prop · G103126 · 1977-12-31 00:00:00 — 1977/78: 126 Regeringens proposition 1911 nS: 126 omersättning för brottsskador; Regeringenföreslår alt antaga de förslag som har tagits upp bifogade utdrag av regeringsprotokoUovannämnda dag. 1propositionen föreslås nya regler om ersättning av statliga medel fÖrbrottsskador (broltsskadeersättning). Reglerna las in i en broltsskadelag.som ersätternuvarande bestämmelser om sådan ersättning. Personskador ersätts ifortsättningen ulan behovsprövning. Den skadelidande skall i princip 11 fullersättning för skadan. Detsamma gäller när någon har tillfogats egendomsskadagenom broll av rymling från kriminalvårdsan-slall e. d. Broltsskadeersättningskall även kunna utgå för egendomsskador i andra fall i den mån denskadelidandes försörjningsmöjligheter har allvariigt äventyrats genom skadaneller ersätlningsbehovet i övrigt är särskilt angelägel. Ansökningar om broltsskadeersättningskall prövas av en ny myndighet, broltsskadenämnden. Dennya brottsskadelagen föreslås träda i kraft . 1 1977/78. 1 §Denna lag gäller ersättning av statsmedel för skada till följd av brott (broltsskadeersättning). Lagentillämpas om brottet har begåtts i . Vid personskada är lagen dessutomtillämplig om brottet har begåtts utomlands mot någon som hade hemvist iSverige. Lagen tillämpas dock ej, om brottet och den skadelidande har så ringaanknytning till atl det inte är rimligt alt skadan ersätts av svenskastatsmedel. 2 § Broltsskadeersättning ulgår för personskada. Som personskada ersättsäven skada på kläder, glasögon och liknande föremål som den skadade bar på skadetillfället. 3 § Brottsskadeersättning ulgår för sakskada i fall då brottet harbegåtts av någon som var 1. intagen i kriminalvårdsanstalt, 2. inskriven vid eller inlagen i ungdomsvårdsskola, 3. inlagen i allmän vårdanstalt föralkoholmissbrukare, såvitt gäller försökspermilterad dock endast om han boddepå inackordetingshem eller fick familjevård, 4. häktad enligl beslut som hade verkställts, eller 5. underkastad motsvarande frihetsberövande i ,, eller . Förstaslycket tillämpas även på ren förmögenhelsskada, om särskilda skäl föreligger. 4§Broltsskadeersättning utgår för sakskada och ren förmögenhetsskada även i annatfall än som avses i 3 § i den mån den skadelidandes möjligheter all försöriasig allvarligt har äventyrats genom skadan eller ersätlningsbehovet annars,med hänsyn lill hans ekonomiska villkor och omständigheterna i övrigt,framstår som särskilt angelägel. 5§ Broltsskadeersättning med anledning av personskada bestäms enligt 5 kap. 1-5 §§skadeståndslagen (1972:207). Prop.1977/78:126 3 Livräntautgår endast när ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadelidandesframtida vård eller försörjning. Livränta värdesäkras enligt lagen (1973:213)om ändring av skadeståndslivränlor. Broltsskadeersättningmed anledning av sakskada bestäms enligt 5 kap. 7 § skadeståndslagen(1972:207). 6 § Vid bestämmande av broltsskadeersättning avräknas skadestånd på grundav skadan som skadevållaren har betalat eller kan antagas ha förmåga attbetala. 7 § Vid bestämmande av brotlsskadeersältning med anledning av personskadaavräknas, förutom skadestånd, annan ersättning som den skadelidande har rätt tillpå grund av skadan och som inte har avräknats redan med stöd av 5 kap. 3 5skadeståndslagen (1972:207). Avräkning sker dock ej i den mån ersättningenmotsvarar ell sparande från den skadelidandes sida. Vidbestämmande av brottsskadeersättning med anledning av sakskada eller renförmögenhetsskada avräknas, förutom skadestånd, annan ersättning som denskadelidande har rätt till på grund av skadan. 8 §Vid bestämmande av brotlsskadeersältning för skada på egendom, som ej var försäkrad mot skaderisken och som den skadelidande måste antagas ha underlåtit att försäkra på grund av omfattningen av sina tillgångar och riskspridningen i sin verksamhet, avräknas försäkringsersättning som skulle ha utgått om försäkring hade funnits. Vidbestämmande av brotlsskadeersältning för skada på egendom, som enligtvedertaget bruk borde ha hållits försäkrad mot skaderisken men som denskadelidande har försummat atl försäkra, avräknas i skälig omfattning försäkringsersättningsom skulle ha utgått om försäkring hade funnits. 9 §1 fråga om jämkning av broltsskadeersättning på grund av medverkan genom vållande på den skadelidandes sida tillämpas 6 kap. 1 § skadestånds lagen (1972:207). Broltsskadeersättningkan även i fall då det inte följer av första stycket sättas ned eller fallabort, om särskilda skäl föreligger med hänsyn till att den skadelidande eller,om skadan har lett till döden, den avlidne genom sitt uppträdande i samband medbrottet eller på annat liknande sätt uppsåtligen eller av oaktsamhet har ökatskaderisken. Vid sakskada eller ren förmögenhetsskada kan ersättningen ocksåsällas ned eller falla bort, om särskilda skäl föreligger med hänsyn till attden skadelidande genom underlåtenhet att vidtaga sedvanligaförsiktighetsåtgärder uppsåtligen eller av oaktsamhet har ökat skaderisken. 10 §Vid personskada och vid sakskada eller ren förmögenhelsskada avräk- Prop.1977/78:126 4 Beloppet fastställs av regenngen eller myndighet somregeringen bestämmer och beräknas med ledning av de lägsta självriskbelopp somtillämpas här i landet vid konsumentförsäkring som innefattar skydd mot skadatill följd av brott. Förstaslycket gäller ej i fråga om skada lill följd av brott av någon som avses i 3 §,om brottet har begåtts på eller i närheten av anstalt eller annan plats där hanvar omhändertagen eller fick vård eller om i övrigt särskilda skäl föreligger. 11§ Broltsskadeersättning med anledning av personskada som fastställs i form avengångsbelopp utgår med högst tjugo gånger det basbelopp enligl lagen(1962:381) om allmän försäkring som gäller då ersättningen bestäms. Ersättningsom fastställs i form av livränta utgår med högst detbasbelopp som gäller då ersättningen bestäms. Broltsskadeersättningmed anledning av sakskada och ren förmögenhetsskada utgår med högst tio gångerdet basbelopp som gäller då ersättningen bestäms. Prövningenav ärende om brottsskadeersättning 12 §Ärende om brottsskadeersättning prövas av broltsskadenämnden. Regeringen kan dock föreskriva att annan myndighet skall pröva ärende om ersättning för skada vållad av någon som avses i 3 § 1 eller 2, om ansökan gäller ersättning med högst . Mot beslut av sådan myndighet förs talan hos broltsskadenämnden genom besvär. beslut får talan inte föras. 13 §Broltsskadenämnden består av ordförande, vice ordförande och tre andra ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden skall vara lagfarna och erfarna i domarvärv. Broltsskadenämndenär beslutför med fyra ledamöter. 1den utsträckning som regeringen föreskriver får ordföranden, vice ordförandeneller tjänsteman vid broltsskadenämnden på nämndens vägnar avgöra ärende om brotlsskadeersältningsom ej är av principiell betydelse eller annars av större vikt. 14 §Ansökan om brottsskadeersättning skall göras från det att brottet begicks. Föreligger särskilda skäl kan ansökan prövas även om den har kommit in . Ansökan prövas endast ombrottet har anmälts lill åklagare eller polismyndighet eller om sökanden visargiltig anledning till alt sådan anmälan inte har gjorts. 1977/78:126 5 15 §Kostnad för biträde eller utredning i ärende om brottsskadeersätlning kan ersättas av allmänna medel, om synnerliga skäl föreligger med hänsyn till sökandens ekonomiska förhållanden och övriga omständigheter. 16 §Anspråk på brotlsskadeersältning fär inte överlåtas innan ersättningen är tillgänglig för lyftning. Anspråkpå brotlsskadeersältning med anledning av personskada lär inle lagas i mät förden skadelidandes skuld. Utmätning av livräntebelopp kan dock ske enligt vadsom föreskrivs i utsökningslagen (1877:31 s. 1). 17 §Utgår broltsskadeersättning, inträder staten intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätl till skadestånd lill den del detta ej har avräknats vid bestämmande av ersättningen. Detsamma gäller beträffande annan förmån på grund av skadan som hade bort avräknas vid ersättningens bestämmande men som då inle var känd. Dennalag träder i kraft . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , Anionsson, Mogård, , Åsling, Söder,, Mundebo,Krönmark, Ullslen, , , , om ersättning för brottsskador Densom tillfogas skada genom brott har f. n. vissa möjligheter att få ersättningav allmänna medel. Vid personskada kan sådan ersättning efter behovsprövningutgå från ett särskilt anslag på huvudtitel.Förutsättningarna för denna ersättningsrätl regleras i kungörelsen (1971:505)om ersättning av allmänna medel för personskada på grund av brott. För skadorsom har vållats av intagna på kriminalvårdsanstalt eller liknande inrättningkan ersättning även ulgå från ett särskilt anslag på socialdepartementetshuvudtitel. Denna ersättning avser personskador, sakskador och, i vissutsträckning, förmögenhelsskador i övrigl. Eflerhemställanav tillkallades särskilda sakkunniga' för all utredafrågan om vidgad ersättning till brottsoffer m. m. Ifebruari 1975 utvidgades desakkunnigas uppdrag till att avse även frågan om statlig ersättning för skadatill följd av förskingring av förmyndare eller god man. Desakkunniga, som antog namnet brottsskadeutredningen, avlämnade i juli 1977betänkandet (SOU 1977:36) Ersättning för broltsskador. Till protokollet i dettaärende bör fogas en sammanfattning av betänkandet som bilaga 1 och detlagförslag som läggs fram i betänkandet som bilaga 2. Beträffande nuvarandesvenska och utländska förhållanden saml utredningens närmare övervägandenhänvisas till betänkandet. 'Riksåklagaren , ordförande, samt riksdagsmännen lohansson ochArne . Experter: hovrättsassessorn , direktören lagmannen . Prop.1977/78:126 7 Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justitiekanslern (),riksåklagaren (), , , , ,brottsförebyggande rådet, försvarets civilförvaltning, ,, kammarkollegiet, statskontoret, (Ju1974:20), decentraliseringsulredningen (Kn 1975:01), ,, överförmyndarnämnden i . (), Centralorganisationen /SR, Landsorganisationeni (LO), , , . , och Samhälle,, . Föreningen ,skadefria bilisters förbund. FöreningenSveriges överförmyndare och . RÅhar bifogat yttranden från överåklagarna i , och åklagardislriktsamt från länsåklagaren i län och länsåklagaren i ochKronobergs län. Länsåklagaren i län har bifogat yttrande frånåklagarmyndigheten i åklagardislrikt. Yttrandeöver betänkandet har dessutom inkommit från Försäkringsbolaget . En sammanställning avremissyttrandena bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 3. Densom tillfogas skada till person eller egendom kan under vissa omständigheter fåskadestånd av annan. Utgångspunkten är därvid atl den skadelidande skall hafull ersättning för den förlust han har lidit. Om den skadeståndsskyldigeskyddas av s. k. ansvarsförsäkring, betalas skadeståndet av försäkringsgivareninom försäkringssummans ram. Rätt lill skadeståndföreligger bl. a. när den skadelidande har tillfogals skadan genom brott.Skadeståndsreglerna ger emellertid ett bristfälligt skydd i dessa fall. Mångagånger går del inle all få klarhet om vem som har förövat brottet. Och även omgärningsmannen är känd saknar han ofta förmåga alt ens lill någon del fullgörasin skadeståndsskyldighel, Den skadelidande kan i allmänhet inle heller räknamed att få ut skadeståndet från en ansvarsförsäkring. Sådan försäkring gällernämligen normalt inte vid skada som framkallas genom brott. Det torde f. ö.höra till undantagen alt gärningsmannen håller sig med ansvarsförsäkring. Densom drabbas av skada till följd av brott har alltså i praktiken ofta sämre Prop.1977/78:126 8 möjligheterän andra skadelidande att 11 ut det skadestånd som han kan vara berättigad tillpå grund av sin skada. Detta förhållande har väckt uppmärksamhet iden allmänna debatten. För att förbättra brottsoffrens ställning har ocksåstatsmakterna infört vissa möjligheter till ersättning av allmänna medel idessa fall. Redanår infördes ett provisoriskt ersättningssystem avseende skador som vållasav rymlingar från kriminalvårdsanstalt, ungdomsvårdsskola eller liknandeinrättning. Ersättningen utgår efter en skälighetsprövning från ett särskiltanslag på socialdepartementels huvudtitel. Anslaget, som vanligen kallasrymlingsanslaget, administreras av . Normernaför ersättningen har numera utvecklats och uppnått sådan stadga att man ipraktiken kan tala om en rätt till ersättning i de flesta fall. Från anslagetbetalas ersättning för personskada, sakskada och i viss uisträckning renförmögenhetsskada. Vid skadevärderingen följs med smärre avvikelser allmännaskadeståndsregler. Som regel ulges full ersättning för skador som inle ersättsfrån försäkring. Någon behovsprövning förekommer inte. Biståndkan också ges ål dem som i andra fall åsamkas personskada genom brott. Sålundahar fr. o. m. /72 tagils uppett särskilt anslag på justiliedepartementelshuvudtitel för ersättning i sådana fall. Bestämmelser om utnyttjande avanslaget finns i kungörelsen (1971:505) om ersättning av allmänna medel förpersonskada på grund av brott (ändrad 1974:355). Enligt kungörelsen utgårersättning efter prövning av den skadelidandes behov. Därvid las hänsyn lillskadestånd eller annan ersättning som tillkommer honom med anledning av skadan.Ersättning utgår inte i vidare mån än som följer av allmänna regler omskadestånd vid personskada. Ärende om ersättning prövas av regeringen efterberedning i . Frågan om vidgadersättning av allmänna medel till brottsoffer aktualiserades av år1974 (JuU 1974:1, rskr 1974:22). Med anledning härav tillsattes brottsskadeutredningen(Ju 1974:18) för att undersöka frågan. Utredningen avlämnade ijuli 1977betänkandet (SOU 1977:36) Ersättning för brottsskador. 1 betänkandet föreslåsalt de nuvarande systemen beträffande rymlingsskador och personskador i övrigtpå grund av brott slås samman till ett ersättningssystem och att bestämmelser iämnet tas upp i en brottsskadelag. Utredningens förslag innebäri sak att den nuvarande behovsprövningen vid personskador tas bort och attersättning i stället skall utgå enligl den skadeståndsrältsliga principen omfull gottgörelse för skadan. Ersättning skall enligt förslaget även utgå föregendomsskador till följd av brott, om skadan har avsett egendom som är avsärskild betydelse för den skadelidandes försörining. Också i andra fall skallegendomsskador till följd av brott ersättas, om de har vållats av någon som ärintagen i eller har rymt från kriminalvårdsanstalt eller liknande inrättning.De regler som f n. gäller om sådana skador behålls i slort sett oförändrade.Slutligen föreslås att ansökan om Prop.1977/78:126 9 ersättningförde nu berörda brottsskadorna, s. k. brottsskadeersättning, skall prövas aven ny myndighet, broltsskadenämnden. Utredningensförslag har fått ett gynnsamt mottagande vid remissbehandlingen. Huvuddragen iförslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av praktiskt taget samtligaremissinstanser. Från några håll ifrågasätts dock om inte staten bör ta på sigett vidsträcktare ersättningsansvar än utredningen har föreslagit. Vidare anserett par remissinstanseratt ärenden om brottsskadeersättning bör prövas avdomstol, i varje fall i sista instans, och inte uteslutande i administrativordning. Från försäkrings håll ifrågasätts å andra sidan om inteförsäkringsbolagen kunde ta hand om skaderegleringen av ersättningsärendena. Föregen del vill jag till en början understryka alt de nuvarande möjligheterna lillersättning av allmänna medel för broltsskador fyller en viktig uppgift. Tillstor del täcks visseriigen ersättningsbehovet för de skadelidande avsocialförsäkringen och andra former av försäkring på den skadelidandes sida. 1detta sammanhang märks särskilt det s. k. överfallsskyddet som ingår i deflesta hem- och villahemförsäkringar och som ger ersättning när den försäkradehar skadats genom misshandel eller annal uppsåtligt våld. Erfarenheten visaremellertid att försäkringsskydd helt eller delvis saknas i ett beaktansvärt anlalfall, framför alll när det gäller personer i knappa ekonomiska omständigheter.Med hänsyn lill brottsoffrens ogynnsamma belägenhet i fråga om utsikterna attgenom skadestånd få full kompensation för sin skada föreligger därför för derasdel ett särskilt behov av ekonomisk hjälp från samhällets sida. Frågan är nu om deåtaganden som staten har gjort är tillräckliga eller om de börutvidgas. För en utvidgning talar rent allmänt hänsynen till brottsoffren. Deflesta av oss torde finna det rimligt och rättvist att samhället visar sinsolidaritet med dem som drabbas av brott genom att ta på sig ett störreekonomiskt ansvar. Här kommer även kriminalpoliliska aspekter in i bilden. Eu ökalstatligt ansvar för brottsskador kan nämligen bidra till att allmänheten får enpositivare attityd till den öppnare och mer humana kriminalvård somstatsmakterna under stor enighet har fattat beslut om. Detsamma gällerinställningen till ungdoms- och nykterhelsvården. Ett sådant samhällsansvarskulle också - i förening med återhållsamhet i utövningen av regress mot skadevållaren- kunna underlätta rehabiliteringen av den som till följd av brott har ådragitsig en omfattande skadeståndsbörda. Hans vilja atl la arbete måsteuppenbarligen främjas, om han inte förföljs av alltför betungandeskadeståndsanspråk. Detär å andra sidan uppenbart att staten inte kan la på sig ett obegränsat ansvarför alla förekommande brottsskador. Här liksom på andra områden måste olika ersältningsbehovi samhället vägas mot varandra. 1 första hand får man alltså inrikta sig på atttillgodose de mest angelägna behoven. Ytteriigareen omständighet som manar till försiktighet är att ett system Prop.1977/78:126 10 medstatlig ersäUning för broltsskador inte får medföra att allmänheten blir mindrebenägen att skaffa sig försäkringsskydd mot dessa skador. Detla skulle innebäraatt staten tog över ansvaret för den sektor av försäkringsbranschen som tarsikte på skyddet mot skador på grund av brott. Som utredningen har understrukitär en sådan utveckling inte önskvärd. Det är också viktigt att en vidsträckt ersällningsrättinte verkar hämmande på allmänhetens benägenhet att själv vidta olikaskyddsåtgärder i brottsförebyggande syfte. Frånsociala och humanitära synpunkter är skälen för ett statligt engagemangsärskilt starka när det gäller personskador. Möjligheterna till statligersättning för sådana skador begränsas f. n. av kravet på att ersättningenskall utgå efter prövning av den skadelidandes behov. Om denna begränsning lasbort, ger ersättningssystemet full gottgörelse lill den skadelidande. Som jag kommeratt gå in på närmare i ett följande avsnitt finns det inle anledning anta attdet uppstår någon större ökning av siatens kostnader för personskador, omkravet på en behovsprövning avskaffas. Inte heller i övrigt inger det någrabetänkligheter atl slopa den begränsning för ersättningsrätlen som f. n. liggeri denna behovsprövning. Närdet gäller egendomsskador i allmänhet är skälen för ett ersättnings-åtagandefrån samhällets sida inte lika påtagliga som vid personskador. 1 storutsträckning rör del sig om skador som de skadelidande kan och bör försäkra sigmot. Omständigheterna kan emellertid vara ömmande även när någon har tillfogatsekonomiska föriuster genom annans brottsliga förfarande. Delta gäller särskiltfall där den skadelidandes försörjningsmöjligheter allvarligt äventyras genomskadan eller där t. ex. en pensionär har berövats egendom som han endast medstora ekonomiska uppoffringar har lyckats skaffa sig. Med tanke på bl. a.sådana fall kan det finnas anledning att införa en rätt till ersättning avallmänna medel för egendomsskador. Om ersättningsrätlen begränsas till desärskilt angelägna ersättningsbehoven, behöver kostnaderna för statens del intebli alltför stora. 1 övrigt ger sig emellertid de skäl lill känna som jag föruthar angett mot ett vidsträckt statligt ersättningsåtagande. föreligger dock speciella förhållanden. Närrymlingsanslaget infördes åberopades som skäl för att ge statlig ersättning idessa fall i första hand hänsyn lill de kringboende, som annars lätt kundekomma att inta en negativ hållning till anstalten och dem som vårdades där.Också de öppnare vårdformer som hade börjat tillämpas inom kriminalvården ochandra vårdområden och som innebar risker för en ökad rymningsfrekvens ansågstala för alt det allmänna fick bära kostnaderna för rymlingsskadorna som ettslags omkostnad för vården. Dessa skäl är fortfarande bärande och motiverar attersättning för dessa skador ges enligt förmånligare regler än jag harförordat för egendomsskador i allmänhet. Den praxis som har utbildats vidtillämpningen av rymlingsanslaget innebäratt som regel full ersättning gesenligt allmänna Prop.1977/78:126 11 De skadelidande har alltså redan nu en fördelaktig ställning när detgäller möjligheterna alt få ersättning för rymlingsskador. Även om del kanfinnas anledning atl göra vissa justeringar och preciseringar i de nuvarandereglerna om dessa skador, är några större ändringar inte påkallade. Avvad jag nu har anfört framgår att jag i alll väsentligt ansluter mig till utredningensförslag i fråga om de grunder som i fortsättningen bör tillämpas för ersättningav allmänna medel för brottsskador. Denna ersättning, som lämpligen kan kallas broltsskadeersättning,bör i princip bestämmas enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler. Enutgångspunkt bör alltså bl. a. vara att den skadelidande skall ha fullersättning för sin skada. Vissa avsteg från skadeståndsreglerna kan dock visasig nödvändiga. Exempelvis kan det finnas anledning att införa ett högsta takför brottsskadeersättningen. Till dessa frågor återkommer jag i det följande. Som utredningen harframhållit är det önskvärt all ersättningsreglerna så långt del är möjligt görsgemensamma för rymlingsskador och andra brottsskador. Det finns därföranledning att föra samman de nuvarande ersältningsanordningarna för dessa bådaskadekategorier till ett enhetligt prövningsförfarande. En möjlighet vore attanförtro prövningen åt de allmänna domstolarna. Mot delta talar emellertid attde skadelidandes ersättningsanspråk liksom får anses vara avoffentligrättslig natur. Vidare blir rätten till ersättning för andraegendomsskador än rymlingsskador i väsentlig mån beroende av en skönsmässigprövning. Handläggning vid allmän domstol skulle dessutom med stor sannolikhetmedföra en ganska tyngande administration. Jag kan därför inte tillstyrka alt brottsskadeären-denahandläggs av de allmänna domstolarna. Vidare finner jag det främmande all, somen remissinstans har varit inne på, låta försäkringsbolagen ombesörjaskaderegleringen. Den bästa lösningen är därför att ärendena prövas av någonmyndighet i administrativ ordning. Vilken myndighet som bör ha hand omersättningsprövningen aren fråga som jag avser att behandla i ett senaresammanhang. De nya reglerna ombrottsskadeersättning bör tas in i en särskild författning som får ersätta denuvarande bestämmelserna om rymlingsskador och personskador på grund av brott. Efiersomreglernaärav offentligrältslig natur och innefattar rättigheter för enskildakräver de inte lagform enligt regeringsformen. Med hänsyn bl. a. tillersättningssystemets allmänna betydelse anser jag emellertid liksom utredningenatt reglerna bör ges i lag. Enligt1971 års kungörelse om ersättning av allmänna medel för personskada på grundav brott utgår ersättning om brottet har begåtts i eller förövats utomlandet mot någon som har hemvist här. I fråga om rymlingsskador gäller däremoten annan ordning. Prop, 1977/78:126 12 anslagettillämpas nämligen på skador som en rymling från svensk anstalt har vållat i någotland inom . Utredningensförslag innebär i fråga om tillämpningsområdet för personskador all broltsskadeersättningskall utgå enligt samma regler som anges kungörelse. Detta förslaghar i allmänhet lämnats utan erinran under remissbehandlingen. Från ett parhåll ifrågasätts dock om de som har hemvist här i landet skall kunna fåersättning när brottet har begåtts utomlands, i varje fall när del har förövatsi ett land utanför .