast ett mindre antal remissinstanser tar upp analysentill närmare granskning. I de flesta fall ansluter man sig tUl analysen men tarfram och betonar vissa delar av den. I andra fall är man mer kritisk. finner analysen vara en bra utgångspunkt intebara för utbildningspolitiken utan även för kulturpolitiska insatser i stortinom musikområdet. Väsentligt större vikt än måste fästas vid detstarka kommersiella inflytandet, etermediernas betydelse samt den modernateknikens snabbt ökande påverkan inom musikområdet. Det stigande intresset föramatörmusik, inte minst bland ungdomen, måste fångas upp genom en förbättradpedagogutbildning. Det kultur- och utbildningspolitiska ansvaret måste omfattamusik skapad för alla miljöer, samhällsgrupper och mänskliga situationer.Särskilt angeläget är det att föra en konsekvent utbildnings- och kulturpolitikinom de mu- Prop.1977/78:14 53 sikgenrersom är särskilt utsatta för kommersiella krafter, t. ex. populär- ochunderhållningsmusiken. Musikhögskolani finner att beskrivningen tar fram fakta som visar att negativakrafter förvånansvärt snabbt tagit över initiativet över musiklivetsutveckling. Enligt iStockholm bör den högre musikutbildningen tillgodose mindre väl etableradegenrers utbildningsbehov. För att så skall ske måste emellertid nytt utrymmeskapas och nya arbetsformer anvisas. På dessa punkter anser att OMUSger få förslag. SACOtSRanser att den utveckling mot ett aktivare musikintresse som OMUS på olika sättdokumenterat i analysen kan motverka de risker för musikalisk likriktning somskapas av det kommersiella musiklivets trånga upplevelsevärld. Ökningen avintresset för musik och musicerande innebär att behovet av musiklärare oehledare kraftigt ökar. LO begränsar sitt yttrandetill de mer övergripande målsättnings-och planeringsproblemen. Enligt denjämlikhets- och solidaritetssyn som är vägledande för LO måste musiken somkonstart oeh kommunikationsmedel göras tillgängUg för alla. Utformningen avden högre musikutbildningen bör underordnas detta syfte. Innebörden av dettaär att det inte är tillräckligt att ett rikt musikutbud formellt ställs tillförfogande för alla befolkningsgrupper. Det måste även reellt bli störrejämlikhet i möjligheterna att söka sig fram till personliga musikupplevelser. Denbild av musikens ställning och roll i samhället, som OMUS tecknar, är enligt ABF:smening riktig och värdefull. Framför allt finns det anledning att med oro uppmärksammahur starka kommersiella intressen exploaterar musiklivet och styr ensnabbt växande andel av musiklyssnandet. Målmedvetna insatser för att främjaden högre musikutbildningen är givetvis ett väsentiigt medel i strävandena attbegränsa den kommersiella skadegörelsen. menar att människor måste få ökade möjligheter attkritiskt ta ställning tiU den musik man spelar eller lyssnar till. kanen sådan utveckling påverka musikutövarnas ställningstagande till innehållet iden musik och de texter som de framför och likaså öka medvetenheten hoslyssnaren. Inte minst inom s. k. lättare genrer påverkas repertoarvalet avpublikens musikaliska erfarenhet. Detta styr i sin tur vad den enskilde musikerninom detta repertoarområde måste spela för att kunna konkurrera omarbetstillfällen. Statensscenskola i ställer sig positiv till den öppna attityd till olikamusikaliska uttrycksmöjligheter som kännetecknar betänkandet som helhet men anserdet vara en brist att förhållandet mellan musik och teater inte berörs. Prop.1977/78:14 54 I ett par remissyttranden förs en diskussion ommöjligheten att förena principen att i musikutbUdningen ge plats för hittillseftersatta genrer och principen att begränsa musiklivets kommersialisering. Iyttrandet från i och från remissgriippen vid lärarhögskolani pekar man på att vissa av de eftersatta genrerna, som kännetecknas aven strukturell enkelhet, har varit lätta att utnyttja i kommersiellt syfte. Denkommersiella exploateringen av denna musik kan i värsta fall komma att stödjasgenom att man utökar högskoleutbildningens repertoar. framhåller värdet av dendjupgående analys av vUlkoren för s. k. eftersatta genrer som OMUS gjort.Tidigare utredningar har på denna punkt inte lyckats komma utanför ett snävtbetraktelsesätt vilket har haft menlig inverkan på musikundervisning ochmusikutbildning. finner dock att analysen på enpunkt är ofullständig. Den högre musikutbildningen har i första handtagit fasta på förhållandet mellan den enskUda människan och musiken. Medhänsyn härtill skulle det varit önskvärt att analysen hade kompletterats medett avsnitt ägnat att utreda grundläggande begrepp kring "musiken ochmänniskan (individen)". Detta avsnitt borde främst ha tagit upp olikamusikpsykologiska synsätt och belyst musikpsykologisk terminologi, inte minst musikalitetsbegreppet.Här kunde också högta-larmediernas funktioner ha behandlats. Dessa medier(radio, skivor, etc.) är ju främst riktade till den enskilde. Ävenuniversitetet i saknar också i analysen en diskussion om musikensroll ur psykologiska och socialpsykologiska synpunkter. och ansluter sig i storttill analysen. De båda remissinstanserna betonar att musiklivet måste bygga pålevande musik och direktkontakt. eftersatta musikaliska traditionerbör ha en rättmätig plats inom undervisningen. Detta får inte ske på bekostnadav de traditioner som prioriteras. Dessa är enligt de båda organisationernaockså eftersatta i förhållande till utbildningsbehovet. TR och anser att OMUSundervärderat yrkesorkestermusiken som är en tung del av vårt musikliv. TRanser att OMUS genom sin beskrivning visar en föråldrad syn på musiken.Stiftelsen finner att OMUS beskriver den institutionsbundna konsertverksamhetenpå ett egenartat och kortfattat sätt medan OMUS i övrigt för intressanta ochvälmotiverade resonemang om musikens uppgifter och ställning i samhället. SOR anser att den motsättning som OMUS betonar mellankonsertmusik och folkmusik är fiktiv. Oavsett genre börjar alltid en lyssnareoch spelare med enkla former och uttrjxksmedel för att få alltstörre krav på uttryck och innehåll, på allt större 'konstrikedom". Ättfördöma konsertmusiken är felaktigt. Det är enligt SOR att förneka musikensinnersta väsen. Prop.1977/78:14 55 Musikcentmm är kritiskt mot OMUS för att utredningenundervärderar konsekvenserna för musiklivet av den troliga utvecklingen under1980-talet. Musikcentrum pekar exempelvis på vådorna av den s. k.ljudföroreningen. Den bakgrundsmusik eller "ljudtapet" som människoromges med och som också upptar betydande delar av sändningstiden i bl. a.Sveriges Radio är betydligt allvarligare än vad som antyds av OMUS.Musikcentrum tar också upp de risker för ett institutionsmonopol som OMUSantyder. Musikcentrum anser att musiklivet å ena sidan hotas av ettkommersiellt monopol och å andra sidan av ett institutionsmonopol.Institutionsmonopolet tar sig uttryck i att huvuddelen av samhällsstödet tillmusikområdet går tUl vissa typer av institutioner. Musikcentrum saknar också en diskussion om de olikamusikformernas förankring i lyssnar- och utövargrupper. Vissa musikaliskagenrer, framförallt inom populärmusiken, är t. ex. mycket starkt knutna tillvissa ålderskategorier. Sådana frågor kan enligt Musikcentrum knappast förbigåsvid en utbildningsreform på musikområdet. FST tillhör också de kritiska. FST menar att termen"musik" inte är tillräckligt definierad i OMUS' analys. Det svenskamusikarvet har helt tappats bort. FST finner också att nästan allframtidsanalys saknas. Oavsett genre genomgår musiken en ständig, ofta mycketsnabb, teknisk, inne-hållsmässig, konstnärlig och attitydsmässig förändring.Ätt i viss mån förutse denna utveckling borde enligt FST vara möjlig med tankepå att framtidsforskning även i är en etablerad vetenskap. Det finns,framhåller FST vidare, fullt fog för att rubricera en stor del av denkommersiella musiken som en form av elektronisk musik. OMUS drar emellertidinga slutsatser av detta, som t.ex. kan påverka musiklärarnas utbildning. Även för rikskonserter anser att OMUS harförbigått elektronmusiken. vänder sig mot vissageneraliserande värderingar och attityder hos OMUS och menar att redovisningenav genrer ger en felaktig bild av de musikaliska traditionerna och derasförankring, socialt och estetiskt. Ett utdömande av en självständig estetiskupplevelse som något isolationistiskt och därmed negativt innebär i realitetenett förnekande av den enskilde individens rätt att tillgodogöra sig enkonstnärlig upplevelse. framhåller att kravpå att yrkesutbUdningen i musik skall vara samhällstillvänd och nyttig kanskapa ett trångt kulturklimat. Förbundet menar också att OMUS genomgåendeuppfattar aUt kommersiellt på musikområdet som något negativt. Förbundet delarinte denna värdering. Privat företagsamhet inom musikområdet innebär intealltid något för musiklivet negativt. Musikundervisningen för barn och ungdom och skolans rolltas upp av flera remissinstanser, däribland SÖ, TCO, SMI, 1977/78:14 56 Norrköpingskommun samt flera av lärarhögskolorna och studieförbunden. Remissinstansernaanser liksom OMUS att det är nödvändigt att ägna speciellt intresse åt bamenstidiga musikupplevelser. SÖanser att det finns flera orsaker än lärarbrist och otillräcklig utbildning påklasslärarstadierna till att skolan inte alltid lyckas motsvara olikaförväntningar, intressen och behov när det gäller musikundervisningen. Enorsak torde enligt SÖ ligga i alltför tidigt insatta prestationskrav. En annantorde ligga i kraven på vad som av många elever upplevs som isoleradeteoretiska kunskaper. Ytterligare en annan torde ligga i att inte ens allautbildade lärare har den musikaliska bredd som behövs för att möta elevernasskiftande behov, t.ex. då detta kommer till uttryck i deras intresse för jazzoch popmusUc. En bidragande orsak till skolans svårigheter är också enligt SÖatt utvecklingen av musiksmaken går mycket snabbt och i ett alltmeraccelererande tempo. SÖmenar att det krävs åtskilliga åtgärder vad beträffar såväl grundutbildningsom fortbildning av lärare. Det framstår också som angeläget att forsknings-och utveoklingsarbete bedrivs rörande elevemas behov av musik för attmusikundervisningen skall kunna ge dem vad de har glädje och nytta av. Kopparbergsläns landstings högre musikskola håller med om att det första mötet med musikenkan vara av avgörande betydelse och påpekar att detta i hög grad gäller oeksådet första mötet med musikens instrument. Nybörjamndervisningens kvalitet måstehöjas. pekar på att mänga elever som lämnar den kommunalamusikskolan inte får möjlighet att följa upp sina studier enskUt eller i grupp.Detta är enligt skolan en följd av det bristande samarbetet mellan musikskolorna,studieförbunden och amalörorganisationernas verksamhet, av musik för attmusikundervisningen skall kunna ge dem vad de har KÖRSAMtillhör de remissinstanser som tar upp problemet med att barn och ungdomar aUtmerupplever musikmiljöerna i hem, skola och kamratkrets som helt skilda frånvarann. En framtida utbildning av musiklärare måste kunna bidra tiU att skapaförbindelser mellan de skilda musikvärldarna. StudieförbundetVuxenskolan menar att den framtida musiksituationen är starkt beroende av denattityd till musik som grundläggs i förskola och på lågstadiet i grundskolan.De lärare som här har inflytande måste få en grundlig utbildningoch fortbUdning. Sådana insatser måste enligt Vuxenskolan prioriteras föreandra. Liknande synpunkter redovisar Svenska ungdomsringen för bygdekultur. ÄvenFolkuniversitetet betonar musikutbildningen för de tidiga åldrarna, dvs. Denna tidiga musikutbildning är väl lämpad att bedrivas istudieförbundens regi. Detta kan f. n. inte ske enligt gällande regler förstudiecirklar. Deltagare under får endast utgöra hälften av det totalaantalet deltagare i en musikcirkel. Prop.1977/78:14 57 versitetet förordar att reglerna ändras. ABF tar upp sången och musiken i folkrörelser och föreningsliv. ABF finneratt sången och musiken är på väg att återerövra sintidigare ställning i föreningslivet. Kulturaktiviteter av skilda slagbetraktas mer och mer som nya vägar för att uttrycka och skapa engagemang förfolkrörelsernas mål och grundvärderingar, ställa väsentliga samhälls- ochlivsåskådningsfrågor under debatt och fömya föreningslivet. Det är ytterstangeläget att denna utveckling får stöd och stimulans. a. innebär det attsången och musiken inom folkrörelser och föreningsliv måste få del av deresurser, som den framtida högre musikutbildningen kommer att förfoga över. Mendet innebär att musikutbildningen måste anpassas till de krav ochförväntningar som olika folkrörelser ställer på sin egen musikverksamhet. framhåller att kyrkan betyttmer än någon annan ge människor direkt kontakt med levandemusik och möjlighet att aktivt delta i musUiutövning. Även hävdar att OMUS behandlar kyrkomusiken tämligen snävt. KÖRSAM anser att körens roll för människorsfritidsaktivitet och som förmedlare av gemenskap mellan människor är mycketbetydelsefull. Det stora antalet körsångare i landet visar att sång i grupp iovanligt hög grad täcker in de behov som driver människan att vara kulturaktiv. Musikpolitiken i Radio-TV tas upp i fleraremissyttranden. menar att i sinmusikpolitik påskyndar den utveckling mot likriktning av musikvanorna som OMUStalar om. Den musik som flertalet lyssnar till behandlas gynnsamt av SverigesRadio. Även om musikutbudet ökar visar flera undersökningar att musikvanorna istort inte förändras. Stora grupper i samhället undanhålls från, ellerundandrar sig, värdefulla musikupplevelser. OMUS borde enligtlänsbildningsförbundet ha sett Radio-TV som den störstamusikutbildaren och i konsekvens därmed lämnat förslag till inriktning av dessmusikpolilik. liksom KÖRSAM anser alt OMUS borde hauttalat sig bestämdare om etermedias ansvar. och anser att etermedierna iförsta hand bör distribuera direktsänd och/eller för mediet direktproduceradmusik. Föreningen anser att ett utvecklatsamarbete mellan musikutbildning och etermedia är särskUt viktig för de eftersattagenrerna eftersom man genom etermedias genomslagskraft kan kompensera en del avde brister som uppstår genom att utbildningsväsendet totalt försummat dessagenrer. 1977/78:14 58 SverigesRadio framhåller i sitt yttrande att den indirekta pedagogiska insats som görsgenom musikutbudet i ljudradion är av utomordentiigt stor betydelse. Det finnsmusikformer, exempelvis nutida seriös musik, som en geografiskt spridd lyssnarskaraendast kan få kontakt med genom ljudradion. Härigenom fullgör radion eninitierande uppgift. Detsamma gäller information om utomeuropeisk musik och olikasorters folkmusik. Vidare bör poängteras att så gott som alla talprogram ommusik har en pedagogisk funktion. Denmest omfattande granskningen av OMUS' analys görs av Svenska Dalcroze-seminarietoch SÄMUS i . Dalcroze-seminarietbetonar särskilt att yrkesutbildningen i musik konsekvent bör inrikta sinaresurser på att åtemppväcka och utveckla musikens roll och funktioner isamhället på alla nivåer. Därför måste musikutbildningen tillmötesgå det musikmtresseoch musikbehov sotn redan finns.