prop · G103159 · 1977-12-31 00:00:00 — Förslaget är, som JO har framhållit i sitt remissvar,ägnat atl inge stora betänkligheter av både principiellt och praktiskt slag.Del föreslagna systemet synes enligt min mening alltför komplicerat och förenatmed praktiska svårigheter. Samhällstjänst som påföljdsform skulle möjligenkunna övervägas som ett allernativ vid en samlad översyn av helapåföljdssystem. Enligt min mening bör därför en sådan ny sanktionsform inteinföras för denna typ av broll. Atthelt slopa påföljd för totalvägran eller att endast tillämpa lindriga påföljdersom t. ex. bötesslraffanserjagförmindel vara hell uteslutet. I likhet medutredningen och flertalet remissinstanser anser jag all någon kännbar påföljdytterst måste finnas för den som vägrar att fullgöra värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst. Inom del nuvarande påföljdssystemet återstår endaslfängelsestraff, villkoriig dom och skyddstillsyn som möjliga påföljds-former. F.n. sker ny inkallelse av värnpliktiga och vapenfria, som har lagförts ochavtjänat straff för vägransbrott. Denna ordning har kritiserats starkt. Fleraremissinstanser anser att förfarandet med flera upprepade inkallelser ochdärmed nya vägransfall bör upphöra och att straff endast skall ådömas en gång. Utredningen föreslår ett slutligt fängelsestraff av en längd som 1977/78:159 123 motsvararde enligl nuvarande praxis utdömda tre straffen tillsammans. Sveahovrätt anser i sitt remissvar alt man - om vidsträckta möjligheter finns acceptabel vapenfri tjänst - inle bör vara främmande för alt vid totalvägransätt punkt för förfarandet genom ell kännbart frihetsstraff på del säu somutredningen föreslår. Hovrätten anser emellertid vidare att del bör övervägas,om man möjligen skall göra ytterligare ett "försök" t. ex. genom altförsta gången döma till en villkoriig dom med relativt stränga böler och förstvid en andra vägran döma till fängelse. Under alla omständigheter bör enligthovrätten inte mer än två lagföringar fl komma i fråga. Jagkan i alll väsentligt ansluta mig lill vad har anfört i dennafråga. Atl vid fall av vägran första gången tillämpa villkoriig dom med ellkraftigt bötesstraff innebär enligl min meningen tillräckligt allvariigpåföljd. erinras den dömde om all frihetsstraff kan följa vid ny lagföring.Erfarenheterna från nuvarande ordning visar också atl man i viss utsträckningkan räkna med all vederbörande, som vid första vägranslillfället oftast ärganska ung, efter lagföringen och som hinner förflyta innan nyinkallelse sker, av olika skäl ändrar uppfattning och inle upprepar sin vägran.Jag anser därför atl en villkoriig dom förenad med ell kraftigt bötesstraff börkunna vara en tillräcklig reaktion vid fall av förslagångsvägran. 1 § andra slyckel flr i fråga om brott av krigsman villkorligdom inle användas med mindre del finnes kunna ske ulan fara för krigslydnadenoch ordningen inom försvarsmakten. Enligl min mening har denna bestämmelseväsentligen sin betydelse vid bestraffningen av de traditionella brotten avkrigsmän. I fråga om de ganska speciella vägransbrotl som har samband med denvärnpliktiges principiella inställning till alla former av värnpliktstjänstgöringbör däremot villkoriig dom kunna användas ulan all del innebär fara förkrigslydnaden och ordningen inom försvarsmakten. Jag är medveten om all det kanfinnas en viss risk för all en sådan ordning missbrukas, exempelvis av envärnpliktig som, genom vägran all fullgöra den tjänstgöring till vilken hankallals in, vill skaffa sig en form av anstånd med tjänstgöringen som hanannars inte skulle ha fltt. Utvecklingen måste därför följas med storuppmärksamhet. Sedannågon har dömts för vägran första gången bör som f. n. hinder inle möta att pånytt kalla in vederbörande till tjänstgöring. Vägrar vederbörande även andragången han kallas in bör påföljden bestämmas till fängelse. I normalfallet börfängelsetidens längd bestämmas lill . Hänsyn bör dock las lillåterstående Ijänslgöringslld, t. ex. om vägran har skett vid repelitionsutbildning.Straffet bör därvid kunna sättas lägre än vad som har sagts. Vid slraffmälningenbör 1 princip inle göras någon skillnad beroende på vilket skäl som liggerbakom vägran. Sedan någon har dömts för vägran bör han inte vidarekallas in lill tjänstgöring. Deriktlinjer i fråga om påföljden för vägransbrott som jag nu har förordat böravse vägran i samband med såväl värnpliktstjänstgöring som vapenfri Prop.1977/78:159 124 tjänst.Vidare bör vad som har sagts gälla om vederbörande olovligen avviker elleruteblir från tjänstgöringsstället och det kan antas all han inle kommeratifullgöra tjänstgöringen. Det torde inle föreligga några svårigheter att isamband med förundersökningen klariägga om uteblivandet är föranlett av vägranalt tjänstgöra. Beslulom alt någon efter vägran skall kallas in lill tjänstgöring eller inte börliksom fattas av regeringen. Hinder bör dock inte möta all uppdraavgörandet till underordnad myndighet. Detla bör emellertid inte ske förräntillräcklig erfarenhet har vunnits av den nya ordningen. Regleringen av vad jagnu har förordat måste numera ske i form av lag. Jag återkommer till denna frågai specialmotiveringen. Föreskrifterom utbildningskostnader och utblldningsmyndigheiernas ersättning lillstatsverket för de vapenfrias arbetsinsatser finns i regleringsbreven. skall ersättning utges för utbildningskostnader som är direktföranledda av vapenfriverksamheten och som sammanhänger med kursbundenutbildning. Särskilt långvarig eller kostnadskrävande utbildning föranledd avmyndighetens eget krigsorganisalionsbehov ersätts dock inte. Ersättningensstorlek bestäms av och bestrids genom anslag övertolfte huvudtiteln. Myndighet eller annan hos vilken vapenfri tjänstgör skallutge vederiag lill statsverket som motsvarar värdet av den vapenfriesarbetsinsats. Vederiagels storlek bestäms av . Koslnadsfördelningsfråganhar varit föremål för flera utredningar. Enligl vad vapenfriulredningen anförhar den nuvarande ordningen varit svår au genomföra. Arbetsmarknadsstyrelsenhar i praktiken vid sina överenskommelser med andra myndigheter fltt tillämpaett kviitningsförfarande mellan utbildningskostnader och vederlag för devapenfrias arbetsinsatser. Somjag i del har framhållit bör de vapenfria fullgöra tjänst i verksamhetsom är betydelsefull för samhället under beredskap och krig. Jag delarutredningens uppfattning all del, med nuvarande ordning för reglering avkostnaderna för de vapenfrias utbildning, blir svårt atl kräva en med avseendepå såväl kvalitet som kvantitet godtagbar utbildning. Intresset för all ta emotvapenfria riskerar även alt växla efler rådande arbetsmarknadsläge. Somjag har anfört bör statlig myndighet vara skyldig all anordnautbildning för vapenfria. 1 fråga om andra utbildningsorgan anserjag del vararimligt, atl staten tar ett visst ekonomiskt ansvar för sådana kostnader förutbildning och administration som är föranledda av de vapenfrias lagstadgadetjänstgöringsskyldighet. Även de statliga affärsverken bör enligt min mening,om särskilda skäl föreligger, kunna fl viss kompensation, omvapenfriverksamheten i något fall skulle medföra merkostnader. 1977/78:159 125 Jaghar låtit närmare utreda nuvarande kostnader för utbildning och administrationsåvitt avser de kommuner och organisationer som bedriver vapenfriutbildning.Kostnaderna varierar med hänsyn lill utbildningens omfattning och inriktning. 1vissa fall har uppskattningar fltt tillgripas för atl fl fram en så rättvisandekostnadsbild som möjligt. F.n. utbildas åriigen drygt I 000 vapenfria. Kommuneroch organisationer svararför utbildningen av ca hälfien. Utbildnings- och administrationskostnaden för detlaantal vapenfria beräknar jag lill ca 1,5 milj. kr. Om den proportionellafördelningen av vapenfria tjänstepliktiga mellan de olika ulblldnlngsorganenantas vara oförändrad, kommer säledes en fördubbling av antalet utbildningsplatserall medföra en beräknad ersättning om ca 3 milj. kr., för 3 000utbildningsplatser blir ersättningen ca 4,5 milj. kr., osv. Jag bedömer alläven de eventuella merkostnaderna för de statliga affärsverken bör kunna rymmasinom ramen för angivna belopp. Detkan 1 detla sammanhang nämnas atl övriga kostnader, dvs. de som motsvarar värnpllklsförmäner,har beräknats lill ca 25 milj. kr. för I 000 vapenfria. F. n.hör vapenfrinämnden lill försvarsdepartementet, medan ,där vapenfrifrågorna handläggs inom vapenfriseklionen, hör lillarbetsmarknadsdepartementet. Enligl utredningen bör del för vapenfriverksamhelenskapas en enda organisation för all undanröja det dubbelarbete som nuvarande konlakllinjerinnebär. Utredningen anser alt hela verksamheten bör läggas underförsvarsdepartementet. Ävenom jag delar uiredningens uppfattning atl administrativa fördelar kan uppnåsvid en gemensam departementstillhörighet för hela vapenfriverksamhelen, är jaginle beredd att förorda genomförandel av den organisationsmodell somutredningen har skisserat. 1 likhet med vad vapenfrinämnden har anfört i sillremissvar anserjag, all det skulle kunna medföra vissa nackdelar om sammamyndighet både prövar vapenfriansökningar och administrerarvapenfriutbildningen. Vapenfriverksamhetenkan 1 och för sig inle anses höra till fredslidauppgifter. Emellertid vill jag hänvisa lill riksdagsbeslut (prop.1963:1, SU 1963;4, rskr 1963:4) om totalförsvarets personaltjänst. Genom dettabeslut fastställdes atl överbefälhavaren ansvarar för den militära personaltjänsten och för den civila personalljänslen men attledningen skall ske i samverkan mellan dessa myndigheter. Jag anser all dennaprincip alltjämt bör gälla. I enlighet därmed ansvarar arbetsmarknadsverket förbl. a. den översiktliga planeringen av arbetskraftsbehov och arbelstillgångunder avspärrning och krig. Denna uppgift hör samman med placeringen av devapenfria tjänsteplikliga i Ijänslgöringsområden som är betydelsefulla förtotalförsvarssamhället. Nuvarande uppdelning på departement bör därför t. v.bestå. 1likhet med bl. a. försvarels rationaliseringsinstitut anser jag att också koslnadsregleringm. m. av vapenfriverksamheten bör skötas av den myndighet som placerar devapenfria inom olika ijänslgöringsområden, dvs. Prop.1977/78:159 126 ,och alt denna myndighet bör vara budgelansvarig. Genom allarbetsmarknadsstyrelsens vapenfrisekllon åläggs alt sköta kostnadsregleringenunderlättas också långsiktsplaneringen och erhålls en enhetlig bedömning avkostnadsutvecklingen för de vapenfrias utbildning. Jag vill i sammanhangeterinra om att det i budget för lolalförsvarsverksamhelenredan i dag finns medel upptagna till ersättning för utbildningskostnader m. m.I 1978 års budgetproposition (1977/ 78:100, bil. 15 s. 95) har chefen förarbetsmarknadsdepartementet beräknat medel för dessa ändamål med hänsyn tillvad jag har anfört. Medutgångspunkt i vad jag har förordat om vapenfrisektionens arbetsuppgifter m. m.och med hänsyn lill de krav och förväntningar som de föreslagna reformernaställer, finner jag del angeläget all den framlida administrationen inomarbetsmarknadsstyrelsen av de vapenfrias tjänstgöring m. m. och behovet avpersonal härför närmare övervägs. I defrågor jag här har behandlat har jag samrått med chefen förarbetsmarknadsdepartementet. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom försvarsdepartementet upprättatsförslag till 1. lag om ändring 1 lagen(1966:413) om vapenfri tjänst, 2. lag om ändring i värnpliklslagen(1941:967), 3. lag om ändring icivilförsvarslagen (1960:74). Förslagenbör fogas till regeringsprotokollet i delta ärende som bilaga 2K 7.1Förslaget tiU lag om ändring i vapenfrilagen Iparagrafens första slyckel anges de grundläggande förutsättningarna för atlvärnpliktig skall erhålla tillstånd till vapenfri tjänst. Motiven lill ändringamaav dessa förutsättningar harjag utföriigt redovisat under avsnilt 5.2. Somframgår närmare av den allmänna motiveringen, avsnitt 5.3, skall den vapenfriefullgöra tjänst i verksamhet, som är betydelsefull för samhället underberedskap och krig. Paragrafens Inledning har ändrats i enlighet härmed. F. n.anges i paragrafen exempel på de viktigaste tjänstgöringsalternativen. Enligtmin mening bör i stället anges att tjänstgöringen skall ske hos statiig, kommunaleller landstingskommunal myndighet eller hos förening eller stiftelse somregeringen bestämmer. Det flr ankomma på regeringen alt närmare ange de områdeninom vilka de vapenfria skall tjänstgöra. Liksom flr vapenfria som harantagits till bistånds- och katastrofulbildning 1 Bilagan har uteslutits här.Förslagen är likalydande med dem som är fogade till propositionen. Prop.1977/78:159 127 fullgöravapenfri tjänst 1 sådan utbildning. En föreskrift om delta har förts in som ettandra stycke i denna paragraf. Den hänvisning till bistånds- och kalaslrofutbildningsom nu finns i 4 § kan därför ulgå. Den nuvarande bestämmelsen om all vapenfri tjänstepliktiginle får åläggas alt tjänstgöra inom försvarsmakten, om han inte har förklaratsig villig därtill, har förts över liU4§. Deföreslagna ändringarna i vapenfrilagen torde, som har framhållits tidigare,innebära all möjligheterna att erhålla vapenfri tjänst blir större än enliglnuvarande ordning. Det är därför sannolikt atl flera av de värnpliktiga, somhar fltt en tidigare ansökan avslagen, kommer att (1 bifall till en ny ansökanom vapenfri tjänst. Det är därför rimligt all en sådan ansökan anses som förslagångsansökanoberoende av hur den sökande har ansökt om vapenfri tjänst enligtäldre bestämmelser. Som framgår av den allmänna motiveringen under avsnilt 5.5föreslås att en värnpliktig, som har avslutat militär gmndutbildning efler detalt ansökan om vapenfri tjänst har lämnats ulan bifall och ånyo ansöker omvapenfri tjänst, i likhet med en förslagångssökande inle får övas i bmk avvapen eller åläggas bära vapen eller ammunition. Med hänsyn till vad som harsagts har enligl ett nytt tredje stycke i paragrafen bestämmelserna i andrastycket gjorts tillämpliga också på den som har ansökt om tillståndatt fullgöra vapenfri tjänst under fömtsättning att ansökningen avgjorts slutiigtföre den eller alt han har avslutat gmndutbildning efter det atlden tidigare ansökningen lämnats utan bifall. Somframgår av den allmänna motiveringen under avsnitt 5.3 föreslås att uttagningav vapenfria för olika slag av tjänstgöring i princip skall ske enligt sammagrunder som gäller för värnpliktiga. För de värnpliktiga regleras ullagnlngen i6 S värnpliktslagen. F. n. finns vissa bestämmelser i 10 i; vapenfrikungörelsenom vilka grunder som gäller för de vapenfrias uttagning lill olika tjänslgöringsslag.Dessa bestämmelser har med viss anpassning till de motsvarande bestämmelserna ivärnpliklslagen förts in som ett nytt första stycke i denna paragraf Somframgår av motiveringen till 2 i; har bestämmelsen om alt vapenfri tjänstepliktiginte flr åläggas all tjänstgöra inom försvarsmakten, om han inte förklarat sigvillig därtill, förts över från 2 5; lill första slycket i 4 ij. Detsom f n. stadgas i första och andra slyckel av denna paragraf har förts sammantill ett nytt andra stycke. Del nuvarande tredje slycket kan, som tidigare angetts,utgå. Ilikhet med vad som gäller för värnpliktiga har i lagen angetts atttjänstgöringen för de vapenfria utgörs av grundutbildning och repetitionsut- Prop.1977/78:159 128 bildning.Hur fördelningen i lid mellan grundutbildning och repetitionsutbildning skallske flr bestämmas genom verkslälligheisföreskrifter lill lagen. Övrigaändringar är av formell natur. Ändringeni denna paragraf är av formell natur. Idenna nya paragraf har tagits in en hänvisning lill 46 § värnpliklslagen.Överväganden om detta redovisas i specialmotiveringen lill förslaget om ändring1 värnpliklslagen. Iett nytt första stycke i denna paragraf har tagils in bestämmelser om möjlighetatt överklaga beslul om uttagning enligt 4 §. Dennatalan förs i likhet med vad som gäller för värnpliktiga hos värnpllklsnämnden,mot vars beslul talan inte flr föras. I fråga om besvärslid m. m. gäller 12 §förvaltningslagen (1971:290). Somjag har angett bör lagändringama träda i kraft . De nyabestämmelsema om förutsättningama för vapenfri tjänst och omprövningsförfarandet skall tillämpas efler ikraftträdandet beträffandealla ansökningar om tillstånd all fullgöra vapenfri tjänst som Inte är avgjordaslutligt. Särskilda bestämmelser om detta behövs inte. Humvida redan gjordautredningar bör kompletteras får bestämmas av vapenfrinämnden med hänsyn tillutredningsmaterialets Innehåll. Uttagning lill tjänstgöring somarbetsmarknadsstyrelsen har gjort före de nya bestämmelsernas ikraftträdandebör bestå. Någon allmän omprövning med hänsyn till de nya ijänslgörlngsallemalivenbör således inle ske. Jagvill i detla sammanhang också la upp några övergångsfrågor utöver dem som jag fömthar redogjort för under avsnitt 5.5. Somjag har anfört är det angeläget alt så långt del är möjligt inskränkaanvändningen av fängelsestraffet vid vägran. Det är då rimligt all de principerom sanktioner vid vägran som jag har förordat också skall tillämpas i fall dånågon före lagens ikraftträdande har begått ett vägransbrolt, som har haftsamband med hans inställning lill vämpllklsljänslgöring eller vapenfri tjänst,men brottmålet ännu inte har avgjorts. 1 ett sådant fall bör den värnpliktigelämnas tillfälle att ansöka om vapenfri tjänst enligt de nya bestämmelsemainnan målet avgörs av domstolen. Sökes inte vapenfri tjänst, fullföljs målet ivanlig ordning. Om ansökan sker, avvaktas prövningsären-del. Skulle ansökanbifallas, bör påföljden kunna sältas lägre än vad brottet annars skulle haförskyllt. I fall där någon har dömts och ålagts straff Prop.1977/78:159 129 bör,oavseti om regeringen genom nåd har befriat vederbörande från det tidigare ådömdastraffet eller inte, de nya principerna om sanktioner, som jag har förordat,tillämpas vid nytt vägransbrotl. Blir fängelsestraff aktuellt, bör domstolenkunna la viss hänsyn till tidigare avtjänat fängelsestraff. Jaghar inle funnit anledning all följa utredningens förslag om viss avräkning avliden för fängelsestraff för brott, som har haft samband med vederbörandesinställning lill vapenfri tjänst eller vämpllklsljänslgöring, från liden för vapenfriljänstgöringen. 7.2Förslaget till lag om ändring i värnpliktslagen 17och 33 §§ Ändringarna i dessa paragrafer är av formell natur. I 26§ andra stycket vapenfrikungörelsen finns bl. a. bestämmelser om atl myndighetskall göra anmälan till regeringen om någon vägrar eller underlåter allfullgöra värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst saml alt kallelse till nytjänstgöring inle flr ske förrän regeringen har meddelat beslul i anledning avanmälningen. Som har nämnts brukar regeringen, när någon har dömts lillpåföljd för vägran , förordna all han inte vidare skall kallas intill tjänstgöring. I 27S vapenfrikungörelsen föreskrivs bl. a. all, om någon inför viss myndighetförklarar att han inte kommer all fullgöra värnpllklsljänslgöring ellervapenfri tjänst och del med hänsyn till hans anslutning till religiöst samfundfinns anledning all anta all han inte kommer att fullgöra någon form avtjänsteplikt, skall anmälan göras till regeringen. Kallelse till tjänstgöring flrinle ske förrän regeringen har meddelat sill beslul. Som tidigare nämnts harbestämmelsen i praktiken endasl tillämpats på medlemmar av sekten på så sätt all regeringen från fall till fall har beslutat omvederbörande t. v. skall kallas in lill tjänstgöring eller inle. Somhar anförts i den allmänna motiveringen under avsnitt 5.6 bör hittillsvarandeordning i princip finnas kvar vid fall av vägran och för medlemmar av sekten . Den förändring som jag har förordat innebär i huvudsak att anmälningsförfarandelvid vägran begränsas lill högst två gånger saml all även fall av olovligtavvikande eller uteblivande från tjänst anmäls lill regeringen. 18 kap. regeringsformen anges ell anlal ämnen där normgivnlngskompe-tensen iförsta hand skall ligga hos och utövas genom lagstiftning. De viktigastebestämmelserna om detta finns såvitt gäller den offentliga rätten i 8 kap. 3 §.Bestämmelserna innebär bl. a. att lill lagområdel räknas föreskrifter sombegränsar rörelsefriheten. Dit räknas bl. a. värnplikt. 9 1977/78. 1977/78:159 130 enföreskrift, som t. ex. i något hänseende begränsar omfattningen av ett redanföreliggande ingrepp i enskildas förhållanden och därför kan sägas gå i"berättigande" riktning, omfattas av kravet på lagform. Medhänsyn till vad jag nu har sagt bör i lag tas in de föreskrifter som gör delmöjligt att bestämma att en värnpliktig eller vapenfri Ijänslepllklig, som harvägrat att tjänstgöra eller som har avvikit eller uteblivit från tjänstgöringsstället,inle skall åläggas atl tjänstgöra. Detsamma gäller vad som har sagts ombehandlingen av medlemmar av sekten vittnen. Som framgår av denallmänna motiveringen avgörs ifrågavarande ärenden av regeringen ellermyndighet som regeringen utser. Bestämmelser om vad som gäller för värnpliktigahar lagils in i en ny paragraf 46 §, i värnpliktslagen. Bestämmelser som rörvapenfria har tagits in i en ny paragraf i vapenfrilagen. 7.3Förslaget till lag om ändring i civilförsvarslagen 12§ 5 mom. Ändringama i delta moment är av formell natur. Enligldenna paragraf kan f n. civilförsvarspliklig under vissa fömtsättningar somanknyter till I § vapenfrilagen i dess nuvarande lydelse befrias fråntjänstgöring inom ordnings- och bevakningstjänsten. Regeringenhar beslutat all tillkalla en särskild ulredare med uppdrag atlutreda frågan om överföring av vissa av civilförsvarels ordnings- och bevakningsuppgifiertill andra myndigheter. Detta torde kunna innebära alt denna paragrafefler ensådan i direktiven (Dir 1977:61)1111 utredningsmannen förutsedd reform kanutmönstras. I avvaktan på en sådan förändring av lagstiftningen har lydelsen avparagrafen anpassats lill den föreslagna ändringen av 1 § vapenfrilagen. Jaghemställer atl lagrådels yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i lagen(1966:413) om vapenfri tjänst, 2. lag om ändring i värnpliklslagen(1941:967), 3. lag om ändring icivilförsvarslagen (1960:74). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Bilaga 1 Uiredningens lagförslag Lagom ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst Härigenomföreskrives 1 fråga om lagen (1966:413) om vapenfri tjänst dels atl 1-9 och13-21 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels all i lagen skall införas en nyparagraf, I7a§, av nedan angivna lydelse. Värnpliktig äger enligt denna lag erhålla llllslånd allfullgöra vapenfri tjänst I stället för värnpliktstjänstgöring, om bruk avvapen mot annan icke är förenligt med den värnpliktiges allvariiga personligaövertygelse och skulle med/öra djup samvetsnöd för honom. Värnpliktig som erhållit tillstånd till vapenfri tjänstbenämnes vapenfri tjänstepliktig. öm övenägl bruk av vapen mot annan ej är förenligt medvärnpliktigs personliga allvariiga övertygelse, äger han erhålla llllslånd allI stället för värnpUklsljänslgörlngfullgöra vapenfri tjänst. Värnpliktig som erhållit tillstånd till vapenfri tjänstbenämnes civil-ijänslepliklig. Vapenfri tjänsteplikt ig skall fullgöra tjänst, som ärbetydelsefull för samhället, såsom a)brandijänslinom civilförsvaret, b)reparailonsi/änsivid Järnvägarna, eller , c)hälsovårds-eller sjukvårdstjänst inom del allmänt civila medicinalväsendel, d) ekonomi- eller expedilionsljänsl vid statlig eller föivall- ning. Vapenfri Ijänslepllklig flr icke åläggas all tjänstgörainom försvarsmak- Civllijänstepllkiig skall fullgöra tjänst, som ärbetydelsefull för samhället. Tjänslgörlngen kan ske vid statlig eller kommunalmyndighet eller vid enskild organisation. Delåligger slalllg eller myndighet att, i den mån regeringen ellermyndighet som regeringen utser så bestämmer, anordna sådan tjänstgöring. Civiltjänstepliklig flr icke åläggas alt tjänstgöra inomförsvarsmakten. ' Senaste lydelse 1975:556. len,om han icke förklarat sig villig därtUl. om han icke förklarat sig villig därtill. 3§ Vapenfri tjänslepliktig fär icke övas Civilijänstepllklig får icke övasi i bmk av vapen eller åläggas bära bruk av vapen eller åläggas bära vapen eller ammunition. vapen eller ammunition.