prop · G10397 · 1977-12-31 00:00:00 — SR förklarar sig berett att ställa detta material som avolika anledningar bör förbli i företagets förvar till forskningens förfogandemen understryker de ökade krav på SR:s verksamhet som en sådan service medför.Sådana ökade uppgifter faller utanför företagets avtalsmässiga åligganden ochhar inte med programverksamheten att göra. SR anser det ofrånkomligt attuppgifterna kräver ökade personalresurser och finner det inte självklart attdetta bekostas med programmedel. 11 Föredraganden 11.1 Inledning skapande litterära eller konstnärliga verksamheten har människan genomårtusenden använt sig av tecken och bilder. Detta gäller skönlitteraturen,dramatiken, musiken och bildkonsten men också vetenskapUga och tekniskaframställningar av skilda slag. I många fall har verken publicerats just i formav text eUer bUd, t. ex, som böcker, tidningar, planschverk eller musikaUer inotform, I andra faU har verken offentliggjorts även på annat sätt: genom enkonsert, en dans- eller teaterföreställning eller en vetenskaplig föreläsning.Om inte verket offent- 1977/78:97 64 liggjortsomedelbart har man ofta bevarat det med hjälp av tecken eller bilder för attunderlätta framtida spridning. Detfinns i vårt land stora allmänna och privata samUngar av publicerade verk. Avsärskild betydelse är de offentliga samUngama av böcker, tidningar,tidskrifter, broschyrer och annat publicerat tryck som har kunnat byggas upp pågmnd av särskilda bestämmelser om bevarandet av landets tryckta produktion.Dessa bestämmelser infördes i sin första form , då kungl.biblioteket och universitetsbiblioteken fick pliktexemplar. förstatryckfrihetsförordning av innehöll bestämmelser om sammanlagt sexpliktexemplar. Hos de svenska allmänna biblioteken och i privata bibliotekfinns också stora mängder av utländskt tryck, som har förvärvats för attbegagnas i forskning, i utbildning, för underhållning eller för andra ändamål. Ävendet opublicerade materialet bevaras i stor utsträckning. Myndigheternas arkivär en given källa för studier av skilda slag. Det statliga arkivväsendet, somnormalt slår för den långsiktiga förvaringen av myndighetsarkiv och andraarkiv, har till uppgift bl. a. att säkerstäUa offentlighetsprincipen inomstatsförvaltningen och att trygga förvaltningens och forskningens behov avdokumentation. Den kulturvårdande uppgiften i bevarandet av arkivmaterialdelar det statliga arkivväsendet med enskilda arkiv, vissa bibliotek och museerm. Detkulturpolitiska målet att garantera att äldre tiders kultur tas till vara ochlevandegörs har, när det gäller sådant som har publicerats i form av text, istor utsträckning uppnåtts, bl, a, genom lagstiftningsåtgärder. Deninformation, underhållning och opinionsbildning som - delvis som ersättningför den tryckta skriften förekommer i radio eller TV och på fUm haremeUertid inte alls i samma utsträckning tagits till vara. Detsamma kan i vissmån sägas gälla också i fråga om grammofonskivor och andra fonogram, som jukompletterar och delvis ersätter notskriften som medel att bevara musik ochandra akustiska fram-stäUningar. De framställningar på ljud- och bUdområdet sombevaras, förvaras i slor utsträckning inom enskUda institutioner som varken harförutsättningar eller ambitioner att tillhandahåUa materialet för forskningeller annat offentiigt utnyttjande. Fråganom pUktleveranser till bibUotek eller arkiv har behandlats av tre olikautredningar. (U 1968: 48) (DAK) har i sittdelbetänkande (SOU 1974: 94) Bevara ljud och bUd föreslagit åtgärder för attbevara sådana ljud- och bildupplagningar som läggs fram inför offentlighetengenom radio och TV eller genom fonogram, film eller liknande modern teknik.Förslag om nya bestämmelser för pliktleveranser av dagstidningar och andraskrifter har lagts fram i tidningsfilmningskommitténs (U 1973: 07) förstarapport (1975: 4) Dagspress på mikrofilm och äv ensärskild utredningsman (U 1977: 01) i betänkandet (Ds U 1977: 12)Pliktexemplar av 1977/78: 97 65 skrift.Jag har i det föregående redovisat utredningsförslagen och remissyttrandenaöver dem, Ilikhet med DAK och remissopinionen med anledning av DAK:s förslag anser jag attdet är av stor vikt att information, opinionsbildning, kulturellaframställningar osv. som offentliggörs genom radio eller TV eller genomfonogram, videogram och film blir bevarade i en utsträckning som någorlundasvarar mot vad som gäller för skrifter. Bevarandenivån kvantitativt såvälsom kvalitativt måste självfallet vägas mot angelägenheten av andrakullurpolitiska åtgärder i syfte att bevara och levandegöra äldre tiderskultur. Jag återkommer senare till frågan om vad som skall bevaras och i vUkaorganisatoriska former detta bör ske. Vadgäller de förslag som har lagts fram i betänkandet Pliktexemplar av skrift ärjag liksom remissopinionen positiv till förslagen i stort. Jag delar uppfattningenatt pliktexemplarens antal bör utökas till sju, varav ett skall utgöranationalexemplar och ett nationellt reservexemplar. EnUgt min mening är detmed hänsyn tiU beslut och (prop. 1975: 9, UbU 1975:17, rskr 1975: 179 och prop. 1976/77: 59, UbU 1976/77: 20, rskr 1976/77: 246)om den nya högskolan naturligt att samtliga sex högskoleregioner skall fåpliktexemplar av skrift och att dessa lämnas till biblioteken vid de sexuniversiteten. Vad gäiler leveransskyldighetens omfattning kommer jag attförorda vissa avvikelser från utredningsförslaget, bl, a, i fråga ompliktexemplar av kombinerat material, dvs, kombinationer av skrifter och ljud-och bildupptagningar. TidningsfUmningskommitténsförslag om mikrofilmning av dagspress avser jag att återkomma till senare i våri samband med mina ställningstaganden till biblioteks- ochdokumentationssamverkanskommitténs (U 1975: 06) (BIDOK) förslag m. m. Jagkommer dock redan nu att ta ställning till de förslag som kommittén har lagtfram vad gäller antalet, omfattningen och tidpunkten för avlämnande avdagstidningar för mikrofilmning till bibliotek. EnligtDAK:s mening bör vissa grundläggande bestämmelser införas i syfte attsäkerställa att leveranser av det material, som skall bevaras, sker oberoendeav avtal, DAK lägger därför fram ett förslag till lag om arkivexemplar av vissaljud- och bildupptagningar, finner för sin del attregler behövs om skyldighet för tidningsföretag att lämna tidningsexemplar förmikrofilmning och föreslår en särskild lag i ämnet. Utredningenom pliktexemplar av skrift framhåller i sitt betänkande att det vid en framtidalagstiftning bör övervägas om inte leveransskyldigheten i fråga om framförallt grammofonskivor och andra typer av fonogram, ljud- och bildkassetter samlAV-hjälpmedel av olika slag bör regleras i samma lag som gäller förpliktexemplar av skrift i stället för i 5 1977/78.1 saml. 1977/78:97 66 ensärskild lag av det slag DAK föreslår. Utredningen lägger därför fram dels ettförslag till lag om pliktexemplar av skrift, dels ett förslag till lag ompliktexemplar av skrifter samt vissa ljud- och bUdupptagningar. Den sistnämnda lagen föreslås omfatta dels skrift, på vilken tryckfrihetsförordningen(TF) är tiUämplig, dels ljudupptagning och upptagning av rörliga bilder, somhar lämnats ut för spridning inom landet bland allmänheten. Avremissinstanserna anser justitiekanslern att en gemensam lag böreftersträvas för tryckt skrift och på annat sätt mångfaldigat material samtfonogram och Uknande material. Det bör enligt hans mening övervägas att tillsamma lag föra även bestämmelser som kan komma att meddelas om mikrofilmning avtidningar. Motsvarande uppfattning framförs av överbibliotekarien viduniversitetet i och av bibliotekskollegiet vid iGöteborg. vänder sig emot att det förslag till gemensam lag somutredningen om pliktexemplar av skrift har lagt fram bl. a. inte tar hänsyn tiUde väsentliga inskränkningar i och undantag från leveransskyldigheten som DAKangav i sitt förslag. Jagdelar DAK:s och tidningsfilmningskommitténs uppfattningar att lagregler behövsför att säkerstäUa leveranser av ljud- och bUdupptagningar och dagstidningar.I fråga om tryckta skrifter finns en lagstadgad leveransskyldighet.Enligt min mening bör de tre olika förslag som föreligger bUda underlag fören gemensam lag om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar.Genom en sådan lag kan de möjligheter tas tillvara som finns att lagteknisktförena de bestämmelser som är likartade för de olika medierna. Ett annatviktigt skäl för att samordna alla bestämmelser i en lag är att det annarskommer att vara svårt att på ett överskådligt sätt reglera olika kombinationerav skrifter och ljud- och bildupptagningar som bör bevaras. En samladlagstiftning underlättar också för allmänheten att göra sig informerad om vadsom gäller på hela det nu aktuella området. Jag återkommer senare tUl detförslag till lag om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningarsom jag lägger fram. 11.2Material som skall bevaras Jagkommer här att ta upp huvudsakligen två frågor, nämligen frågan om hur mångapliktexemplar som skall bevaras och frågan om begränsningar i leveranspliktensomfattning. Utredningenom pliktexemplar av skrift konstaterar att det finns synnerligen starkakulturella och administrativa skäl för att bevara ett n a-tionalexemplar ochett reservexemplar till detta. 1977/78:97 67 nationalexemplaravser utredningen ett pUktexempIar som skall bevaras för framtiden i såkomplett skick som möjligt. Det är alltså inte i första hand ett bmksexemplar.Reservexemplaret, som också det skall vara fullständigt, motiveras avsäkerhetsskäl. Förslagethar biträtts av samtliga instanser som har yttrat sig i frågan utomstatskontoret. Statskontoret, som motsätter sig att ett reservexemplarbevaras, menar att det inte fiims någon anledning att behandla arkivexemplaretav skrift annorlunda än t. ex. arkivalier som vårdas inom arkivväsendet. Jagvill här för egen del erinra om att bevarandet av handlingar, särskilt frånden statliga verksamheten, delvis bygger på andra fömtsättningar än dem somgäller för skriftbevarandet. Sålunda ankommer det på myndighet att tillse, attde handlingar, som uppstår med anledning av myndighetens verksamhet och somskall ingå i myndighetens arkiv, framställs i enlighet med de regler omskrivmateriel som finns i skrivmaterielkungörelsen (1964:504) och statensprovningsanstalts kungörelse angående skrivmateriel och reproduktionsmetodersom är godkända för vissa slag av handlingar. Härigenom ges en garanti för atthandlingarna har en beständighet som gör dem lämpade för att utnyttjas och bevarasför . Någon dubblering av informationen blir mot denna bakgmnd intebehövlig. Framställningen av skrift däremot ger normalt inte några garantierför att skriften blir beständig och tål nötning. Medhänsyn till vad jag har anfört tUlstyrker jag utredningens förslag om dels ettnationalexemplar, dels ett nationellt reservexemplar. Nationalexemplaret bör,som jag återkommer tUl under avsnittet organisatoriska frågor (11,6,1),förvaras i kungl, och reservexemplaret i viduniversitetet i . Ilikhet med utredningen och flertalet remissinstanser anser jag att ytterligarefem pliktexemplar är motiverade från bl, a, forskningssynpunkt. Dessa exemplarär avsedda som bmksexemplar och det bör därför inte föreligga någon skyldighetatt bevara dem för framtiden. Jag återkommer under avsnittet om organisatoriskafrågor tUl frågorna om var de bör placeras och hur de bör få utnyttjas. Jagövergår nu tUl frågan om begränsningar av leveranspliktens omfattning. Jagvill först beröra en principiell fråga. Utredningen anser att TF:sbegreppsbestämningar är de lämpligaste för bestämmande av vilka skrifter somskall vara underkastade leveransplikt. De bör därför enligt utredningenutnyttjas även men bör i sitt nya utvidgade skick omfatta ocksåslencilerat material m. m., som har ställts under TF:s skydd genom att det harpåförts vissa uppgifter. Jag delar denna uppfattning. Jag avser att kommenteradenna fråga mer utförligt under avsnittet om rättsliga frågor (11,5,1,2), Utredningenhar föreslagit vissa begränsningar av leveranspliktens omfattning.Statskontoret har föreslagit ytterligare sådana medan kungl. Prop.1977/78:97 68 biblioteketoch () önskar att leveransplikten vidgas. JagvUl här först ta upp frågan om leveransplikt i vad avser oförändrat omtryck avskrift. Det är enligt min mening viktigt att skriftproduktionen bevaras i såfullständigt skick som möjligt för att tillgodose forskningens behov av bl. a.bibliografering och statistisk redovisning. I fråga om oförändrat omtryck avskrift är det därför enligt min mening motiverat att ett nationalexemplar ochett reservexemplar lämnas. Däremot anser jag liksom utredningen, att det intebör föreligga någon skyldighet att i övrigt leverera exemplar av oförändratomtryck. Bestämmelsernaom leveransskyldighetens omfattning bör vara så entydiga att det varken förförlag eUer för tryckeri råder tvivel om i vilka fall samtiiga sjupliktexemplar skall avlämnas. Jag vill i sammanhanget erinra om det sedan år1971 gemensamma nummersystemet för i utgivna böcker, det s, k.ISBN-systemet (International Standard Book Numbering), Systemet innebär bl. a.,att till varje bok hör ett nummer, som aldrig kan ändras. Vidare gällerbeträffande böcker som kommer ut i nya utgivningar, att oförändrad tryckningfår samma ISBN som föregående utgivning. Enbart rättelse av tryckfel och nytttryckår ändrar ej karaktäriseringen av den nya utgivningen som oförändrad. Nyutgivning som iimebär verklig ändring kräver nytt ISBN. Enligt min mening börISBN-systemet under fömtsättning att det tUlämpas på det sätt jag har angivit kunna ligga tUl grund för att avgöra om leveransskyldighet föreligger enligtbestämmelserna om oförändrat omtryck i den nya lagen. Statskontoretuppmärksammar i sitt remissyttrande pliktleverans av punktskriflsböcker. Verketär tveksamt till om sådan är nödvändig. Punktskriftsböckerframställs i huvudsak vid Synskadades riksförbunds punktskriftstryckeri.Förbundet har även ett bibliotek som fungerar som centralbibliotek förpunktskriftsböcker. Antalet titlar var ca 4 000. Förbundetsstudielitteratursektion svarar för produktionen av studiemateriel för ihuvudsak högskolestuderande. Sektionen har ett bokbestånd på drygt 300 titlar ipunktskrift. Litteraturframställningen bekostas i huvudsak avarbetsmarknadsstyrelsen. Rikscentralen för pedagogiska hjälpmedel försynskadade ombesörjer framställning av läromedel. Punktskriftsböckermångfaldigas ofta genom s, k, stereotypering (dubbelsidig tryckplåt) medupplagor i storleksordningen tio exemplai och uppåt eUer genom plastkopiering ihögst 20 exemplar av ett ma-nueUt framställt exemplar. Flertaletpunktskriftsböcker skrivs dock helt manuellt av en kopist i upplagor om ettexemplar per produktionstillfälle. Depunktskriflsböcker som mångfaldigas genom stereotypering utgör skrift som avsesi 1 kap, 5 § TF och faller därför inom tiUämpningsom- 1977/78: 97 69 rådetför den nya lagen. De bör dock enligt min mening undantas från skyldigheten attlämna pliktexemplar. Detsamma bör gälla i fråga om andra slag avpunktskriftsböcker som kan utgöra skrift enligt TF. I den mån behov föreUggeratt bevara punktskriftsböcker, bör detta ske med stöd av andra regler än demsom nu är aktuella. Vadgäller kartor, vykort, planscher och musikaUer vill jag framhålla att dessautgör leveranspliktigt material f. n. Jag är inte beredd att undanta dessafrån leveransplikt. Kungl.bibUoteket och TCO har ifrågasatt utredningens förslag om att mycket storaaffischer skulle vara undantagna från leveranspUkt. Till denna kategori hörexempelvis många politiska affischer som kan ha stort intresse för framtiden.Jag delar uppfattningen att sådant material bör bevaras. Det bör vara möjUgtatt mikrofilma t. ex. affischer för alt underlätta förvaring av materialet ochöka dess tiUgängUghet för forskning. () har i yttrande tUl övermassmedieulredningens (Ju 1970: 59) betänkande (Ds Ju 1976: 18) Förslag tilllag om tiUämpning av vissa bestämmelser i tryckfrihetsförordningen tagit uppfrågan om skyldighet att lämna arkivexemplar av skrift på annat språk änsvenska. påpekar att invandrarna i har fört med sig sin kultur,sin debatt och sitt språk hit, vilket bl, a. speglas i en ökande utgivning ilandet av skrifter som helt är avfattade på annat språk än svenska. Förlag somägs av invandrargrupper väljer emellertid ofta att trycka sina skrifter ihemländerna. Enligtmin mening är det väsendigt att bevara även skrifter på annat språk än svenskaom dessa huvudsakligen är avsedda för svenskt bruk. Jag förordar därför attsådana skrifter skall vara leveranspliktiga. Jag återkommer till denna punktunder avsnittet om rättsliga frågor (11.5.1.2), Utredningenanser att konstmappar med konstverk i original skall vara leveranspliktiga ochföreslår att pliktexemplar av dem skall lämnas till de bibUotek som förvararnationalexemplaret och det nationella reservexemplaret av skrift. Vad som avsesär främst litografier som saluförs i särskilda samlingspärmar, ofta av stortformat och betingande höga priser. Pärmarna brukar enligt utredningen vara förseddamed tryck och innehåller dessutom inte sällan något blad med biografiskauppgifter, en illustrerad dikt eller liknande. Såsomjag närmare kommer att utveckla (avsnitt 11,5,1,4) bör pliktexemplar avskrift även omfatta mindre tillbehör som följer med varje skriflexemplar närdetta sprids. När konstmapp innehåUer konstverk, som inte faller under TF:sregler, ligger tyngdpunkten på material, som i sig inte är leveranspliktigt,och inte på den skrift som förekommer tillsammans med detta. Sådanakonstmappar bör därför inte i sin helhet anses leveranspliktiga. Om däremot enkonstmapp innehåller Prop.1911118: 97 70 konstverksom utgör skrift i TF:s mening, bör enligt min mening samma skyldighet attlämna pliktexemplar gälla såsom för skrift i allmänhet. Detförekommer numera att skrifter och ljud- och bildupptagningar ges ut somkombinerat material. är läromedelspaketen de vanligast förekommande.Som jag har antytt (avsnitt 11.1) bör den nya lagen även avsekombinerat material. Det material som bör vara leveranspliktigt är t. ex.material vari ingår skrift och fonogram. Jag kommer senare att behandla fråganom kombinerat material närmare (11,5,1.4). Avdagstidningar skall f, n,, i likhet med övrig tryckt skrift, pliktexemplarlämnas till kungl. samt universitetsbiblioteken i , ,och . I statsverkspropositionen 1973 (prop. 1973: 1 bil. 10, UbU1973: 8, rskr 1973: 105) gjordes ett principuttalande om att en mikrofilmningav den svenska dagspressen skulle komma till stånd efter det att vissadetaljundersökningar hade genomförts. Ett ställningstagande till frågan omskyldighet att lämna pliktexemplar av dagstidningar ger underlag för dentidningsfilmning som jag avser att återkomma till senare i vår i samband medmina ställningstaganden tUl BIDOK:s förslag m. m. Tidningsfilmningskommitténföreslår i sin utredning att endast ett pliktexemplar skall lämnas till kungl.biblioteket för att först mikrofilmas och sedan bevaras av kungl. Flera remissinstanser såsom forskningsbiblioteksrådet ochdåvarande statens humanistiska forskningsråd samt bibUoteken vid universiteteni , , och påpekar att, om endast ett exemplar bevarasi original för framtiden, så måste detta exemplar förvaras på ett sådant sättatt det endast i undantagsfall kan bli åtkomligt för forskningen. Dessaremissinstanser förordar därför att två kompletta sviter originaltidningarbevaras, varav den ena under högt ställda arkivkrav. Den andra sviten börenligt deras uppfattning ställas till forskningens förfogande i de fall dåtillgång till endast mikrofilm inte är tillräckligt för att genomföraforskningsuppgiften. Jagfinner med hänsyn till vad remissinstanserna har anfört, att kungl. biblioteketbör tilldelas ett originalexemplar för tidningsfUmning och att dessutom tvåkompletta sviter originaltidningar bevaras en vid kungl. bibUoteket samt envid vid i , Att en svit skall förvaras viduniversitetsbiblioteket i är en konsekvens av att, som jag återkommertUl, det nationella reservexemplar av tryckt skrift som jag föreslår, börförvaras där. bör få två pliktexemplar av det skälet attexemplar som skall mikrofilmas måste skäras upp i samband med filmningen,varför det 1977/78: 97 71 knappastkan komma till användning som nationalexemplar. National-exemplaren, som skallbevaras för framtiden, bör slitas så litet som möjligt. På så sätt kommertidningsläggens livslängd, som har visat sig vara begränsad, att ökasväsentligt. Mina förslag innebär att antalet pliktexemplar av dagstidningminskar från f. n. fem till tre, Tidningsfilmningskommitténföreslår i sin utredning med utgångspunkt i att endast ett pliktexemplarskulle lämnas till kungl. att föreskrifter skall finnas som germöjlighet att av den leveransskyldige kräva in nytt exemplar i vissa fall. Såskulle kunna ske när pliktleveransen inte är i fullgott skick eller harförkommit eller förstörts eller när andra omständigheter har inträffat sä attarkivering av det första exemplaret som nationalexemplar inte kan ske påavsett sätt. Genom att jag nu förordar att leveransskyldigheten skall omfattatre pliktexemplar behöver dock enligt min mening inte framställaren åläggas attunder hålla ett reservexemplar tillgängligt. Givetvis bör kungl,vid behov kunna göra efterrekvisitioner, t. ex. av felande/ickelevererade nummer eller av nummer dar de levererade exemplaren är tekniskt felaktiga. kan ges olika innebörd. Enligt min mening bör med dagstidning i dennya lagen förstås skrift som utgör allmän nyhetstidning av dagspresskaraktäroch som normalt kommer ut med minst ett nummer . Denna definitionsammanfaller delvis med den definition som ges i förordningen (1976: 336) omstatligt stöd till dagstidningar, I fråga om dagstidning, som inte omfattas avden definition som jag nu föreslår, gäller att pliktexemplar skall lämnasenligt de vanliga reglerna för skrift. Beträffandetidningsfilmningens omfattning har kommittén övervägt en rad alternativ. Denena ytterligheten avser filmning av enbart huvudeditionen jämte löpsedlar,medan den andra ytterligheten innebär att samtliga editioner jämte löpsedlarfUmas rakt igenom. En medelväg skulle innebära att huvudeditionenkompletterades med de ändrade sidorna tillika med eventuellt ändradelöpsedlar. Kommitténhar låtit undersöka förutsättningarna för alt unika sidor m. m. skall kunnasorteras ut på resp. tidningstryckeri. har förklarat sig införstådda med att levererahuvudeditionen och for de större storstadstidningarna dagens förstaedition samt för samtliga tidningar de ändrade sidorna jämte alla de löpsedlarsom hör till det aktuella tidningsnumret. Denittio tidningarna representerar av antalet sidor . Flertalet avde återstående ca 60 tidningarna utkommer med endast en edition. Underförutsättning att de unika tidningssidorna jämte första editionen avstorstadspress och löpsedlar kan tas fram för filmning utan andramerkostnader för statsverket än dem som hänger samman med 1977/78: 97 72 exponeringarnabör enligt kommitténs uppfattning den kontinuerliga tidningsfUmningen omfattadetta material. Jagdelar i huvudsak kommitténs uppfattning härvidlag och förordar attleveransskyldigheten i princip kommer att omfatta varje edition avtidningsnummer eller varje annat utförande av numret som skiljer sig från annatsådant utförande. Jag återkommer tUl denna fråga i special-motiveringen liU dennya lagen (avsnitt 11.10,1), 11.2.3Pliktexemplar av ljud- och bildupptagningar LiksomDAK och flertalet remissinstanser anser jag det angeläget att ljud- ochbildupptagningar, som läggs fram inför offentiigheten, bevaras i enutsträckning som i stora drag motsvarar vad som gäller för tryckta skrifter.Det är uppenbart, vilket också understryks av de remissinstanser somföreträder forskningen, alt bevarandet av detla material inte är vare sigså omfattande eller så systematiskt som forskningen kan kräva. Bristen gör sigmärkbar framför aUt i fråga om radio- och TV-materialet, där också bl. a.organisatoriska faktorer försvårar tillgängUgheten tiU det bevaradematerialet. Delsamma gäller i viss utsträckning även forskningens tiUgång tiUden bevarade filmen.