prop · G10397 · 1977-12-31 00:00:00 — institutionen.Kommittén erinrar om innehållet i 24 a § lagen (1960: 729) om upphovsrätt tilllitterära och konstnärliga verk, I denna paragraf föreskrivs att allmän handlingutan hinder av upphovsrätt skall tillhandahållas i den ordning 2 kap.tryckfrihetsförordningen (TF) stadgar. Detta innebär att envar har rätt att tadel av materialet på platsen och alt få utskrifter eller kopior. EnligtDAK innebar TF i den lydelse förordningen hade när kommittén överlämnade sittbetänkande, att inte bara gransknings- och bibUoteksexemplar av tryckt skrift,utan även tryckta skrifter, som statligt eller kommunalt bibliotek i övrigtanskaffar för forsknings- och studieändamål, föll utanför reglerna om allmännahandlingars offentlighet. Motsvarande gällde i fråga om fonogram, film ochvideogram. De ljud- och bildupptagningar, som skulle lämnas tUlarkivinstitutionen enUgt den av kommittén föreslagna leveranslagen, skullesåledes inte vara allmänna handlingar. Däremot skulle upptagningarna avljudradio- och TV-program, vilka skulle lämnas till arkivinstitutionen pågrund av avtal med programföretagen, bli allmänna handlingar. Upptagningarnaavsågs enligt DAK:s förslag fungera dels som arkivupptagningar förforsknings-och studieändamål, dels som referensupptagningar enligt bestämmelseri radioansvarighetslagen (1966: 756) och kungörelsen (1967: 226) omlill-lämpningen av radioansvarighetslagen. Enligt kommittén borde även dessaupptagningar undantas från bestämmelserna om allmänna handlingar och denföreslog därför vissa förlydliganden av dåvarande 2 kap, 7§TF. TFhar sedan DAK lade fram sitt betänkande ändrats i de avseenden som är aktuellai detta sammanhang. Innan jag går in på dessa ändringar, vUl jag peka på attmitt förslag innebär att upptagningarna av radio- och TV-program i motsats tillvad kommittén föreslår dels skall regleras i den nya lagen, dels skall lämnasförst sedan programföretagens skyldighet att bevara dem som referensupptagningarhar upphört. Bestämmelserna om referensupptagningar i radioansvarighetslagenoch kungörelsen om tillämpningen av samma lag berörs således inte av reformen. Genomändringar i TF, vilka trädde i kraft (1976: 954), har 2 kap.fått ny lydelse. Motsvarigheten till 7 § återfinns i 11 §. De föreskrifter somaktualiseras av leveranslagens bestämmelser ges i punkterna 3 och 4 till dennaparagraf. Som allmän handUng anses enligt punkt 3 inte tryckt skrift, ljud-eUer bildupptagning eller annan handling, som ingår i bibliotek eller som frånenskUd har tillförts allmänt arkiv uteslutande för förvaring och vård ellerforsknings- och studieändamål. Samma gäller enligt punkt 4 för upptagning avinnehållet i handling som avses i punkt 3, om upptagningen förvaras hosmyndighet där den ursprungliga handlingen inte skulle vara alt anse som allmän.Det bör påpekas att vad som sägs om tryckt skrift i denna paragraf också gällerannan skrift, på vilken TF enligt 1 kap, 5 § är tiUämplig, 1977/78: 97 91 Imotiven tUl ändringarna i TF (prop. 1975/76: 160 s. 179) uttalade föredragandenatt gällande rätt torde innebära att tryckta skrifter, ljudupptagningar ochandra handlingar, som ingår i statliga och kommunala bibliotek, inte är allmännahandlingar. Enligt hans mening borde detta emellertid uttryckligen framgå av TFoch han föreslog därför den bestämmelse som jag har återgett. Medhandlingar som ingår i bibliotek borde, ansåg föredraganden, jämställas t. ex.tryckta skrifter, fonogram och bildupptagningar som allmänt arkiv förvärvarfrån utgivare eller återförsäljare eller som sådant arkiv på annat sätterhåller från enskild och som tillförs arkivet uteslutande för förvaring ochvård eller forsknings- och studieändamål. Däremot skulle enligt föredragandenallmänna handlingar som en myndighet överlämnar till en arkivinstitution intedärigenom förändra karaktär. Föredragandenpåpekade i propositionen att den föreslagna bestämmelsen i punkt 3 ocksåskulle bli tillämplig på sådana arkivexemplar av ljud- och bildupptagningar somenligt den av DAK föreslagna lagen i ämnet skulle överlämnas till särskildarkivinstitution. Han ansåg det vidare vara självklart att upptagningar avinnehållet i icke allmänt material som görs hos en arkivinstitution som led idennas arkiwårdande verksamhet, t. ex. en överföring av film på videoband elleravkopiering av magnetband för att bevara den ursprungliga upptagningenstekniska kvaUtet, inle heller skulle vara allmänna handlingar. Enligt hans meningföljer detta av bestämmelsen i punkt 4, Avvad jag nu har anfört framgår, att de skrifter och det kombinerade materialsom enligt mitt förslag till ny leveranslag skall lämnas till bibUotek för attingå i deras samlingar kommer att vara undantagna från bestämmelsema omallmänna handlingar. Detsamma kommer att gälla i fråga om film, fonogram ochvideogram som från enskild har tillförts arldvinstitutionen enligt denna lag.Vad angår upptagningarna av radio- och TV-program har de förutsättningarutifrån vUka DAK gjorde sina överväganden ändrats genom de nya bestämmelserna i2 kap, 11 § TF, De programföretag som föreslås vara skyldiga att lämna sina upptagningartill arkivinstitutionen driver sin verksamhet såsom aktiebolag och täcks därförav begreppet enskild i denna paragraf. Till detta kommer att upptagningarnaenligl milt förslag inte skall utgöra referensupptagningar när de förvaras iarkivet. Även upptagningarna av radio- och TV-program blir aUtså undantagnafrån om allmänna handlingar. Vadjag nu har sagt gäller på grund av 2 kap, 11 § punkt 4 TF också de kopior somtas av sådant material som jag har nämnt. En förutsättning är dock attkopiorna förvaras hos eller arkivet. Detkan av olika anledingar inträffa att bibUoteken eller arkivinstitutionen måsteförvärva skrift, upptagning eller kombinerat material från enskild på annatsätt än med stöd av den nya leveranslagen. 1977/78:97 92 11§ punkt 3 TF följer att inte heller sådant material blir allmän handling. Pliktexemplar,som inte är allmänna handlingar, bör enligt min mening endast tillhandahållasför forskningsändamål. Det bör ankomma på regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om detta. Jag återkommeri specialmotiveringen (avsnitt 11.10,1) tUl denna fråga. Medupphovsrätt menas den rätt som författare, kompositörer och bildkonstnärer m.fl, har till sina alster. Dettarättsområde regleras genom lagen (1960: 729) om upphovsrätt tUl litterära ochkonstnärliga verk (URL). TiU denna ansluter lagen (1960: 730) om rätt tillfotografisk bild (FotoL), Lagstiftningen har tillkommit i nordiskt samarbeteoch de nordiska lagarna har i huvudsak samma innehåll. Denupphovsrättsliga lagstiftningen bygger på principen att den som har skapat ettlitterärt eller konstnärligt verk har ensamrätt till verket. Uttrycket"litterärt eller konstnärligt verk" har en mycket vidsträckt betydelse.Det omfattar inte bara skönlitterära verk, musik, filmverk och bildkonst utanockså t. ex. vetenskapliga arbeten, reseskildringar, handböcker, sceniskaverk, verk av byggnadskonst samt konsthantverks- och konstindustriprodukter.För att ett verk skall anses föreligga krävs emellertid att alstret uppfyllerett visst mått av självständighet och originalitet. Denupphovsrättsliga ensamrätten omfattar först och främst rätten att förfoga öververket genom alt framställa exemplar av detta. Oavsett vilken teknik som haranvänts vid framställningen anses varje föremål i vilket verket är nedlagteller fixerat som ett exemplar av detta. Ett litterärt eller musikaliskt verkkan föreligga t. ex. i form av manuskript, tryck, kopia eller avbildning. Ocksågrammofonskivor, film, ljudband och andra anordningar genom vUka verk kanåterges anses som exemplar av verket (2 § URL). Upphovsmannenhar vidare ensamrätt att förfoga över verket genom att göra det tillgängligtför allmänheten främst genom att låta framföra det offentligt (framföranden iradio eller TV eller på scen, konserter osv,). Detta gäller oavsett om verketgörs tiUgängligt i urspmngligt eUer ändrat skick, i översättning ellerbearbetning, i annan litteratur- eller konstart eller i annan teknik (2 § URL). Förutomde nämnda, ekonomiskt betydelsefulla rättigheterna har upphovsmannen ocksåvissa ideella rättigheter. När exemplar av ett verk framställs eller verketgörs tillgängligt för allmänheten skall dess upphovsman anges i enlighet medvad god sed kräver. Ett verk får inte 1977/78:97 i»3 hellerändras eller göras tillgängligt för allmänheten på ett sätt som kränkerupphovsmannens litterära eller konstnärliga anseende eller hans egenart (3 §URL). Somupphovsman anses inte bara den som har skapat ett originalverk. Också den somhar översatt eller bearbetat ett verk eller överfört det till någon annanlitteratur- eUer konstart, såsom då en roman läggs till grund för ettfilmmanuskript, är att betrakta som upphovsman. Han har då upphovsrätt tillverket i det översatta eller bearbetade skicket men får inte förfoga över det istrid mot upphovsrätten till originalverket. Om flera personer tillsammans harskapat ett verk, t, ex. ett filmverk, och deras bidrag inte utgör självständigaverk, tUlkommer upphovsrätten dem gemensamt. Upphovsrättenvarar som huvudregel under upphovsmannens livstid och efter hans död (43§ URL). URLinnehåller också regler om vissa rättigheter som är besläktade medupphovsrätten, s, k. närstående rättigheter. Enligt dessa regler krävstillstånd av sångare, musiker, skådespelare och andra utövande konstnärer föratt deras prestationer skall kunna spelas in på t. ex, grammofonskiva, fUmeller ljudband. Detsamma gäller om inspelade prestationer skall återges i radioeller TV eller eljest genom överföring göras tillgängliga för allmänheten.Vidare finns ett visst skydd mot obehörig kopiering av gjorda inspelningar (45§ URL), Sådant kopieringsskydd har även tillverkare av grammofonskivor ochandra ljudupptagningar (46 § URL), Radioföretag skyddas mot att deras radio-och TV-sändningar återutsänds eller inspelas eller att TV-sändning visas förallmänheten på biograf eller liknande (48 § URL), Slutligen ges också visstskydd mot eftergörande av kataloger, tabeller och liknande sammanställningar(49 § URL), Rättentill fotografier regleras av FotoL. Den har utformats efter mönster av URL ochinnebär att fotografier i väsentliga avseenden åtnjuter samma skydd som verkvilka skyddas av URL. Skyddstiden är emellertid i normalfallet endast 25 årfrån det år då bilden framställdes (15 § FotoL). Denprincipiella ensamrätt som tiUkommer upphovsmän, utövande konstnärer m. fl. harinte kunnat upprätthållas oinskränkt. Både URL och FotoL innehåller regler somgör det möjligt att för olika, närmare angivna ändamål utnyttjaupphovsrättsligt skyddade verk eller prestationer utan rättighetshavarenssamtycke. Reglerna har utformats olika beroende på i vilken gradupphovsmannens intressen ansetts böra vika för andra motstående intressen. Somexempel kan nämnas alt det är tillåtet att för enskilt bruk framställa enstakaexemplar av offentliggjort verk eller av fotografi och att arkiv och bibliotekhar rätt att för sin verksamhet framställa exemplar genom fotografi. Vidarekan i detta sammanhang nämnas rätten att göra citat och rätten förradioföretag att i viss 1977/78: 97 94 utsträckningspela in verk för sina sändningar. En del former av offentliga framföranden ärfria (20 § URL) och en viss rätt finns att ta med verk i reportage och liknande(21 § URL). DetupphovsrättsUga området har en stark internationell prägel. Av gmndläggandebetydelse för den egentiiga upphovsrätten är den tillkomnaBernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk, ärliksom ett sextiotal andra stater anslutet tUl denna konvention. Detta har denpraktiska konsekvensen att ger skydd enligt sin upphovsrättsligalagstiftning även åt verk med ursprung i annat land som är anslutet tUlkonventionen. är även anslutet till Världskonventionen om upphovsrätt.De s. k. närstående rättigheterna har i viss utsträckning ett liknandeinternationellt skydd. Motbakgmnd av vad som har sagts om det upphovsrättsliga regelsystemet måsteman närmare undersöka förhållandet mellan å ena sidan detta regelsystem och åandra sidan den inspelnings- och kopieringsverksamhet som erfordras för detföreslagna bevarandet av radio- och TV-sändningar, spelfilmer m. m. 11.5.3.2Förhållandet till upphovsrätten såvitt gäller Utterära och konstnärliga verkRätten att spela in och bevara radio- och TV-sändningar Art.llbis 1 i Bernkonvenlionen tillerkänner upphovsmannen bl. a. uteslutande rättatt låta utsända sitt verk i radio eller TV. I art. llbis 3 sägs att, där annatinte har avtalats, tillstånd som har getts enligt bestämmelserna i llbis 1inte innefattar tiUstånd att överföra radioutsändning av verket på anordningför upptagning av ljud eller bUder, dvs, att spela in utsändningen. Somundantag gäller att unionsländernas lagstift-tiing får ge regler om s. k.efemära inspelningar, som görs av radioföretag med dess egna hjälpmedel ochför dess egna utsändningar. Genom sådan lagstiftning får man också medge attupptagningar som äger ovanlig dokumentarisk karaktär får bevaras i officiellaarkiv. I överensstämmelsemed vad jag nu har sagt föreskrivs i 22 § första stycket URL att radio- ellertelevisionsföretag, som har rätt att i utsändning återge verk, under villkorsom regeringen bestämmer, får spela in verket för bmk vid egna utsändningar. Omrätten att göra verk som har spelats in med stöd av denna bestämmelsetiUgängligt för allmänheten gäller vad som i allmänhet föreskrivs därom. Villkorenför sådan inspelning som avses i 22 § URL har fastställts av regeringen i 1115§§ förordningen (1961: 348) med tUlämpningsbe-stämmelser tUl URL och FoloL, Ienlighet med art, llbis 1 i Bernkonvenlionen föreskrivs bl. a. attinspelningen skaU åstadkommas med företagets egna tekniska utrustning, Itillämpningsförordningen finns också bestämmelser som begränsar radio- ochtelevisionsföretags rätt att använda inspelningar för Jtsändning och åläggerföretaget att förstöra in- 1977/78:97 95 spelningarnaefter om inte annat avtalats med upphovsmannen eller fotografen.Skyldigheten att förstöra inspelningar gäller dock inte upptagning som hardokumentariskt värde och som överlämnats till arkiv hos programföretag somavses i 5 § första eller andra stycket radiolagen (1966: 755). Sådaninspelning får, om den har dokumentariskt värde, enligt 12 § andra styckettUlämpningsförordningen bevaras även efter utgången av den tid inom vilken deneljest skulle ha förstörts. Somframgår av vad jag har anfört fordrar den föreslagna arkivverksamhetenatt radio- och TV-program spelas in i större utsträckning än vad som i frågaom skyddade verk eller prestationer är möjligt enligt 22 § URL. DAK har som enföljd härav föreslagit en ny bestämmelse i URL av innehåll att verk somåterges i sådan utsändning, vUken äger rum i , med regeringenstillstånd och på däri angivna villkor skall få överföras på anordning, genomvilken det kan återges, för att bevaras i officiellt arkiv. Utredningensförslag att rätten till inspelning utan rättighetsinnehavarnas samtycke skallutvidgas att omfatta också inspelning för arkivändamål har inte föranlett någoninvändning i sak från remissinstansema. DAK:sförslag utgår från att inspelningarna skall göras med särskild utrustning. Debegränsningar i rätten att spela in och arkivera utsändningar somBernkonventionen nödvändiggör skulle uppnås genom de föreskrifter somregeringen enligt förslaget skall utfärda. Somframgår av vad jag har anfört (avsnitt 11.5.1.3) bör emeUertid radio-och TV-program bevaras genom att de s, k. referensupptagningar, somprogramföretagen gör med stöd av radioansvarighetslagen, överlämnas tillarkivet. Bl, a, som en följd härav bör den rättsliga regleringen av rätten attgöra inspelningar för arkivändamål utformas annorlunda än enligt utredningensförslag. Enligt10 § andra stycket radioansvarighetslagen meddelar regeringen bestämmelser omskyldighet för programföretaget att vidta åtgärder för att säkerställa framtidabevisning om innehållet i radioprogram och fast-stäUer villkoren för altenskild skaU få ta del av sådan bevisning. Närmare föreskrifter om dessa s. k,referensupptagningar ges i tillämpnings-förordningen tillradioansvarighetslagen. Skyldigheten alt göra referens-upptagningar omfattaralla program som sänds, såvida inte regeringen meddelat undantag för vissatyper av program, Justitiekanslern och enskild, som anser attyttrandefrihetsbrott begåtts mot honom eller att han har lidit skada på grundav sådant brott, har rätt att ta del av inspelningarna och att få utskrift avvad som yttrats i ett program. Referensupptagningarnafår när det gäller skyddade verk och prestationer anses vara ett slags efemäraupptagningar i den mening som avses i art, llbis i . Frågan omreferensupptagningarnas ställning i upphovsrättsligt hänseende får dock f. n.anses vara utan praktisk betydelse eftersom upptagningarna bara får användasför be- 1977/78:97 96 visningsändamåli enlighet med bestämmelserna i tillämpningsföreskrifterna tillradioansvarighetslagen. Om referensupptagningarna skall användas även för arkivändamål,bör emellertid enligt min mening i URL tas in särskilda bestämmelser somreglerar såväl rätten att göra sådana upptagningar som användningen av detinspelade materialet. I enlighet härmed bör i URL till en början föreskrivasatt radio- eller televisionsföretag som har rätt att återge verk i utsändningfår spela in verket för att säkerstäUa framtida bevisning om innehållet iprogram. Den inspelningsrätt som förordas har ett nära samband med den rättatt göra s. k. efemära upptagningar som radioföretag har enligt 22 § förstastycket URL. Lämpligen bör den nya regeln därför placeras i anslutning tilldenna paragraf som en ny 22 a §. Vidare bör föreskrivas att sådan upptagninginte får användas för annat än bevisningsändamål och att den får bevaras iarkivinstitutionen i enlighet med vad som föreskrivs i URL. I anslutninghärtill bör i URL tas in en bestämmelse om bevarande av referensinspelningar,motsvarande den nuvarande bestämmelsen i 12 § andra styckettillämpningsförordningen till URL och FotoL som rör rätten att bevara efemärainspelningar i , I den nya bestämmelsen i URL bör, liksom i dennuvarande bestämmelsen i till-lämpningsförordningen, föreskrivas att bevarandefår ske i arkiv av inspelningar som har dokumentariskt värde. Bestämmelsen börlämpligen ingå i en ny 22 b §. Vadjag nu har anfört väcker frågan om den arkivverksamhet, som jag har föreslagiti det föregående, är förenlig med Bernkonvenlionen, Bestämmelsen i art. llbis 3i är avsedd att vara en tolkningsregel i fråga om avtaletmellan upphovsmannen och radioföretaget. Regeln är avsedd att garantera attradioföretaget inte på grund av avtalet om radio- eller TV-utsändning kränkerupphovsrätten genom att utan särskild överenskommelse göra inspelningar annatän i de fall som anges i konventionen. Med hänsyn härtill måsteBernkonvenlionen anses ge utrymme för en inte obetydlig inspelnings- ocharkivverksamhet så länge man tUlgodoser bestämmelsens huvudsyfte, nämligen atthindra en inspelnings- och arkivverksamhet som kan innebära risker för upphovsmännensrätt att bestämma över sina verk. Som jag kommer att utveckla vidare i detföljande, anser jag att rätten att ta del av och i övrigt utnyttja detbevarade materialet bör inskränkas i förhållande tUl vad utredningen harföreslagit, EnUgt min mening bör den omständigheten att upphovsrättsligtskyddat material förvaras i ett centralt arkiv av officiell karaktär i principinte medföra någon försvagning av upphovsmännens rätt att bestämma övermaterialets utnyttjande. Enligtgeneralrapporten från den revisionskonferens där bestänmiel-sen antogs synesuttrycket "officiellt arkiv" täcka varje officiellt arkiv vare sigdet är upprättat inom eller utom ifrågavarande radioföretag. Ett villkor ärdock att arkivet har en officiell prägel. Om det nya centrala 1977/78:97 97 arkivet,som jag föreslår, blir en stadig myndighet, kommer detta vUlkor att varauppfyllt i fråga om arkivet. Pågrund av vad jag nu har sagt kan en inspelnings- och arkivverksamhet av denart och omfattning som jag förordar inte anses strida mot B ernkon ventionen. Rättenatt göra kopior av film för arkivändamål Somjag har anfört (avsnitt 11.3) bör bevarandet av biograffilm, såsomutredningen förordat, ske genom att arkivet gör en kopia på videoband avpliktexemplaret, som därefter återlämnas tUl den leveransskyldige. Utredningenhar föreslagit att i en ny 22 a § i URL förs in en bestämmelse om attfilmverk, som görs tUlgängligt för allmänheten på annat sätt än genom att återgesi TV-sändning, får kopieras för att bevaras i officiellt arkiv. Förslaget har iallt väsentligt godtagits av remissinstanserna och för egen del kan jag ocksåansluta mig till förslaget i sak. Vissaremissinstanser har haft synpunkter på bestämmelsens redaktionella utformningoch bl. a, föreslagit att den inarbetas i 12 § URL, som handlar om arkivs ochbiblioteks rätt att för sin verksamhet framstäUa exemplar av verk genomfotografi. För egen del är jag inte beredd att ansluta mig till denna åsikt. Bestämmelsenbör i stället t, v. tas in som ett andra stycke i den nya 22 b §. Frågan om hurden slutligen skall införlivas med URL bör i stället prövas av utredningen (Ju1976: 02) om upphovsrätt i samband med utredningens översyn av lagen. Skyldighetenatt avlämna pliktexemplar av biograffilm som har godkänts för visning boromfatta även filmer som har visats i TV och som därför kan komma att bevaras iform av referensinspelning av det utsända programmet. Arkivet bör ha rätt attgöra kopia av sådan film för arkivering. Rätten tiU sådan kopiering bör därförinte, som utredningen har föreslagits, begränsas till filmverk som har gjortstillgängligt för aUmänheten på annat sätt än genom att återges i TV-sändning. Äveni redaktionellt hänseende bör bestämmelsen utformas något annorlunda än vadutredningen har föreslagit. Rättenatt göra kopior av arkivmaterialet Utredningenhar föreslagit dels en regel om rätt att framställa kopior av bevarat materialenligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar, dels en s. k,avtalslicensbestämmelse för andra former av utnyttjande. Av motiveringen tillden förstnämnda bestämmelsen framgår att föreskrifterna skall avsetUlhandahållande bl. a, för forskning och studium. Avtalslicensbestämmelseninnebär att avtal som arkivet kan ha träffat med en för upphovsmännenrepresentativ organisation om utnyttjande av arkiverat material ges verkanockså för upphovsmän utanför organisationen. 7 1977/78.1 saml. 1977/78: 97 98 Avtalslicensbestämmelsenhar avstyrkts av vissa remissinstanser, däribland Konstnärliga och litterärayrkesutövares samarbetsnämnd (Klys). Som jag har anfört bör denomständigheten att upphovsrättsligt skyddat material förvaras i ett centraltarkiv av officiell karaktär i princip inte medföra någon försvagning avupphovsmännens rätt att bestämma över materialets utnyttjande. a. motbakgmnd härav är jag inte beredd att förorda en avtalslicensbestämmelse. Densom önskar utnyttja materialet i de fall som den föreslagna bestämmelsen avseratt täcka bör vara hänvisad tUl att liksom sluta avtal härom direkt medrättsinnehavarna. Jag vUl för övrigt peka på att frågoma om tillhandahållandebl. a. av visst sådant material berörs av det arbete som pågår inom den nyligentiUsatta videogramutredningen (U 1977: 05) och utredningen om upphovsrätt. Denföreslagna bestämmelsen om kopiering enligt regeringens närmare bestämmandehar i allmänhet godtagits av remissinstanserna. Jag vill för min del anslutamig till tanken på att införa en bestämmelse av det huvudsakliga innehåll somutredningen har föreslagit i denna del. Bestämmelsen bör endast gälla för detarkiv som anges i lagen om pliktexemplar av skrifter och ljud- ochbildupptagningar och alltså inte för t. ex. . Denav utredningen föreslagna lagtexten måste emellertid justeras i vissa delar.Den föreslagna regeln om rätt att framställa exemplar av bevarat material förvissa ändamål påverkar de enskUda upphovsmännens rätt till mångfaldigande avderas verk.