prop · G103181 · 1977-12-31 00:00:00 — Jaganser för egen del att förhållandet i stort sett får bedömas på samma sätt somnär bank eller annan penninginrättning försummar att i rätt tid fullgöraexempelvis uppdrag att betala in preliminär eller kvarstående skatt. I sådanafall påförs den skattskyldige restavgifl. Den försumlige uppdragstagaren tordedock allmänt se sig skyldig att svara för avgiften. Härtill kommer att en revisions-eller bokföringsbyrå, som inte följer leveransplanerna, riskerar att fåmöjligheterna till anstånd i denna form beskurna. Jag anser mig med hänsyn tilldet sagda kunna acceptera den lösning som utredningen har anvisat. Jag villdock föreslå att bestämmelsen om att ansökan skall ges in senast den 15 marsslopas. Förfarandet bör enligt min mening kunna fungera på etttillfredsställande sätt utan en sådan begränsning. Jagansluter mig också till vad utredningen i övrigt har föreslagit i fråga om anstånd.Detta innebär bl. a. att ansökan om anstånd skall ges in till och prövas avlokal skattemyndighet. Ansökan om anstånd enligt leveransplan skall vidarelämnas till lokala skattemyndigheten i det fögderi inom vilket sökandenbedriver sin rörelse. 11.5Beräkning av pensionsgrundande inkomst Pensionsgrundandeinkomst (PGl) bestäms av lokal skattemyndighet. Därvid gäller lagen (1959:551)om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:38I)om allmänförsäkring, LBP. Till grund för beräkningen ligger den försäkrades uppgifterför taxering till statlig inkomstskatt, särskild inkomstuppgift enligt 3 § LBPeller, i fråga om , redares redovisning av sjömansskatt. PGl skall angespå debetsedel på slutlig skatt. När så inte kan ske skall den försäkrade delgessärskild underrättelse om beräkningen. Över lokal skattemyndighets beslut om PGlfår försäkrad anföra besvär hos RFV. Fr. o. m. skall dockbesvär i stället anföras hos försäkringsrätt. Enligt utredningensförslag skall deklarationsgranskningen och beräkningen av PGl samordnas. Dettaskall ske genom all den personal hos länsstyrelserna och lokalaskattemyndigheter som skall utföra deklarationsgranskning också beräknar PGLEftersom inkomsttaxeringen i princip ligger 1977/78:181 230 tillgrund också för egenavgifterna (sjukförsäkringsavgift, socialförsäkringsavgifttill folkpensioneringen, tilläggspensionsavgift, avgift till arbetsskadeförsäkringenoch allmän arbetsgivaravgift) erhålls på detta sätt även en samordnad bedömningav PGl och avgiftsunderiagen för egenavgifter. Granskningen får vidare i storutsträckning ADB-stöd. För s. k. förregistrerade deklarationer kommer såledesett maskinellt uträknat förslag till PGl och underiag för egenavgifter attredovisas. I fråga om deklarationer som granskas före registrering i ADB-systemetskall maskinell uträkning av PGl och egenavgifter göras i samband medregistreringen. Utredningenföreslår inte någon ändring av nuvarande ordning enligt vilken det är lokalskattemyndighet som bestämmer PGL Ansvaret för arbetet med att bestämma PGl börsålunda enligt utredningens mening ligga kvar hos lokal skattemyndighet. Detbiträde för granskningen som skall lämnas av länsstyrelsernas personalförutsätts av utredningen ske efter att förordnande har meddelats enligt 53 §länsstyrelseinstruktionen. Samordningenav taxeringsarbetet och bestämmandet av PGl följer enligt utredningens förslag taxeringsförfarandetäven på så sätl att lokal skattemyndighets beslut om PGl skall varapreliminära och slutliga. Reglerna för besluten är därvid desamma som i frågaom taxeringsbeslut. Ett preliminärt beslut blir sålunda atl anse som slutligtvid taxeringsperiodens utgång om det inte har ersatts av ettslutligt beslut. I likhet med vad som enligt utredningens förslag skall gälla ifråga om taxeringsbeslut skall ordinära besvär över beslut om PGl, som harmeddelats , anföras före utgången av februari månad åretefter taxeringsåret. Beträffandebeslut om PGl som meddelas efter taxeringsperiodens utgång föreslår utredningenatt nuvarande ordning skall gälla. 11.5.2Samordning av deklarationsgranskning och PGI-beräkning Förslagetatt samordna beräkningen av PGl med deklarationsgranskningen har allmänttillstyrkts av remissinstanserna. För egen del får jag anföra följande. Fråganom en samordning av PGI-beräkningen och deklarationsgranskningen är i stortsett en personal- och organisationsfråga. PGI-beräkningen liksom bestämmandetav underiagen för egenavgifterna inordnas i de arbetsgrupper hos lokalskattemyndighet som skall granska deklarationerna. Så sker också i fråga om dearbetsgrupper som hos länsstyrelserna skall granska de från taxeringssynpunktmer svårbedömda deklarationerna. Det formella beslutsfattandet skall enligtutredningens förslag liksom hiuills ligga hos lokal skattemyndighet. Förutsättningför samordningen är givetvis alt den personal som handhardeklarationsgranskningen har erforderiig kompetens också inom PGI-området.Enligt utredningens mening bör inom varje lokal skattemyndighet finnas minsttvå personer med fördjupade kunskaper i PGI-problematiken. Prop.1977/78:181 231 Dessaskall kunna fungera som rådgivare till de andra granskarna och ta hand omsärskilt svårbedömda fall. Målsättningen skall dock vara att samtliga granskarehos lokal skattemyndighet och länsstyrelserna successivt får den kompelens sombehövs för PGI-beräkningen. Remissinstanserna har medendast några undantag anslutit sig till utredningens förslag att lokalskattemyndighet även i fortsättningen skall vara beslutande i fråga om PGL Desom har annan mening föreslår att taxeringsnämnden skall svara för besluten om PGlpå samma sätl som för taxeringsbesluten. Frågan om en sådan överfiyttning måsteemellertid enligt min mening ses i ett större sammanhang. Att märka är bl. a.alt besvär angående PGl fr. o. m. skall anföras hosförsäkringsrätt medan besvär över taxeringsnämnds beslut prövas av skatterätt.Jag anser därför liksom utredningen att samordningen bör genomföras med bibehållandeav lokal skattemyndighet som beslutande myndighet. Jag finner mig också kunnagodta de riktlinjer som utredningen har angett för granskningspersonalensarbete. I ett övergångsskede blir det naturligtvis nödvändigt att i vissutsträckning lita särskilt till den personal som redan nu har ingåendekunskaper på PGI-området. Jag förutsätter emellertid atl arbetet inomgranskningsgrupperna efter en övergångstid skall kunna organiseras medutgångspunkt i att granskningspersonalen har erforderiig kompetens även i frågaom flertalet fall av beräkning av PGl och undertagen för egenavgifterna. förslag skall lokal skattemyndighets beslut om PGl varapreliminära och slutliga på samma sätt som utredningen har föreslagit i frågaom taxeringsnämnds beslut. Såvitt angår taxeringsnämnds beslut har jag för förordat en annan lösning. Enligt det förslag som jag har lagt fram skalltaxeringsnämnd kunna ompröva sina beslut under hela taxeringsperioden.Omprövning skall ske efter framställning från den skatlskyldige eller närtaxeringsnämnden annars flnner att det finns skäl att meddela ett nytt beslut.Vad gäller lokal skattemyndighets beslutsformer beträffande PGl vill jag anföraföljande. Tillgrund för PGl - liksom för egenavgifterna - ligger den försäkrades taxeringtill statlig inkomstskatt. Vid taxeringsändring eller eftertaxering måstedärför i allmänhet en omräkning göras av PGL Enligt 2 § LBP skall dock PGländras endasl om taxeringsändringen eller eftertaxeringen ger anledning tillavvikelse från tidigare beräknad PGl med . Omräkning görs iförekommande fall av lokal skattemyndighet. skall vidare ändra beräkningen av PGl som har blivit felaktigtill följd av uppenbart förbiseende eller på grund av alt förhållande, sompåverkar beräkningen, inte var känt när PGl fastställdes. Ny beräkning skalllikaså vidtas när detta påkallas av vissa beslut angående Prop.1977/78:181 232 underlagför arbetsgivares avgift till socialförsäkringen m. m. (7 § LPB). Förutsättningför att ändring skall vidtas är dock att felaktigheten inte är alt anse somringa. Som synes har lokal skattemyndighetredan enligt gällande bestämmelser möjlighet och skyldighet att besluta omändring av PGl när försäkrads taxering ändras eller felaktighet i tidigare PGI-beräkninguppdagas. Såvitt jag har kunnat finna behövs därför inte någon särskild bestämmelsei LBP om att lokal skattemyndighet och i anslutningtill taxeringsarbetet skall meddela beslut om erforderiiga ändringar av PGLSamordningen av deklarationsgranskningen med PGI-beräkningen bör dock enligtmin mening fö till följd att PGl skall räknas om utan hinder av någonbeloppsgräns när taxeringsnämnd beslutar om ändring i försäkrads taxering.Bestämmelsen i 2 § LBP att taxeringsändring skall föranleda omräkning av PGl endaslom ändringen medför en avvikelse med . bör därför jämkas så atttaxeringsnämnds beslut undantas. Mitt förslag till ändring av detta stadgandehar utformats i enlighet härmed. 11.5.4Underrälielseföifarandet m. m. Jagövergår härefter till frågan i vilken mån samordningen av deklarationsgranskningenoch PGI-beräkningen påkallar ändring av angåendeunderrättelser om lokal skattemyndighets beslut och i fråga om besvär. Försäkradskall enligt 8 § första stycket LBP underrättas om beslut varigenom lokalskattemyndighet har hänfört vissa belopp till annat slag av inkomst än denförsäkrade har uppgett i sin deklaration. Underrättelse skall enligt dettastadgande lämnas också när lokal skattemyndighet har gjort avdrag för vissakostnader i anställning enligt 4 § tredje stycket LBP. Underrättelserna skallöversändas i rekommenderat brev (9 § första stycket). I 8§ andra stycket LBP ges bestämmelse om underrättelse för det fall att PGl harpåförts försäkrad som inte har lämnat deklaration. Även i sådant fall skall underrättelseom lokal skattemyndighets beslut översändas i rekommenderat brev (9 § förstastycket). Försäkradskall vidare enligt 8 § fjärde stycket LBP tillställas underrättelse närverkställd beräkning av PGl har ändrats. Sådan underrättelse skall delges denförsäkrade om det inte är känt att han ej kan anträffas (9 § andra stycket). Somtidigare har nämnts skall PGl anges på debetsedel på slutlig skatt. När så intekan ske skall den försäkrade enligt 8 § tredje stycket LBP i stället tillsändasen särskild underrättelse om PGL Även sådan underrättelse skall delges denförsäkrade. Beträffandeunderrättelserna om taxeringsnämnds beslut har jag föreslagit att de skallsändas i vanligt brev. Samordningen av PGI-beräkningen med Prop.1977/78:181 233 taxeringsförfarandeti första instans bör enligt min mening innebära att också underrättandet om deolika besluten samordnas så långt möjligt. Härför förutsätts att sammaunderrättelseförfarande kan tillämpas på båda områdena. Innan jag tarställning till denna fråga vill jag emellertid först redovisa mina synpunkterpå besvärsreglerna. ombesvär är i huvudsaklig del utformade efter mönster av TL;s föreskrifter ombesvär över taxeringsnämnds beslut. Vilken besvärstid försäkrad har är såledesnär det gäller beslut som avses i 8 § första eller andra stycket LBP beroendeav om den försäkrade har fått föreskriven underrättelse senast vid viss angiventidpunkt. Denna är enligt 11 § andra stycket LBP i dess lydelse fr. o. m. den Ijanuari 1979 taxeringsåret. Har den försäkrade mottagitunderrättelse före september månads utgång skall han anföra besvär senast den31 oktober. Han har med andra ord då i sämsta fall en månads besvärslid. Harunderrättelse kommit den försäkrade lill banda efter men undertaxeringsåret får han besvära sig till utgången av året efter taxeringsåret. Omden försäkrade under taxeringsåret inte har fått vare sig debetsedel på slutligskatt eller underrättelse skall han besvära sig från det han harfått sådan debetsedel eller underrättelse. Bestämmelsernaom besvär över lokal skattemyndighets beslut angående PGl börenligt min meningpå nu berörda punkteräven i fortsättningen vara utformade efter mönster av TL:sbesvärsregler. Enligt mitt förslag i fråga om dessa regler skall tiden förskattskyldigs ordinära besvär över taxeringsnämndens beslut utsträckas tillutgången av februari månad året efter taxeringsåret. I övrigt innebär mittförslag i princip ingen ändring av vad som gäller. Ienlighet med det sagda föreslår jag att tiden för försäkrad alt anföra ordinärabesvär över lokal skattemyndighets beslut angående PGl som avses i 8 § förstaeller andra stycket LBP förlängs från laxeringsåret till utgångenav februari månad året efter taxeringsåret. Bestämmelserna blir därmed iförevarande avseenden följande. Harförsäkradenligt 8 § förstaellerandra stycket LBP erhållit underrättelse från lokalskattemyndighet under taxeringsåret får han anföra besvär till utgången avfebruari månad året efter taxeringsåret. Om den försäkrade inte har fått sådanföreskriven underrättelse under taxeringsåret får han besvära sig till utgångenav året efter taxeringsåret. Har den försäkrade i sådant fall under taxeringsåretinte heller erhållit debetsedel på slutlig skatt - eller underrättelse enligt 8§ tredje stycket LBP som ersätter debetsedel - skall han besvära sig inom ettår från det att han har fått sådan debetsedel eller underrättelse. Debesvärsbestämmelser som jag nu har berört avser lokal skattemyndighets beslutenligt 8 § första-tredje styckena LBP. I fråga om lokal skattemyndighetsbeslut enligt 8 § fjärde stycket LBP, dvs. beslut varigenom verkställdberäkning av PGl ändras, gäller enligt II § första stycket LBP i dess lydelsefr. o. m.den 1 januari 1979 att försäkrad skall anföra besvär 1977/78:181 234 frånden dag han fick del av beslutet. Underrättelse om beslut varom här är frågaskall som förut har nämnts delges den försäkrade (9 § andra stycket LBP). Bortsett från en jämkningsom jag förordar i det följande finner jag inte skäl alt föreslå någon ändringav den besvärsordning som gäller i fråga om lokal skaltemyndighets beslut somavses i 8 § fjärde stycket LBP. Detsamma gäller bestämmelserna om attunderrättelse om sådant beslut liksom underrättelse, som enligt 8 § tredjestycket LBP ersätter debetsedel, skall delges den försäkrade. Underrättelser om lokalskaltemyndighets beslut som avses i 8 § första eller andra stycket LBP, och somf. n. skall sändas i rekommenderat brev, bör däremot enligt min mening ifortsättningen kunna sändas i vanligt brev, Därmed kan enligt vad jag tidigarehar sagt underrättelseförfarandet på taxerings- och PGI-områdena samordnas. Samordningen avtaxeringsförfarandet och den PGI-beräkning som skall verkställas undertaxeringsperioden förutsätter dock enligt min mening atl några mindrejämkningar görs i fråga om sådana beslut varigenom lokal skattemyndighet ändrarverkställd beräkning av PGL Den av mig föreslagnaordningen att underrättelse om beslut, som avses i 8 § första eller andrastycket LBP, skall sändas i vanligt brev bör således gälla också beträffandebeslut varigenom verkställd PGI-beräkning ändras . De beslutsom det här är fråga om ligger inom samma tidsram som de beslut avtaxeringsnämnd med vilka samordning skall ske. Jag ser del därför somföljdriktigt att samma underrätlelseförfarande tillämpas på de olika besluten.En motsvarande samordning bör åstadkommas också i fråga om besvärstiderna.Beslut varigenom lokal skattemyndighet ändrarverkställd beräkning av PGl bör följaktligen kunna överklagas genom ordinärabesvär till utgången av februari månad året efter taxeringsåret. Likaså börbestämmelserna om extraordinära besvär vara tillämpliga på dessa beslut. Jagföreslår att bestämmelser i enlighet med vad jag nu har sagt tas in i 9 och 11 §§LBP. De underrättelser somlokal skattemyndighet skall lämna om sina beslut angående PGl bör självfalletpå samma sätt som taxeringsnämndens motsvarande underrättelser ge informationom vilka möjligheter som finns alt få ett beslut omprövat av lokalskattemyndighet och om rätlen att anföra besvär. Jag vill beröraen fråga som RFV har tagit upp i sitt remissyttrande. Verket har bl. a.framhållit att förlängningen av taxeringsperioden medför viss förskjutning avutbetalningarna av retroaktivt utgående pensionsbelopp. F. n. levereras ADB-bandenmed uppgifterom PGl till verket . Verket hinner med dennaordning fastställa pensionspoäng och retroaktiva pensionsbelopp beträffandeprovisoriskt beräknade pensioner i sådan tid att utbetalning regelmässigt kanske . Taxeringsperiodens förlängning leder till atl bandeninte kan levereras förrän Prop.1977/78:181 235 Därmed följer att verkets beräkning av pensionspoäng ochutbetalning av retroaktiva pensionsbelopp förskjuts till början av följande år.Med anledning av delta påpekande vill jag anföra följande. Redanmed nuvarande system följer att försäkrad i vissa fall måste acceptera att ettretroaktivt belopp betalas ut på vilket pensionen belöper. Sådanafall kommer självfallet att öka om RFV:s poängberäkning förskjuts från slutetav lill början av följande. Delär naluriigtvis önskvärt att retroaktivt utgående pensionsbelopp tillställs denförsäkrade utan onödigt dröjsmål. Ser man frågan från beskattningssynpunkt kandet i vissa fall innebära nackdelar att behöva deklarera beloppet för annat årän "pensionsåret" medan det i andra fall kan vara en fördel attbeskattning sker utbetalning har gjorts. RFV framhåller att depåtalade nackdelarna skulle kunna begränsas genom att taxeringsperiodenavslutades , dvs. förkortades med en månad. Föregen del anser jag mig inte kunna förorda en sådan förkortning. Beslutet omtaxeringsperiodens förlängning till bör stå fast. behövs föratt taxeringsarbetet i första instans skall kunnautföras på ett effektivt och rationellt sätl. Somhar redovisats i proposition 1975:87, har flertalet remissinstanser ställt sigpositiva lill atl ärendena om ackumulerad inkomst förs över lilltaxeringsnämnd. Åtskilliga remissinstanser ansåg dock att dessa ärenden bordevara kvar hos länsskatterätt. Härvid framhölls atl det rörde sig om ettbegränsat antal ärenden av ibland komplicerad art. Föredraganden uttalade försin del att ärendena om ackumulerad inkomst mer sällan är teknisktkomplicerade. De borde därför enligt hans mening flyttas över till taxeringsnämnderna.Föredragandens principförslag godkändes av . Jag anser också för egendel att man nu bör öppna möjlighet för de skattskyldiga att få ansökan omsärskild skatteberäkning prövad av taxeringsnämnd. Viden överflyttning av ärendena om särskild skatteberäkning till taxeringsnämndenbör nämndens prövning enligt min mening begränsas av den tidsram som i övrigtskall gälla beträffande nämndens beslut i laxeringsfrågor. Enligt mitt förslagtill ändrad lydelse av 69 § 3 mom. TL får fråga om nytt beslut inte prövas avtaxeringsnämnden efter taxeringsperiodens utgång undertaxeringsåret. Detsamma anser jag bör gälla beslut om särskild skatteberäkning.För att taxeringsnämnden skall kunna meddela beslut om särskild skatteberäkningmåste sålunda skattskyldigs ansökan Prop.1977/78:181 236 häromges in i sådan tid att taxeringsnämnden kan meddela beslut senast den 30november under taxeringsåret. Nästafråga blir då vilka bestämmelser som bör gälla när skattskyldig har underlåtitatt ge in framställning eller taxeringsnämnden intekunnat la ställning till ett inom taxeringsperioden gjort yrkande. Enligt nugällande bestämmelser skall ansökan - bortsett från vissa fall - ha kommit intill skatterätl före utgången av året efter taxeringsåret. förslag skall fråga om särskild skatteberäkning i principjämställas med taxeringsfrågor i allmänhet. Utredningen har i överensstämmelsehärmed föreslagit att i fråga om tid och sätl för skattskyldigs yrkande omsärskild skatteberäkning skall gälla vad i TL i allmänhet är stadgat om yrkandebeträffande skaltskyldigs laxering. Detta medför bl. a. att skattskyldig, sominte har fått frågan om särskild skatteberäkning prövad av taxeringsnämndenunder taxeringsperioden, kan göra framställning härom hos länsskatterätlen medstöd av besvärsstadgandet i 74 § första stycket TL. Sådana besvär skall enligtvad jag har föreslagit få anföras till utgången av februari månad åretefter taxeringsåret. Om besvären kommer in senare men före utgången av junimånad, får dock besvären prövas av skatterätten under förutsättning att taxeringsintendenienhelt eller delvis biträder besvären i sak. Tiden för ansökan omsärskild skatteberäkning förkortas sålunda enligt utredningens förslag iförhållande lill vad som gäller eller - i de fall dåtaxeringsintendenten biträder besvären - . Dennatidsförkortning är en konsekvens av alt särskild skatteberäkning enligtutredningens förslag ansluts till de för taxeringsfrågor i allmänhet gällandebestämmelserna. Jag anser även för egen del att en överfiyttning av densärskilda skatteberäkningen till taxeringsnämnden bör innebära att frågor häromi princip prövas i den ordning som skall gälla för inkomsttaxeringen. Jagställer mig dock tveksam lill att förkorta tiden för skattskyldigs ansökan pådet sätt som utredningens förslag innebär. Härom får jag anföra följande. Som redovisades iproposition 1975:87 föranledde förslaget att överföra ärendena om ackumuleradinkomst till taxeringsnämnden delade meningar bland remissinstanserna.Flertalet godtog dock förslaget bl. a. med hänsyn till den snabbare behandlingsom ärendena bör få genom all de prövas redan av taxeringsnämnd. Invändningarnamot förslaget gällde främst det förhållandet att det ansågs röra sig om ettbegränsat antal ärenden (ca 3 000) av ibland komplicerad art. Föregen del anser jag alt man inte skall lägga alltför stor betoning på altreformen skall innebära ett överförande av ärendena om ackumulerad inkomst frånskatterätt till taxeringsnämnd. Enligt min mening är det närmast fråga om attöppna möjlighet för de skattskyldiga alt få frågan om skatteberäkning förackumulerad inkomst prövad redan i samband med den åriiga inkomsttaxeringen ochdebileringen. En sådan tidigareläggning av Prop.1977/78:181 237 prövningenrörande ackumulerad inkomst underlättas av att de skattskyldiga kan vända sigtill och lokal skattemyndighet för att få råd och anvisningar avde tjänstemän som skall vara föredragande hos taxeringsnämnderna och biträdanämnderna med bl. a. beredningen av ansökningarna om ackumulerad inkomst.Avsikten med reformen är däremot inte alt la ifrån de skattskyldiga, som såönskar, möjlighet att i stället få frågan om ackumulerad inkomst direkt prövadav länsskatterält. Ser man reformen på detta sätt bör man enligt min meninginte föra anslutningen till de för taxeringen i allmänhet gällandebestämmelserna så långt att liden för ansökan hos skatterätt helt begränsas avde regler som skall gälla beträffande besvär över taxeringsnämndens beslut. Deskattskyldiga bör även i fortsättningen ha möjlighet atl ge in ansökan lillskatterätten till utgången av året efter taxeringsåret. Jag ansluter mig medandra ord till de remissinstanser, som anser att det inte finns tillräckligaskäl att sätta utgången av februari månad året efter taxeringsåret som gränsför skattskyldigs möjlighet att ansöka om skatteberäkning hos skatterätt. Skattskyldigsmöjlighet att få ärende om ackumulerad inkomst prövat av skatterätl synes böravidgas också i ett annat avseende. Utredningen har framhållit att skattskyldig,genom att besvärstiden föriängs från under taxeringsåret tillutgången av februari månad följande år, i normalfallet får debetsedeln påslutlig skatt mer än före besvärstidens utgång. Med hänsyn härtillanser utredningen alt de skattskyldigas intressen blir tillräckligttillgodosedda och atl man utan olägenhet kan förkorta ansökningstiden på sättsom har föreslagits. Man bör emellertid enligt min mening inte borlse frånsådana fall då skattskyldig erhåller debetsedel först efter taxeringsåretsutgång. Jag vill härvid erinra om att skattskyldig, som inte har fått i 69 § TLföreskriven underrättelse under taxeringsåret, skall få anföra besvär angåendetaxering hos skatterätten till utgången av året efter taxeringsåret. Har denskattskyldige under taxeringsåret inte fått vare sig föreskriven underrättelseeller debetsedel på slutlig skatt, skall han kunna anföra besvär inom ett årefter det han fått sådan debetsedel.