prop · G103137 · 1977-12-31 00:00:00 — I detta avseende anförutredningen bl. a. att långtidsuthyrning av tyngre fordon har en myckel blygsamomfattning. Enligt utredningen kan en eventuell lagstiftning omkreditrestriktioner avseende även tyngre lastbilar och släpvagnar inte väntasmedföra några konstlade överströnmingseffekter från köp tlU leasing. Beträffandetillståndsgivningen anför utredningen att långtidsuthyrning av bUar inte kananses ha någon Inverkan på den yrkesmässiga trafiken. Skäl att behovspröva uthymingsrörelseföreligger därför bara i fråga om korttidsuthyming. Inte heller lämplighetsprövningenav uthyrare kan enligt utredningen sägas ha någon betydelse vid leasing, ännumindre om det traflkrältsliga ansvaret flyttas över på hyresmannen.Utredningen konstaterar därmed att det inte finns någon aur ledningatt kräva tillstånd för rätt atl hyra ut fordon på långlidskonlrakt ochföreslår att tillståndskravet 1 YTF inskränks till alt gälla enbart uthyrningför än . Inteheller anser utredningen att de särbestämmelser i övrigt som gälleruthyrningsrörelse bör bibehållas 1 fråga om långtidsuthyrning. De särskildakraven på förare av vissa Inhyrda fordon föreslås därför slopade. Medhänvisning till att bUleasing inle företer några särdrag ur tra-fiksäkerhetssynpunkti förhållande till bilförsäljning föreslås också att den tätare kontrollbesiktningsskyldighetenslopas i fråga om leasingbilar. Vidare anser utredningenatt föreskrifterna om skyldighet atl anmäla fordon som används iuthyrningsrörelse och föra anteckningar över verkställda uthyrningar intebehövs vid leasing. Inte heller fyller enligt utredningen förbudet motanlitande av yrkesförare tiU uthyrningsbU någon funktion vid leasing. Utredningen behandlarvidare frågan om släpfordonens behandling i uthyrningssystemet. Utrednmgenanser att de trafiksäkerhetsskäl som har åberopats för lämplighetsprövning 1samband med meddelande av tillstånd till uthyrningsrörelse med bilar gör siglika starkt gällande i fråga om släpvagnar. Utredningen ifrågasätter därför ominte även släpvagnsuthyrning bör omfattas av reglerna om uthymingsverksamhet iYTF och av de strängare kraven på kontrollbesiktning i FK. Utredningens betänkandehar remissbehandlats. Förslagen har nästan genomgående tiUstyrkts eller lämnatsutan erinran av remissinstanserna. Det har bl. a. betonats att förslageninnebär större enhetlighet vid bedömning av ansvar och skyldigheter och att demedför betydande förenklingar i de administrativa rutinerna rörande skatt,försäkring, kontrollbesiktning m. m. Endast på ett par punkterhar några remissinstanser anfört synpunkter på förslagen. Det gäUer förslagetatt försäkrings- och skatteplikten överförs från uthyraren till hyresmannen. I detlasammanhang har pekats på atl det är av väsentligt ekonomiskt intresse för uthyrarenatt förpliktelserna fullgörs. Underlåtenhet att fullgöra skatteplikten skuUemedföra praktiska problem för uthyraren. Vidare skulle de administrativarationaliseringsvinster, som en försäkringshantering genom uthyraren innebär,kunna reduceras. Utredningens överväganden i fråga om uppgiftema i bilregistrethar föranlett några remissinstanser att göra vissa påpekanden, Detla gällerfrämst atl uppgift om verklig ägare tUl leasingfordon bör finnas i registret. Föregen del får jag anföra följande. Som harredovisats har leasing av framför alll personbUar ökat markant i omfattning.Leasing av tyngre fordon förekommer däremot endast i blygsam skala. Jagdelar utredningens uppfattning att nuvarande bestämmelser om Prop.1977/78:137 96 uthyrningav bil inte passar vid leasing. Leasingsituationen är enligt min mening snararelik den som föreligger vid ett avbetalningsköp. Som utredningen påpekar harinnehavaren i båda fallen en sådan rätt till fordonet atl ägaren (uthyraren/säljaren)i praktiken varken rättsligt eUer faktiskt kan råda över fordonet och än mindrekontroUera hur det används. Jag instämmer därför i utredningens uppfattningatt man bör jämställa hyresmannen i leasingförhållanden med den som innehar fordonetpå grund av avbetalningsköp när det gäller ansvaret för fordonsinnehavel iolika avseenden. En sådan ordning torde också stämma väl överens med denallmänna uppfattningen om innebörden av leasingavtalet. I leasingavtalets idéligger nämligen en rätt för hyresmannen att nyttja fordonet på samma sätt somen normalt aktsam ägare. En överflyttning av ägaransvaret på ömkaren inskärperytterligare aktsamhetskravet och slår därmed i god överensstämmelse medgällande värderingar. Vidare kan framhållas vilket har betonats av såvälutredningen som remissinstanserna atl en överflyttning av ansvaretundanröjer oklarheter i nu gällande regler om ansvarsfördelningen. Närdet gäller frågan om långtidsuthyrningens avgränsning mot korttidsuthyminganser jag i likhet med utredningen alt med långtidsuthyrnlng skall avsessådana nyltjanderättsupplå-telser som har uigåtts för viss bestämd tid . Ettårsgränsen överensstämmer med den begreppsbestämning som användssåväl inom försäkrings- som bilhandelsbranschen när det gäller leasing. Närdet gäller ansvaret för trafikförsäkringspliktens och skattskyldighetens fullgörandevill jag efler samråd med chefen för och chefen förbudgetdepartementet särskUt framhålla följande. Långtidsuthyrningav motorfordon föregås av kreditvärdighetspröv-ning och den övervägande delenav långtidsuthyrnlng sker till företag. Redan härav följer, att risken för attskatten eUer försäkringspremien skall lämnas obetald torde kunna betraktas sommindre än vid avbetalningsköp. I det sammanhanget kan framhållas attleasingföretagens kundförluster av företagen själva bedöms som mycket små.Såsom har framgått är det också rent praktiskt en uppenbar fördel omskattekvitto och kontroUmärke kan tUlställas hyresmannen direkt. Det sagdagäller såväl fordonsskatt som kilometerskatt. I fråga om kilometerskalten tiUkommeremellertid flera omständigheter som ytterligare talar för att skaltepUkten börvila på hyresmannen. Jag tänker då på t. ex. ansvaret för att kilometerräknarapparaturenfungerar tillfredsställande och ansvaret för att avstämpllngar görs. har anfört är det uppenbart att den som varaktigt använder fordonethar de bästa möjlighetema att fortlöpande kontrollera apparaturen och göra de avstämpllngarsom krävs. Det är också självklart atl det är en administra- 1977/78:137 97 tivvinst om avstämplingskorlen kan skickas direkt till hyresmannen. I sambandhärmed kan också framhållas att utbudet av dieseldrivna personbilar vilka ärkilometerskattepliktiga bedöms öka och att den ökningen rimligenbör avspegla sig också i uthyrningsstatistiken. Närdet gäller försäkringsplikten har utredningen gjort en ingående analys av dekonsekvenser som inträder om ansvaret flyttas över på hyresmannen. En sådanöverflyttning innebär bl. a. att premiesättningen kan differentieras efterortsområde, körsträcka, bonus, nyklerhetsrabatl m. m. på samma sätt som nugäller för andra än leasade fordon, en omständighet som får aUt störrebetydelse med stigande försäkringskostnader. En annan synpunkt som harframförts från försäkringsbranschen gäller skadefall, där det har sagts, attdet skulle innebära inte oväsentliga fördelar om hyresmannen vartrafikförsäkringsskyldig och alltså försäkringstagare. Detta torde bl. a,underlätta skadeutredningen, eftersom det vid skadefall är den som har dispositionsrättentill fordonet, dvs. hyresmannen, som närmast känner till de uppgifter som kanha betydelse i ersättningsfrågan. Jagdelar alltså inte den tveksamhet i fråga om överflyttning av skatteplikten ochförsäkringsplikten som några remissinstanser har uttryckt. Jag vill ocksåbetona att en väsentlig med uiredningens förslag är den enhetiighet ifråga om ansvaret i olika avseenden som det ger möjlighet till. Denna fördelgår givetvis förlorad om ansvaret på väsentliga punkter skall ligga kvar på uthyrarenmen i andra avseenden flyttas över på hyresmannen. En sådan uppdelning torde f.ö. vara praktiskt ohanterlig, och därmed skuUe de rationaliseringsvinster somutredningens förslag innebär inte kunna tas tiU vara. Denordning som jag har förordat innebär att hyresmannen i ansvarshänseendeblir att jämställa med ägare/avbetalningsköpare också när det gäller fordonets användningoch skick. Detta anser jag vara helt naturligt med tanke på att uthyraren sågott som helt saknar möjlighet att påverka hyresmannen i fråga om efterievnadenav de olika bestämmelser som är förknippade med fordonsinnehavet. I detsammanhanget vill jag särskilt peka på de förenklingar som förslaget möjliggörnär underlåtenhet att följa parkeringsbestämmelsema skall beivras. F. n. tillslällsbilägaren dvs. vid leasmg uthyraren krav på s. k. felparkeringsavgiftenligt lagen (1976: 206) om felparkeringsavgift. Uthyraren måste sedan krävabeloppet åter av hyresmannen. Denna ordning som medför avsevärt extra besvärhar kritiserats och det har i många sammanhang framhållits att eh lösning avproblemet skulle ligga just i att ansvaret flyttas över på hyresmannen. Såsomtidigare har framhållits har en del remlssmstanser tagit upp registertekniska frågoroch då särskilt framhåUit vikten av att uppgift finns i registret om ägare. OUkasystemtekniska lösningar finns på problemet och dessa får övervägas i detvidare arbetet. 7 1977/78.1 saml Nr 137 Prop.1977/78:137 98 Vadavser frågan om infogande av långtidsuthyrning i ett eventuellt utbyggt syslemmed kredit restriktion er har utredningen genom sina kartiäggningar kunnatpåvisa att långtidsuthyrnlng av tyngre lastbilar förekommer endast i mycketliten omfattning. Utredningen har också funnit att kreditvärdighetsprövningenvid leasing är minst lika ingående som vid avbetalningsköp. Utredningen harmot bakgrund härav kommit fram till att en eventueU lagstiftning om kredilrestriktioneravseende även tyngre fordon inte kan antas komma att medföra några konstladeöverströmningseffekter till leasing. Jag delar denna uppfattning och anserdärför att några åtgärder f. n. inte är påkallade. Utredningenhar, som framgått tidigare, ingående analyserat frågan om tillståndsgivningenbåde vad avser lämplighetsprövningen och behovsprövningen och fimnit attanledning saknas att upprätthålla ett tillståndskrav beträffande långtidsuthyrnlng.Förslaget har i denna del inte mött invändningar från någon remissinstans. Jagdelar uppfattningen att det inte är påkallat att kräva tillstånd tilllångtidsuthyrning av bilar. Som jag har nämnt är bestämmelserna i uthyrningsrörelse inte anpassade för leasingsituationer. De trafiksäkerhetsmässigaaspekterna, som har varit en huvudsaklig grund för upprätthållande av enlämplighetsprövning, kommer om de av mig förordade förslagen genomförs - att tUlvaratasgenom att hyresmannen helt övertar ansvaret för fordonets skick och användning.Inte heller finns det från trafikpolitiska eller andra synpunkter någonanledning att upprätthålla kravet på.behovsprövning.i fråga om leasing-fordon. Genomatt undanta leasingfordonen. från tillståndsgivningen uppnår man mångafördelar. För tillståndsmyndighetema kommer det att innebära betydande arbetsbesparingar,För den: enskilde, framför allt uthyra-, ren, innebär det bl. a. förenkladearbetsrutiner och kostnadsbesparingar. Jaghar i det föregående (avsnitt 4.1.3) förordat att behovsprövningen i fråga omyrkesmässig lastbilstrafik slopas, I konsekvens härmed föreslår jag attbestämmelsen om behovsprövning:av;ansökan om uthyr-; ningsrörelse slopas ocksåsåvitt avserkprttidsuthyrning av lastbUar.. Det förslag som jag nu harlagt fram innebär alltså alt tjUståndskravet; kommer att kvarstå endast i fråga om. sådan uthyrningsrörelse som avser; korttidsuthyming av bUar. är, det ay omständigheterna påkaUat att. uthyrningsverksamheten, med,hänsyn till trafiksäkerhetens krav, fortfa rande underkastas tillståndsplikt. TiUståndskravet innebär, att lämplig- helsprövning skall göras, med avseende på den sqm driver uthymingsröt relsen. Behovsprövningen kommer att omfatta endast uthyrning av bus sar. .,, . :::..-. Närdet gäller de s ärb;es t ä.mme 1 s e r i; övrigt sojn utredningen harbehandlat och som har lämnats; utan erinran vid remissbe-, handlingen delar jagutredningens uppfattning att de särskilda kraven på Prop.1977/78:137 99 förareav vissa inhyrda fordon, 21-årsregeln för tung lastbil och buss, kan upphävassåväl när det gäller långtids- som korttidsuthyrning. Däremot bör bU i uthymingsrörelseinle tillhandahållas annan person som förare än den som styrker att han harbehörighet att föra fordonet. Jagbiträder också utredningens uppfattning att anledning saknas att upprätthållakravet på tätare kontrollbesiktnlngsskyldighet när det gäller långtidsuthyrdafordon. Genom att slopa detta krav når man överensstämmelse med vad som gällerför den som innehar fordon på grand av avbetalningsköp. Vad jag nu har förordatInnebär förenklade administrativa rutiner för bilregistret och uthyrningsförelagen. Ellgenomförande av förslaget att slopa tillståndsgivningen i fråga om långtidsuthyrdafordon gör att behov inte längre föreligger att behåUa den förtillståndsmyndigheter och enskilda tungrodda apparat, som den gällandeskyldigheten att göra anmälan tUl yrkestrafikregistret och föra anteckningaröver verkställda långtidsuthyrningar innebär. Jag delar därför utredningensuppfattning i denna fråga. I detta sammanhang förordar jag också attskyldigheten att till anmäla korttidsuthyrda personbUar ochlastbilar tas bort. En skyldighet att göra anmälan till bilregistret föreliggerredan och bör vara tUlräcklig, eftersom uthyrningsverksamhet med sådana bilarsom jag har nämnt inte skall behovsprövas och därmed någon kännedom om antaletbilar som ingår i rörelsen inte behövs. Härigenom vinns ytterligareadministrativa förenklingar. Ocksånär det gäUer utredningens överväganden i fråga om bestämmelsen i YTF omförbud alt anlita yrkesförare till uthyrningsbil instämmer jag i vadutredningen har anfört. Den ifrågavarandebestämmelsen tillkom för att förhindra alt tUlstånd till uthyrningsrörelseskulle kunna användas för att kringgå bestämmelserna om yrkesmässig trafikgenom att bil och förare , om än från skilda håll, tiUhandahöUsallmänheten. Eftersom bestämmelsen helt saknar praktisk betydelse, i alla fallav uthyrning av bUar bör den mönstras ut ur YTF både när del gäller långtids-och korttidsuthyming. Jag övergår härefter tillfrågan om släpfordonens behandling i uthyrning ssyst em e t, Under åberopandeav trafiksäkerhelsskäl har utredningen ifrågasatt om inte korttidsuthyrning avsläpfordon också borde underkastas tUlståndsplikt. Likaså har utredningenifrågasatt om inte den tätare kontroUbesiktningsskyldighelen borde gälla i vartfall i fråga om lättare släpfordon som korttidsuthyrs. Utredningen har visat. atluthyrnmg av släpfordon har ökat i omfatt ning . Detla gäller framför alll och båttrailers. Undersökningar har vidare visat att släpfordonen inte skUjer sig nämn värt från bilarna i fråga om, påträffade .bristfälUgheter och underkän- nanden i samband med kontrollbesiktning. ,..-.... Detär självfallet viktigt att -äyen släpfordon uppfyller långtgående Prop.1977/78:137 100 Korttidsuthyrda släpfordon som utnyttjas av enmångfald hyresman under fordonets livstid kan antas innebära att fordonenutsätts för större påfrestningar och större förslitning än andra släpfordon.Det måste därför anses vara viktigt att den som tillhandahålleruthyrningsfordon av det här slaget har möjligheter och intresse av att fortiöpandehålla fordonen i trafiksäkert skick. Det kan därför finnas fog för att inlemmasläpfordonen i uthymlngssystemet så alt en lämplighetsprövning av uthyrare kangöras från fall till fall. Jaganser emellertid att tillräckligt underlag saknas att f. n. föreskriva tUlståndsplikti fråga om släpfordon. Frågan bör därför som AB haruttalat i sitt remissyttrande utredas ytterUgare. Jag avser alt senareföreslå att regeringen länmar TSV uppdrag att undersöka behovet av och fömtsättalngamaför att infoga släpfordonen i tillståndssystemet. I samband härmed bör TSVockså behandla frågan om kontrollbesiktning av korttidsuthyrda släpfordon. 4.3Författningsmässig reglering m. m. Deförslag som jag har redovisat i det föregående i vad avser den yrkesmässiga lastbUstrafikenföranleder ett flertal ändringar i YTF. Förslagen om ändringar av denekonomiska lämplighetsprövningens utformning kräver vissa ändringar ikungörelsen (1972: 444) om lämplighetsprövning enligt förordningen (1940:910)angående yrkesmässig automobiltrafik m. m. Förslaget om lagstiftning om laslindlkatorerförutsätter ändringar i fordonskungörelsen (1972: 595). Ändrmgarna i de bådasistnämnda författningarna faller inom regeringens kompetensområde. Jag avseratt senare för regeringen lägga fram förslag tUl de ändringar som behövs. Ocksåmina förslag rörande uthyming av motorfordon föranleder ändringar i YTF. Vidarekrävs ändringar i lagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa faU, lagen(1972:435) om överlastavgift samt trafikskadelagen (1975:1410). Härutöverkrävs vissa ändringar i vägtrafiklagstiftningen i övrigt, bl. a.bilregisterkungörelsen (1972:599). Jag avser även rörande denna lagstiftning som också den faller inom regeringens kompetensområde alt senare förregeringen lägga fram förslag till de ändringar som behövs. Jagvill i sammanhanget nämna att ägarebegreppet i VSL (7 §) och lagen (1976: 206)om felparkeringsavgift (4 §) är så konstraerat att någon författningsändringinte behövs. Deförslag som jag har lagt fram i det föregående innebär att en viss förberedelsetidbehövs för såväl myndigheter som enskilda. Mot denna bakgrund förordar jag attregeringen bemyndigas att bestämma om ikraftträdande av lagstiftningen. Prop.1977/78:137 lOi dåreges möjlighet att sätta i kraft ändringarna . Ett visstbehov av övergångsföreskrifter kan förutses. Dessa bör regeringen bemyndigasatt meddela. En riktpunkt för ikraftträdandet bör vara att bestämmelsema ombehovsprövning, juridisk person m. m. (avsnitt 4.1.2 och 4.1.3) och leasingreglerna(avsnitt 4.2) skall träda i krafl . Ivissa delar torde krävas en längre förberedelsetid. Det gäUer framför allt ifråga om yrkestrafikreglstreringen och beteckningsmärkena. SUctet bör här varainställt på alt reformerna skall vara genomförda liU den 1 oktober 1979.Beträffande lastindikatorer har jag angett hållpunkterna i avsnilt 4,1.5. Inomkommunikationsdepartementet har upprättats förslag tiU 1. lag om ändring 1 förordningen(1940: 910) angående yrkesmässig automobUtrafik m. m., 2. lag om ändring i lagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall, 3. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift, 4. lag om ändring i trafikskadelagen(1975: 1410). Detunder 4 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet. 6.1 Förslaget tlU lag om ändring i förordningen (1940: 910) angående yrkesmässigautomobiltrafik m. m. Seunder 45 §. Ändringarnai paragrafen föranleds av förslaget att slopa behovsprövningen ochövervägandena rörande vUken länsstyrelse som skall utöva tillsynen över viss tUlståndshavarestrafik i fråga om all annan yrkesmässig lastbilstrafik än linjetrafik förgodsbefordran. En ny forumregel kommer sålunda alt gälla för ansökningar omtillstånd llU sådan lastbilstrafik som inte är linjetrafik. Beträffandebakgranden tiU och motiven för ändringen hänvisas till avsnitt 4.1.5. Paragrafenanger vem som är ansvarig då trafiktiUståndet innehas av juridisk person. Senärmare härom i avsnitt 4.1.4. 1977/78:137 102 Enligtparagrafens andra stycke kan om synnérUga skäl föreUgger bestämmaatt annan person än som anges i första slycket skall ha ansvaret förtrafikutövningen. Som exempel på fall då avvikelse från huvudregeln kanförekomma är det där kommanditdelägare i ett kommanditbolag är t. ex. ett aktiebolag,vilket förekommer i inle obetydlig omfattning. Vadsom anges i paragrafen förutsätts gälla även annan yrkesmässig trafik än lastbUstrafik:Dock avses bestämmelsen inte tUlämpas i fråga om llllslånd som har meddelatsjuridisk person innan nu aktuella ändringar har trätt i kraft. Detta kommeratt regleras i övergångsbestämmelserna till författningsändringarna. Motbakgrund av att kapacitetsbegränsning inte skall förekomma i tillstånd tillyrkesmässig lastbilstrafik behöver själva ansökan om tiUstånd tUl sådan trafikinte innehålla uppgifter om fordonstyp, största last etc. Uppgifterom kapaciteten kommer emellertid att behövas för den ekonomiskalämplighetsprövningen. Sådana uppgifter framgår dels av den ekonomiskautredning som skall ges in enligt kungörelsen (1972:444) om lämplighetsprövningenligt förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik m. m.,dels av uppgifterna i den fordonsanmälan som skall göras enligt 25 § 2 mom. YTF. Ändringenföranledd av att stationsort inte skall anges för yrkesmässig lastbUstrafik. Slopandeav behovsprövningen i fråga om tillstånd till yrkesmässig lastbilstrafikinnebär att remissförfarandet kan förenklas avsevärt. Se härom i avsnitt 4,1.3.När det gäller tillstånd tUl beställningstrafik med buss eller personbil(taxitrafik) bibehåUs det nuvarande remissförfarandet. Ändringarnaär föranledda av att behovsprövningen föreslås slopad i fråga om all annanlastbilstrafik än sådan som utgör linjetrafik. Ändringarnaär föranledda bl. a. av all behovsprövningen i fråga om annan yrkesmässiglastbilstrafik än Imjetrafik slopas. Iparagrafen förs in en bestämmelse om krav på C-behörighét för sökande av tUlståndtill yrkesmässig lastbUstrafik. 1977/78:137 103 omständigheter som skall beaktas vid lämplighetsprövning iallmänhet. Beträffande Innehållet och motiven tUl dessa bestämmelser hänvisas tiUavsnitt 4.1.4. När det gäller lämplighetsprövningen i fråga om aktiebolagframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 4.1.4) ätt prövningen i förstahand skall gå ul på att utröna huruvida sökanden med hänsyn tiU vandel ochpersonliga förhåUanden i övrigt kan anses lämplig att ha ansvaret för attrörelsen bedrivs på ett riktigt sätt. I allmänhet bör inle prövning avverkställande direktörens ekonomiska förhållanden vara nödvändig. Vad nu harsagts gäUer också i fråga om prövning av styrelseledamot i aktiebolag ulanverkställande direktör. Åsidosättande av skyldighet att i fråga om vissa juridiskapersoner anmäla förändringar som rör ansvaret för trafikuiövningen kan föranledaåterkallelse av tillståndet enUgt 19 § 1 mom. Ändringeni paragrafens båda sista stycken innebär att bestämmelsen om dispens frånkravet på trafikkort mönstras ut ur YTF. Bestämmelser om yrkesförarbehörighetfinns i förordningen. De behov av undantag från behörighetsreglernasom kan finnas kan tillgodoses genom dispensbestämmelserna ikörkortslagstiftningen. Som en konsekvens av behovsprövningens slopande slopasockså bestämmelserna om lokalområde för yrkesmässig lastbilstrafik. Ändringen hänger samman med alt lokalområdesbestämmelsemaslopas. Vidare föranleder den nya forumregeln (se under 5 §) att paragrafenstredje stycke måste ändras. Genom ändringarna i 1 mom. anges alt utbyte av den som äransvarig för juridisk persons trafikutövning skall utlösa ny lämplighetsprövning.Jfr därvid vad som har sagts under 12 §. Vidare erimas om alt ny ekonomisklämplighetsprövning kan förekomma vid mera omfattande kapacitetsökning. Senärmare härom i avsnitt 4.1.4. Föreskrifter om sådan prövning avses komma attmeddelas av regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer(transportnämnden). I 2 mom.behandlas trafiktillstånds giltighet i fall av konkiurs eller dödsfall. För atlunderlätta tillämpningen av bestämmelserna har bl. a. ytterligare preciseringgjorts när det gäller utgångspunkten för beräkning av giltighetstidens längd.Se närmare om motiven för ändringen under avsnitt 4.1.6. Prop.1977/78:137 IO4 Deföreslagna ändringama i 1 och 2 mom. innebär all institutet överlåtelse avtrafiktillstånd i fortsättningen endast kommer alt finnas kvar i fråga omyrkesmässig trafik för personbefordran. Anledning saknas att behåUa institutetnär det gäller yrkesmässig lastbilstrafik. Detta hänger främst samman med attbehovsprövningen slopas för den övervägande delen av lastbilstrafiken.