prop · G10351 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78: 51 Regeringens proposition 1977/78: 51 medanledning av vissa av internationella arbetskonferensen vid desssextioandra sammanträde (nionde sjöfartskonferens) fattade beslut Regeringenförelägger vad som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för den ålgärd eller det ändamål som framgår avföredragandens hemställan. Ipropositionen föreslås att godkänner de av internationellaarbetsorganisationen () antagna konventionerna (nr 145) om kontinuitet isysselsättningen för sjöfolk och (nr 146) om semester för sjöfolk. Genompropositionen bereds tillfälle att yttra sig över de av antagnarekommendationerna (nr 153) om skydd för unga sjömän och (nr 154) i samma ämnesom konventionen nr 145. 1 1977/78. 1977/78: 51 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Asling, Söder, ,Mundebo, Krönmark, , , , , Propositionmed anledning av vissa av internationella arbetskonferensen är 1976 vid desssextioandra sammanträde (ILGis nionde sjöfartskonferens) fattade beslut Genomsin anslutning till inträdde sommedlem av internationella arbetsorganisationen (). internationella arbetskonferensen sammanträdernormalt . För behandling av frågor rörande sjöfolketsarbetsförhållanden har då och då i organisationens historia sammanträtt s. k.sjöfartskonferenser. Det nionde konferenssammanträdet ägnat sjöfartsfrågorägde rum . Arbetskonferensenkan enligt artikel 19 i organisationens stadga beträffande förslag, som haruppförts på dess dagordning, fatta beslut antingen om en internationellkonvention, avsedd att ratificeras av organisationens medlemmar, eller om enrekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt menutan den bindande karaktär som tillkommer en ratificerad konvention. Ombeslutet är av mindre räckvidd eller av väsentligen formell innebörd, t. ex. dådet gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution. Varjemedlem skall (undantagsvis arton månader) från avslutandet av ettkonferenssammanträde underställa antagna konventioner och rekommendationervederböriig myndighet (i vårt land ) för lagstiftning eller andraåtgärder. Varje medlem har vidare skyldighet att underrätta internationellaarbetsbyråns generaldirektör om de åtgärder, som har vidtagits for attunderställa konventioner vederbörlig myndighet, samt om eljest vidtagnaåtgärder. Medlem, som inte har ratificerat viss konvention, skall tid efterannan till internationella arbetsbyråns generaldirektör avge redogörelse försåväl lagstift- Prop.1977/78: 51 3 ning och praxis med avseende på de i konventionenbehandlade frågorna som den omfattning, vari konventionens bestämmelser hargenomförts eller avses att genomföras genom lagstiftning, administrativa ätgärder,kollektivavtal eller på annat sätt, samt ange de omständigheter, som förhindrareller fördröjer ratificeringen av konventionen. Motsvarande gäller i fråga omrekommendationer med det tillägget att redovisning skall lämnas även försådana jämkningar i rekommendationer, som befunnits eller kan befinnaserforderliga vid anlagande eller tilllämpning av dem. De konventioner och rekommendationer, som har beslutats avinternationella arbetsorganisationen, skall deponeras hos Förenta nationernasgeneralsekreterare. Varje ratifikation av en sådan konvention skall delgesFörenta nationernas generalsekreterare för registrering i enlighet medbestämmelsen i artikel 102 av stadga. Internationella arbetskonferensens sextioandra sammanträde(nionde sjöfartskonferens) hölls i den 1329 oktober1976. Konferensen hade föregåtts av en förberedande teknisk sjöfartskonferensi . I sammanträdet dellog delegationer från 78 av 132 medlemsstatersamt representanter för mellanstatliga och internationella icke statligaorganisationer. deltog i sammanträdet med en fullständig delegation,dvs. tvä regerings-, ctt arbetsgivar- och ett arbetstagarombud. 1 Genom beslut hade regeringen utsettföljande personer att delta i ;s nionde sjöfartskonferens, nämligen för regeringen: som ombud generaldirektören , , och departementsrådet ,, som experter och ersättare för ombudenhovrättsrådet , , ochdepartementssekreteraren , , samt somexperter sjösäkertietsdirektören och avdelningsdirektörernaBengt-Erik och , alla hos ,departementssekreteraren , , förstebyråsekreteraren , , ochambassadsekreteraren , ständiga delegation hos deinternationella organisationerna i ; för redarna: som ombud verkställande direktören i , som expert och ersättare för ombudet sjökaptenenLars Baecklund, , och som experter sjöingenjören ,, sjökaptenen , Broströmskoncernen samtombudsmannen , för mindre fartyg; för de ombordanställda: som ombud avtalssekreteraren , , och som experter förbundsombudsmännenNils och , båda i , ombudsmannenThorbjöm , i , verkställande direktören , , och f. d. verkställande direktören , . I konferenssammanträdet deltog de utsedda personerna medundantag av Tygesen, Hyllengren, och . På begäran av redarnasfungerande ombud anmäldes sedermera sjökaptenen , SalénrederiernaAB, som expert i redaredelegationen. anmäldes under sammanträdets gångsom ersättare för regeringsombuden och som ersättare förredareombudet. 1911/lS: 51 4 Konferensensdagordning upptog följande ämnen. I. Generaldirektörens rapport. Revision av konvention(nr 91) om semester för sjöfolk mot bakgrund av bl. konvention (nr132) om semester. Skydd av sjöfarande ungdom. V. Undermåliga fartyg, i synnerhetsådana under bekvämlighetsflagg. ämnen som hänför sig till punkterna 11V på dagordningen antog konferenseninternationella instrument, vilka enligt artikel 19 i organisationens stadgaskall underställas , nämligen 1. konvention (nr 146) om semesterför sjöfolk, 2. rekommendation (nr 153) omskydd för unga sjömän, 3. konvention (nr 145) omkontinuitet i sysselsättningen för sjöfolk, 4. rekommendation (nr 154) i sammaämne, 5. konvention (nr 147) omminiminormer i handelsfartyg, 6. rekommendation (nr 155) omförbättring av normer i handelsfartyg. Jagavser att ta upp till behandling först konventionen om semester, därefterrekommendationen om skydd för unga sjömän och slutligen de båda instrumenten omkontinuitet i sysselsättningen. Till konventionen nr 147 och rekommendationennr 155 anhåller jag efter samråd med chefen för attfå återkomma inom den tid som medges enligt artikel 19 i stadga, nämligeninom arton månader efter avslutandet av det konferenssammanträde vid vilketinstrumenten antogs. Texternapå engelska och svenska till de fyra första instrumenten bör fogas tillregeringsprotokollet i detta ärende som bilagor I4. En förteckning översamtliga resolutioner som antogs av arbetskonferensen vid dess sextioandrasammanträde bör fogas till protokollet som bilaga 5. I Konvention om semester för sjöfolk Konventionen(nr 146) om semester för sjöfolk är en revision av konvention (nr 91)om semester med bibehållen hyra för sjömän. Den nya konventionen har utarbetatsmot bakgrund av den är 1970 antagna konventionen (nr 132) om semester(reviderad) från vars till-lämpningsområde sjöfolk undantas. 1976 årssjöfartskonferens antog det nya instrumentet med 183 röster för, 25 mot och 18nedlagda. Samtliga svenska ombud röstade för konventionen. Ilikhet med semesterkonvention är konventionen nr 146 så uppbyggd attden skall kunna tillämpas både i länder där semester- 1911/lS: 51 5 rätteni första hand grundas på lagstiftning i en eller annan form och i länder därsemesterrätten huvudsakligen regleras genom avtal mellan parterna påarbetsmarknaden eller på andra liknande sätt. Enligt konventionen behövssåledes författningsreglering för att bringa konventionen i tillämpning i ettland, endast i den mån konventionens regler inte ges verkan genomkollektivavtal eller skiljedom eller på annat sätt som står i överensstämmelsemed praxis i det enskilda landet och kan vara ändamålsenligt under debetingelser som råder i landet (artikel 1). Konventionen är tillämplig påsjömän, vilket uttryck definieras i konventionen (artikel 2). Beträffandesemesterns längd bygger konventionen på konstruktionen att varje arbetstagaresom konventionen är tillämplig på skall ha en årlig betald semester av bestämdminimilängd, men att denna minimi-längd skall bestämmas för varje ratificerandestat av staten själv och meddelas i en deklaration som bifogas ratifikationen.Den får dock inte understiga tjänst (artikel 3). Ensjöman, vars tjänstetid understiger vad som krävs för fullsemesterrätt, skall vara berättigad till en betald semester somär proportionell mot längden av hans tjänstetid (artikel 4). Detsätt, på vilket tjänstetidens längd beräknas för semesterrätt, skallfastställas av behörig myndighet eller genom tillämpliga metoder i varje land(artikel 5). semester som konventionen föreskriver får inte inräknas allmänna helgdagaroch sedvanliga fridagar eller tillfällig ledighet i land som beviljas en sjömannär han är påmönstrad. Under förutsättningar som bestäms nationellt får inteheller perioder av arbetsoförmåga till följd av sjukdom, skada ellerhavandeskap inräknas i den minsta årliga semestern. Detsamma gäller beträffandekompensationsledighet av alla slag (artikel 6). Enligtartikel 7 skall den som åtnjuter semester enligt konventionen erhålla minst sinnormala lön, beräknad på ett sätt som fastställs av behörig mydighet ellergenom tillämpliga metoder i varje land. Semesterlönen skall betalas ut tillarbetstagaren före semestern, såvida icke annat bestämts i nationelllagstiftning eller i en mellan denne och arbetsgivaren gällandeöverenskommelse. Uppdelningav den årliga semestern eller sammanläggning av semesterperioder kan medges avbehörig myndighet eller genom tillämpliga metoder i varje land. Normalt skalldock den genom konventionen föreskrivna semestern bestå av en oavbruten period(artikel 8). Iundantagsfall kan av behörig myndighet eller genom tillämpliga metoderi varje land åtgärder vidtas för att byta ut den årliga semester, somskall ulgå enligt konventionen, mot en kontant ersättning av minst sammavärde som den i artikel 7 föreskrivna ersättningen (artikel 9>. Ingen skall varaskyldig att utan eget medgivande ta ut ,se- It 1977/78. 1977/78: 51 6 mesterpå annan ort än den där han anställts eller rekryterats, såvida icke annat harbestämts genom kollektivavtal eller nationell lagstiftning. Om han är skyldig attta ut sin årliga semester då han befinner sig på annan ort än den där han haranställts eller rekryterats skall han ha rätt till kostnadsfri transport dit(artikel 10). Varjeöverenskommelse om att eftergiva rätten till årlig semester eller att avstå frånsådan semester skall vara ogiltig (artikel 11). Ensjöman som tar semester skall återkallas till tjänstgöring endast i ytterstanödfall och efter skälig varseltid (artikel 12). Slutligenföreskriver konventionen (artikel 13) att effektiva åtgärder, svarande mot detsätt varpå konventionsbestämmelserna ges verkan, skall vidtas för attsäkerställa riktig tillämpning och efterlevnad av författningar elleravtalsbestämmelser om semester, genom godtagbar inspektion eller på annat sätt. Fråganom ratifikation av konventionen nr 146 har behandlats av , som isin tur har inhämtat yttranden från berörda myndigheter och organisationer. Avde remissinstanser som har yttrat sig över konventionen har endast () uttalat någon erinran mot att konventionenratificeras. Enligt SAF:s uppfattning kan frågan om ratifikation inte avgörasförrän det utretts huruvida konventionens regler är förenliga med den svenskalagstiftningen. En sådan utredning har gjort i sitt yttrandetill . Kommittén anför följande. Dennya semesterlagen (1977:480) innebär en betydande höjning av semesterstandardeni vårt land. Genom att fem veckors semester nu införs kommer den svenska lagenatt ge rält till en semesterledighet som går utöver konventionens krav på enminimiperiod . Dettorde i sammanhanget vara av viss betydelse att klarlägga vad som avses medbegreppet "allmänna helgdagar och sedvanliga fridagar" i artikel 6.Sjöfartsverket har utgått från uppfattningen att begreppet omfattar söndagar.Den svenska lagstiftningen ger dock inte stöd för en sådan tolkning. Somallmänna helgdagar räknas i stället endast sådana helgdagar som inte ärsöndagar och som sedvanliga fridagar räknas flertalet helgdagsaftnar. Söndagaringår sålunda i den minimitid som konventionen kräver(artikel 3 mom. 3). Detta innebär i sin tur att huvudprincipen i artikel 8 omen oavbruten 30-dagarsperiod väl uppfylls. Avintresse är också artikel 5 som i mom. 3 innehåller en regel enligt vilkenfrånvaro från arbetet för deltagande i en godkänd kurs för yrkesutbildning inomsjöfarten skall vara semestergrundande under betingelser som skall fastställasnationellt. 1977/78: 51 7 isemesterlagen synes inte täcka alla fall av sådan utbildning eftersomintjänandet av semesterlönen görs beroende av att arbetstagaren er hållervissa former av studiestöd enligt studiestödslagen (1973: 349, omtryckt 1975:359, ändrad : 489), genomgår facklig utbildning eller erhåller lönfrån arbetsgivaren under utbildningen. Lagstiftningen på denna punkt medfördock att yrkesutbildning inom sjöfarten i viss utsträckning blirsemestergrundande. Med hänsyn härtill och då medlemsländerna själva fårbestämma betingelserna för att frånvaro för utbildning i semesterhänseendeskall räknas som tjänstgöringstid torde konventionens bestämmelse inte kunnabetraktas som ratifikalionshin-der. Eftersom en ny semesterutredning inom kortkommer att tillkallas vill kommittén föreslå att konventionen överlämnas tillutredningen för att den nu berörda konventionsbestämmelsen skall beaktas ikommitténs arbete. Sjöfartsverkethar uttalat viss tvekan huruvida konventionens regel om ersättning förnaturaförmåner i semesterlönen (art. 7 mom. 1) överensstämmer medsemesterlagens bestämmelse om att hänsyn inte skall tas till bostadsförmån vidberäkning av semesterlönen. Konventionens regel är att motvärdet av"varje del av lönen som utgår in natura" skall ingå i semesterlönen.Därmed torde också avses bostadsförmån i den mån den kan anses utgöra en delav lönen. Enligt kommitténs uppfattning kan det dock inte vara rimligt attbostad ombord på fartyg för dem som arbetar där skall anses utgöra en del avlönen. Förläggning ombord är ju en förutsättning för tjänstgöringen där och enombordanslälld har normalt egen bostad i hemorten. Kommitténfäster också uppmärksamheten på konventionens bestämmelse i artikel 9 enligtvilken under vissa förhållanden semesterledigheten får bytas ut mot en kontantersättning. Den svenska lagstiftningen ger på denna punkt ett större skydd fördem som omfattas av konventionen i det att den inte lämnar en sådan möjlighet.Kommittén beklagar att konventionen innehåller det nämnda medgivandet eftersomsyftet med semesterbestämmelserna urholkas nämligen att varje arbetstagareskall tillförsäkras en behövlig rekreation. att bestämmelserna i den nya semesterlagen, sjömanslagen(1973: 282, ändrad : 591) och i kollektivavtal samt gällande praxisöverensstämmer med konventionen och förordar därför att konventionenratificeras. Närdet gäller konventionens tillämpningsområde (arUkel 2) torde det inte finnasbehov av att särskilt definiera begreppet "sjögående" (mom. 3) dåsemesterförmånerna enligt svensk lag skall utgå lika för alla sjömän oavsett påvilket fartyg de tjänstgör. Av samma skäl finns det enligt ILO-kommitténsuppfattning inte anledning att utnyttja möjligheten att från konventionenstillämpningsområde utesluta begränsade kategorier arbetstagare (mom. 7). Prop.1977/78: 51 8 2 Rekommendation om skydd för unga sjömän Denav sjöfartskonferensen enhälligt antagna rekommendationen (nr 153) om skydd förunga sjömän gäller personer som är anställda på sjögående fartyg,fiskefartyg undantagna. Rekommendationen gäller inte personer som är elever påskolfartyg eller genomgår särskild utbildning på annat fartyg (punkt 2). Den ungesjömannen får inte ha längre arbetstid än (40 ) ochinte regelbundet åläggas övertidsarbete. Han skall tillförsäkras måltidsrasteroch vilopauser i arbetet på närmare angivet sätt. Han får inte ha nattarbete.Från dessa bestämmelser kan undantag medges med hänsyn till vakt ochskiftindelat arbete, utbildningsbehov och det förhållandena i övrigt anseskräva, s. k. "operational necessily" (punkt 4). En ung skallha rätt till hemresa utan egen kostnad efter fyra månaders tjänst om han visatsig oduglig för sjömansyrket och efter sex månaders tjänst i utrikes fart omfartyget inte återvänder till hans hemland inom en påföljande tremånadersperiod(punkt 6). Ifråga om säkerheten i arbetet och hälsovårdsupplysning föreskrivs att särskildaregler skall utfärdas om skyddet av unga sjömän. Vidare behandlas frågor omarbetsledning, arbetsinstruktion och sådana slag av arbete som unga personermed hänsyn till fysisk och psykisk mognad som regel inte får sysselsättas med(punkterna 711). Isenare delen av rekommendationen upptas regler om yrkesvägledning ochyrkesutbildning för unga sjömän. Reglerna vill sörja för att information ges omutbildning och karriärmöjligheter och att praktiska utbildningsmöjligheteranordnas. Rekommendationen pekar också på behovet av förberedande utbildning avdem som inte har några tidigare erfarenheter av sjömansyrket. Det bör ävenfinnas möjligheter att under pågående tjänstgöring ombord erhålla vissfortlöpande utbildning (punkterna 1220). Sjöfartsverketoch fartygsmdjöutredningen (K 1973: 04) finner att det huvudsakliga innehålleti rekommendationen redan har motsvarighet i svensk lagstiftning, gällandekollektivavtal eller befogenheter som tillkommer myndigheterna på social- ochutbildningsområdena. I vissa avseenden, bl. a. när det gällerarbetstidsförhållandena, anläggs dock ett synsätt som delvis avviker fråntillämpningen i vårt land. Grundernaför sjöarbetstidslagstiftningen ses över av fartygsmiljöut-redningen. behovet av den nuvarande särlagstiftningen för skeppstjänsten. mening är det för tidigt att nu ta ställning till lämpligheten attlägga rekommendationen till gruiid för en reglering av förhållandena i vårtland. Prop.1977/78: 51 9 (K 1970: 29) erinrar om att det f. n. saknas svenska bestämmelser sominskränker unga sjömäns arbetsuppgifter innan de blivit fullt utlärda, någotsom rekommenderas i punkten 9. Vad gäller skydd mot tungt arbete synes det rekommenderadesystemet vara svårt att tillämpa med hänsyn till den uppbyggnad som svenskafartygsbesältningar har enligt minimibesättningsbeslut. Systemet kanförutsätta, alt minimibesättningen för ett fartyg blir olika stor beroende påom däri ingår sjömän eller ej. Utredningen överväger att föreslå,att nybörjare till sjöss inte får inräknas i minimibesättningen förrän de fåttviss säkerhetsutbildning eller praktik till sjöss. Skälen härför är hänsyn tillsåväl nybörjarens personliga säkerhet som till sjösäkerheten i stort. Det synestveksamt om ytterligare restriktioner, vilka tar hänsyn till arbetsuppgifternasart, erfordras. Såvittavser målsättningen för yrkesvägledning för sjöfolk anförarbetsmarknadsstyrelsen (AMS), att genom arbetsmarknadskungörelsen(1966: 368, omtryckt 1977: 141) i stort uppfyller bestämmelserna irekommendationen. I styrelsens informationsservice med yrkesupplysningar förolika yrken finns ett särskilt blad med yrkesupplysningar om sjömansyrken. Beträffandeundervisning och yrkesutbildning anför () följande. Påförsök startades en tvåårig grundläggande yrkesinriktadsjöpersonalutbildning, tvåårig fartygsteknisk kurs, vid gymnasieskolorna iHärnösand och . Denna utbildning anordnas nu också i Stocldiolm, Kalmaroch . Före tillkomsten av den tvååriga fartygstekniska kursen, somger allmän behörighet för högre studier, anordnades i huvudsak terminskurservid vissa dåvarande sjömansskolor. Kurserna anordnades för kategoriernadäcks-, maskin-, el- och inlendenlurpersonal. En del av dessa kurser anordnasfortfarande, i vissa fall jämsides med den tvååriga kursen. SÖ:s avsikt är attefter hand ersätta de kortare kurserna med tvååriga såväl yrkesinriktade somstudieförberedande gymnasiekurser. Göteborgsskolstyrelse har hos SÖ begärt att få anordna en ny enter-minskurs som i slortsett motsvarar första terminen av den tvååriga fartygstekniska kursen. Syftethärmed är att göra det möjligt för eleverna att genomgå den fartygstekniskakursen i flera etapper med mellanliggande yrkesverksamhet. SÖ ställer sigpositiv härtill och kommer att medge försöksverksamhet med enterminskursen fr.o. m. / 78. Den av /IMCO föreslagna särskilda kursen isäkerhetstjänst, omfattande , kommer att /78 anordnas vidåtminstone en skola. Enarbetsgrupp inom SÖ arbetar dels med revidering av tim- ochkursplanerna för den tvååriga fartygstekniska kursen och dels med upprättandeav förslag till normalutrustningslistor för utbild- 1977/78: 51 10 ningen.SÖ tar härvid hänsyn till de bestämmelser sjömanslagen, sjöarbetstidslagen(1970: 105, ändrad : 586) kollektivavtalen etc. som reglerararbetsförhållandena ombord. Här kan noteras att kvinnor kan medgesdispens av för tjänst på fartyg, bl. a. under förutsättning attde är under yrkesutbildning. Detla medför att kvinnliga elever kan genomgå dentvååriga fartygstekniska kursen och kan praktisera på fartyg undersommaruppehållet mellan årskurs 1 och årskurs 2. FörSveriges del regleras säkerheten i arbetet ombord av lagen (1965: 719) omsäkerheten på fartyg (ändrad : 722). Detta förhållande har sedanlagens Ullkomst beaktats inom utbildningen av sjöpersonal. Vidutformningen av den kommande grundläggande yrkesinriktadesjöpersonalutbildningen avser SÖ att så långt som möjligt beakta rekommendationensintentioner att sådan basutbildning anordnas så att en eventuell övergång tillannat yrke underlättas. Tillkostnaderna för den grundläggande yrkesutbildningen för den blivande sjömannenbidrar samhället i form av studiestöd. Iarbetet med översynen av läroplanerna kommer SÖ i fortsättningen att beaktaaktuella rekommendationer inklusive "Document for guid-ance Aninternational training guide". AMSupplyser att utöver den ordinarie yrkesutbildningen för sjömän inomgymnasieskolan har länsarbetsnämnden i anordnatkortare introduktionskurser för nybörjare som söker anställning till sjöss.Dessa kurser uppfyller dock inte de krav på yrkesutbildning som ställs irekommendationen. Befälsbemaniiingsutredningenpåpekar för sin del att möjligheter till och anordningar för lärariedda studierinte ingår i fartygens normala utrustningar. Elev- och skolfartyg förekommerknappast längre. I utredningens betänkande 2 (Ds K 1975: 6) Praktik försjöbefälsyrken föreslogs s. k. styrd manskapsutbildning. Utredningens förslaghar för-fattningsfäsls men inte ännu kommit i tillämpning. Manskapsutbildningentar sikte på alla nybörjare oavsett ålder. Eftersom den förutsätts bli inrättadpå frivillig bas blir tillämpningen beroende av sjöfartskon-junkturema,förhållandena på arbetsmarknaden och liknande omständigheter. Vilka ytterligareåtgärder som erfordras för att uppfylla denna del av rekommendationen börenligt utredningen övervägas i särskild ordning. ILO-kommitténfinner att det huvudsakliga innehållet i rekommendationen tillgodoses genomlagstiftning och gällande kollektivavtal. Vidare finner kommittén att denärmast berörda myndigheterna (och SÖ) avser att kontinuerligtfölja de frågor som behandlas i rekommendationen och därvid i tillämpligadelar beakta detta och andra aktuella ILO-instrument. Prop.1977/78: 51 11 Vissafrågor kräver dock fortsatta överväganden i annan ordning. Sålunda börfartygsmiljöutredningen, som ser över bl. a. grunderna försjöarbetstidslagstiftningen, överväga i vilken utsträckning rekommendationenbör ligga till grund för en reglering av förhållandena i vårt land. Påmotsvarande sätt bör rekommendationen, om tiden så medger, studeras avbefälsbemanningsutredningen inom ramen för dess uppdrag, eller i annat fallövervägas vid beredningen av utredningens förslag. Kommitténföreslår ingen åtgärd utöver att rekommendationstexten överlämnas till de båda utredningarna. 34 Konvention och rekommendation om kontinuitet i sysselsättningen för sjöfolk