prop · G103136 · 1977-12-31 00:00:00 — Fixerade normbelopp borde passa bättre. 4.2 Synpunkter på utredningsförslaget Det helt övervägande antalet remissinstanser godtar iprincip eller har inte något att erinra mot huvudlinjerna i utredningenslagförslag. Kompletteringar cUer överarbetningar föreslås emeUertid i flerahänseenden. Ett mindre antal remissinstanser ställer sig avvisande tillförslaget. Några remissinstanser anser att genomförandet av de föreslagna jämkningsreglernafrämst beträffande TL bör anstå tills frågan om den genereUa sanktionsnivånhar prövats, varvid behovet av dem ånyo får bedömas. Flera remissinstanserpåkallar att de föreslagna besvärsreglerna anpassas till RS-reformen och attikraftträdandet samordnas i tiden. 1977/78:136 lOO icke obetydligt antal remissinstanser pekar på behovet avaktiva insatser från det allmänna och utökade resurser för atträttstillämpningen skall bli så enhetiig som möjligt. 4.2.2 Detaljförslagen i fråga om TL Lägre skattetillägg ivissa fall Utredningens förslag om att skattetillägg för oriktiguppgift skall beräknas efter i stället för , om uppgiften har rättatseller hade kunnat rättas med ledning av visst kontrollmaterial som i principskall vara tillgängligt vid taxeringen har i stort redan lett tUl lagstiftning(prop. 1976/77: 92, SkU 1976/77: 38, rskr 1976/77:204, SFS 1977: 118). Påföljande punkter avviker denna lagstiftning från vad utredningen föreslagit.Underrättelse från annan taxeringsnämnd ingår ej i det kontrollmaterial somaktualiserar tillämpning av den lägre procentsatsen. Utredningens förslag omatt skattetillägg, oavsett om den oriktiga uppgiften har rättats eller hadekunnat rättas med ledning av det relevanta kontrollmaterialet, skall beräknasefter , om det av omständigheterna får anses uppenbart att denskattskyldige har lämnat uppgiften i syfte att dra undan skatt, har inteheller föranlett lagstiftning. Detsamma gäller förslaget om att tillämpningenav den lägre procentsatsen inte får medföra att skattetillägget helt fallerbort. Remissinstansernaär eniga med utredningen om att sanktionen bör mUdras i det fall oriktiguppgift har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av sådantkontrollmaterial som taxeringsnämnden normalt har till sitt förfogande vidtaxeringen. Några remissinstanser anser att de med förslaget avsedda fallen ärde vanligast förekom,mande och föreslår därför att den lägre procentsatsen avförenklingsskäl bör upphöjas tUl huvudregel. Det övervägande antaletremissinstanser några av dem med hänsyn till att skäligheten av deförevarande påföljdernas storlek ännu inte har varit föremål för utredning godtar eller har inte något att erinra mot den valda sanktionsnivån. Åtskilligaremissinstanser anser emellertid att det föreslagna avgiftsuttaget för den typav förseelse det här är fråga om är en alltför sträng reaktion. Flera av demförordar att procentsatsen sänks ytterligare eller föreslår att skattetilläggetförses med ett tak. Några remissinstanser förespråkar ett system med fasta avgifterför att sanktionen mer skulle framstå som riktad mot förseelsen mot uppgiftspliktenoch mindre mot risken för skattebortfall för det allmänna. Ett fåtalremissinstanser finner det oskäligt att skattetillägg över huvud taget utgår ihär avsedda fall eftersom den typ av förseelser tillägget skall träffa närmastär att betrakta som otjänliga försök. Nästan samtliga remissinstanser ställersig avvisande tUl prövning av det subjektiva rekvisitet i den föreslagnaundantagsregeln. Det stora flertalet remissinstanser anser att detkontrollmaterial som bör beaktas i sammanhanget i stort bör ha den omfattningsom har angetts i den genomförda 1977/78: 136 101 Kompletteringar av och inskränkningar idet relevanta kontrollmatcrialet föreslås dock från några håll. Det övervägandeantalet remissinstanser avstyrker den föreslagna regeln att tillämpning av denlägre procentsatsen inte får medföra att skattetillägget helt faller bort. Länsstyrelserna i , och Malmöhuslän anser att tillämpningen av den lägre procentsatsen kommer att bli den vanligastförekommande och att i utredningsförslaget de mindre vanliga fallen omfattas avhuvudregeln. De ifrågasätter därför om inte av förenklingsskäl den generellareaktionsnivån bör sänkas och föreslår att förhöjd avgiftssanktion bör utgå 1de grövre fallen. Den närmare innebörden av detta förslag har redovisats iavsnittet 4.1.3. Den föreslagna sanktionsnivån i det nu avsedda falletgodtas eller lämnas utan uttrycklig erinran av JO, JK, RÄ, länsstyrelserna iStockholms, , , , , ,och , , , , ,och , FAR, Föreningen ,, , , , advokatsamfimd,och . Det föreslagna avgiftsuttaget anses alltför högt avkammarrätten i , RSV, länsstyrelserna i , ochNorrbottens län. Föreningen taxeringsrevisorer, skattedelegation, /SR, . , , och . Några av dessa remissinstanser, nämligenlänsstyrelsen i . Föreningen , Lantbrukarnas skattedelegalion. Näringslivetsskattedelegation, /SR och ,ifrågasätter uttryckligen om skattetillägg över huvud taget bör utgå i nuavsedda fall. i , som i första hand förordaratt skattetill-lägg inte alls skall påföras i nu avsedda fall, föreslår i andrahand att procentsatsen bestäms till och understryker att detbeloppsmässiga underlaget för skattetillägg ofta kan vara så stort att även ettuttag på kan synas oskäligt. Lantbrukarnas skattedelegation anser att man i avvaktan påutredningens slutbetänkande till nöds kan acceptera den föreslagna sanktionsnivånoch förutsätter att skattetilläggets storlek i det nu avsedda fallet nyanserasbetydligt mer. Näringslivets skattedelegation ifrågasätter om det finnsnågon som helst anledning att sätta skattetillägget i de nu angivna fallen irelation till det skattebelopp som skulle ha dragits undan. Skall någonrelation finnas mellan denna förseelse och normalförseelsen, bör den intesättas högre än till l/lO av den . Enligt delegationens uppfattning vore Prop.1977/78:136 102 detrimligast att samhäUet reagerade mot den i och för sig oskyldiga förseelsen pådet viset att den sociala reaktionen utgick med 1/20 av skattebeloppet, medett tak vid . understryker att även det föreslagna 25-procentigaskattetillägget för många företag är synnerligen betungande. TCOanser att det vid felaktigheter av nu förevarande slag inte finns någonväsentlig risk för att skatt skall dras undan eftersom felet i princip skallkunna rättas av taxeringsnämnden genom tillgängligt kontrollmaterial. Dettamåste också innebära att den som känner till kontrollförfarandet inte hellerkan ha för avsikt att undgå skatt genom felaktigheten. Någraav de remissinstanser som anser det föreslagna avgiftsuttaget alltför högt i nuavsedda fall föreslår takregler eller principiellt annorlunda utformadeberäkningsgrunder. Deras synpunkter i hithörande avseende har berörts iavsnittet 4.1.3. Detsamma gäller instäUningen till förslaget att i ett undantagtiU regeln om lägre skattetiUägg införa prövning av subjektiva rekvisit. Detstora flertalet remissinstanser anser att det kontrollmaterial som bör beaktasi sammanhanget i stort bör ha den omfattning som har angetts i den genomfördalagstiftningen. Kompletteringar av och inskränkningar i det relevantakontroHmaterialet föreslås dock från några håll. Synpunkterav principiell natur framförs av kammarrätten i som framhåller att denledande principen bör vara att hänsyn tas till sådant kontrollmaterial somgenerellt sett är tillgängligt för taxeringsmyndigheten.Utredningsförslaget lider av den svagheten att då kontroUrutinerna byggs ut ochändras, slår förändringarna inte igenom på skattetilläggssidan. Ifrågan om att låta underrättelse frän annan taxeringsnämnd ingå i detkontrollmaterial som aktualiserar tillämpning av den lägre procentsatsen och deproblem som hänger samman därmed utvecklar några remissinstanser mer utförligtsina synpunkter. JOslår fast att genom utredningsförslaget kommer man i viss mån till rätta med deskattetilläggsfall som de skattskyldiga har svårast att acceptera. Dehänvisar just i dessa fall till den obetydliga risken för feltaxering medhänsyn till tUlgängligt kontrollmaterial. Bland sådant material bör man kunnabeakta allt material som taxeringsnämnd regelmässigt har tillgång till. JOfinner det därför omotiverat att som skett vid lagändringen undantaunderrättelse från annan taxeringsnämnd. De underrättelser enligt 22 §taxeringskungörelsen som det här är fråga om avser oftast skattskyldiga somutbotaxerats (jfr 66 § andra stycket TL) eller som gjort avdrag för periodisktunderstöd. JO kan inte se något hinder mot att låta dylika underrättelser ingåi det kontrollmaterial som motiverar det lägre skattetillägget. Kammarrätteni finner det rimligt att lägre skattetillägg till- Prop.1977/78:136 103 lämpas, om den andra taxeringsnämnden kan hämta denuppgift som avses med underrättelsen direkt ur tUlgängligtdeklarationsmaterial och regelmässigt vidarebefordrar den, exempelvisunderrättelser om avdrag för periodiskt understöd. Är det däremot fråga ommaterial som den andra taxeringsnämnden fått fram genom förfrågningar eller påannat sätt, bör fullt skattetUlägg utgå. RSV anser att den föreslagna bestämmelsen att för taxeringtillgänglig underrättelse från annan taxeringsnämnd omfattas av 25-procentsregelnhar sina problem. För det första fordras att man avskiljer de faU då den enataxeringsnämnden själv utrett att en oriktig uppgift förelegat i den granskadedeklarationen och sedan underrättat den andra taxeringsnämnden om dettaförhållande. Regeln får då självklart inte bli tillämplig. För det andra ärreglerna om de fall där underrättelse sker mellan taxeringsnämnderna rätt vaga.I vissa faU föreligger enligt 66 § TL en obligatorisk underrättelseskyldighet.1 andra fall har den underrättelseverksamhet som normalt förekommer sittstöd i mer löst formulerade regler i samma paragraf och 22 §taxeringskungörclsen. I de sistnämnda faUen bör 25-proccntsregeln knappastgöras tillämplig. En likformig tUl-lämpning av 25-procentsregeln i underrättelsefallenförutsätter att taxeringsnämnderna verkligen korrekt fullgör sin obligatoriskaunderrättelseskyldighet. Annars blir den skattskyldige lidande på grund av ettmyndighetsfel. Om utbotaxeringarna avskaffas och den skattskyldige endastbehöver lämna en deklaration, en ordning som övervägs inom RS-pro-jektet, blirbehovet av den föreslagna regeln mycket litet. I stort sett samma synpunkter som anförts av RSV lämnas avlänsstyrelserna i , samt . Den föreslagna avgränsningen av det relevantakontrollmaterialet anses av några remissinstanser vara för vid i vissaavseenden och för snäv i andra. RSV framhåller att vissa av reglerna i TL omkontrolluppgift (37 § 1 mom. 4 om royalty m. m. samt 5 och 6 om vissa vederlagtill jordbrukare m. avser belopp som redovisas i deklarationen underinkomst av rörelse eller jordbruk och som därvid kan ligga dolda istörre poster. Det finns därför skäl som talar för att dessa fall bör hållasutanför regelns tillämpningsområde. Detsamma gäller uppgiftsskyldigheten enligt43 § TL, som enligt prop. 1976/77: 92 omfattas av bestämmelserna. Denna regelavser emellertid enligt ordalagen uppgifter till ledning för egen taxering.Såvitt RSV kan finna omfattar 25-procentsregeln inte sådana kontrolluppgiftersom inkommer till svenska skattemyndigheter från utländska myndigheter medstöd av bestämmelser i handräckningsavtal. Det kan vara svårt att avgöra omdessa uppgifter avlämnats i den utländska staten med stöd av en obligatoriskuppgiftsplikt eller friviUigt. Vidare kommer sådana uppgifter ofta in sentunder taxcringsperioden eller först under den . Prop.1977/78: 136 104 saskäl talar för att dessa uppgifter bör håUas utanför regelns tillämpningsområde.I vissa fall, såsom bl. a. i fråga om svenska sjömän som har inkomster iSverige men också inkomster av arbete ombord på t. ex. en dansk båt finns skälsom talar för att regeln dock borde vara tillämplig i fråga om uppgiften omden danska sjöinkomsten. Sådana uppgifter är emellertid inte kontroUuppgifter,utan uppgifter som upprättats av RSV på visst underlag som lämnats till verket. Länsstyrelseni förordar att kontrolluppgift från få-mansbolag undantas fråndet kontrollmaterial som kan grunda lägre skattetUlägg. Någonremissinstans vill utvidga omfattningen av det kontrollmaterial som kan grundalägre skattetillägg. Länsstyrelseni framhåller att taxeringsnämnd regelmässigt har tillgång tillannat kontrollmaterial än det som har berörts i betänkandet, exempelvis uppgiftom taxeringsvärde och överlåtelse av fastighet. Det kan hävdas att sådanauppgifter bör jämställas med de uppgifter som framgår av taxeringsavi. JO, kammarrätten iGöteborg, RSV, länsstyrelserna i , , och Gävleborgslän, Föreningen taxeringsrevisorer, , och finner det OtillfredsstäUande att sanktionens storlekkan bli beroende av den större eUer mindre noggrannhet, varmed annan änskattskyldig fullgör sin underrättelse- eller uppgiftsskyldighet. Flera av demföreslår därför, att 25-procentsregeln skall gälla oavsett om vederbörande harfullgjort eller försummat sin skyldighet i nu förevarande avseende. Fråganom det relevanta kontrollmaterialet skall ha varittillgängligt för taxeringsnämnden berörs av några remissinstanser. RSV konstaterar att detenligt prop. 1976/77: 92 avseende den genomförda lagstiftningen inte fordrasatt kontrolluppgift skall ha funnits tillgänglig vid taxeringstillfället. Deträcker att den har kommit in till vederbörande myndighet undertaxeringsperioden. Av 37 § 4 mom. jämförd med 35 § TL framgår att medvederbörande myndighet åsyftas länsstyrelse, lokal skattemyndighet ochvederbörande taxeringsnämnd. Däremot faller RSV och "fel"taxeringsnämnd utanför detta uttryck. Om en kontrolluppgift skickas tillsistnämnda myndigheter och sedan inte vidarebefordras i rätt tid, bUr25-procentsregeln alltså inte tillämplig. Det kan framstå som obiUigt attsådana händelser skall leda till att den skattskyldige drabbas. Slutligen kannämnas att den nu genomförda regeln fordrar att kontrolluppgifter iblandinkomststämplas med datum. iVästmanlands län understryker värdet av att kontrolluppgifter kommer in i rätttid och förklarar att sådan uppgift skall registreras fördatabehandling. Det är ett led i det tillämnade ADB-stödet för taxeringen. Dåblir det ännu viktigare än nu att kontrolluppgifterna lämnas . Prop.1977/78: 136 105 En och annan remissinstans, däribland iÄlvsborgs län och , finner det otillfredsställande att det är denskattskyldige som skall göra troligt, att kontrolluppgift verkligen harlämnats. i däremot menar att taxeringsintendent motett åberopat påstående från en arbetsgivare att han lämnat uppgift och eventueUtföreteende av kopia inte synes ha mycket att anföra i praktiken. Frånlikformighetssynpunkt kan det därför hävdas att skattetillägg bör påföras med25 % av undandragen skatt, så snart kontrolluppgift skulle ha lämnats utananmaning. Eftergift av hela den särskilda avgiften Utredningens förslag till ändringar i § TL förstastycket godtas i princip eller lämnas utan uttrycklig erinran av så gott somsamtliga remissinstanser. Från några håll föreslås dock kompletteringar ochöverarbetningar. Några remissinstanser framför önskemål om attbefrielse-grunderna vidgas ytterligare till sin innebörd, t. ex. genominförandet av ett s. k. ägnadrekvisit. Ett mindre antal remissinstanserpåkallar att statsmakterna lagfäster att prövningen av eftergiftsfrågan skallgrundas på en samlad bedömning av samtliga ursäktliga omständigheter i det enskildafallet. Enligt RSV har den kritik som riktats motskattetilläggssystemet inte i första hand rört lagstiftningen som sådan. Imycket är det här, förutom problemet med den generella nivån, i stället frågaom ett besvärligt rättstillämpningsproblem. Trots uttalanden i förarbetena omatt sanktionen inledningsvis borde tillämpas mjukt efter principen hellre friaän fälla har praxis hos myndigheterna och skattedomstolarna blivit tämligenstrikt. Härvid har likformighetskravet och det förhållandet att av nödvändighet måste bli ganska aUmänt hållna och inte kanreglera alla fall helt visst spelat en stor roll. RSV anser atteftergifts-rekvisiten "den oriktiga uppgiftens särskUda beskaffenhet ellerannan särskild omständighet" , såsom utredningen också föreslagit, börskjutas i förgrunden. Genom uttalanden i lagstiftningsförarbeten om dennärmare innebörden av dessa rekvisit bör praxis kunna ledas in på en mindresträng tUlämpning. i tar upp utredningensuttalande om att den som trots hög ålder är ekonomiskt aktiv iprincip bör ha fullt ansvar för felaktighet vid uppgiftslämnandet. ex. den som äger fastighet, vilken sköts och förvaltas av annan, eller somhar annan förmögenhet som ger avkastning, kan inte utan vidareacceptera uttalandet. Begreppet "ekonomiskt aktiv" har vid fleratillfällen diskuterats inför RSV som inte använder det i sina föreskrifter. Istället bör uttalandet avse den som trots hög ålder har inkomst av eget arbeteav tjänst eller i t. ex. fastighet eller rörelse. i och länsstyrelseni Göte- Prop.1977/78:136 106 borgs och län ser det som en brist attbefrielsegrunderna inte är utformade för juridiska personer. En kritisk hållning till de föreslagna ändringarna i dennadel av utredningsförslaget intar kammarrätten i som ifrågasätter omomformuleringarna av lagtexten innebär någon förbättring. De brister itillämpningen av eftergiftsinstitutet som har konstaterats torde i första handböra avhjälpas genom utbyggda anvisningar tiU de tillämpande myndigheterna ochsärskild utbildning på området. Man kan också tänka sig en utbyggd bevakningfrån det allmännas sida av att reglerna om skattetillägg blir riktigttillämpade. Den kommande överflyttningen av förevarande ärenden från lokalskattemyndighet till taxeringsnämnd kan dessutom tänkas leda till förbättringari hithörande hänseenden. Några remissinstanser, JO, KF, Lantbrukarnasskattedelegation och , stäUer krav på atteftergiftsgrunderna till sin innebörd utvidgas ytterligare. Vissa av demutvecklar mer utförligt sin mening. JO ifrågasätter om eftergift inte bör kunna ske i ett falldär skattetUl-lägg framstår som uppenbart obilligt men där någon av de nu gäUandebefrielsegrunderna inte är för handen. JO tänker här i första hand på att manmöjligen skulle kunna applicera det s. k. "ägnadrekvisitet" i gamlaSkSL på vissa skattetiUäggsfall. Man kan t. ex. praktisera ett sådant resonemangpå rättsfallet R 76 1: 34 i publikationen rättsfallsreferat från regeringsrättenoch kammarrätterna (RRK), där en skattskyldig lantarbetare deklarerat lön somenda inkomst med , 1 stället för rätteligen , men erlagtpreliminär skatt med . Någon större risk för att taxeringsnämndenskulle låta deklarationen godkännas utan ändring torde ej föreligga i sådanafall. Lantbrukarnas skattedelegalion konstaterar att enförutsättning för att avgiften skall efterges är att den begångna felaktigheteneller underlåtenheten framstår som ursäktlig. Detta gör att det i samtiigafall måste göras en bedömning av den skattskyldiges person. Det är hans subjektivaagerande som i sista hand måste bedömas. Trots att den skattskyldiges ålder,sjukdom eller bristande erfarenhet finns bland rekvisiten är dennalagstiftningsteknik inte tillfredsställande. Först när eftergiftsparagrafen ärså formulerad att det s. k. lantarbetarfallet faller in under paragrafen kanden accepteras. I detta fall var den skattskyldige tvungen att tillstå att hanvar okunnig och oerfaren för att skattetillägget skulle efterges. Men för attkunna tillstå detta måste den skattskyldige vara tUlräckligt klok för attbegripa att han skall tala om att han är okunnig. Genom att hålla fast vidursäktlighetskravet kan fel av dessa slag endast undantas från skattetillägg,om den skattskyldige så att säga klassar ner sig själv. De som borde omfattasav reglerna saknar ju som har nämnts förmåga att framhålla detta. Detta kaninte vara rimligt. Utmärkande för dessa fall är att felen är så häpnadsväckande 1977/78:136 107 attvem som helst kan upptäcka dem och att de därför inte bör föranledaskattetillägg. I gamla SkSL frän utgick man ifrån att den oriktigauppgiften skulle vara ägnad att leda tUl för låg skatt. Detta till-lämpades avhögsta domstolen så att, i de fall det var helt uppenbart att den felaktigauppgiften var så absurd, att den inte skulle kunna medföra för låg skatt, pågrund av att det stod klart att taxeringsmyndigheterna skulle upptäcka felet,ansågs felet inte ägnat att medföra för låg skatt. Följaktiigen utdömdes intetstraffansvar. Delegationen anser att 116 h§ TL första stycket iutredningsförslaget bör avslutas med "att den kan anses ursäktlig ellerdet eljest är uppenbart obUligt att skattetillägg uttages". Med ettsådant tillägg blir det möjligt att undanta kommande"lantarbetarfall". Någraremissinstanser påkallar att statsmakterna lagfäster att prövningen aveftergiftsfrågan skall grundas på en samlad bedömning av samtliga ursäktiigaomständigheter i det enskilda fallet. JOförklarar att han vid tidigare tillfäUe har framhållit skyldigheten förtillämpande myndighet att söka göra en samlad bedömning av samtliga kändaomständigheter av betydelse för eftergiftsprövningen. Flera ursäktandeomständigheter av mindre tyngd kan tillsammans ha sådan styrka att eftergiftbör ske. JO konstaterar att utredningen understrukit denna i och för sigsjälvklara bedömningsprincip. EnligtRSV är det särskilt svårt att i anvisningar ge uttryck åt principen attbefrielse bör komma i fråga om det i ärendet föreligger flera befrielsegrundersom tillsammans har beaktansvärd styrka, även om dessa grunder tagna var och enför sig framstår som otillräckliga för eftergift. RSV anser att denna självklaraprincip är så viktig att den bör anges uttryckligen i lagtexten eller påpekasi förarbetena till en ny lagstiftning. Förslagetom att förseningsavgift inte skall kunna efterges på grund av att det beloppsom hade kunnat dras undan genom underlåtenheten att deklarera i rätt tid äratt anse som ringa godtas eUer lämnas utan uttrycklig erinran av så gott somsamtliga remissinstanser. En och annan remissinstans finner den föreslagnaskärpningen onödig. Någraremissinstanser berör ringabeloppets nuvarande storlek. Statskontoretkonstaterar att det av det statistiska material som redovisas i betänkandetframgår att av skattetilläggen avser undandragna belopp under 2 000kr. Flera skäl talar för att lägsta undandragna belopp som leder till skattetilläggbör höjas till . Ett skäl är att penningvärdet förändrats sedan år 1972då 1 000-kronorsgränsen infördes. Ett annat skäl är att påföljden i många fallkommer att reduceras genom de föreslagna jämkningsreglerna eller genomnedsättning. En höjning är motiverad också från den aspekten attskattemyndigheten eljest kommer att lägga ner mycket tid på ärenden varshandläggningskostnader kommer att överstiga sanktionsbeloppet. Som framgår avstatistiken skulle en betydande del av antalet ärenden försvinna genom 1977/78: 136 108 denna höjning, varigenom den mer kompliceradehandläggningen av återstående ärenden i huvudsak kan rymmas inom ramen förnuvarande resurser. Om inte beloppsgränscn höjs kommer resurserna till stor delatt få ägnas åt smärre förseelser. Samma uppfattning har bl. a. i län. /SR redovisar en direkt motsatt inställning ochframhåller att enligt RSV:s anvisningar skall skattetillägg i regel inte utgåom det undandragna beloppet vid inkomsttaxeringen ej överstiger . Ordningeninnebär att en deklarant med en extrainkomst på . för vilkenkontrolluppgift inte har lämnats i det närmaste riskfritt kan undanhållainkomsten, förutsatt blott att hans skattemoral tillåter detta. / SR finnerdenna möjlighet otillfredsstäUande. Visserligen kan en gräns förbagatcUförseelser vara motiverad, men en gräns vid . är anmärkningsvärthög jämfört med exempelvis straffen för traditionella förmögenhetsbrott.Möjligen har utredningen här låtit sig påverkas av sitt resonemang om deadministrativa sanktionernas rättsliga natur, där utredningen bl.