prop · G103175 · 1977-12-31 00:00:00 — I 23 § återfinns regeln om att avtal omhyreshöjning meUan hyresvärd och hyresgäst är ogUtigt, om hyresvärden haråsidosatt sin primära förhandlingsskyldighet. Paragrafens första stycke, som motsvarar 15 § iutredningens förslag, innehåUer en bestämmelse om attförhandUngsöverenskommelse skall upprättas skriftUgen för att vara gUtig.Skriftlighetskravet är motiverat främst av rättssäkerhetsintresset. Andra stycket, som saknar motsvarighet iutredningens förslag, innehåUer en regel om att hyresvärden är skyldig attunderrätta hyresgästerna om innehåUet i förhandUngsöverenskommelse. Regeln harbehandlats i den alhnänna motiveringen (avsnitt 7.9). Prop.1977/78:175 165 Paragrafen, som saknar motsvarighet i utredningensförslag, innehåller bestämmelser om ersättning för hyresgästorganisationsförhandlingsarbete. Bestämmelserna har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.4). Skäligheten av belopp som enligt förhandlingsöverenskommelseskall utgöra ersättning för förhandlingsarbete kan prövas dels i samband med enbruksvärdeprövning av det totala hyresbeloppet dels också utan samband medhyran i övrigt (se 22 § andra stycket). Paragrafen, som saknar motsvarighet i utredningensförslag, innehåller bestämmelser om att i förhandlingsöverenskommelse om hyralika stora lägenheter i ett hus i princip skall åsättas samma hyra. Bestämmelserna har behandlats i den aUmänamotiveringen (avsnitt 7.4). Som har angivits där innebär bestämmelsema atthyresgästen kan tvinga fram en hyressänkning även om en regelrättbmksvärdeprövning kanske inte skuUe ge vid handen att hyran för hans lägenhetär oskäligt hög. I 22 § andra stycket första meningen har tagits in en erinranom detta förhåUande. Vid tillämpningen av paragrafen skall självfaUetbortses från ersättning för bränslekostnader och andra rörUga tiUägg tiU hyrani den mån debitering sker på grundval av den individueUa förbmkningen eUer eljestefter grunder som medför att ersättningen inte utgår med samma belopp perkvadratmeter lägenhetsyta för de berörda hyresgästema. Paragrafen, som motsvarar 16 § i utredningensförslag, innehåUer bestämmelser om hyresgästs rätt att få förhandUngsöverenskommelseprövad av hyresnämnd. Bestämmelsema har behandlats i den aUmännamotiveringen (avsnitt 7.9). Av första stycket första meningen framgår attprövningsrätten är begränsad till hyresviUkor som har reglerats genom denklandrade förhandlingsöverenskommelsen. Om förhandUngsöverenskommelsen gäUerendast hyrans storlek har hyresgästen inte möjUghet att få andra hyresvUlkorprövade i ärendet. Den enskUde hyresgästens prövningsrätt är vidare naturligenbegränsad tiU den del av förhandlingsöverenskommelsen som avser honom. Prövningsrätten är enhgt första stycket andrameningen tidsbegränsad. Ansökan som kommer in för sent skaU avvisas. Medändring av utredningens förslag har utgångspunkten för tremånadersfristen bestämtsoUka i fråga om hyran och andra hyresviUkor. I fråga om hyra räknas tiden frånförsta förfaUodag för den nya hyran. 1977/78:175 166 nathyresvUlkor räknas tiden däremot från den dag då hyresgästen fick underrättelseom det nya vUlkoret. Det krävs aUtså i detta fall att hyresvärden särskUtinformerar hyresgästen om det nya viUkoret för att fristen skall börja löpa.Det har överlämnats åt förhandlingsparterna att finna lämpUga former för dennainformation. Hyresgäst som har försuttit tremånadersfristen haralltid kvar sin rätt att påkaUa viUkorsprövning enUgt 54 § hyreslagen efteruppsägning tiU kontraktstidens slut. En hyresgäst som är missnöjd med enförhandlingsöverenskommelse kan givetvis också vända sig tUl hyresgästorganisationenoch begära att organisationen påkaUar nya förhandlingar. EnförhandUngsöverenskommelse kan ju när som helst ändras av förhandlingsordningensparter. Om det är fråga om felaktigheter i förhandlingsöverenskommelsen somberor på felräkning eUer liknande är det naturUgt att rättelse sker på dettasätt. Parter vid prövning av förhandlingsöverenskommelseär hyresgästen och hyresvärden. Som jag har anfört i den aUmänna motiveringen(avsnitt 7.9) är det emeUertid befogat att hyresnämnden bereder hyresgästorganisationentUlfäUe att yttra sig i ärendet. En bestämmelse härom har tagits in i 17 §nämndlagen (se avsnitt 9.3). I andra stycket första meningen hänvisas när detgäller den materiella prövningen tUl 48 § hyreslagen. Hänvisningen harkompletterats med en erinran om att de nya bestämmelserna i 21 § kan innebäraavvikelse frän bruksvärdereglema. Andra stycket andra meningen innehåller denvid 20 § berörda regeUi att skäligheten av belopp som utgör ersättning förförhandlingsarbete får prövas även utan samband med prövning av hyran i övrigt. Vid prövning av förhandlingsöverenskommelse färhyresvärden inte begära högre hyra än den som han har avtalat medhyresgästorganisationen. Däremot kan hyresvärd och hyresgäst naturUgtvisförlikas om lägre hyra. I tredje stycket första meningen anges att beslutvarigenom hyresvUlkor ändras träder i stäUet för förhandUngsöverenskommelsen iden delen. Beslutet skall gäUa från den tidpunkt då överenskommelsen trädde ikraft. Som framhålUts i den aUmänna motiveringen (avsnitt 7.9) är hyresgästenskyldig att följa de villkor som har bestämts genom överenskommelsen tUl desshan får tUl stånd en ändring. Om överenskommelsen avser hyra är hyresgästenaUtså skyldig att betala den avtalade hyran tiU dess ett lagakraftvunnetändringsbeslut föreUgger. Om hyran sänks av hyresnämnd har hyresgästenbetalat för mycket och hyresvärden skaU åläggas återbetalningsskyldighet.Bestämmelser härom finns i tredje stycket andra meningen. 23 § Paragrafen, som motsvarar 17 § i utredningensförslag, innehåller 1977/78:175 167 bl.a. en bestämmelse om ogUtighet av avtal som hyresvärden med åsidosättande avden primära förhandlingsskyldigheten träffar med hyresgäst. InnehåUet iparagrafen har behandlats i den aUmänna motiveringen (avsnitt 7.7). Ogiltighetspåföljden i första stycket första ochandra meningarna korresponderar mot hyresvärdens primära förhandlingsskyldighetenligt 5 § första stycket. Den gäller aUtså dels hyreshöjning, dels ändring avbränsle- eUer va-klausul. I det senare faUet är ett individueUt avtal ogiltigtoavsett om ändringen leder tiU en höjning eller en sänkning aversättningsbeloppet. Om förhandlingsordnmgens parter enas om att utvidgaområdet för den primära förhandUngsskyldigheten och hyresvärden träffar enskUtavtal i strid med denna överenskommelse, blir avtalet inte ogiltigt (jfrdäremot i fråga om allmänt skadestånd 26 §). Utanför området för hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet föreUgger inte något hinder mot individuella avtal omhyran. Det är tillåtet för hyresvärd och hyresgäst att komma överens om lägrehyra än den vid förhandlingen bestämda. Förhandlingsöverenskommelse om hyra böralltså betraktas som ett avtal om högsta tiUåtna hyra. Det bör framhållas att förekomsten avförhandUngsklausuI inte i och för sig är någon föralsättaing förförhandlingsskyldighet. Som jag har anfört i den aUmänna motiveringen (avsnitt7.4) gäller den primära förhandlingsskyldigheten oberoende av om förhandlingsklausulfinns eller inte. Genom denna ordning kommer de vid förhandUngama bestämdahyrorna att i princip bli gällande för hela lägenhetsbeståndet. Deförhandlande partema kan emeUertid enligt 3 § enas om att undanta viss lägenhetfrån förhandUngsordningen. Vidare kan förhandUngsordningen enUgt sammaparagraf upphöra att gälla för viss lägenhet om hyresnämnd meddelar beslut avinnebörd att hyresavtalet inte skall innehåUa förhandlingsklausul. I dessa fallgäller inte hyresvärdens primära förhandlingsskyldighet. Det slår då ocksåvärden fritt att träffa enskilt avtal med hyresgästen. I första stycket tredje meningen slås fast atthyresvärden är återbe-talnmgsskyldig. EnUgt utredningen följer det direkt avräntelagen (1975: 635) att hyresvärden är skyldig att betala avkastningsränta.EnUgt min mening bör emeUertid hyresvärden betala den högre dröjsmålsräntanenligt 6 § räntelagen. Lagtexten har kompletterats med en bestämmelse härom.Tvist om vad hyresgästen är berättigad att få ut skall prövas av hyresnämnd (se30 §). Om hyresvärden i och för sig har fullgjort sinprimära förhandlingsskyldighet men förhandlingama har strandat, står dethyresvärden fritt att träffa enskUda hyresavtal med hyresgästema. Detta framgårav första stycket. Detsamma gäller om hyresgästorganisationen har gjort sigskyldig tUl förhandlmgsvägran e. d. En bestämmelse härom har tagits in i andrastycket. 1977/78:175 J68 Rätttitt prövning av hyresvillkoren i vissa fall Detta avsnitt av lagen innehåller regler om hurhyresvärd och hyresgäst imder löpande hyresperiod kan få tvist, som inte harkunnat lösas genom kollektiv förhandling, prövad av hyresnämnden. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 18 § iutredningens förslag, innehåUer bestämmelser om rätt för hyresvärd ochhyresgäst att hos hyresnämnden påkalla ändring av hyresvillkoren närförhandlingar har strandats. Bestämmelserna har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.9). I förhållande till utredningens förslag har denändringen skett att kravet på uppsägning helt har slopats. Av första stycket framgår att avslutadeförhandUngar eUer inträffad förhandlingsvägran är en förutsättning för rättentiU vUlkorsprövning. Det åUgger inte hyresnämnden att självmant undersöka omdessa förutsättaingar är uppfyllda. Gör motparten gällande attföratsättningama för ansökan om viUkorsprövning brister, åUgger det den som haransökt om villkorsprövning att visa att någon av de båda i paragrafen angivnaföratsättningama föreligger. Om han inte kan det bör ansökan avvisas avhyresnämnden. För att underlätta bevisningen i frågan om en förhandUng äravslutad finns den tidigare behandlade regeta i 18 § första stycket. I andra stycket föreskrivs att beslut om ändring avhyresvUUcoren ej får avse tid före det månadsskifte som inträffar närmast för ansökningen. I tmdantagsfall får emeUertid hyresnämndenbesluta om retroaktiv hyra (jfr 19 § tredje stycket i utredningens förslag). Enligt tredje stycket skaU i ansökningen anges dentidpunkt från vilken ändring av hyresviUkoren yrkas. Begärs retroaktiv hyra,skall skälen för denna begäran anges. Paragrafen, som motsvarar 19 § i utredningensförslag, innehåller bestämmelser om vad som gäller vid villkorstvist enUgt 24§. Av bestämmelserna är det endast tredje stycket sombehöver någon närmare motivering. Lagrummet hänger samman med atthyresnämnds-prövning enligt 24 § får användas endast när möjlighetema att nå enförhandlingsuppgörelse har uttömts. Prövningen får endast avse hyresvillkorsom förhandlingen har avsett. Det är alltså inte möjUgt att strandaförhandlingar rörande ett hyresviUkor och sedan ansöka om prövnmg av ett annathyresvillkor. Det kan emeUertid undantagsvis inträffa att det hyresvillkortvisten gäUer har sådant samband med annat vUlkor att det framstår som båderimligt och praktiskt att även det senare 1977/78:175 I69 I tredje stycket föreskrivs därför att hyresnämnd får ta upp sådantviUkor tUl prövning om särskUda skäl föreligger. Liksom utredningen anser jagalt det i allmänhet inte torde möta några svårigheter för en hyresnämnd attavgöra när den bör tillåta sådan prövning. Dessa paragrafer, som motsvarar 2124 §§ iutredningens förslag, innehåller bestämmelser om skadestånd. I 26 § sanktioneras hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet (se avsnitt 7.6). Skadestånd kan utgå tillhyresgästorganisationen om hyresvärden åsidosätter den primäraförhandlingsskyldighet som åvilar honom enligt 5 § första stycket eller enligtsärskild föreskrift i förhandlingsordningen. Som anförts vid 5 § står detpartema fritt att genom avtal utvidga hyresvärdens primäraförhandlingsskyldighet i förhåUande tUl vad som följer av lagen. Sådant avtalär alltså skadeståndssanktio-nerat. I 27 § sanktioneras bestämmelserna om hurförhandling skall gå till (se avsnitt 7.7). Om part vägrar att fullgöra sinskyldighet att träda i förhandUng enUgt 16 § första stycket eller enUgtföreskrift i förhandlingsordning har motparten rätt att kräva skadestånd.Enligt paragrafen kan skadestånd utgå också om part underlåter att följa debestämmelser som gäller för förhandlingen enligt 16 § andra stycket och 17 §. I 28 § slås fast att skadestånd skall avse intebara ekonomisk skada utan även skada som inte är av ekonomisk natur. Det äralltså fråga om den särskUda form av skadestånd som förekommer inom arbetsrättenunder namn av aUmänt skadestånd (se avsnitt 7.6). Paragrafen har utformats ihuvudsaklig överensstämmelse med 55 § lagen (1976: 580) om medbestämmande iarbetsUvet. Enligt 29 § gäUer dels en tvåmånadersfrist för attframställa skadeståndsanspråk hos motparten, dels en tvåårsfrist för atthänskjuta tvisten tiU hyresnämnd. Liknande bestämmelser flnns i 6468 §§ lagenom medbestämmande i arbetslivet. 3032 §§ motsvarar 2528 §§ i utredningens förslag.33 § saknar motsvarighet i utredningens förslag. 1 30 § anges att frågor om tUlämpningen av lagenskall prövas av hyresnämnd. Fråga om skadestånd enligt 8 § andra stycket skalldock 1977/78:175 170 prövasav domstol som avses i 10 kap. 1 § . Paragrafen innehåUer ocksåen hänvisning tUl nämndlagen i fråga om förfarandet vid hyresnämnden (seavsnitt 9.3). 31 § innehåller bestämmelser omförfarandet vid fullföljd av talan mot hyresnämndens beslut och motsvarar vadsom gäller enligt exempelvis 34 § bostadsförvaltningslagen (1977: 792). 32 § mnehåller en speciell regelom rättegångskostnader i bostadsdomstolen, som överensstämmer med vad som imotsvarande typ av tvister gäUer enUgt 73 § hyreslagen (se om sistnämndaparagraf prop. 1968: 91 bihang A s. 244, 353 och 367 samt prop. 1974: 151 s.97). I 33 § öppnas en möjlighet för vissabostadsföreningar m. m. att hos utverka dispens frän tiUämpningav lagen. Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt7.3). Paragrafen har utformats i överensstämmelse med motsvarande bestämmelse i25 § bostadssaneringslagen (1973: 531) (se om sistnämnda bestämmelse CU 1974:36 s. 58). Dennya lagen föreslås träda i kraft . För det tidigare hyresreglerade lägenhetsbeståndetfinns i avvecklingslagen bestämmelser om faststäUelse och ändring avövergångshyra för tiden fr. o. m. t. o. m. den 31 december1978 (se avsnitt 9.8). För bestämmandet av sådan hyra gäller en särskUd förhandlingsordningenUgt aweckUngslagen. Bestämmelserna om övergångshyra är ocksåstraffsanktionerade. UppenbarUgen kan hyresförhandUngslagen intetUlämpas när det gäller att bestämma hyran för lägenheter som är underkastadeavvecklingslagens reglering. Jag biträder därför utredningens förslag att dennya lagen inte skaU gäUa fråga om fastställelse och ändring av övergångshyraenligt awecklingslagen. Detta innebär inte att hyresvärd ochhyresgästorganisation är förhindrade att träffa giltigt avtal om förhandlingsordningbeträffande lägenheter på vUka avvecklingslagen är tilllämplig. Däremot kan sålänge awecklingslagen gäUer för lägenheterna frågor om övergångshyra intebehandlas enligt bestämmelsema i hyresförhandUngslagen utan endast enUgtawecklingslagen. Det kan vara lämpligt att förhandlingsordningens temporärabegränsning i detta avseende anmärks i avtalet. Hyresförhandlingslagen är i väsentliga styckenutformad efter mönster av den förhandUngsmodeU som har utvecklats avhyresmarknadens partsorganisationer. Som utredningen har föreslagit börövergångsbestämmelsema därför utformas så att de frivUligaförhandUngsordningar som f. n. är i brak i så stor ulsträcknmg som möjligtkommer att jämstäUas med förhandlingsordningar som har tillkommit efter lagensikraftträdande. 1977/78:175 171 Merparten av de nuvarande friviUiga avtalen omförhandUngsordning torde i allt väsentligt uppfyUa de formeUa krav som i lagenställs upp på ett sådant avtal. Detta är t. ex. regelmässigt faUet beträffandesådana avtal som är utformade i enUghet med de rekommendationer som harutfärdats genom de centrala organisationemas försorg (jfr avsnitten 3.23.5). I fråga om förhandlingsrättens innehåU skiljer sigde frivilliga förhandlingsordningama dock på några punkter från vad som gällerenligt den nya lagen. En viktig skiUnad är att de frivilliga förhandlingsordningarnainte föreskriver någon primär förhandlingsskyldighet för hyresvärden i frågaom höjning av hyran. Som jag har framhållit (se avsnitt 7.7) berordetta på att förhandlingsordningarna har tillskapats just för att få tUl ståndkollektiva förhandlingar om hyran och att det därför aldrig har ifrågasatts atthyresvärden skulle underlåta att påkalla förhandling i dessa frågor. Ipraktiken anses dessa förhandlingsordningar alltså innefatta primärförhandlingsskyldighet i fråga om hyreshöjningar, låt vara att dennaskyldighet är osanktionerad. Med hänsyn härtill kan det enligt min mening inteanses strida mot parternas avsikter med avtalen, om lagens föreskrifter omprimär förhandlingsskyldighet görs tUlämpliga på dessa avtal. Föratt hyresvärden i dessa fall skall bli bunden av lagens föreskrift om primärförhandlingsskyldighet och av de därtill knutna sanktionsbestämmelsema bör detalltså inte krävas att särskild överenskommelse därom träffas mellan partema. För att undvika oklarhet om vUka av de vid lagensikraftträdande gäUande avtalen om förhandlingsordning som därefter skallmedföra de i lagen angivna rättsverkningarna har en föreskrift härom tagits ini övergångsbestämmelsema. Enligt denna föreskrift gäUer lagen även avtal omförhandUngsordning som har ingåtts före ikraftträdandet, om avtaletöverensstämmer med bestämmelsema i 1, 3 och 6 §§ samt 7 § 13 och innefattarrätt att påkaUa förhandling rörande någon av de frågor som anges i 5 §. Uppfyller ett gällande avtal om förhandlingsordninginte de sålunda föreskrivna kraven, kan avtalet inte tillerkännas giltighet somförhandlingsordning i lagens mening. Detta innebär att de prövnings- och sanktionsbestämmelsersom upptas i lagen inte kan tUlämpas på avtalet i fråga. Vidare torde enförhandlingsklausul som hänvisar till ett sådant avtal inte böra godtas avhyresnämnden, om hyresgästen motsätter sig klausulen. Om ett avtal som uppfyUer kraven för atttUlerkännas fortsatt giltighet i något avseende skuUe avvika från endispositiv bestämmelse i lagen, skall avtalets bestämmelser på denna punktsjälvfaUet vara bindande också i fortsättningen. Innefattar ett sådant avtaldäremot avvikelse frän en indispositiv bestämmelse, skall lagens reglertillämpas i stället Prop.1977/78:175 172 förvad avtalet föreskriver. Som jag nämnde bör t. ex. reglerna om primärförhandlingsskyldighet lända till efterrättelse. Som ett ytteriigareexempel på en tvingande regel kan jag peka pä föreskriften i 5 § tredjestycket om att skriftiig fuUmakt från hyresgästen alltid krävs för att enhyresgästorganisation skaU ha rätt att påkalla förhandling rörande tvist omtillämpnmgen av hans hyresavtal. Övergångsbestämmelsema innebär alltså att flertaletav de nuvarande frivUUga förhandlingsordningama kommer att inrymmasunder lagens tUlämpningsområde. I konsekvens härmed bör de förhandlingsklausulersom har tecknats i anslutning tUl dessa förhandlings-orctaingar och som harutformats i enlighet med 19 a § hyreslagen i dess nuvarande lydelse tiUerkännasfortsatt gUtighet. En föreskrift av detta innehåll finns iövergångsbestämmelserna tiU lagen om ändring i jordabalken (se avsnitt 9.2). Enliknande föreskrift har tagits in i hyresförhandlingslagensövergångsbestämmelser. Där föreskrivs också att en sådan förhandlingsklausulskaU anses som förhandlingsklausul enligt hyresförhandlingslagen vidtillSmpningen av 2 § andra stycket och 3 § samma lag. 9.2Förslaget till lag om ändring i jordabalken I första stycket föreskrivs som en huvudregel atthyran skall vara till sin storlek bestämd i hyresavtalet. EnUgt nuvarande andrastycket utgör denna regel inte något hinder mot förbehåll i hyresavtal sominnebär att hyran skall ulgå med belopp som bestäms efter förhandUngar medhyresgästorganisation. Förhandlingsklausuler har alltså gUlig verkan. Som jagutvecklat under 2 § hyresförhandUngslagen bör efter hyresförhandlingslagenstillkomst endast förhandlingsklausul, som uppfyller kraven enligt denna lag,godtas. Eftersom hyressättning genom förhandlingsöverenskommelser enligt detlagfästa förhandlingssystemet kan antas bli helt dominerande påbostadshyresmarknaden, är det missvisande att i lagtexten låta lUlåtiigheten avförhandUngsklausuler framstå som ett undanlag från en eljest gällandehuvudregel. I stället bör som huvudregel gäUa att hyran skaU vara tUl beloppetbestämd antingen i avtalet eller, om avtalet innehåller förhandlingsklausulenligt hyresförhandlingslagen, i förhandlingsöverenskommelse. Paragrafens första stycke har ändrats i enUghethärmed. Ändringen medför att det nuvarande andra stycket kan utgå och att ensmärre justering får göras i nuvarande tredje stycket. bör enredaktioneU jämkning göras där i förtydligande syfte. Jag återkommer i sambandmed förslaget tiU övergångsbestämmelser till frågan om fortsatt gUtighet av äldreförhandlingsklausuler. 1977/78:175 173 Ett nytt sista stycke till paragrafen innehåller enerinran om att det i hyresförhandlingslagen finns bestämmelser om ogUtighet avavtal om hyreshöjning (se 23 § hyresförhandlingslagen). Gällande rätt Hyresavtal rörande bostadslägenhet äri princip förenat med ett s. k. direkt besittningsskydd, som innebär atthyresgästen har rätt att vid hyrestidens utgång få hyresförhåUandet förlängt.Bestämmelserna om bostadshyresgästs rätt tUl förlängning av hyresavtalet finnsi 4553 §§ hyreslagen. Besittaingsskydd föreligger emeUertid inte omhyresrätten är förverkad. I 42 § hyreslagen anges de situationer som kan ledatill att hyresrätten förverkas. EnUgt första stycket 1 är hyresrätten iprincip förverkad om h3Tesgästen dröjer med betalnmg av hyra utöver tvåvardagar efter förfallodagen. Hyresrätten kan också förverkas om hyresgästenåsidosätter vissa andra skyldigheter enUgt hyreslagen eller hyresavtalet. När hyresrätten är förverkad, är hyresvärdenberättigad att säga upp hyresgästen tiU avflyttning. Om hyresrätten förverkaspå grand av alt hyresgästen inte har betalat hyran men betalning sker innanhyresvärden gjort bruk av sin rätt att säga upp avtalet, kan hyresgästen enUgt43 § dock inte därefter skiljas från lägenheten på den granden. Om hyresrättenhar förverkats genom dröjsmål med betalningen och hyresvärden på grund däravhar sagt upp avtalet, har hyresgästen ändå möjlighet att återvinnahyresrätten. EnUgt 44 § första stycket kan hyresrätten sålunda återvinnas genomatt hyran betalas eller sätts ned hos överexekutor senast tolfte vardagenefter det att hyresgästen, i den ordnmg som gäller för uppsägning, delgettsunderrättelse om att han genom att betala hyran på angivet sätt äger återvinnahyresrätten. I avvaktan på att hyresgästen visar sig ha fullgjort vad sombehövs för att återvinna hyresrätten, får beslut om vräkning inte meddelasförrän förflutit från det att hyresgästen delgetts underrättelsen. EnUgt 44 § andra stycket gäller inte bestämmelsemaom återvinning i faU då skyldighet att flytta inträder än enmånad efter det att hyresrätten förverkades. Med stöd av 44 § tredje stycket har regeringenfastställt formulär till underrättelse som skaU användas i förevarande fall (seSFS 1973: 199 och 1974: 826). När hyresrätten har förverkats och återvinning avdenna inte kan ske, är hyresgästen efter uppsägning skyldig att flytta. Gör haninte det, kan hyresvärden hos överexekutor begära handräckning för avhysning avhyresgästen (vräkning). Bestämmelsema om överexekutors rätt att förordna omvräkning av hyresgäst finns i 192 § utsökningslagen (1877: 31 s. 1).Hyresvärden kan även utverka domstols dom eUer utslag i lag-sökningsmål medförordnande om sådan handräckning. 1977/78:175 174 omvräkning verkstäUs av utmätningsman (kronorfogdemyndighet). Vräknmg får inteske med mindre hyresgästen senast blivit underrättadav utmätningsmannen om att verkstälUghet begärts (193 § 1 mom.utsökningslagen). Utmätningsmannen fär, om förhållandena föranleder det, medgesärskUt anstånd med vräkningen under högst .