prop · G103103 · 1977-12-31 00:00:00 — Kommitténbör samråda med kapiialmarknadsutredning (Fi 1969:59) och ta del avdenna utrednings överväganden till den del de behandlar problem i samband medexporlfinansiering. Ifråga om varvsföretagens fartygsexport bör kommittén inte överväga ändringar igällande system för statliga garantier för att underiätta varvensrefinansiering av kundkrediter respektive finansiering av pågående byggnation. Kommitténsarbele bör bedrivas skyndsamt. Resultatet bör - om del visar sig ändamålsenligt- redovisas successivt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för atltillkalla en kommiué med högst nio ledamöter med uppdrag att utreda frågor isamband med exportfinansieringen, attutse en av ledamöterna atl vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekreterare skall ulgå i form avdagarvode enligl kommitlékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, samt atlkostnaderna skall belasta tionde huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Utjämning av regionala och lokala prisskillnader påeldningsolja och bensin Departementschefen,statsrådet , anför. Alltsedanbörjan av 1950-talel, då krigs- och krisårens allmänna regleringar av bl.a.oljeprodukter avvecklades, har oljeföretagen vid försäljning av olja 329 Kommittéer: Del II H:3 ochbensin tillämpat ett system med s.k. orts- och zontillägg. Systemet harsittursprung i den praxis som tillämpades under andra väridskriget. Deprisreglerande myndigheterna beviljade då debitering av transporllillägg utövergällande stoppriser. Systemet har vidareutvecklats gemensamt av oljeföretagen.En genomgripande revidering genomfördes . prisskillnaderna på bensin genom att antalet zoner minskades från sextill tre. Oljeföretagen har höjt orlstilläggen . Densenaste höjningen gjordes . Förbensin tillämpas f n. en regional prissättning som bygger på att säljarna delatin landet i tre zoner. Importhamnarna och deras närmaste omland utgör zon O,Syd- och samt Norrlands kustland ulgör zon I saml nordvästraSvealand, och inre delarna av Norriand utgör zon 2.1 zon O . Till detta lägges i zon 1 och 2 ett zontillägg om 1 resp. perliter. Zontilläggen är schablonmässigt beräknade för slora områden ochavspeglar inte skillnader i kostnader för transporter till försäljningsställeninom respektive zon. För eldningsoljor och i vissa fall smörjoljor tillämpasmer differentierade tillägg för transportkostnader. Systemet bygger på en avoljeföretagen gemensamt utarbetad orlsförteckning omfattande 4.045 orter. Ortstilläggenvarierar per m3. Tilläggen är lägst i de orter som liggernärmast importhamnarna och högst i de inre norra delarna av landet.Oljekonsumenternas förbund har mot ersäUning från övriga förelag utformatsystemet i detalj och svarar löpande fördel tekniska beräkningsarbetet. Detbör i sammanhanget erinras om atl det i andra länder tillämpas system förutjämning av prisskillnader som uppstår lill följd av olikheter i transportkostnader. Fråganom utjämning av priserna på petroleumprodukter i har behandlats iriksdagen vid flera tillfallen. Det har bl.a. i olika motioner yrkats pååtgärder för att fä till stånd en enhetlig prissättning. Några av de uttalandenm.m. som har gjorts redovisas i det följande. Näringsulskolteluttalade (NU 1973:6)aU prisskillnaderna till följd av debiterade orts-och zontillägg helt betingades av skillnader i fraktkostnader mellan olikaregioner och all dessa prisskillnader utgjorde en del i ett större problem somhar beaktats i den regionalpoiitiska reformverksamheten. Utskottet föratsaltealt den dåvarande regeringen skulle aktualisera frågan om utjämning av avseddapriser i samband med regionalpolitisk planering inom transportsektorn. Ibeslut uppdrog den dåvarande regeringen åt statens pris-ochkartellnämnd (SPK) atl utreda förutsättningarna för alt slopa systemet medorts- och zontillägg. Syftet var att få bort de skillnader i priser mellanolika orter som berodde på dessa tillägg. Dåvarandechefen för tog i prop. 1975:92 upp frågan om utjämning avpriset på olja och bensin. Han angav att resultatet av SPK:s utredningberäknades föreligga och atl han räknade med att en för helariket gemensam prisnivå för petroleumprodukter skulle kunna genomföras fr.o.m.den 1 januari 1976. SPKavlämnade den lOjuli 1975enulredningi vilken skisserades en metod föravveckling av regionala och lokala prisskillnader på oljeprodukter ikonsumentledet. Metoden innebar att säljare av oljeprodukter skulle dels betalaen enhetlig transporlutjämningsavgift, dels erhålla elltransporlkost-nadsbidrag beroende på var i landet produkterna såldes ellerförbrukades. Detta skulle fä till följd att priset på eldningsolja skulle kommaall höjas i DelII H:3 Skr 1977/78:103 330 kuststädernaoch deras närhet medan priset skulle sänkas på orter i inlandet. När det gällerbensin skulle resultatet bli att priset i O-zonen höjdes med per literoch sänktes med lika mycket i 2-zonen. SPK:sutredning har remissbehandlats. Det framkom därvid att den skisserade metodenansågs ha vissa nackdelar. Även om förbrukarna av eldningsoljor i inre Norrlandskulle fä avsevärda prissänkningar skulle priset på olja stiga inte bara isödra och utan även i Norrlands kustland. 1 ett flertalremissvar påtalades att metoden kunde medföra negativa regionalpolitiskaeffekter. Man ansåg bl.a. att risker fanns för att det totala transportarbeteti landet skulle växa utan motsvarande effektivitetshöjning i produktionen.Metoden skulle dessutom ge tämligen stora administrationskostnader. Detav oljeföretagen nu tillämpade systemet med särskilda orts- och zontillägg förolja och bensin har tillkommit för alt kompensera oljeföretagen förtransportkostnader m.m. till längre bort liggande orter. Därmed skall dessaorter tillförsäkras erforderiiga leveranser av olja och bensin. Förkonsumenternas del medför systemet dock avsevärda prisskillnader i olika delarav landet. Jag har förståelse för att det kan uppfattas som orättvist att dekonsumenter i vårt land som på grund av strängare klimat och längre reseavståndförbrukar mer eldningsolja och bensin än andra fär betala ett högre pris. Jaganser därför att möjligheterna lill utjämning av kostnaderna för eldningsolja ochbensin i olika delar av landet ånyo bör övervägas. Problemet med prisskillnaderfiå olja och bensin som beror på orts- och zontillägg har dock visat sigtekniskt svårt att lösa. Ytteriigare utredningsarbete behövs därför innan mankan komma till rätta med denna fråga. Jag vill dock i sammanhanget erinra omatt det inte bara är distributionskostnader som varierar i olika delar avlandet. Många andra kostnader är olika höga vilket ofta innebär att varor ochandra nytligheter är dyrare i storstadsregionerna. Atl utjämna alla dessaolika skillnader är ogörligt inte minst från administrativ synpunkt.Statsmakterna har därför mestadels valt att åstadkomma utjämning mellan skildaregioner och befolkningsgrupper med generella medel. Sålunda utgår kommunalaskatteutjämningsbidrag för att man i praktiken skall fä bättre ekonomiskabetingelser för befolkningen i fattigare kommuner. Jag föreslår all ensärskild utredare tillkallas för att förutsättningslöst granska olikamöjligheter att mitdra verkningarna av de nuvarande orts- och zontilläggen.Utredarens uppgift skall sålunda vara att undersöka vilka metoder som praktisktkan användas för att bidra till atl minska de geografiskt betingadeprisskillnaderna på eldningsolja och bensin eller föratt på annat sätt kompenserade högre kostnader som vissa förbrakare av dessa produkter f n. fär vidkännaspå grand av sin boendeort. En utgångspunkt för arbetet skall vara attresultatet inte fär innebära att en tyngande och kostsam administration byggsupp. utredning har visat att del är tekniskt svårt atl åstadkomma ellsjälvfinansierande utjämningssystem som ger rimliga förändringar av prisnivånför alla förbrukare av eldningsolja och bensin. Utredarens förstahandsuppgiftbör likväl vara all försöka utarbeta ett sådant system. Utredaren böremellertid också kunna ange andra möjligheter all mildra verkningarna av denuvarande orts- och zonlilläggen. Utredarens överväganden bör göras mothakgrand av det ansträngda statsfinansiella lägel. Regeringen har i prop.1976/77:150 framhållit alt måste inriktas på en strävan allåtervinna balansen mellan resursutvecklingen och ulgiflsambitionen. Denfortsatta reformpolitiken måste föras i 331 Kommittéer: Del II H:4 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild ulredare med uppdrag att utreda frågan om utjämning av deprisskillnader på eldningsolja och bensin som följer av det nu tillämpadesystemet med orts- och zontillägg, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver altersäUning till ulredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394) om ej annat föreskrives, allkostnaderna skall belasta elfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan,() 4.Utredning om samordning och ledning i fred av övervakningen ochräddningstjänsten till sjöss Departementschefen,statsrådet , anför. Längsvåra kuster utövas genom statliga myndigheters försorg tullkontroll ochsmugglingsbekämpning, polisiär övervakning, sjötrafikövervakning, jakt-ochfisketillsyn, naturvårdsullsyn,konfinentalsockelövervakning,övervakning motvattenförorening, skyddsområdestillsyn och gränsövervakning. Annan verksamhet ärinriktad på atl underlätta sjöfarten i kustvattnen och att förbättrasjösäkerheten, såsom isbrytning, lotsning, ulprickning, drift och underhåll avnavigatoriska säkerhetsanordningar, tillsyn av säkerheten på fartyg, sjömälningsaml oceanografiska mätningar. Vidare utövas olika former av räddningstjänsttill sjöss såsom sjöräddning, flygräddning, olje-och kemikaliebekämpning,brandbekämpning, bärgningstjänst, sjuktransporter etc. Dessauppgifter handhas av en rad olika myndigheter och organ. Lotsning ochisbrylarljänst åligger sålunda . Bekämpning av löskommen olja ochandra miljöföroreningar åligger tullverkels kustbevakning. Ulprickning, driftoch underhåll av navigatoriska säkerhetsanordningar åligger ,rapport om brister lämnas bl.a. av marinen, och polisen.Oceanografiska mätningar utförs av meteorologiska och hydrologiskainstitut, , marinen, och sjövartsverkel.Tillsyn av säkerheten på fartyg åligger sjöfartsinspektion,som har rätt all fä biträde av polis och kustbevakning. Tullkontroll ochsmugglingsbekämpning handhas av tullpersonal. Inom ramen för sinbrottsbekämpande verksamhet ingriper polispersonal även mot tullbron.Skyddsområdestillsyn åligger polismyndighet, men försvarsmaktens, tullverketsoch personal medverkar vid tillsynen. Del II H:4 Skr 1977/78:103 332 handhasav polis, kustbevakning och särskilda fiskelillsynsmän. Dessutom medverkarmarinen inom ramen för den ordinarie verksamheten. medverkan i deninternationella fiskekontrollen till havs utanför den svenska fiskezonen utförsav särskilt utsedda inspektörer från . har i sitt betänkande (Ds Jo 1975:14) Ny organisation avfisketillsynen behandlat hithörande frågor. Nalurvårdstillsyn ochsjötrafikövervakning handhas av polis och kustbevakning. För ärsjöfartsverket samordnande myndighet. Genom särskilt avtal medverkar ävensjöräddningssällskapet, , polisen, försvarsmakten ochteleverkets kuslradiostationer i sjöräddningsarbelet. Bärgningstjänst utförsav privata företag, medan frågan om ansvaret för brandbekämpning lill sjöss fn. Sjuktransport åligger landstingen men utförs avkustbevakningen, marinen, flygvapnet och polisen m.fl. 1 fredstid övervakarfrämst och marinen atl gällande föreskrifter om tillträde tillsvenskt sjöterritorium inte överträds och ingriper mot överträdelser. Försvarsmaktenmedverkar även i övrigt vid övervakningen, bl.a. genom radarbevakning. och pågår planläggning av bl.a. datoriserade systemför olika ändamål i vad avser fartygsrörelser till havs och i kustvattnen.Marinen har redan en övervakningsanläggning i drift på ostkusten och fleraanläggningar planeras. Länsstyrelsernasvarar för samordningen och ledningen av omfattande räddningsålgärder på andraställen än till havs, i kustvattnen, eller . Verksamhetenlängs våra kuster och till havs är alltså splittrad mellan olika myndigheter.Bilden är lika splittrad när det gäller myndigheternas ansvar och resurser.Sjöfartsverket och kustbevakning har båtar längs hela kusten.Polisen har en särskild sjöpolisorganisation med båtar och speciellt avdeladpersonal, som emellertid i första hand arbetar inom storstadsområdena och vissaandra kust- och skärgårdsområden med tätare bebyggelse. Ökningen av trafikentill sjöss, ökat intresse för utvinning av havets naturtillgångar och skyddetav dessa samt ökal krav på miljöskydd har medverkat lill att de samhälleligaaktiviteterna lill sjöss successivt har byggts ut. Nya arbetsuppgifter hartillföirts de olika myndigheter som har huvudansvaret för frågor som rör den civilasjöfarten saml övervakningen och räddningstjänsten till sjöss. Verksamhetsom har nära anknytning till övervakningen och räddningstjänsten lill sjössbehandlas dels av sjöräddningsulredningen (K 1970:42), dels avkustövervakningsutredningen (Fi 1974:04). Denförsta utredningen tillkallades för att i samarbete med berörda myndigheter ochorgan se över och kuslövervakningens verksamhetsformer.Översynen skall syfta till atl - mot bakgrund av en inventering av tillgängligamateriella och personella resurser - klargöra vilka åtgärder som behöver vidtasför alt säkra ett effektivare utnyttjande av resurserna. 1 sammanhanget börutredningen lägga fast ansvarsförhållandena mellan berörda organ. Därigenom bören bällre grand skapas för lämpliga institutionella och mer praktiskt inriktadesamarbets- och samordningsarrangemang. Kustövervakningsutredningenhar i uppdrag all utreda vissa frågor om samordning m.m. inom den civilaövervakningen till sjöss. I direktiven framhålls all den civila övervakningenlängs våra kuster åvilar såväl tullverkels kustbevakning som polisen.Utredningen skall - bl.a. mot bakgrund av att en klarare precisering avarbetsuppgifterna i en del fall har 333 Kommittéer: Del II H:4 upplevtssom önskvärd - överväga hur gränsdragningen skall göras i det berördahänseendet mellan de båda myndigheterna. Riksdagenbehandlade frågan om gränsdragningen mellan och polisensarbetsuppgifter (prop. 1967:1 bilaga 9 s. 40, SU 1967:7, rskr1967:7). 1967:1 anförde chefen för attkustbevakningen liksom tidigare borde svara för den reguljära sjöövervakningenlängs kusten. I sådana fall där och polisens uppgiftersammanföll - vilket torde vara ofrånkomligt när det gäller två organisationermed lill varandra angränsande arbetsuppgifter som båda är beroende av tillgångtill båtar - borde, framhöll departementschefen, uppgiftema samordnas så atttillgängliga resurser utnyttjades effektivi. I första hand ankom dennasamordning på generaltullstyrelsen och . Frågan behandladespå nytt av riksdag. Enligl utskottet (1 LU 1970:31) innebar denomständigheten att kustbevakningspersonalen saknade sådana polisiärabefogenheter som all inleda förundersökning, hålla förhör och verkställagripande vissa risker för all överträdelser främst mot sjötrafikreglerna ochskyddsområdesbestämmelserna eller mot förbudet mot oljesläpp från fartyg inteeffektivt kunde beivras. DeUa kunde enligt utskottet tala för atttullpersonalen borde ges ökade befogenheter. Utskottet framhöll emellertidockså all det för den enskildes rättssäkerhet är av den största betydelse atlingripande med tvångsmedel mot allmänheten verkställs av personal med tillräckligainsikter om gällande bestämmelser och med en god allmän polisiär skolning.Utskottet var inte berett att tillstyrka att kustbevakningspersonalenomedelbart gavs ökade befogenheter. Det fanns emellertid anledning menadeutskottet att i lämpliga sammanhang göra en översyn av gällande författningarpå de övervaknings- eller tillsynsområden där formella befogenheter saknadeseller stod i mindre god överensstämmelse med den praxis som hade visat siglämplig. Utskottet ansåg också att det kunde finnas anledning alt mer ingåendeta upp samordnings- och huvudmannaskapsfrågorna till prövning. Fråganbehandlades ånyo av riksdag (JuU 1973:26, rskr 1973:258), som uttaladesig för att den översyn av hithörande författningar och samordningsfrågor m.m. somlagutskottet hade förordat skulle komma till stånd. Med anledning avriksdagens beslut tillkallades kustövervakningsutredningen. 1976/77:100 bil. 9 har chefen för bl.a.berört sjöräddningsutredningen och i sammanhanget poängterat angelägenheten avatt resurser som finns inom bl.a. olika myndigheter utnyttjas på rationellastmöjliga sätt och alt därför den organisationsöversyn som harpåbörjat kompletteras med en kartläggning av de samordningsmöjligheter som kanfinnas på flera områden än . Tillårets riksdag föreligger ell antal motioner som berör räddningsfiänst m.m. Mot bakgrand av vadsålunda har förevarit har det ifrågasatts om inte sjöräddningsutredningen ochkustövervakningsutredningen borde ersättas av en ny kommiué vars uppgift detskulle bli all åstadkomma en samlad lösning. Efler all ha samrått med chefenför harjag kommit lill uppfattningen atl avgörandeskäl talar för att man gör på det sättet. Jag förordar alltså att en kommittétillkallas för det ändamål som jag angav. Debåda nämnda utredningarna behandlar arbetsuppgifter för i första handtullverket, och polisen. Såväl funktionellt som geografiskt gårutredningsuppdragen delvis i varandra. Samarbetet mellan de olika myndig- Del II H:4 Skr 1977/78:103 334 helernahar visseriigen i stort sett fungerat väl men det försvåras av den splittradearbets- och ansvarsfördelningen myndigheterna emellan. För en samordning krävs mångagånger kontakter eller överiäggningar i varje enskilt fall, Detla är tidsödandeoch kan medföra komplikationer, främst vid allvariiga olyckshändelser tillsjöss. Det framstår därför som önskvärt att klarare riktlinjer utarbetas föransvarsfördelning, arbetsuppgifter och befogenheter för den civilaövervakningen till sjöss samt alt lill utvecklingen anpassade organisations-och ledningsformer fastställs för atl de befintliga resurserna skall kunnautnyttjas på bästa sätt. Betydelsen härav har beaktats vid uppbyggnaden avsamhällets beredskap mot olje- och andra föroreningar till havs och ikustvattnen. Ansvaret för såväl denna beredskap som för ledningen avbekämpningsoperalioner har lagts på kustbevakning. Tillvad jag nu har sagl kommer att den civila övervakningstjänsten längs vårakuster måste övervägas från nya utgångspunkter dels i samband med attkonventionen om skyddet av miljö (Östersjökonventio-nen)träder i kraft, dels inför en eventuell utvidgning av den svenska fiskezonen. Jagförordar därför atl kommittén får i uppdrag att överväga lämpliga former församordning och ledning i fred av övervakningen och räddningstjänsten tillsjöss. Kommittén bör vidare överväga om kuslbevakningsper-sonalens befogenheterbehöver kompletteras för atl nödvändiga ingripanden till sjöss och därmedsammanhängande utredningar skall kunna ske på ett rationellt sätt. Vadden av lagutskottet berörda samordningsfrågan beträffar finns exempel på attdenna utomlands lösts genom att ansvaret för huvuddelen av de uppgifter somnyss har berörts är samlat inom en enda organisation. Enenhetlig organisation som omfattar alla här aktuella verksamheter lill havs ochlängs kusten kan innebära vissa fördelar. Dubbelarbete undviks, övervakningenkan göras effektivare, fartygsmaterielen kan utnyttjas mer rationellt, behovetav nyanskaffningar kan överblickas bättre osv. A andra sidan måste desvårigheter beaktas som inrättandet av en ny organisation skulle medföra.Eftersom flertalet myndigheter som f n. har arbetsuppgifter till sjöss ocksåhar andra uppgifter kan problem uppstå mellan dessa myndigheter och en nykusttevakningsorganisation. Vissa aktiviteter lill sjöss lämpar siguppenbariigen heller inle atl ingå i en sådan organisation. Mångaskäl talar enligl min mening för att de största vinsterna kan göras om olikamyndighetsuppgifter samordnas utan att detta leder till en sammansmältning enda kustbevakningsorganisalion. Kommittén bör överväga hur detla skall skeså all största möjliga effekt uppnås med hjälp av tillgängliga resurser. Fråganhur en smidig överföring till krigsförhållanden skall ske bör härvid beaktas.Det fär dock inte uteslutas alt vissa begränsade organisationsändringar iralionaliseringssyfte kan behöva övervägas, som dock inte bör leda lill någonökning av statsverkets kostnader, 1likhet med vad chefen för anförde i prop. 1971:1 anser jagatt iiven framgent bör svara för den reguljära civilasjöövervakningen längs kusten. Eneffektiv sjöbevakning förutsätter all tillgängliga informationer kansammanställas, bearbetas och delges alla berörda myndigheter. DeUakräver i sin tur en kontinueriig och nära samverkan mellan de myndigheter -civila och militära - som har uppgifter inom kust- och havsövervakningen.Kommittén bör mot denna bakgrand utarbeta förslag 335 Kommittéer: Del II H:4 fillinformations- och samverkansregler avseende sjöövervakningen. 1fråga om räddningstjänsten fill sjöss har erfarenheter från sjöräddningsövningaroch sjöolyckor visat att det - föralom en effektivare samordning -behövs enstarkare styrning av de olika sjöräddningsresurser som finns utspriddaunder olika huvudmän. Kommittén bör med utgångspunkt i ett bibehålletsamordningsansvar för ifråga om sjöräddning studera vilkainsatser som behövs vid olika tänkbara större olyckor och då olika slag avräddningstjänst förekommer saml framlägga förslag tillledningsfunktioner i sådana sammanhang. Uppmärksamhet bör även ägnas ålbekämpningen av gift- och brandolyckor till sjöss. Vadgäller befogenheter har erfarenheterna visat attsåväl som sjöpolisen verksamt har kunnat bidraga lill enförbättrad övervakning inom våra kust- och havsområden. I en del fall haremellertid behovet av en klarare precisering av vardera organisationensarbetsuppgifter upplevts som önskvärd. Mycket talar för att kustbevakningen,bl.a. lill följd av sin förekomst längs hela kustområdet och sin utmstning, ärlämpad att svara för vissa uppgifter av den art som normall åvilar polisen ochför vilka genom sin verksamhet och sakkunskap har speciellaförutsättningar. Uttalanden av första lagutskottet (1 LU 1970:31) liksom avdepartementschefen i direktiven för kustövervakningsutredningen ligger i linjemed detta. Självfallet bör handhavandet av sådana uppgifter ske i regleradeformer och i samarbete med polisen, dock utan att delta inskränker på polisensallmänna ansvar för egentligt polisarbete i de berörda områdena. Som framhöllsi direktiven till kustövervakningsutredningen bör det i detta sammanhangövervägas om någon komplettering behöver ske av kustbevakningspersonalensbefogenheter för att - i fall då tillkallande av polis skulle innebärapraktiska olägenheter för lösande av uppgiftema - nödvändiga ingripanden skallkunna göras genom försorg. 1 anslutning härtill bör frågan ombehovet av utbildning av personalen och härav föranledda kostnadsaspekterbeaktas. KommiUénbör i sitt arbete ha samråd med direkt berörda myndigheter. Eftersom översynenav organisation sker i samarbete med statskontoret bör samrådockså äga rum med denna myndighet. Resultatetav kommitténs arbele kan - om det visar sig ändamålsenligt -redovisas efterhand. Idetta ärende harjag samrått med chefen för jusliliedepartemenlel, chefen förförsvarsdepartementet, chefen för och chefen förjordbruksdepartementet. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en kommiué med högst sex ledamöter med uppdrag att utreda frågorrörande samordning och ledning i fred av övervakningen och räddningstjänstentill sjöss,