prop · G10376 · 1977-12-31 00:00:00 — Planverketföreslår i sin rapport att man som villkor för lån och bidrag för vissaanordningar såsom värmeväxlare och utmstning för reglering och styrning avuppvärmnings- och ventilationssystem, bör ställa krav på att produkterna ärtypgodkända. Reglernaför energisparstödet bör ses över med utgångspunkt från vad jag här har anfört.1 samband därmed bör även planverkets förslag om typgodkännande prövas. F.n. är det som fattar beslut om belåningens storlek för olikaenergisparåtgärder. Dessa beslul har stor betydelse för att styra inriktningenav de energisparålgärder som vidtas i byggnadsbeståndet. Med hänsyn till denvikl delta slyrinstmmeni har för ett energisparprogram harjag för avsikt att seöver kompetensfördelningen mellan regeringen och bostads-styrelsen när det gälteratt fatta beslut i de här frågorna. 1977/78:76 33 Jagövergår nu till att behandla frågan om energisparsiödets regionala fördelningoch fördelning över tiden . De medel som varje budgetårställs till förfogande för stödet bör delas upp i två delar. Den ena delen börgenom försorg fördelas jämt över landet med hänsyn tillansökningarna om stöd. Den andra delen bör slå till regeringens förfogande föratt sättas in i olika regioner med hänsyn titt sysselsättningsläget och vadsom är lämpligt enligt energisparprogrammet. Denna del bör dessutom fungera somen programreserv på det sättet att användningen av medlen skall kunnaförskjutas mellan åren med hänsyn till vad som ärlämpligt från konjunktursynpunkt. Jag kommer i samband med behandlingen avbudgetpropositionen att föreslå regeringen att inhämta bemyndigandeatt genomföra den här redovisade ordningen. Initiativettill att vidta energisparande åtgärder i bebyggelsen bör komma frånfastighetsägarna själva. Det allmänna bör ta ansvar för att de får etttillfredsställande underiag för sina beslut. Det måste också ankomma på detallmänna att fördela tillgängliga resurser till de för samhället mest angelägnaprojekten. Samhället måste ha ett ändamålsenligt underiag för sina ställningstaganden. föreslår attkommunerna skall ha ett ansvar för planering av de energisparande åtgärderna iden befintliga bebyggelsen. Remissinstanserna delar planverkets uppfattning.Ocksåjag kan ansluta mig titt tanken att det bör ankomma på kommunerna att hahand om planeringen av de energisparande åtgärderna i den befintligabebyggelsen. Utan en nationell vägning av olika insatser, bl. a. i tiden ochregionall, torde det emellertid bli svårt att genomföra energisparprogrammet påett från allmän synpunkl tillfredsställande sätt. Jag återkommer i detföljande titt frågan om ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna. Jagtar först upp frågan om ändamålet med den kommunala planeringen förenergisparande i befintlig bebyggelse. Enligt min mening bör planeringen syftatill all klarlägga vilka områden och byggnader som i första hand bör kommaifråga för energisparande åtgärder av olika slag. Kommunen får därmed underlag föratt avgöra vilka områden och vilka byggnader som bör prioriteras när det gälleratt erbjuda teknisk rådgivning och besiktning och således i vilken turordningsom ansökningar om teknisk rådgivning och besiktning bör behandlas. Kommunernafår också underlag för att bedöma i vilken ulsträckning som den genomuppsökande verksamhet behöver stimulera fastighetsägare till intitiativ rörandebesiktning och genomförande av energisparande åtgärder. Jag skall senarebehandla frågan om teknisk rådgivning och besiktning mer ingående. Planverketframhåller att planeringen av energisparåtgärder också har ett 3 1977/78. 1977/78:76 34 sambandmed övrig bebyggelseplanering. Verket betonar särskilt vikten av en samordningmellan ombyggnad och förnyelse av befintlig bebyggelse och energihushållningendär. Enligt verket bör även den ombyggnad av arbetsplatserna som torde bli enföljd av tillämpningen av den nya arbetsmitjölagen samordnas med deenergisparande åtgärderna. Flera remissinstanser, bl. a. riksantikvarieämbetetoch i , stöder denna uppfattning. Vissaenergisparande åtgärder kommer enligt verket att påverka byggnadernas fasaderoch inredning. Verket anser därför att det är angeläget att man vid planering ochgenomförande av sådana åtgärder tar hänsyn till kulturhistoriska och andraspeciella värden i den befinttiga bebyggelsen. Flera remissinstanser delar denuppfallningen. a. riksantikvarieämbetei framhåller viklen av att inte baraden allmänt erkända kulturhistoriska bebyggelsen utan även den mer ordinärabebyggelsens särdrag beaktas i samband med planering för och genomförande avenergisparande åtgärder. Jagdelar planverkets uppfattning att det är angeläget alt 11 lill stånd enplanering för samordning av ombyggnadsverksamhet och energisparålgärder ibebyggelsen. Enligt min uppfattning är det inte alttid motiverat att avvakta engenomgripande ombyggnad eller renovering innan mer omfattandeenergisparålgärder vidtas. Särskilt om det är lämpligt med hänsyn tillsysselsättningsläget kan behovet av energisparåtgärder i en byggnad enligt minmening motivera alt en ombyggnad eller renovering görs tidigare. Jag delarvidare planverkets uppfattning att det är angelägel alt samplanera förnyelse avbebyggelsen och energisparålgärder i bebyggelsen. Jag ansluter mig också tilluppfattningen att i dessa sammanhang speciella hänsyn måsle las lillbyggnadernas särart och till kulturhistoriska och miljömässiga värden. I dettasammanhang vill jag också framhålla vikten av att kommunerna genom informationoch rådgivning till fastighetsägarna aktivt bidrar till genomförandet. På såsätt kan den som avser att ändra sin byggnad uppmärksammas på fördetama av attsamtidigt vidta energisparåtgärder. 1 områden och byggnader därenergisparåtgärder bör vidtas enligt den kommunala planeringen kan kommunensöka upp fastighetsägarna med information och erbjudan om teknisk rådgivningoch hjälp med besiktning såvida inte fastighetsägarna själva söker sådan hjälp. Planverkethar vidare framhållil vikten av att planeringen för energihushållning ibefintlig bebyggelse samordnas med den kommunala energiplaneringen. I sinslutrapport anför verket att det ansvar som kommunerna har ålagts genom lagen(1977:439) om energiplanering medför behov av starkare integreringmellan olika planeringsaktiviteter som kommunstyrelser, byggnadsnämnder ochövriga nämnder bedriver. Verkei ser del som en risk att lagen i första handkommer att tillämpas på nybebyggelsen inom kommunen. Enligt verkets uppfattningär det motiverat att kraven på kommunala planeringsinsatser på energiområdettillämpas även på befintlig bebyggelse. Det bör därför enligl verket ankomma påkommunen att ta Prop.1977/78:76 35 initiativtill åtgärder av olika slag och medverka till att dessa genomförs.Remissinstanserna har i allmänhet tiltstyrkt den uppfattningen att denkommunala planeringen på energiområdet skall omfatta även åtgärder i denbefintUga bebyggelsen. anser däremot att kommunernas insatserbeträffande energiplanering i försia hand måste inriktas på vat avuppvärmningssystem,samarbete med angränsande kommuneroch industrier och andramer principiella frågor rörande energiförsörjningen. Jaganser alt det är angeläget att få en samordnad utbyggnad avdistributionssystemen för energi, tillgången till olika energikällor ochinsatser för hushållningen med energi. Därigenom bör det bli möjligt att avvägabehovet av energisparåtgärder i förhållande till möjligheten bl. a. titt värmeförsörjningfrån kraftvärmeverk etter med spillvärme samt att samordna energisparandeinsatser och utbyggnaden av fjärrvärmenätet. Jagövergår nu till att behandla frågan om behovet av lagreglering av kommunernasplaneringsansvar. Enligt9 § byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt 1972:776, ändrad senast 1977:22)ansvarar kommunerna för att energihushållningen beaktas i den fysiskaplaneringen. Ansvaret för byggnadslovsprövning ligger också på kommunerna.Flertalet kommuner deltar också i granskningen av ansökningar om lån ochbidrag för energihushåttningsåtgärder. Enligt lagen (1977:439) om kommunalenergiplanering åläggs kommunerna ett planeringsansvar på energiområdet. Dettaansvar innebär att kommunerna i sin planering skatt främja hushållningen medenergi saml verka för en säker och tillräcktig energitillförsel. Då riksdagenantog (prop. 1976/77:129, CU 1976/ 77:39, rskr 338) lagen om kommunalenergiplanering fömtsattes att lagen relativt tätt skulle kunna byggas ut medregler om planeringens uiformning och prövning av planeringens innehåll i deavseenden del visar sig nödvändigt. Planverketföreslår med hänvisning titt t)estut att tagen om kommunalenergiplanering kompletteras så alt kommunerna åläggs alt medverka titt attenergisparprogram för befintlig bebyggelse kommer titt slånd. Remissinstansernahar i allmänhet inte behandlat frågan om en eventuell tagreglering avkommunernas ansvar. anför emellertid att i betänkandet (SOU1976:55) om kommunernas energiplanering föreslogs ett kommunalpoliliskthandlingsprogram för energiområdet som ett led i kommunernas planering.Förbundet betonar att utredningen inte fann anledning att vare sig genomlagstiftning eller anvisningar reglera detta. Enligt förbundets mening börplanering för energisparande åtgärder kunna ulgöra en del i ettkommunalpoliliskt handlingsprogram för energiområdet utan att någraytteriigare lagregler kommer till stånd. Somjag har anfört bör enligt min mening planeringen för energihushållningi befintlig bebyggelse samordnas såväl med planeringen för energiförsörjningensom med kommunernas planering för sanering, ombyggnad och stadsförnyelse. 1977/78:76 36 omatt ytterligare lagreglering ej behöver ske. Kommunernas möjlighet attförstärka sina insatser inom detta fält lorde vara beroende av resurserför utbyggnad av verksamehelen med teknisk rådgivning och besiktning avfastigheter. Jag återkommer i det följande med förstag litl ett särskilt stödtill kommunerna för genomförande av denna verksamhel. 1.3.4Teknisk rådgivning och besiklning av fasligheier Jagtar nu upp frågan om teknisk rådgivning och besiktning som underlag för beslutom upprustning av fastigheter från energihushållningssynpunkl. Planverkethar i sin preliminära rapport föreslagit att energisparandet i befinttigabyggnader skatt genomföras i tre steg. I det första steget skall kornmunernabesiktiga byggnadsbeståndet. I det andra steget skall enklare åigärder, såsomunderhåll och injustering av installationer, ulföras. Sådana åtgärder kanenligt verkels mening därefter komma att behöva utföras vid regelbundetåterkommande tillfällen. Det sista genomförandesteget omfatiarförbättringsåtgärder, både enklare sådana och rena ombyggnadsåtgärder. Åtgärdemai detta steg skall behöva utföras endast en gång. Tittunderiag för samtliga typer av åtgärder fordras besiktning. harföreslagit att besiktningen av fastigheter skulle vara obligatorisk förkommunerna och för fastighetsägarna samt omfatta alla bostäder och lokaler ilandet. Besiktningen måste i första hand inriktas på att ge underlag förbedömning av vilka åigärder som bör genomföras i de byggnader där det är mestangeläget med förbättringar. Enligt planverket är det emellertid svårt att centrattgöra en enkel mall för avgränsning av besiktningsvärda bebyggelse-kategorier.Planverket har därför förestagit att det skutte ankomma på kommunerna attavgöra vilka bebyggelseområden som i första hand bör bli föremål för enobligatorisk besiktning. Kommunernas skyldighet att utföra denna besiktningskatt enligt förslaget skrivas in i tagen om energiplanering. Remissinstansernahar i allmänhet varit kritiska mot planverkels uppfattning attbesiktningsverksamheten skall vara obligatorisk för fastighetsägarna. Det storaflertalet remissinstanser instämmer emellertid i planverkets uppfaltning att enteknisk besiktning av byggnader är en förutsättning för att man skatt få tillstånd de lämpligaste energisparande åtgärderna i de byggnader där det är mestangeläget. Många remissinstanser förordar därför en besiktningsverksamhet ikommunal regi som har karaktären av teknisk rådgivning lill fastighetsägarna.Remissinstanserna tUlstyrker också i allmänhet förslaget att det bör ankomma påkommunen att bedöma vilka byggnader och bebyggelseområden som i första handskall 11 del av denna service. Flera remissinstanser pekar emellertid på attkunskapen är begränsad när del gäller frågan hur besiktningar bör genomförasoch vilka bebyggelsetyper som i första hand bör besiktigas. De förordar därföratt man avvaktar Prop.1977/78:76 37 medatt bygga upp en stor administrativ apparat. Flera remissinstanser föreslår istället en försöksverksamhet som bör kunna ge den erforderiiga kunskapen. remissinstanser föreslår någon form av krav på"energideklaration" för fastigheter. Tanken är därvid alt sådanadeklarationer skatt ge underiag för kommunala bedömningar av vilka byggnadersom förbmkar onormalt mycket energi. Medhänvisning till remissutfallet har planverket i sin slutliga rapport föreslagitatt ett större ansvar bör läggas på fastighetsägarna och all fastighetsägarnasjälva skatt ta initiativ till att planera och genomföra energisparåtgärderna.Deras initiativ bör stödjas genom kvalificerad leknisk rådgivning ochbesiktning av byggnader som bör syfta titt att ge faslighets-ägarna råd,anvisningar och rekommendationer om vilka tekniska åtgärder som bör vidtas föratt en bättre energihushållning skall uppnås. Planverkethar, somjag har nämnt, föreslagit att kommunerna bör upprättaenergisparprogram även för byggnader där fastighetsägarna inte tar några egnainitiativ. För att kommunema härvid skall kunna göra riktiga prioriteringaranser verket att en översiktlig inventering av bebyggelsen torde det varapraktiskt att genomföra dessa inventeringar i tre steg. Det första bör avseflerbostadshus, det andra lokaler och industrins byggnader och det tredjesmåhus. Därmed anser verket att tittgängliga resurser kan utnyttias raiionellioch att de erfarenheter som man llr kan utnyttias successivt. Jagdelar uppfattningen att en väl utbyggd teknisk rådgivning och hjälp medbesiktning av fastigheter har avgörande betydelse för möjlighelen att genomföraenergisparprogrammet. Som jag tidigare nämnt delar jag också uppfattningen attett obligatorium gentemot fastighetsägarna är onödigt och förordar i slättetett stöd titt kommunema för att möjliggöra en snabb utbyggnad av en kommunalservice i form av teknisk rådgivning och hjälp med besiktning av fastigheter. Jagdelar planverkets uppfattning att det bör ankomma på kommunema att avgöra ivilken turordning som hjälp med besiktning av fastigheter skall erbjudas. Jagvill i sammanhanget erinra om att beslöt att avsätta medeltill en undersökning av byggnadsbeståndets kvalitet från energisynpunkt (prop.1976/77:107 s. 43, CU 1976:32 s. 20, rskr 244). Undersökningen ulförs avslatens och syftar till att ge en bättreuppfattning om hur byggnader för olika ändamål, från olika epoker och med olikabyggnadssätt är beskaffade från energisynpunkt. a. resultaten från dennaundersökning, från övrig forskning och från den s. k. EPD-verksamheten, somfinansieras inom energisparsiödets ram och som bl. a. bedriver verksamhet medbesiktning av byggnader ur energisynpunkt, bör ge ny kunskap och vägledning förbedömningen av hur besiktning och teknisk rådgivning bör utformas mer i detalj.Jag finner att beslut redan har tillgodosett de önskemål som fleraremissinstanser har framfört angående försöksverksamhet med besiktning avfastigheter. Prop.1977/78:76 38 attdet inte finns någon anledning att i detta sammanhang närmare beröra de merdetaljerade synpunkter på besiktningen som framförs av planverket och somnärmast har karaktären av allmänna råd för besiktningsverksamheten. Jagdelar uppfattningen i planverkets rapport att den tekniska besiktningen avbyggnader är ett viktigt led i den kommunala planeringen. Somjag tidigareframhållit delar jag uppfaltning att någon lagstiftning somreglerar kommunernas ansvar för de här frågorna inte behövs. Jagövergår nu till att behandla frågan om hur den lekniska rådgivningen kanorganiseras och genomföras i kommunerna och börjar då med en beskrivning avhur frågor om energiplanering i byggnader hanteras i kommunerna. F.n.lämnas'ansökningar om energisparstöd till kommunernas förmedlingsorgan. Efterbesiktning och viss prövning vidarebefordrar kommunerna ansökningshandlingarnamed eget yttrande till länsbostadsnämnden där slutlig granskning av låne- ochbidragsbelopp görs och beslut fattas. Den sökande meddelas beslut frånlänsbostadsnämnden. Ansökning om byggnadslov för energisparåtgärder som ärbyggnadslovsplikliga prövas av kommunens byggnadsnämnd - de fiesta typerna avåtgärder av tiänsteman hos nämnden med stöd av delegation från nämnden. 1många kommuner görs den tekniska prövningen i låne- och bidragsärendena avbyggnadsnämndens personal. Granskningen av låne- och bidragshandtingar samtbyggnadstovshandtingar kan ske . Förbesiktning av byggnader kankombineras med rådgivning om lämplig teknisk och utseendemässig utformning avt. ex. utvändig isolering, fasadskikt m. m. Beslutet om byggnadslov kan då ipraktiken fattas med att lånehandtingar översänds . Den byggande är därefter enligtgällande regler tvungen att avvakta länsbostadsnämndens beslut innan han fårpåbörja arbetena trots att besked om byggnadslov lämnats och även i de fallinga tvivel behöver råda om att föreslagna åtgärder är låne- och/etterbidragsberättigande. Planverkethar i sin slutliga rapport framhållit att det är önskvärt att samordna de bådaansökningsförfarandena för att underlätta för den enskilde och för alteffektivisera hanteringen av ärendena. En sådan samordning hämmas enligt verketav att ärendena skall handläggas av två olika kommunala förvattningar och avatt låne- och bidragsärendena slutligt skall prövas av länsbostadsnämnden. 1och med alt förmedlingsorganet normalt gör en teknisk prövning och enrimlighetsbedömning av befintliga konstruktioner fordras ofla en förbesiklningav sakkunnig personal. Eftersom dessutom inte alla energibesparingsåtgärderfordrar byggnadslov, utförs ofta den tekniska prövningen hos förmedlingsorganetav dess egna tekniker. Formellt avser och förmedlingsorganetstekniska prövningar alltså olika aspekter på samma tekniska konstruktion.Planverket har vidare framhållit att en integrering av byggnadslovs- ochlåneprövningen är Prop.1977/78:76 39 önskvärd.Enligt verkets mening visar erfarenheter från kommuner som prövat detta alt detär möjligt att åstadkomma en relativt snabb och smidig handläggning inomkommunen. Jagdelar planverkets uppfaltning att del är angeläget att det stattiga finansiellastödet titt energisparåtgärder kan inordnas i ett enkelt system som gör allhanieringen av såväl energisparstödet som byggnadstovsgransk-ningen kan skeutan besvärande tidsutdräkt. Enligt planverkets förstag bör kommunen ocksåanförtros uppgiften att fatta beslut i vissa låne- och bidragsärenden. Jag serpositivt på detta förslag och kommer att efter fortsatta överväganden läggafram förstag i frågan. Planverkethar föreslagit att besiktningsverksamheten skall knytas till byggnadsnämnderna.Förslaget har tillstyrkts av de remissinstanser som har behandlal frågan. Jagfinner dock ingen anledning att ta ställning i denna fråga utan förutsätter attvarje kommun finner den lösning som passar dess organisation ochförutsättningar bäsl. Jag ulgår därvid från alt kommunerna kommeratt organiserasin verksamhet så att den enskilde i normala falt skall behöva vända sig enbarttitt en instans och att erforderlig samordning sker inom den kommunalaorganisationen. De energisparkommittéer som många kommuner har organiserat kanhär fylla en viktig uppgift. Jag vitt i detta sammanhang också framhålla attkommunerna kan rekrytera personat för denna besiktningsverksamhet på olikasätt. Som ett komplement till egen anställd personal kan det visa sig motiveratalt engagera annan teknisk expertis. Jagövergårnutitlatibehandlavissa frågor om tillsy n av byggnadsarbeten och om periodisk tillsyn avinstallationer som har betydelse för energihushållningen. Förbyggnadslovspliktiga åtgärder som avser nybyggnad, rivning av byggnad ellerändring av byggnad skall del enligt 61 S byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt1972:776, ändrad senast 1977:22), BS, finnas en av den byggande utsedd ansvarigarbetsledare. Denne utövar fortlöpande ledning och tillsyn över arbetet ochsvarar för att det fullgörs på behörigt sätt. Det ankommer på arbetsledaren attgöra föreskrivna anmälningar till och andra myndigheter. Hanskall också närvara vid de besiktningar som föreiar. 1paragrafen uppställs vissa krav på den ansvarige arbetsledaren. Att denneuppfyller kraven prövas normalt av . kan dockgenerellt godkänna viss person som ansvarig arbetsledare för visst slag avarbete och . kan medge undantag från kravei påansvarig arbetsledare om nämnden beträffande arbete av ringa omfattning finneratt särskild arbetsledare inte erfordras. Enligt64 § BS ankommer det på att öva tillsyn över byggnadsföretagsom fordrar byggnadslov. Nämnden får verkställa de besiktningar som behövs fördetta. har också rätt att besiktiga byggnadsföretag, som intekräver byggnadslov. 1977/78:76 40 emellertidi sådana fatt, enligt vad planverket anför i slutrapporten, endast undantagsviskunna företas, bl. a. på grund av brisiande personalresurser. Isin slutUga rapport har planverket framhållit att det är nödvändigt församhället att de åigärder för vilka lån och bidrag beviljats verkligengenomförs och att detta sker på rätt sätt så att avsedd funktion erhålls.Verket anser därför att samhället måste öva viss tillsyn över mera väsentligaåtgärder som vidtas för att spara energi i byggnadsbeståndet och för vilkastatligt stöd utgår. Verket föreslår därför en sådan ändring i 61 § BS, attansvarig arbetsledare skall utses också för ändringsarbeten som inte fordrarbyggnadslov i de fall arbetena avsevärt påverkar energihushållning.Därtill föreslås planverket ett tillägg titt 64 § BS så att det i dessa fallskall ankomma på arbetsledaren att avsyna arbetet och tämna byggnadsnämndenskriftligt bevis om detta. Planverkelsförstag att ansvarig arbetsledare skatt utses för sådana ickebyggnadslovsplikliga ändringsarbeten som avsevärt påverkar en byggnadsenergihushållning innebär en principiell nyhet på så sätt att den ansvarigearbetsledaren skall utföra en självständig kontroll. Denförestagna ordningen torde förutsätta regler som ålägger den byggande att ge inen beskrivning av tilltänkta arbeten till så att underlag finnsför de bedömningar nämnden har att göra enligt 61 § BS. Åtskilliga av deåtgärder som omlällas av sparplanen torde vara sådana att enligt gällandebestämmelser förulsättningar för undantag från kravei på ansvarig arbetsledareföreligger. Det är enligt min mening inte möjligt att nu överblickakonsekvenserna av föistaget som för övrigt har anknyining till verkets förslagom utvidgad byggnadslovsplikt, titt vilket jag återkommer . Båda dessa förstagkommer att remissbehandlas innan slutlig ställning tas till eventuellalagändringar. Fråganom periodisk tillsyn med hänsyn till energihushållningens krav har behandlats ienergisparkommilténs betänkande - Inspeklion av byggnaders eldningsantäggningar,I betänkandet har föreslagits att skall öva tillsyn överbyggnads eldningsanläggning och, om det uppdagas brist hos anläggningen sommedför oksätig bränsleförbmkning, ålägga byggnadens ägare att undanröjabristen. Övriga föreskrifter för genomförande av en obligatorisk besiktningskall enligt förslaget utfärdas av statens planverk. I betänkandet harföreslagits att alla oljeeldade pannanläggningar, för vilka sotningspliktföreligger och som förbmkar mer än 3 m olja , skall omfattas av denobligatoriska besiktningen och alt besiktningarna i princip skall ombesörjas avsotningsväsendet. Förslag lill ändringar i BS för att genomföra detta läggsfram i betänkandet. Sålunda föreslås att tillägg till underhåltsregterna i 50 §BS så att där föreskrivs att skall hållas i sådantskick att tåg bränsleförbrukning uppnås. Titt detta föreslås att en bestämmelseom tillsyn av eldningsanläggning tas in i BS som 65 §.