prop · G10393 · 1977-12-31 00:00:00 — Detarbete som kommunerna f. n. lägger ned för att förbereda besluten i länsbostadsnämndemafår göras gmndligare då man går direkt till beslut i stället för att som nuöversända handlingarna till länsbostadsnämnden där ytterligare en granskning avhandlingarna utförs. Beslutanderätten kommer också att medföra ökade behov avresurser för beredning av ärenden, sammanträden, kontakter med banker,fastighetsregister och sökande, samt för föredragning, registrering ochskrivarbete. Arvikakommun framhåller att kommunernas nyrekryteringsbehov lågt räknat torde kunnauppskattas till ca två årsarbetskrafter per kommun, dvs. ca 550årsarbetskrafter för hela riket. 1977/78: 93 122 nyrekryteringsbehovetsammanfaller i stort med exempelvis , , , ,, , , , och Lindesbergskommuners bedömning. Vissaremissinstanser har gjort en samlad bedömning av resursbehovet vid en kommunaliseringoch därvid kommit fram till att förslaget totalt sett medför behov avresursförstärkningar för handhavandet av de bostadspolitiska uppgifterna.Enligt kommunalekonomiska utredningen tycks behovet av personellaförstärkningar i kommunerna bli betydligt större än de besparingar som är möjligaatt genomföra på den regionala nivån. Denna ökning av den totalabostadspolitiska organisationen kan till en del sägas bero på höjdambitionsnivå för verksamheten men till en del sammanhänga meddecentraliseringen av beslutanderätten i vissa frågor. Förslagenskostnadskonsekvenser bör därför enligt utredningens mening ytterligare belysasmed en särredovisning av de merkostnader som kommunaliseringen tycks medföra.Även statskontoret finner att decentraliseringsförslagen kan komma att innebärahögre administrativa kostnader än . De vinster som eventuellt kan görasgenom samordning vid ett överförande av låneförvaltningen till riksbanksorganisationenliksom andra positiva effekter av ett genomförande måste tas till vara för attreformen från administrativ/kostnadsmässig synpunkt över huvud skall kunnamotiveras. Enligt är det uppenbart att föreslagnaorganisatoriska förändringar inte kan vara ett utslag av rationalisering.Tvärtom kommer enligt förbundets uppfattning personalbehovet för att lösasamma uppgifter som förmodligen att öka genom att kommunerna måsteförstärka sina resurser för att klara de nya administrativa uppgifterna. Åtvidabergskommun, som utgår från att kommunaliseringen medför behov av personalförstärkningarför kommunerna, anser dock att den föreslagna organisationsförändringen totaltsett bör innebära att färre befattningshavare kommer att handlägga debostadspolitiska frågoma, vilket inte minst från servicesynpunkt bör vara avstort värde. 4.13Gränsdragning mot andra myndigheter Förslagetatt knyta an till begreppet fast och lös egendom vid gränsdragning mellanbostadsverkets och ansvar för konsumentupplysning ibostadsfrågor har i regel mött ett positivt gensvar hos remissinstanserna. Tillde positiva hör bl. a. , statens planverk, statens råd förbyggnadsforskning, RRV, Svenska , , , NBD och . En mera kritisk inställning intar . Småhusköpkommitténfinner förslaget otillfredsställande. 1977/78: 93 123 Bostadsstyrelsenhar i princip inga erinringar mot den föreslagna gränsdragningen men framhålleratt vad som skall hänföras till fast egendom och således tillhörbostadsstyrelsens ansvarsområde ibland kan vara oklart. Dessa detaljfrågor böremellertid kunna upp mellan verken. SBEF som finner det starkt motiveratmed en klar gräns mellan de båda verkens arbetsuppgifter anser för sin del attden föreslagna skiljelinjen är logisk och lämplig. Även statens råd förbyggnadsforskning ansluter sig till förslaget men pekar på vissarisker vid en strikt uppdelning i enlighet med utredningens förslag. Rådetframhåller således att det finns påtaglig risk för att bostadskonsumenternasintressen blir mindre väl tillgodosedda vad gäller fast egendom och rådet villdärför betona vikten av att bostadsverket ges erforderliga resurser för dekonsumentpolitiska uppgifterna. Svenskariksbyggen och HSB berör gränsdragningsfrågan utifrån mera principiellautgångspunkter. Bostadsbyggandet med stadiga lån är i alla stycken mycketingående reglerat, styrt och övervakat av bostadsmyndigheter. Inblandning avandra myndigheter kan i regel inte ske utan att man riskerar att hamna ikonflikt med ställningstaganden som har gjorts av bostadsmyndigheten. Dettatalar enligt både Svenska riks-byggens och HSB:s uppfattning för att man i allatveksamma fall bör hänföra ärendena till bostadsmyndighet. Fråganom vem som skall handha frågor om avtalsvillkor m. m. rörande fast egendomdiskuteras ingående av ett flertal remissinstanser, bland dem SBEF och . Dessa remissinstanser anser till skillnad från utredningenatt handläggningen av dessa frågor bör ankomma på den bostadspolitiskaorganisationen. SBEF anser att utredningens förslag på denna punkt är ettavsteg från den angivna grundläggande principen för ansvarsfördelningen ochavvisar därför förslaget, i vart fall då konsumentorganisationens åtgärderskulle beröra stadigt belånade fastigheter. Bostadsbyggandet med statliga lånär förutom genom den stränga priskontrollen i många avseenden detaljregle-rat,styrt och övervakat av bostadsmyndigheter. Särskilt i småhusbyggandet, däraktiviteter från konsumentorganisationen närmast är att förutse, harlåneorganen avgörande inflytande över alla väsendiga faktorer som rörfastighetsöverlåtelser, såsom vad gäller utrustning, kvalitet, kontroll avförsäljningsvillkoren och pris. En överprövning av exempelvis KO av sådanavillkor som redan har godkänts av bostadsmyndigheten eller av kommunen måsteleda till osäkerhet och förvirring, vilket inte skulle vara till fördel förnågon part på bostadsmarknaden. Den grundläggande utgångspunkten bör vara atthithörande frågor samordnas till aktuell fackmyndighet som rimligen bör hatillräcklig kompetens för att avgöra överlåtelsevillkorens skälighet. Liknandesynpunkter framförs av Svenska . går ett steg längre och förordar att det in- 1977/78: 93 124 rättasen bostadsombudsman inom bostadsverket. Enligt förbundets uppfattning ärsambandet mellan å ena sidan avtalsvillkorslagens till-lämpning vad gällersmåhuskontrakten och å andra sidan övriga bostadssociala och bostadspolitiskafrågor så framträdande, att också den förstnämnda frågan bör handläggas inomramen för det bostadspolitiska organet. Också effektivitetsskäl talar fördetta. Beskaffenheten hos ett avtalsvillkor måste rimligen bedömas medbeaktande även av rent byggnadstekniska, byggnadsekonomiska och funkdonsmässigaförhållanden, och av de materiella villkor som har uppställts för statliglångivning. Denu nämnda remissinstanserna har således i huvudsak godtagit utredningensförslag till ansvarsfördelning, i vissa fall dock kompletterad med enöverföring eller styrning av arbetsuppgifter till bostadsverkets ansvarsområde.Konsumentverkets yttrande innebär i sina huvuddrag en motsattansvarsförskjutning. Verket framhåller inledningsvis att avgränsningsproblem förekonunerinom olika delar av verksamhet, där andra myndigheter livsmedelsverket, , trafiksäkerhetsverket m. fl. åtgärder och övriga aktiviteter måste givetvisavpassas med hänsyn till detta. I praktiken har det endast sällan uppståttsvårigheter att dra gränser. Samarbetet har enligt bedömningfungerat väl inom bostadssektorn. När det gäller den av utredningen föreslagnaansvarsfördelningen anser verket att det i praktiken torde bli svårt att hållafast vid den, bl. a. därför att aktiviteterna i i hög gradpåverkas av konsumenterna och deras problem. Verketframhåller att en betydande del av dess verksamhet har samband med tillämpningav marknadsföringslagen och avtalsvillkorslagen. Den utrednings- och undersökningsverksamhetsom verket bedriver har till en del en naturlig anknytning till de nämndalagarnas tillämpning. Den styrs dock också av de konsumentproblem som verketkommer i kontakt med samt inom boendesektorn av de bostadspolitiskamyndigheternas önskan att få fram underlag för t. ex. normerande verksamhet. Vadinformationen beträffar är det enligt verkets uppfattning viktigt att den tillden breda allmänheten riktade informationen inom hela konsumtionsområdetkommer från samma kanal även om den sedan inom specialområden kan kompletterasoch fördjupas med information från myndigheter som är specialiserade inomområdet. Verketsegen slutsats efter den närmare genomgång av olika aktiviteter som har gjortsi yttrandet är att dessa är av värde för allmänheten och väl kompletterar debostadspolitiska myndigheternas nuvarande och kommande verksamhet. Därförföreslår att dess arbetsuppgifter inom boendesektorn ifortsättningen skall omfatta förutom handläggning av ärenden enligt marknadsföringslagenoch avtalsvillkorslagen även andra uppgifter och att gränsen mellan fast ochlös egendom inte strikt behöver upprätthållas. 1977/78: 93 125 Småhusköpkommitténanser att den föreslagna gränsdragningen i alltför stor utsträckning styr överarbetet med föreskrifter, råd och anvisningar beträffande bostadens utmstningtill bostadsverket. Kommittén finner det lämpligare att gränsen mellan de bådaverkens kompetensområde anges konkret, varvid man torde kunna ta fasta påskillnaden mellan den byggnadstekniska sidan och självakonsumentkapitalvarorna. 4.13.2Statistik över byggnadspriser, bostadskostnader m. m. Utredningensförslag om en djupare och mer ingående analys inom bostadsmyndigheten avkostnadssituationen och prisutvecklingen på grundval av redan befintligstatistik har fått ett positivt mottagande hos remissinstanserna. Utredningensgrundsyn i dessa frågor delas av bl. a. SCB, och låneunderlagsgruppen. Närdet gäller den närmare uppgiftsfördelningen mellan olika organ anserutredningen att bostadsverket bör vara representerat i de organ där riklinjemaoch formema för statistiken diskuteras. Verket bör vidare ta initiativ tillförändringar i statistiken och vara den myndighet som ger kompletterandeinformation och belysning av prisutvecklingen inom bostads- ochbyggnadsområdet. SCB bör liksom publicera denna statistik.Bostadsverkets roll i statistikproduktionen och ansvar för informationenfordrar enligt utredningen ett vidgat samarbete och samråd mellan verket, SCB, SPK,m. myndigheter och organisationer. Utredningenssyn på uppgifts- och ansvarsfördelning delas i princip av de remissinstansersom har yttrat sig i ämnet. SCB, som anser att samrådet mellan berördamyndigheter i första hand bör ske inom det av utredningen föreslagna rådet förbelånings- och värderingsmetoder samt inom byggnadsindexnämnden, finner detdock opraktiskt att sätta upp bestämda gränser för fördelningen av ansvaret.Det vore bättre om berörda myndigheter delade på ansvaret för attredovisningar och material med mer analytisk information om priser och hyrorblir tillgängliga. SCB anser vidare att uppgiftsinsamlingen för statistiska ochadministrativa ändamål kan samordnas genom att t. ex. blanketterna för administrativaändamål ökas med vissa statistikuppgifter. Låneunderlagsgruppenbetonar starkt vikten av samarbete mellan bo stadsverket och SCB när detgäller utformning av bl. a. blanketter. SPKär positivt inställd till de samrådsförfaranden som utredninger föreslår.Nämnden är vidare beredd att biträda kommunema med olika typer av informationangående pris- och konkurrensförhållanden inom byggnadsbranschen. Utredningentar också upp revisionsverksamhet som syftar till att ge endetaljerad information om byggnadskostnaderna och därmed underlag främst förkontroll och uppföljning av beräkningsmetoden för låneunderlag och pantvärde.En- 1977/78: 93 126 ligtutredningen bör undersökningarna göras vart tredje eller femte år och arbetetbedrivas under ledning av en arbetsgmpp med representanter för bostadsverket, SCBoch SPK. Utredningensförslag om revisionsverksamheten möter inga invändningar från berördamyndigheter. SCB betonar särskilt vikten av den föreslagna arbetsgruppen ochstryker under den stora betydelse som revisionsundersökningarna har för faktorprisindexberäkningarna.Dessutom bör arbetsgmppen få i uppdrag att utreda om revisionsverksamheten kanläggas upp så att revisionerna kan samordnas med kontrollundersökningar avkvaliteten på primärmaterialet i ansökningarna om bostadslån. Liknandesynpunkter framförs av låneunderlagsgruppen som också anser att det börundersökas om revisionsverksamheten kan samordnas med de undersökningar sombelyser förändringar från preliminärt till slutligt beslut om statligtbostadslån. Utredningensförslag att beslutanderätten i låne- och bidragsärenden förs över från länsbostadsnämndematill kommunerna medför konsekvenser för insamling av statistikmaterial, SCBstryker under det av utredningen uttalade behovet av samråd mellan berördaintressenter som föranleds av kommunernas nya roll, SCB liksom låneunderlagsgruppenanser att en permanent arbetsgrupp med representanter från bostadsverket, SCBoch bör bildas för detta ändamål. Gruppen bör medverkavid utformningen av arbetsmtiner för datainsamling till de olika statistiskabearbetningarna. Översynen av insam-lingsrutinema bör även innefatta utredningav behovet av skärpta instruktioner för byggherrarna att lämna fullständigaoch tillförlitliga kostnadssammanställningar. Låneunderlagsgruppen påpekarvidare att utredningens förslag att kommunalisera låne- och bidragsbesluten kanmedföra risker för förseningar och försämringar av kvaliteten på det statistiskamaterialet. Det finns också risk för att enhetligheten i bedömning ochgranskning av lånebesluten försämras och kanske helt går förlorad. anseratt vissa svårigheter kan uppkomma vid insamling och bearbetning av statistisktmaterial och betonar starkt betydelsen av en utveckling av olika uppgifter somerfordras för bostadsförsörjningen. Också flera länsbostadsnämnder anser att enkommunalisering kan medföra negativa konsekvenser fÖr det statistiskamaterialets kvalitet, Remissinstansernaansluter sig genomgående till utredningens uppfattning att åtgärder bör vidtasför att stärka småhusköparnas ställning i förhållande till byggherrar,entreprenörer och husfabrikanter. En majoritet av remissinstanserna anser ilikhet med utredningen att ett lämpligt medel för att uppnå detta mål är enökad kontroll och besiktning genom kommunernas försorg. Många har emellertidförordat en bredare syn på problemet där bl, a. frågor om producentens egenkontroll,pro- Prop.1977/78: 93 127 ducentansvaret,tillverkningskontroll, förlängda garantier m, m. bör övervägas i samband med enökad kontroll och besiktning i regi. I vissa fall pekar man också påfrivilliga överenskommelser i syfte att stärka småhusköparens ställning. Mångahar också framhållit att kontrollen bör omfatta all småhusproduktion, dvs. ävenden inte statligt belånade. En del går ännu längre och förordar att allabyggnadslovspliktiga åtgärder i bostadshus, dvs. även flerfamiljshus ochombyggnader, skall omfattas. Förslagets konsekvenser anses vidare oklara närdet gäller ansvarsfrågorna och många remissinstanser, framför allt kommuneranser att ansvarsfrågorna måste klarläggas innan förslaget kan genomföras. Engenomgående uppfattning bland dessa remissinstanser är att förslaget skullemedföra ett ökat skadeståndsansvar för kommunerna, vilket man inte är bereddatt acceptera. Tilldem som i princip tillstyrker en ökad kontroll och besiktning hör bl. a.konsumentverket, NO, , statens planverk, nästan samtligalänsbostadsnämnder, flertalet länsstyrelser. , , Föreningen , samt ett mycket stort antal kommuner, bland dem ,, , , , , , , ,, , , , ,. , ,, , , , , , och Luleåkommuner. Konsumentverketdelar utredningens uppfattning att en ökad kontroll och besiktning är ettnödvändigt och verksamt medel för att förbättra småhusköparnas ställning.Behovet har starkt bekräftats av den försöksverksamhet medfastighetsreklamationer som verket har bedrivit i tvålän samt av de omfattande kontakter som verket har med konsumenter i hela landet.Kostnaderna för en kontroll uppvägs enligt verkets uppfattning mer än väl avekonomiska vinster i form av minskade underhålls-, reparations- ochuppvärmningskostnader. framhåller att åtskilliga exempel från småhusmarknaden har visat påatt köparen har svårt att hävda sina intressen gentemot säljaren. Orsaken tillmissförhållandena är främst dåligt rättsskydd och att kontroll- ochbesiktningsverksamheten inte är tillräckligt utbyggd. iVästernorrlands län anser i likhet med utredningen att byggnadskontrollen f. n.fungerar på ett otillfredsställande sätt. Det behövs således en ökad kontrollvars målsättning skall vara att nyproducerade byggnader blir fullvärdiga såvälfrån konsument- som samhällssynpunkt. finner detliksom utredningen angeläget att genom en förbättrad kontroll minska riskernaför fel och brister hos småhusen. Ävenom remissopinionen således i princip är enig om behovet av ett 1977/78: 93 128 ökatskydd för småhusköpare råder delade meningar såväl i fråga om betydelsen avkontroll och besiktning jämförd med andra åtgärder för att stärkakonsumenternas ställning som i fråga om lämpligt organ förbesiktningsverksamheten. Utredningensförslag att kommunerna skall svara för den ökade kontroll- och besiktningsverksamhetentillstyrks i princip av bl. a. statskontoret, NO, statens planverk,, många länsbostadsnämnder, samtliga länsstyrelser som haruttalat sig i frågan. Föreningen och flertaletkommuner. delar utredningens uppfattning att det är en uppgift för samhället(kommunen) att som komplement till byggherrens ansvar ombesörja noggranngranskning av handlingar rörande småhusprojekt samt utföra skärpt tillsyn avsmåhusbyggen med syfte att skydda den svagare parten köparen. Statskontoretanser i likhet med utredningen att en utbyggnad av byggnadsnärrmdernasnuvarande inspektionsverksamhet är en mera rationell lösning än att vid sidanom redan befintlig kontrollverksamhet bygga upp en ny organisation medlikartade uppgifter. Länsbostadsnämnderna i och m. fl.framhåller att kommunema är bäst lämpade att ha hand om kontrollverksamheten.Hos dessa finns en fungerande inspektionsverksamhet att bygga vidare på. övrigatänkbara organ skulle komma att ligga på för långt avstånd från de flesta byggarbetsplatsemaför att en kontroll skulle kunna göras effektivt. Länsstyrelsernaansluter sig genomgående till utredningens bedömningar. iStockholms län menar således att en utbyggnad av småhuskontrollen bör ske viakommunerna och inte genom andra organisationer. förslag om"Svensk Husprovning" innebär att en onödig dubbelorganisation skapasmed åtföljande kompetens. i finner detsärskilt betydelsefullt att man kan samordna den föreslagna verksamheten medden kontroll och besiktning som kommunerna f. n. utför enUgt byggnadsstadganoch andra bestämmelser. anser sig inte kunna ta sludig ställning till utredningensförslag om utbyggd besiktning och kontroll av småhus förrän det harklarlagts närmare vilka effekter en sådan kontroll skulle få. Förbundet framhållerdock att om en utbyggnad av kontrollen skall genomföras är det viktigt attknyta an till kommunerna som redan har en sådan organisation och inte bygga uppparallella, kanske konkurrerande, kontrollsystem, typ "SvenskHusprovning". EnligtHSB utgör deras kontrollanter ett viktigt inslag i bostadskooperationenssamlade verksamhet. En nödvändig kontroll på byggplatsen av det arbete somentreprenörer har utfört åt HSB har säkerställts i medlemmarnas/konsumenternasintresse. Samma tjänster har också i stor ut- Prop.1977/78: 93 129 sträckningutnyttjats av kommuner. Erfarenheter från denna verksamhet liksom från dettekniska förvaltningsarbetet kan löpande återföras i planerings- ochprojekteringsarbetet. Kontrollverksamheten för byggherren tjänar inte minstsyftet att med utgångspunkt i avtal som har slutits med entreprenörer granskaoch följa upp det ekonomiska utfallet. HSB anser mot bakgrund av debetänkligheter som har anförts att förslaget måste avvisas i dess nuvarandeutformning. Någraremissinstanser, bland dem och villaägareförbund.Svenska bankföreningen och föreningsbankers förbund anförbetänkligheter mot att kommunen utför kontroll och besiktning i de fall dåkommunen är part gentemot köparen. Enligt uppfattning är detolämpligt att den person som svarar för den löpande kontrollen även svarar förbesiktningen. Utredningen har kommit till slutsatsen att det bör vara möjligtatt upprätthålla opartiskhet och obundenhet vid en besiktning även omkommunen i någon form är part gentemot husköparen. pekar här påden ökande omfattningen av det kommunala engagemanget i byggnadsverksamhetensamt att det enligt erfarenheterna från försöksverksamheten med reklamationerinte finns skäl att anta att denna del av småhusbyggandet är problemfri. Verketanser därför att man bör finna en form för verksamheten som eliminerar denämnda riskerna. Det synes kunna ske genom att en från kommunen friståendemyndighet åläggs att utse kontrollant och besiktningsman i de fall då kommuneni någon form är part gentemot husköparen. ställersig direkt avvisande till att kommunerna själva utövar kontrollen. a, att husköparen och kommunen kan ha motstridiga intressen ochatt de kommunala kontrollanterna inte kommer att få tillräckligterfarenhetsunderlag, I stället bör arbetet utföras av konsultföretag medspecialister på småhuskontroll. påpekar också att denlångtgående vidgning av byggentreprenörens garantiåtaganden som följer avöverenskommelsen mellan förbundet och SBEF innebär att kontrollen torde kommaalt få mindre betydelse än vad som gäller. Deremissinstanser som är negativa eller tveksamma till utredningens förslag attkommunerna skall ha ansvaret för verksamheten har i regel anvisat andra vägarför att stärka konsumenternas ställning. Vissa betänkligheter har ocksåriktats mot kommunens opartiskhet i de fall kommunen direkt eller indirektstår som byggherre. Några anser också alt man bör avvakta småhusköpkommitténsförslag eller förordar ytterligare utredning. Till dessa remissinstanser hörbl, a, NBD, majoriteten i , , , ,, , , samt kommuner. NBDframhåller att det redan f, n, existerar ett flertal artskilda kontroller pådetta område. I stället för att införa ett nytt kon-9 1977/78. Prop.1977/78: 93 130 trollförfarande bör det enligt delegationens mening finnasrimliga möjligheter alt samordna och effektivisera de kontrollfunktioner somredan finns. Detta kan i princip lösas så att den kommunala plan- och byggnadslovskontrollenbestår enligt nuvarande ordning medan ett bättre konsumentskydd beträffandekvalitet och utförande förslagsvis ordnas genom en besiktningsmannakår som harparternas förtroende. Eventuellt kan detta ordnas genom ett särskilt auktorisationsförfarande.Delegationen tillägger alt utredningen måhända har överbetonat betydelsen avutbyggda kontrollfunktioner. För konsumenterna kan det vara lika angeläget attskapa garantier för att konstaterade brister och dolda fel i utförandet bliråtgärdade. stadshypotekskassa vill ifrågasättaom det är rimligt att satsa så stora resurser på denna verksamhet. Möjlighetersyns enligt stadshypotekskassan föreligga att på andra vägar uppnå det av utredningenangivna syftet till lägre kostnader. Härvid torde en lösning via kolleklivaförsäkringar slå närmast till buds, anser att utredningensförslag innebär en ökad byråkratisering, I stället borde andra lösningar närmareundersökas. Det avgörande är att åstadkomma ett system där producenterna avsmåhus ägnar större uppmärksamhet åt att bygga bra småhus. kommunanser att förslaget för en liten kommun ur organisatorisk och ansvarssynpunktinnebär en alltför stor belastning, kommun framhåller att även omkommunens ökade engagemang i granskning och kontroll av alla småhus som uppförsmed statliga lån helt skulle täckas genom avgifter som räknas in i underlagetför bostadslånet är förslaget helt orealistiskt för en kommun med ennyproduktion om 25 egnahem . för byggbestämmelsermenar att man i stället för att lägga på kommunerna nya omfattandekontrolluppgifter bör utnyttja den stora kår av kunniga fackmän som redan finnsi landet. är starkt kritisktmot utredningens som man tycker ensidiga föreställning att myndigheternas kontrolllämpligen kan tillgripas som enda medel för alt komma till rätta medkvalitetsproblem.