prop · G10311 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1911 jlS: 11 omfortsatt giltighet av lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel 1 vissa brottmål, m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. 1propositionen föreslås att lag med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål och lag om telefonavlyssning vid fömndersökningangående grovt narkotikabrott m. m. erhåller fortsatt giltighet till utgångenav . Lagom fortsatt giltighet av lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål Härigenomföreskrives att lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel ivissa brottmål, vilken enligt lag (1976: 956) gäUer till utgången av ,skall äga fortsatt giltighet till utgången av . Lagom fortsatt giltighet av lagen (1969: 36) om telefonavlyssning vidförundersökning angående grovt narkotikabrott m. m. Härigenomföreskrives att lagen (1969: 36) om telefonavlyssning vid förundersökningangående grovt narkotikabrott m. m., vUken enligt lag (1976: 957) gäller tillutgången av , skall äga fortsatt giltighet till utgången av . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Äntonsson, Mogård, , Asling, Söder, Mundebo, Krönmark,, , Propositionom fortsatt giltighet av lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål, m. m. Bestämmelserom tvångsmedel vid beivran av brott finns, förutom i , i bl. a.lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål ochlagen (1969: 36) om telefonavlyssning vid fömndersökning angående grovtnarkotikabrott m. m. 1952 och lagar innehåller tilläggs- ochundantagsbestämmelser till den grundläggande regleringen i rättegångsbalken.Bl. a. har särregleringen avseende på möjlighetema till telefonavlyssning. Både 1952 och 1969 årslagar är tidsbegränsade och gäller efter senast gjorda förlängningar tillutgången av (JuU 1976/77: 10, rskr 1976/77: 40). 1 samband medriksdagsbehandlingen av förslag till lag om särskilda åtgärder tillförebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrand (prop. 1973: 37, JuU1973: 18, rskr 1973: 121) och förslag till lag om fortsatt giltighet av 1969års lag (prop. 1973: 104, JuU 1973: 22, rskr 1973: 223) aktualiserades fråganom en samlad översyn av reglerna om telefonavlyssning. Med anledning avriksdagens begäran om en sådan översyn tillkallades utredningen (Ju 1974: 08)om telefonavlyssning för att se över lagstiftningen på området. Utredningenavlämnade betänkandet (SOU 1975: 95) Telefonavlyssning. På gmndval av betänkandetlades i proposition 1975/76: 202 fram förslag till nya regler omtelefonavlyssning vid förundersökning m. m. Förslaget innebar att reglerna i1952 och lagar togs in i 27 kap. och gavs permanentkaraktär. Vidriksdagsbehandlingen av propositionen ansåg justitieutskottet (JuU 1976/77: 20)att ärendet med visst undantag borde återgå till re- It 1977/78.1 saml. Prop.1977/78:11 4 geringenskansli för översyn och ytterligare överväganden. Utskottet ansåg vidare attdet borde ankomma på regeringen att besluta om formerna för den förordadeöversynen. hemstäUde utskottet att i nu förevarande delskulle avslå propositionen. biföll utskottets hemställan (rskr1976/77: 129). Rikspolisstyrelsenhar i skrivelse till chefen för justitiedepartementetredogjort för tillämpningen av lag och för läget pånarkotikamarknaden. Motdenna bakgrund har fråga uppkommit om provisorisk förlängning av 1952 och 1969års lagar i avvaktan på en permanent reglering av hithörande frågor. Rikspolisstyrelsensskrivelse har remitterats till justitiekanslern (), riksåklagaren (), Sveahovrätt, , överbefälhavaren, och Sverigesadvokatsamfund. har de nämnda instanserna anmodats att yttra sig ifrågan om provisorisk förlängning av 1952 och lagar, eventuellt tiUutgången av . (RB) innehåller regler om användning av tvångsmedel under förundersökning.Bestämmelserna kännetecknas allmänt av en strävan att begränsa användningen avtvångsmedel till fall då misstanke om mera allvarlig brottslighet föreligger. I27 kap. finns bestämmelser om bl. a. beslag och telefonavlyssning. 2 § andra punkten RB krävs för beslag av vissa skriftliga meddelanden attfråga är om brott för vilket ej är stadgat lindrigare straff än fängelse i tvåår. I 27 kap. 9 § RB finns bestämmelser som ger domstol möjlighet att förordnaom kvarhållande av postförsändelse m. m. Enligt27 kap. 16 § RB får domstol lämna tillstånd till telefonavlyssning när någonkan skäligen misstänkas för brott för vilket inte är stadgat lindrigare straffän fängelse . Som förutsättning gäller dessutom att åtgärden skallvara av synnerlig vikt för utredningen. Beslutet får avse samtal till och fråntelefonapparat soni innehas av den misstänkte eller eljest kan antas komma attbegagnas av honom. Tillståndtill telefonavlyssning skall gälla , högst , från den dag dåtillståndet delgavs telefonanstaltens föreståndare. Beträffandegranskning av uppteckning som har gjorts när samtal avlyssnats äger bestämmelsemai 27 kap. 12 § första stycket RB om undersökning och granskning av enskildhandling motsvarande tillämpning. Hänvisningen innebär bl. a. att uppteckningeninte får närmare undersökas av annan än domstolen, undersökningsledaren elleråklagaren. Dock får sakkunnig eller annan som anlitas för eller hörs underutredningen granska uppteckningen efter anvisning av domstolen, undersök- 1977/78:11 5 ningsledaren eller åklagaren. Äv 27 kap. 16 § RB följerslutligen att uppteckningen, i den mån den innehåller något som inte är avbetydelse för utredningen, skall efter granskningen förstöras. Lagen(1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål ger iförhållande till RB utvidgade möjligheter till användning av tvångsmedel underförundersökning. Enligtlagen, som gäller vid förundersökning angående vissa brott mot rikets säkerhetoch vissa andra grövre brott, kan skriftligt meddelande som avses i 27 kap. 2§ andra punkten RB tas i beslag, även om för brottet är stadgat lindrigarestraff än fängelse (3 §). Förordnande om kvarhåUande avpostförsändelse m. m. enligt 27 kap. 9 § RB kan enligt 4 § i vissa fallmeddelas av undersökningsledaren eller åklagaren. Beträffande telefonavlyssningföreskrivs i 5 § att tillstånd härtill får lämnas, även om för brottet ärstadgat lindrigare straff än fängelse . Om det är av synnerlig vikt förutredningen får expediering av samtal till oeh från apparat, som innehas eUereljest kan antas komma att begagnas av den misstänkte, inställas eller fördröjaseller apparaten avstängas för samtal eller uppgift inhämtas från telefonanstaltom samtal som har expedierats eller beställts till och från apparaten. Beslutom sådan åtgärd meddelas av rätten. Giltighetstiden för tillstånd tilltelefonavlyssning eller annan åtgärd av angivet slag är högst en månad.Undersökningsledaren eller åklagaren får i vissa brådskande faU själv beslutaom åtgärden. Har undersökningsledaren eller åklagaren gjort detta, skallanmälan ofördröjligen göras hos rätten, som har att skyndsamt pröva ärendet. lag ger även möjlighet till förlängning av dentid inom vilken häktningsframställning enligt 24 kap. 12 § RB skall inges tillrätten (2 §). Beslut om sådan förlängning meddelas av justitiekanslern. Enligt lagen (1969:36) om telefonavlyssning vidförundersökning angående grovt narkotikabrott m. m. skall 27 kap. 16 § RB ägamotsvarande tillämpning vid förundersökning angående grovt narkotikabrotteller grov varusmuggling, om smugglingen gällt narkotika som avses inarkotikaförordningen (1962: 704), trots att för brottet är stadgat lindrigarestraff än fängelse . Giltighetstiden för tillstånd till avlyssning fårbestämmas till högst en månad. I detta sammanhang kan erinras om lagen (1975:1360) omtvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. Enligt denna lag, som gäller tillutgången av , får i vissa fall tvångsåtgärd såsom t. ex. telefonavlyssningtillgripas, när åtgärden är påkallad för att utröna om terrorist-organisationplanlägger eller förbereder gärning som innebär våld, hot eller tvång förpolitiska syften. Frågan om förlängning av denna lag övervägs f. n. inomarbetsmarknadsdepartementet. Prop.1977/78: Il 6 1975/76: 202 med förslag till nya regler omtelefonav lyssning vid förundersökning m. m. 1975/76: 202 med förslag till nya regler omtelefonavlyssning vid förundersökning m. m. föreslogs att nuvarande regler i1952 och lagar skulle tas in i 27 kap. RB och ges permanent karaktär.Regeln lag om förlängning av anhåUningstid upptogs dock inte iförslaget. Det föreslogs vidare att skyddet för den enskildes integritetskulle stärkas i olika hänseenden bl. a. genom att hans intressen i ärendetskulle tillvaratas av en av regeringen utsedd god man. Den gode mannen skulleha ställning av part. Vid prövning av tillstånd tiU telefonavlyssning skullevidare beaktas om risk förelåg att författare, meddelare eUer annan som enligttryckfrihetsförordningen eller radioansvarighetslagen (1966: 756) har rätttill anonymitet skulle röjas. Ett uttryckligt förbud att avlyssnatelefonsamtal mellan misstänkt och hans försvarare togs också upp i förslaget.Skärpta regler föreslogs för avlyssning av samtal till och från telefonapparatsom inte innehades av den misstänkte eller huvudsakligen brukades av honom. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen uppmärksammadesspeciellt frågan i vad mån avlyssnat material får utnyttjas när det gällerannan brottslighet än den som har föranlett tillståndet. 1 sitt betänkande medanledning av propositionen (JuU 1976/77: 20) konstaterade justitieutskottetatt problemet inte är begränsat till telefonavlyssning utan kan uppkomma ocksåvid utnyttjande av andra tvångsmedel, t. ex. brevkontroll, husrannsakan elleringripande enligt bevissäkringslagen (1975: 1027) för skatte- ochavgiftsprocessen. Sambandet var enligt utskottet sådant att man borde eftersträvaen generell lösning för olika typer av tvångsmedel. En så vittsyftandelagstiftning ansåg utskottet emellertid kräva ett helt annat beslutsunderlag ändet som förelåg i ärendet. Som tidigare anmärkts hemställde utskottet attpropositionen skulle avslås i denna del och att de av utskottet upptagnafrågorna skulle bli föremål för översyn och ytterligare överväganden. Riksdagenbeslöt i enlighet med utskottets förslag (rskr 1976/77: 129). Beträffande tillämpningen av lag under år 1976anför följande. Annan undersökningsledare än åklagare har inte gjortframställning om telefonavlyssning. För att i detalj följa tillämpningen avlagen och bevaka att tiUämpningen blir restriktiv och likformig har liksom tidigareden ordningen iakttagits att samtliga ärenden rörande ifrågasatt avlyssninganmälts för rikspolischefen. Lagen har tillämpats efter samma restriktivaprinciper Prop.1977/78: Il 7 som tidigare och alltså endast i särskilt angelägna fall.Telefonavlyssning har begärts endast då man kunnat misstänka organiserad,yrkesmässig handel med narkotika. Huvudsyftet har liksom varit attavslöja storsmugglingen till och storlangningen inom landet. har tUlstånd beviljats att avlyssna 64personers telefoner. Motsvarande siffra för var 42. Ökningen avantalet avlyssningar i förhållande till föregående år beror påden markanta ökning av den illegala narkotikahandeln som synes ha skett underår 1976. Ökningen hänför sig framför allt till amfetamin- och heroinhandeln.Avlyssningsperioderna har varierat i längd men de har i det helt övervägandeantalet fall legat eller därunder. I flertalet fall då avlyssning skett har misstankar omillegal narkotikatrafik bekräftats. Avlyssningen har då lett fram till sådanannan bevisning att ingripande kunnat göras mot personer som varit engageradei narkotikahandel. Beträffande det aktuella läget på narkotikaområdetframhåller bl. a. följande. För att om möjUgt begränsa den öknmg av den illegalanarkotikahandeln som skett bestämdes vid ett möte med landetssamtliga polischefer att polisinsatserna mot narkotikahandelnskulle prioriteras på bekostnad av annan polisverksamhet, att insatserna skulleriktas mot i första hand handeln med centralstimulerande medel och opiater,att ett antal narkotikaenheter skulle bildas med länen som primära verksamhetsområdensamt att den avdelade personalstyrkan skulle ökas föratt möjliggöra den erforderliga prioriteringen. Prioriteringen har genomförts. Ett tjugotalnarkotikaenheter har bildats. Den avdelade personalstyrkan har ökats från 240 idecember 1976 till 332 . Tillgången på centralstimulerande medel har varit godunder . F. n. tycks dock en viss tillfällig brist föreligga som följd avatt ett antal större beslag gjorts inom och utom på senaste tiden.Handeln är ytterst välorganiserad och professionellt skött. Tyvärr måstebefaras att den rådande bristen är temporär så länge de illegala laboratoriernakan fortsätta att producera narkotika. har de årligabeslagskvantiteterna varierat . Tillgången på cannabis är oförändrat god. Dessvärre harpolisen inte kunnat ägna sig speciellt åt eannabishandelneftersom handeln med centralstimulantia och heroin måst komma i första hand.Under år 1976 beslagtogs . Morfinbasens relativa betydelse tycks ha minskat.Förmodligen har missbrukare av morfinbas gått över tUl heroin. Under år 1976beslagtogs . Prop.1977/78:11 8 Heroinhar förekommit på den svenska marknaden /73. Är 1976 hardock inneburit ett "genombrott" för heroin i , även ombeslagtagna kvantiteter är relativt små. Centrumför handeln med heroin är och där framför allt . Heroinetkommer från där är ett nyckelland. Smugglingen tillEuropa sker uteslutande med flygburna kurirer. Så gott som varje störreflygplats i kan fungera som transi-teringsort på heroinets väg frånSydostasien till . vill i det sammanhanget erinra omde beslag på drygt som gjordes i ochHelsingfors. Även det parti på ca som togs påflygfältet i torde ha varit ett sådant transiteringsparti. Rikspolisstyrelsenframhåller vidare att en markant försämring av situationen har inträtt, framförallt i fråga om heroin, sedan den föregående redogörelsen lämnades avrikspolisstyrelsen . Denna bedömning torde enligtrikspolisstyrelsen delas av de sociala myndigheterna. Enligtrikspolisstyrelsens bedömning är det med hänsyn tUl den illegalanarkotikahanteringens omfattning oeh professionalisering inte möjligt attenbart med konventionella spaningsmetoder hålla greppet över den grovanarkotikabrottsligheten. Om enbart de vanliga spaningsmetoderna skulleanvändas, skulle det krävas insatser som varken kan åstadkommas inom ramen förtillgängliga resurser eller kan beräknas bli tillförda polisen utifrån. Även omett sådant extraordinärt resurstillskott skulle kunna åstadkommas, skulle manändå inte komma åt de ledande profitörerna. Rikspolisstyrelsentillägger att, även om narkotikabrottsligheten måste allvarligt uppmärksammas,telefonavlyssning inte får användas annat än mot mycket grov brottslighet ochatt tillämpningen liksom måste vara ytterligt restriktiv. Det ärnumera helt klart att den grova narkotikabrottsligheten såväl då det gäller centralstimulerandemedel som i fråga om heroin domineras av välorganiserade smugglings-ochdistributionssyndikat. Denna handel förorsakar ett stort mänskligt lidande.Såsom lagen tUlämpats kan den inte anses ha obehörigen kränkt individens kravpå integritet. Samtligaremissinstanser som yttrat sig har tillstyrkt att gUtighetstiden och1969 års lagar förlängs. har meddelat att samfundet pågmnd av den alltför korta remisstiden avstår från att avge något yttrande. JKframhåller att önskemålet om stärkta rättssäkerhetsgarantier i Prop.1977/78:11 9 ärendenom telefonavlyssning inte är av sådan styrka att en förlängning av gUtighetstidenför de berörda lagarna nu är utesluten. Enligt JK bör den utredning somriksdagen har begärt kunna verkställas på ganska och JK ifrågasätterdärför om en förlängning till utgången av är nödvändig. RÄ tillstyrker att 1952 oeh1969 års lagar ges fortsatt giltighet till utgången av . RÄ anför atttelefonavlyssningen visat sig särskilt värdefull i spaningsarbetet mot denorganiserade narkotikabrottsligheten. Särskilt oroväckande är den starkt ökadeförekomsten av heroin. Enligt RÄ kan telefonavlyssningen inte avvaras pånarkotikaområdet. Ävenom avlyssning med stöd av lag förekommit i ett någotstörre antal fall än anser RA att tillämpningen av lagpräglas av önskvärd restriktivitet. Tvångsmedelsbestämmelsernai lag har enligt RÄ ett obestridligt värde främst ispaningsverksamheten rörande brotten mot rikets säkerhet. konstaterar med vidhållande av en tidigare uttalad principiell inställning atttelefonavlyssning är ett synnerligen allvarligt ingrepp i den personligaintegriteten och bör användas restriktivt att det av rikspolisstyrelsensredogörelse framgår att telefonavlyssning varit av värde i kampenmot narkotikabrottslighet samt att tillämpningen skett med restriktivitet ochmed beaktande av individens krav på integritet. redogörelsevisar även att situationen i fråga om narkotikabekämpningen särskilt såvittangår handeln med heroin är sådan att polisen alltjämt har starkt behov avatt vid förundersökningar angående grova narkotikabrott kunna använda telefonavlyssning. Sammanfattningsvistillstyrker hovrätten att giltighetstiden för de båda lagarna i avbidan på enpermanent lagstiftning förlängs till utgången av . tillstyrker att man i avvaktan på ny permanentlagstiftning förlänger giltigheten av de båda lagarna till utgången av juni1979. Tingsrätten framhåller att behovet av telefonavlyssning vidförundersökning angående grovt narkotikabrott m. m. måste anses ha fått ökadstyrka med hänsyn till svårigheten att med andra spaningsmetoder avslöjabefattning med det allt vanligare förekommande heroinet. Överbefälhavarenfinner det angeläget att giltighetstiden för de båda lagarna förlängs tillutgången av i avvaktan på en permanent reglering. Prop.1977/78: Il 10 1952års lag med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål tar siktepå brott som rör rikets säkerhet eller är av allmänfarlig natur. Lagen gällertill utgången av . Samtiiga remissinstanser som yttrat sig hartillstyrkt att lagens giltighetstid förlängs i avvaktan på en permanentreglering av de möjligheter till bl. a. telefonavlyssning som lagen erbjuder.Även jag anser att behov fortfarande föreligger av de vidgade möjligheter tilltvångsmedelsanvändning som finns enligt lagen. Även1969 års lag om telefonavlyssning vid förundersökning angående grovtnarkotikabrott m. m. gäller till utgången av . Äv den redogörelse somrikspolisstyrelsen har lämnat angående tillämpningen av lagen framgår att enkraftig ökning av den illegala narkotikahandeln har ägt rum under år 1976.Tillstånd tiU telefonavlyssning har meddelats i större omfattningän föregående år. I flertalet fall har telefonavlyssningen medfört attingripanden kunnat göras mot personer som varit engagerade i illegalnarkotikahandel. Enligtrikspolisstyrelsens bedömning är det med hänsyn tiU den illegalanarkotikahanteringens omfattning och professionaUsering inte möjligt att hållagreppet över den grova narkotikabrottsligheten med enbart konventionellaspaningsmetoder. Telefonavlyssning måste alltså användas även i fortsättningen.Rikspolisstyrelsen betonar dock att användningen av detta tvångsmedel liksomhittills måste vara ytterligt restriktiv. Vadrikspolisstyrelsen anfört har inte mött någon erinran under remissbehandlingen.Remissinstanserna har också allmänt tiUstyrkt en förlängning av lag. Ävenenligt min mening finns det anledning att se allvarligt på läget inomnarkotikabrottslighetens område. Jag har från inhämtatuppgifter om läget . Dessa uppgifter visar att någon merapåtaglig ändring av förhållandena inte har skett sedan inkommed sin skrivelse. Den illegala handeln är ytterst väl organiserad. Eftersomden grova narkotikabrottsligheten domineras av välorganiserade smugglings- ochdistributionssyndikat, är den svår att komma åt och kräver särskildaspaningsmetoder. Telefonavlyssning har visat sig vara en effektiv metod attmed rimliga resursinsatser bekämpa den grova narkotikabrottsligheten. I likhetmed och remissinstanserna anser jag att denna spaningsmetodär av stor betydelse som ett komplement till konventionella åtgärder vidbekämpandet av denna farliga brottslighet. Vad som har upplysts om tillämpningenav lagen ger också vid handen att möjligheten till telefonavlyssninghar använts restriktivt och att tillämpningen har präglats av strävan atttillgodose den enskildes krav på integritet. 1977/78:11 11 Ävennär det gäller lag finns det alltså starka skäl för en förlängning avgiltighetstiden. Som tidigare berörts harriksdagen begärt att regeringen skall låta göra en översyn av lagstiftningen omtelefonavlyssning och andra tvångsmedel med sikte på att få till stånd enpermanent reglering. Jag ämnar begära regeringens bemyndigande atttillkalla en utredning som skall göra denna översyn. Utredningsuppdraget tordekomma att omfatta även andra frågor beträffande användning av tvångsmedel ändem som har angett. Det är för tidigt att yttra sig om närutredningsarbetet kan bli slutfört och när lagförslag kan föreläggasriksdagen. T. v. bör emellertid gUtighetstiden för de båda provisoriskalagarna förlängas med eller till utgången av . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att antaga de inom upprättade förslagen till 1. lag om fortsatt giltighet avlagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål 2. lag om fortsatt gUtighet avlagen (1969: 36) om telefonavlyssning vid förundersökning angående grovtnarkotikabrott m. m. Regeringenansluter sig tiU föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram.