prop · G10381 · 1977-12-31 00:00:00 — Enligt övergångsbestämmelserna tillden nya regeringsformen får bemyndigandet utnyttjas även efterregeringsformens ikraftträdande tills bestämmer annorlunda. Jagkommer i detta sammanhang eftersom trafiknämndsutredningens förslagaktualiserar bemyndigandets omfattning att även ta upp frågan om en anpassningav det till regeringsformens regler om normgivningsmakten. Degrundläggande bestämmelserna om vägtrafiken har beslutats avstatsmaktema. Vid sidan härav har det emellertid funnits lokala föreskrifterför trafiken. Dessa har kurmat innebära avvikelser från de allmänna reglernaeller kompletteringar av dessa. Behovet av en sådan lokal regleruig har genomtiderna tillgodosetts på olika sätt. Utvecklingen på detta område kan sägasinnebära att man har fått en ny syn på de lokala trafikföreskrifterna. Frånbörjan torde man när- 1977/78:81 J4 mastha sett dem som ett medel att upprätthålla den allmänna ordningen. Dettasynsätt framgår bl. a. av att man t. o. m. kunde meddela beslut i dessafrågor bl. a. enligt bestämmelserna ordningsstadga för riketsstäder. Enligt vägtrafikförordningen (1951: 648), som trädde i kraft den 1januari 1952, meddelades lokala trafikföreskrifter i princip av länsstyrelsen.Vissa typer av sådana föreskrifter kunde dock i städerna meddelas avpoliskammare, magistrat eller kommunalborgmästare. Dennu gällande ordningen tillkom genom beslut av (prop. 1964:176, 3LU 1964: 44, rskr 1964: 348). Reformen, som trädde i kraft den 1 januari1965, innebar i första hand att magistrats-ochkommunalborgmästareinstitutionerna avskaffades. förstatligades ochomorganiserades polisväsendet. Av vad jag har anfört framgår attpoliskammare, magistrat och kommunalborgmästare hade uppgifter som rörde denlokala trafikregleringen. Detta gjorde det nödvändigt att skapa ett nytt organpå det lokala planet med motsvarande uppgifter. De nu fungerandetrafiknämnderna inrättades därför. I propositionen underströk dåvarande chefenför att motorfordonstrafiken hade blivit enintegrerande del i samhällets ekonomiska liv och att de lokalatrafikföreskrifterna förutom polisiära ordningsaspekter också kundetillgodose kommunala trafikpolitiska synpunkter. fick därför densammansättning den har med polismästaren som ordförande och två avkommun-fullmälaige valda ledamöter. I enpromemoria "Kommunerna och trafiksäkerheten", som utarbetades av enav () och tillsattarbetsgrupp, redovisades erfarenheterna av ordningen medtrafiknämnder. Man konstaterade bl. a. att företrädare för kommunerna hadeansett att det brast i samordningen mellan trafik-nämnderna och de kommunalaplaneringsorganen. hade framhållit att trafiknämnderna inte iönskvärd omfattning hade använt sig av remiss- och samrådsförfarande medväghållaren. Arbetsgruppen förordade att obligatoriska specialregleradekommunala trafiknämnder inrättades för att överta bl. a. de nuvarandetrafiknämndemas arbetsuppgifter. 2.2Vissa tillstånd till yrkesmässig trafik Enligt5 § förordningen (1940: 910) om yrkesmässig automobiltrafik m. m. (ändradsenast 1977: 705) (YTF) får sådan trafik bedrivas endast med tillstånd (trafiktillstånd).Före år 1965 meddelades tillstånd att med personbil bedriva beställningstrafikför personbefordran, i fortsättningen kallat taxitillstånd, i städema avpolismyndigheten och i landet i övrigt av vederbörande länsstyrelse eller ivissa fall av biltrafiknämn- 1977/78:81 15 den.I den tidigare (se avsnitt 2.1) nämnda propositionen som ledde till atttrafiknämndema inrättades uttalade departementschefen att de nyapolismyndigheterna i och för sig borde kunna svara för handläggningen avärenden om taxitillstånd. Med beaktande av att prövningen i viss utsträckningomfattade frågor av intresse från kommunalpolitiska synpunkter förordade hanemellertid att de sedermera inrättade trafiknämndema anförtroddes dessaärenden. hade ingen erinran mot förslaget. 2.3 Detfrivilliga trafiksäkerhetsarbetets lokala och regionala organisation Nationalföreningenför trafiksäkerhetens främjande (NTF) har i sin verksamhet funnit ett behov avlokal förankring av det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet. Mot denna bakgrundbildades på NTF:s initiativ lokalatrafiksäkerhetskommittéer. Deras främsta uppgifter var att ta initiativ tilltrafiksäkerhetsfrämjande åtgärder, att stimulera till aktiv medverkan i sådanaåtgärder och att stödja och samordna den frivilliga verksamheten. Kommittéernahar med tiden fått en allt fastare anknytning till kommunerna. Ledamöter ikommittéerna är som regel förtroendemän valda av kommunfullmäktige. Underi huvudsak började man också efter initiativ från NTF attbilda länskommittéer och i , och Malmötrafiksäkerhetsföreningar. Länskommittéema omorganiserades med början under1960-talet till länstrafiksäkerhetsförbund. Dessas uppgifter är dels regionalsamordning och ledning av det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet, dels stödtill de lokala trafiksäkerhetskommittéema. tidigare (avsnitt 2.1) nämnda promemorian "Kommunerna ochtrafiksäkerheten" förordades en omorganisation av det lokala frivilligarbetetsom i huvudsak innebar att de nuvarande trafiksäkerhetskommittéerna skulleombildas till obligatoriska specialreglerade kommunala trafiknämnder. Forsamarbetet med lokala föreningar, företag och enskilda föreslogs att ettkontakt- och referensorgan skulle inrättas. Idirektiven till trafiknämndsutredningen pekas på att spännvidden i de lokalatrafikfrågorna och uppdelningen av beslutsfunktionerna på olika lokala organhade lett till önskemål om att handläggningsproceduren förenhetligas. Likasåhade fördelningen av ärenden i andra avseenden t. ex. mellan länsstyrelseoch trafiknämnd medfört problem. Detsamma gällde ansvarsfördelningen mellande beslutande organen och väghållarna. Vidare redovisades i direktivenförslagen i den tidigare (avsnitt 2.1) nämnda promemorian "Kommunerna ochtrafiksäkerheten" samt remissyttrandena över den. 1977/78:81 16 Idirektiven angavs att utredningsarbetet borde syfta till samordning av ochöverblick över handläggningen och med en inriktning på de problem som haderedovisats. Bedömningen av lämpliga lösningar borde ske mot bakgrunden avsambanden mellan olika myndigheters uppgifter och de verksamhetsformer somtillämpades. Eventuellt borde övervägas en ramlagstiftning som gav de enskildakommunerna möjlighet att bland olika alternativ välja lämplig organisation. Iarbetet på det lokala planet borde enligt direktiven erforderlig expertis påtrafikområdet utnyttjas. Det gällde i fråga om exempelvis polisiär, juridiskoch teknisk erfarenhet av trafikfrågor. Organisationsfor-mema borde medge attden fackkunskap som behövdes kopplades in på ett så tidigt stadium som möjligtunder ärendenas beredning. Det reformarbete som pågick inom bygglagstiftningenborde beaktas men det borde inte vara en uppgift för utredningen att presenteraförslag i detta avseende i vidare mån än som blev nödvändigt för att anknytatrafikfrågornas handläggning till planverksamheten. Idirektiven framhölls också att det blev en betydelsefull uppgift förutredningen att pröva hur det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet i kommunernaskulle kurma tillvaratas. Strävan borde vara att uppmuntra, fördjupa ocheffektivisera frivilligkrafternas insatser. 2.5Huvudmannaskapet för kommunala trafikövervakare Kontrollenav att de föreskrifter som har meddelats om trafiken efterlevs sker i förstahand genom polisens försorg. Efter en lagändring (prop. 1957: 164, ILU1957: 30, rskr 1957: 312) fick emellertid Kungl. Maj:t bemyndigandeatt för visst polisdistrikt medge att särskilda med trafikövervakningsammanhängande uppgifter av enklare beskaffenhet skulle ombesörjas i annanordning. Vid bemyndigandets tillkomst anförde chefen för inrikesdepartementetatt förslaget främst hade föranletts av problem med brister iparkeringskontrollen. Dessa berodde i sin tur på svårigheter att rekryterapolismän. Enligt departementschefens mening borde man i första hand söka lösafrågorna genom att stimulera rekryteringen till polistjänsterna. Som en extraordinäråtgärd borde emellertid förslaget om särskilda trafikövervakare prövas.Riksdagen anslöt sig till förslaget. Isamband med reformeringen av polisväsendet 1965 togsfrågan upp till ny prövning. 1964:101 med förslag till lagstiftning medanledning av förstatligandet och omorganisationen av polisväsendet m. m. fannchefen för att systemet med särskilda trafikövervakareborde bibehållas. När det gällde huvudmannaskapet för dessa trafikövervakareinfördes en regel om att personalen i sin tjänstgöring skulle stå underpolischefens ledning. Därigenom kom huvudmannaskapet för trafikövervakama attbli i viss mån 1977/78:81 17 delat,eftersom kommunen skulle svara för verksamheten i övrigt, t. ex. när det gälldelönekostnader och administration. Vissaändringar i bestämmelserna om trafikövervakning har genomförtsdärefter. Dessa förändringar hänför sig emellertid inte till huvudmannaskapet.Frågan togs efter en framställning från upp i prop.1975/76: 106 med förslag till lag om felparkeringsavgift, m. m. Dåvarandechefen för konstaterade med anledning avframställningen att övervägandena om införande av felparkeringsavgift i ochför sig inte hade någon betydelse för bedömningen av frågan om hurhuvudmannaskapet för den kommunala trafikövervakarkåren skulle anordnas. Deterinrades dock om att frågan låg inom ramen för trafiknämndsutredningensuppdrag. Departementschefen ansåg det därför inte lämpligt att då ta ställningtill i vad mån några förändringar var påkallade. Detta uttalande föranleddeingen erinran från sida (/76: 14, rskr 1975/76: 240). 2.6Vägtrafiklagstiftningen och regeringsformens regler om normgivningsmakten Tillvägtrafiklagstiftning i vidsträckt bemärkelse räknas alla de författningar somreglerar trafiken på vägar och gator, registrering av fordon, fordonsbeskaffenhet och utrustning, förarbehörighet, skadeståndsansvar,trafikförsäkring m. m. I det följande hänförs dock intetrafikska-delagstiftningen inbegripet reglerna om trafikförsäkring och vägtrafikskattelagstiftningentill vägtrafiklagstiftningen. Deviktigaste lagarna inom den egentliga vägtrafiklagstiftningen är lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott (ändrad : 478) (TBL),körkortslagen (1977:477) (KKL), lagen (1976:206) om felparkeringsavgift (ändrad1976: 1124) (FPL). Vidare bör nämnas YTF, som har tillkommit efter riksdagenshörande. 1970: 171 angående handläggningen av vissa delar av vägtrafiklagstiftningentog dåvarande chefen för upp frågan ombemyndigande för Kungl. Maj:t att meddela föreskrifter på vissa områden inomvägtrafiklagstiftningen. Därvid föreslogs att Kungl. Maj:t fortsättningsvisskulle få besluta om vägtrafiklagstiftningens utformning utan riksdagensmedverkan i varje särskilt fall. Denna ordning kunde enligt propositionen välförenas med fortsatta möjligheter för att påverka hela det områdesom täcks av vägtrafik-lagstiftningen. (3LU 1970: 83, rskr 1970: 398)biföll förslaget. Enligt övergångsbestämmelserna tUl den nya regeringsformenfår bemyndigandet utnyttjas även efter regeringsformens ikraftträdande tillsriksdagen bestämmer annorlunda. Med stöd av bemyndigandet har be- 2 1977/78. 1977/78:81 18 Av störst intresse i detta sammanhang är vägtrafikkungörelsen(1972: 603, ändrad : 875) (VTK), kungörelsen (1966:270) omvägmärken m. m. (ändrad : 101) (VMK), terrängtrafikkungörelsen(1972: 594, ändrad : 876) (TTK), FK, bilregisterkungörelsen(1972:599, omtryckt 1976:779, ändrad 1977: 957) (BRK) och bilavgaskungörelsen(1972: 596, ändrad : 367) (). Somjag har påpekat (avsnitt 2.1) inrättades trafiknämnderna i samband medpolisväsendets omorganisation 1965. De regleras i lagen(1964: 371) om trafiknämnder (ändrad : 704) (TNL). Enligt 1 § TNLskall det i varje kommun finnas en trafiknämnd. Nämnden skall handlägga defrågor om lokala trafikföreskrifter och yrkesmässig trafik som bestämssärskilt. Om delar av samma kommun ingår i olika polisdistrikt skall det finnasen sådan kommundel. består av ordförandeoch två andra ledamöter. Ordförande är alltid polischefen i det polisdistrikti vilket kommunen eller kommundelen ingår. Övriga ledamöter utses av kommunfullmäktige.För varje sådan ledamot skall utses minst en suppleant. Valbar till ledamoteller suppleant är varje svensk medborgare som är bosatt inom polisdistriktetoch inte är omyndig. Till ledamot eller suppleant bör endast den väljas som ärväl förtrogen med de lokala förhållandena i fråga om samhällsplanering ochtrafikreglering. Ledamöteroch suppleanter i trafiknämnd väljs av kommunfullmäktige för av tre år.Om ledamot eller suppleant efter valet upphör att vara valbar, skall hanomedelbart frånträda sitt uppdrag och fyllnadsval anordnas. Trafiknämndenfår uppdra åt ordföranden att på nämndens vägnar fatta beslut om vissa ärendeneller vissa typer av ärenden. I övrigt får ärenden inte avgöras utan attnämnden är fulltalig. beslut gäller den mening som biträds av ordföranden och minst en av deövriga ledamöterna. Om sådan enighet inte kan uppnås, skall trafiknämnden medeget yttrande hänskjuta frågan till för avgörande. Polismyndighetentillhandahåller lokal och kansli för trafiknämnden. Trafiknämndenhar till uppgift dels att besluta om lokala trafikföreskrifter enligt VTK ochTTK samt om dispenser från bl. a. sådana föreskrifter, dels att pröva frågorom taxitillstånd. Vidare handhar trafiknämnden frågor om godkännande avtaxameter och dispens från skyldighet att ha taxibil utrastad med taxameteroch mellanvägg. 1977/78:81 19 Enligt147 § VTK kan särskilda trafikregler för viss väg eller vägsträcka eller församtliga vägar inom visst område meddelas genom lokala trafikföreskrifter. Somlokala trafikföreskrifter räknas dock inte sädana föreskrifter sompolismyndighet eller vägmyndighet enligt 154 § VTK kan meddela i samband medtrafikolycka, trafikövervakning, väghållningsarbete o. d. Inte heller sådanaföreskrifter som ägare av enskild väg kan meddela enligt 151 § VTK räknas somlokala trafikföreskrifter. I147 § VTK anges också vilka typer av föreskrifter som får meddelas. 1. förbud mot trafik med fordon av visst slag ellerfordon med last av viss beskaffenhet, 2. föreskrift om körriktning, 3. förbud mot provkörning eller sådan övningskörningsom avses i 72 § körkortsförordningen (1977: 722) (KKF), 4. föreskrift om väjningsplikt med avvikelse från 38 §VTK eller föreskrift om stopplikt, 5. föreskrift att väjningsplikt eller stopplikt skallgälla i stället för bestämmelserna i 57 § första stycket VTK, 6. föreskrift om färdhastighet med vissabegränsningar, 7. förbud att stanna eller parkera fordon, 8. föreskrift om stannande eller parkering som avvikerfrån vissa av de allmänna bestämmelsema i VTK om stannande och parkering, 9. föreskrift att vad som gäller om hästfordon i frågaom lyktor m. m. vid färd på allmän väg även skall gälla på viss enskild väg, 10. föreskrift om axeltryck, boggitryck ellerbruttovikt med avvikelse från de allmänna bestämmelserna i 106 § VTK, 11. föreskrift om inskränkning till mindre bredd ellerlängd på fordon än som är tUlåtet enligt 107 och 109 §§ VTK, 12. föreskrift om undantag från reglerna i VTK omförande av terrängfordon på väg, 13. föreskrifterom andra särskilda åtgärder för reglering av trafiken. Genom lokala trafikföreskrifter kan också bestämmas att en väg eller vägsträckaskall anses som huvudled, motorväg eller motortrafikled. Föreskrifterna fårdock inte utformas så att huvudleder kommer att korsa varandra. Enligt148 § VTK meddelar lokala trafikföreskrifter som rör transport avfarligt gods, väjningsplikt, stopplikt, färdhastighet, axeltryck, boggitryck,bruttovikt eller bredd resp. längd på fordon, fordonståg eller last.Länsstyrelsen får genom lokal trafikföreskrift också medge undantag från vissaregler i VTK om begränsning av möjligheterna att köra terrängfordon på väg. Omdet behövs lokala trafikföre- skrifterpå grund av tjällossning e. d. eller för sådana tävlingar på väg somlänsstyrelsen har lämnat tillstånd till, meddelar dessa. I övrigtär det trafiknämnden som meddelar lokala trafikföreskrifter. kan meddelas också enligt TTK. Enligt 57 § TTK kan lokaltrafikföreskrift avse 1. förbud mot trafik med fordon av visst slag ellerfordon med last av viss beskaffenhet, 2. förbud mot provkörning av fordon, 3. förbud mot övningskörning som avses i 72 § KKF, 4. förbud att stanna eller parkera fordon, 5. färdhastighet, 6. undantag från belysningsföreskriftema i TTK, 7. arman åtgärd för reglering av trafiken. Enligt58 § TTK meddelar trafiknämnden lokala trafikföreskrifter som avser stannande-eller parkeringsförbud, övriga lokala trafikföreskrifter enligt TTK meddelasav , som emellertid har möjlighet att besluta att trafiknämndenfår meddela sådana föreskrifter. VTKoch TTK innehåller vissa möjligheter att ge dispenser från reglerna i dessaförfattningar och från lokala trafikföreskrifter som har utfärdats med stöd avförfattningama. När det gäller dispenser från lokala trafikföreskrifter kangrundprincipen sägas vara att den myndighet som har utfärdat föreskriften ocksåhar möjlighet att ge dispens. I fråga om TTK. gäller principen utan undantag,vilket framgår av 67 § tredje stycket TTK, där det sägs att fråga om undantagfrån lokal trafikföreskrift prövas av den myndighet som har meddelatföreskriften. I VTK förekommer dock undantag från den angivna huvudregeln.Lokala trafikföreskrifter enligt 147 § andra stycket 4, 5, 10 och 11 meddelasav . Undantag från föreskrifter enligt punkterna 4 och 5, somgäller väjningsplikt resp. stopplikt, förekommer i princip inte. Dispens frånlokala trafikföreskrifter enligt punkterna 10 och 11, som behandlar axeltryck,boggitryck, bruttovikt, fordonsbredd och fordonslängd, meddelas avtrafiknämnden inom dess verksamhetsområde. Avser en sådan ansökan mer än entrafiknämnds område inom samma län prövas den av . Om flera länberörs behandlas ansökan av statens vägverk. Genomlokal trafikföreskrift enligt 57 § tredje stycket TTK kan också meddelasförbud eller föreskrifter och medges undantag från vissa bestämmelser iterrängkömingslagen (1975: 1313). Myndighetsom har meddelat lokal trafikföreskrift enligt VTK eller TTK skall föra in deni en särskild liggare och kungöra den enligt lagen (1976: 633) om kungörande avlagar och andra författningar. Föreskrifter som inte skall tillkännages medvägmärke skall föras in i den eller de tidningar där kommunala meddelanden förorten tas in (152 § andra stycket VTK, 59 § första stycket TTK). I 152 § förstastycket VTK och 60 § TTK ges också bestämmelser om underrättelser till berörda 1977/78:81 21 myndigheterom meddelade lokala trafikföreskrifter. Således skall statenstrafiksäkerhetsverk (TSV) underrättas om alla lokala trafikföreskrifter enligtVTK och enligt 57 § andra stycket TTK. skallunderrättas om lokal trafikföreskrift enligt VTK. Är väghållningsmyndighetenkommunal skall även statens vägverk underrättas. skallunderrättas om lokala trafikföreskrifter enligt 57 § tredje stycket TTK.Vidare skall länsstyrelse och trafiknämnd underrätta varandra om de lokalatrafikföreskrifter som de meddelar. Om lokal trafikföreskrift enligt VTK skallutmärkas av enskild vägs ägare skall även denne underrättas. Enligt 59 § andrastycket TTK skall markägaren delges beslut om lokala trafikföreskrifter avvissa slag. De nu redovisade bestämmelserna gäller enligt 153 § VTK och 61 §TTK i tillämpliga delar även när lokal trafikföreskrift ändras eller upphävs. Tillämpningsföreskriftertill VTK och TTK såvitt gäller lokala trafikföreskrifter meddelas enligt 162 §VTK och 65 § TTK av . När det gäller lokalatrafikföreskrifter enligt 57 § tredje stycket TTK ankommer det emellertid påstatens naturvårdsverk att meddela de tillämpningsföreskrifter som behövs. Beslutom lokal trafikföreskrift är ett beslut av förvaltningsmyndighet som kanöverklagas. Har det meddelats av trafiknämnd får talan föras hos länsstyrelsengenom besvär. Mot beslut av länsstyrelse får talan föras hos regeringen genombesvär. TSV och statens vägverk har rätt att besvära sig över beslut om lokaltrafikföreskrift. Denna rätt är inte inskränkt till . 3.3Vissa tillstånd till yrkesmässig trafik, m. ni. Yrkesmässigtrafik är enligt YTF trafik i vilken bil och förare mot ersättningtillhandahålls allmänheten för person- eller godsbefordran. Från tillämpningenav bestämmelserna i förordningen är en del transporter undantagna. Regeringenfår också medge ytterligare undantag från förordningen för visst slag av trafikom det visas vara påkallat. Enligt 3 § YTF anko.mmer det på länsstyrelsernaatt verka för ett ändamålsenligt ordnande av den yrkesmässiga trafiken. Denyrkesmässiga trafiken uppdelas enligt 4 § i linjetrafik, beställningstrafikoch turisttrafik. Såvitt avser trafik med person- eller lastbil förstås medlinjetrafik yrkesmässig trafik för regelbunden befordran av passagerare ellergods på viss vägsträcka eller mellan vissa orter under sådana omständigheteratt bestämmanderätten i fråga om bilens utnyttjande inte tillkommer visstrafikant eller vissa trafikanter gemensamt. Beställningstrafik är sådanyrkesmässig trafik, som inte är linjetrafik. Förutsättningför rätten att driva yrkesmässig trafik är enligt 5 § YTF att vederbörligttillstånd (trafiktillstånd) har meddelats. Ansökan om trafiktillstånd ellermedgivande till överlåtelse av sådant tillstånd skall göras av den som avseratt driva trafik med stöd av tillståndet. 1977/78:81 22 antagasatt trafikförsörjningen inom viss kommun främjas, om beställningstrafiken förpersonbefordran med personbil (taxitrafiken) utövas av juridisk person, fårkommunen göra ansökan om tillstånd för denne eller om överlåtelse av tillståndpå honom. Tillståndtill taxitrafik meddelas av den trafiknämnd inom vars verksamhetsområdestationsorten skall förläggas eller, om kommun gör ansökan för juridiskperson, av regeringen. Bestämmelsema i förordningen om trafiktillstånd gäller itillämpliga delar även tillstånd till utökning av trafik för vilken tillståndtidigare har meddelats. I 12§ YTF anges villkoren för att trafiktillstånd skall meddelas. Tillstånd fårenligt huvudregeln meddelas endast om den ifrågasatta trafiken är behövlig ochi övrigt lämplig. Även sökandens lämplighet skall prövas. Trafiktillstånd skallställas på viss fysisk eller juridisk person och innehålla de villkor och bestämmelsersom anses behövliga. Det kan vidare begränsas till att omfatta vissa slag avtransporter eller viss . Om tillståndet avser beställningstrafikskall stationsort bestämmas för bil som används i trafiken. Hartillståndshavaren avlidit eller försatts i konkurs får rörelsen under vissaförutsättningar fortsättas utan särskilt tillstånd av högst ett årfrån dödsfallet eller första borgenärssammanträdet. Trafiktillstånd kan bl.a. vid dödsfall eller konkurs överlåtas efter medgivande av den myndighetsom har meddelat tillståndet. Därvid prövas bl. a. lämpligheten hos den somvill överta tillståndet. Trafiktillstånd kan återkallas eller dras in på visstid om det vid utövandet av trafiken har förekommit svåra eller upprepade överträdelserav bestämmelserna i eller av vissa andra särskilda bestämmelser, vidunderlåtenhet att begagna tillståndet eller när tillståndshavaren på annat sättväsentligt har åsidosatt sina skyldigheter såvitt angår trafikens anordnandeeller handhavande. Har innehavare av trafiktillstånd gjort sig skyldig till förfarandeeller försummelse, som kan föranleda återkallelse eller indragning avtillståndet, och kan det antas att han skall låta rätta sig utan sådan åtgärd,kan i stället varning meddelas. Fråga om återkallelse eller varning rörandetaxitillstånd prövas av trafiknämnden. Trafiktillstånd kan också återkallas isamband med att ansökan föreligger från en sökande om nytt trafiktillstånd.När tillstånd återkallas i samband med att nytt trafiktillstånd har lämnats,kan den nye tillståndshavaren förpliktas att lösa in rörelsen. Av21 § YTF framgår att beställningstrafik för personbefordran får bedrivas inomstationsorten. För trafik utanför stationsorten gäller begränsningar. Enligt23 § gäller med vissa angivna undantag befordringsplikt för innehavare avtillstånd till yrkesmässig trafik för personbefordran med personbil eller ilinjetrafik.