prop · G103105 · 1977-12-31 00:00:00 — Viss utbildning i enskild regi förekommer också.Det rör sig då oftast om kurser i olika typer av terapi med skiftandeteoretiska och praktiska inslag. Undervåren påbörjas ytteriigare en utbildningsinsats inom detta område. Forsafolkhögskola startar i samarbete med Hasselakollektivet en s. k.kolleklivledamtbildning. Utbildningen är på två terminer. De teoretiska studiernavid folkhögskolan varvas med praktik på och andra kollektiv. Detär krävande och slitsamt atl arbeta inom missbruksvården. En delbehandlingsenheter har därför haft problem med hög personalomsättning. 1socialstyrelsens programskrift Behandling av narkotikamissbrukare behandladesdenna fråga: Vårdpersonalav alla kategorier ställs vid vård av narkotikamissbrukare inför speciellaproblem. Det är inle rimligt atl förvänta sig att den inom narkomanvårdenanställda personalen skall kunna genomföra ett konstruktivt arbete utanutbildning och handledning. Av all personal krävs kunskaper om problemensmedicinska, psykoterapeutiska och sociala aspekter. De flesta formellavårdutbildningar saknar emellertid ett eller flera av de inslag som är viktigaför att ge förståelse och möjlighet till behandling av såväl narkomani somannan avvikarproblemalik. Därvid uppslår behov av kompletterande handledningoch - såväl inledande som fortlöpande - personalutbildning. Utan det stöd som liggeri sådan kontinueriig utbildning riskerar man alt känslor av handlingsföriamningoch vårdpessimism breder ut sig. Vidarebelyses i programskriften behovet av medicinska kunskaper: Specielltför personal verksam inom sjukvården (inte minst akutvården) är det angelägelatt ordna kurser som bl. a. behandlar de olika preparatens verkningar, detaktuella missbruksmönstret, akuta och mer långvariga somatiska komplikationer(hepaliter och andra infektioner m. ), akuta psykiska komplikationer(psykoser m. ), behandling av abstinensproblem, speciellt behandling avabstinenssymtom hos opiatmissbmkare med morfin-ersättningsmedel (metadon).Risken för överdosering, särskilt vid kombina- lionsintoxikationer,bör uppmärksammas. Information bör också ges om de åtgärder som bör vidtas föratt minska riskerna för spridning av hepatil från missbrukare till personal. Angåendebehovet av inledande utbildning inför nya vårdprojekt sägs: Närett vårdpiojekt startas bör behandlingsarbetet föregås av en inledande utbildningsperiod.Denna inledande utbildning har flera syften. Ettförsta syfte är att "sammanjämka" den eller de grupper (avdelningspersonal,personalgrupp på behandlingshem, öppenvårdsenheter osv.) som senare skallarbeta tillsammans. Utbildningen bör omfaUa utarbetande av målsättning,fastställande av den för målsättningen lämpliga arbetsorganisationen ochdefiniering av några grunddrag i den metodik som skall användas; allt givetvisinom ramen för gällande författningar och anställningsavtal. Arbetet bör varaså upplagt att det stärker den gruppgemenskap som är så viktig för trygghet ocheffektivitet i allt lagarbete inom psykiatri och socialvård. Deninledande utbildningen bör/or det andra förmedla kunskaper om narkomaninsbakgrund. Den bör vidare understryka viklen av all la fasta på de psykologiskaoch sociala problem som döljer sig bakom missbrukssym-lomet. Detta innebärbland annat att vårdarbelare av alla kategorier bör fä kännedom om de socialamiljöer och de familjeproblem som alstrar avvikare. Man bör också inrikta sigpå atl ge personalen kontakt med missbrukarnas aktuella sociala svårigheter(bostads- och arbetsförhållanden, utbildningsbrister osv.). Även om en vissarbetsfördelning senare tillämpas utifrån skillnader i formell utbildning bör kunskaperom socialkuraliva insatser förmedlas till hela personalgruppen. Samfidigt färman inte glömma de fysiska och de psykiska och sociala problem som missbruket isig självt skapar. Deninledande utbildningen bör,/or det tredje behandla olika psykoterapeutiskaproblem. Dessa kunskaper är sannolikt de mest tidskrävande och de svåraste attförmedla. Utbildningsbehovet på denna punkt växlar naturligtvis med denterapeutiska inriktning som eftersträvas. Särskildnarkomanvård har funnits i drygt tio ån Inom narkomanvården finns omfattandeerfarenheter och kunskaper. Det är nu angelägel att samla denna kunskap ochförmedla den till dem som skall börja arbeta i den utbyggda narkomanvården. Somlärare i den planerade utbildningen bör i största möjliga utsträckning anlitasaktiva narkomanvårdare och andra som kan vårdområdet. Lika viktigt är det att nåut med utbildning i dessa frågor lill annan personal inom social- ochsjukvården. Inom sjukvården är, som framhållits i kapitel 4, exempelvispersonal på akutmottagningar en viktig grupp. Utbildning för personal inom denöppna socialvården och sjukvården och även till personal inom t. ex.kriminalvården, arbetsvården och skolan är ett viktigt sätt att förstärkanarkomanvården. Ledningsgruppen har försökt stimulera sådan utbildning genomden satsning på regionala konferenser, speciell m. m. sombeskrivs i kapitel 2. Denutbildning som föreslås i det följande beräknas i första hand pågå de ca två årdet tar att förstärka narkomanvården i enlighet med ledningsgruppens förslag.Ger planerad utbildning positivt utfall bör den överföras lill den reguljärautbildningen. Utbildningen vänder sig till den personal som kommer atl börjaarbeta inom den utbyggda narkomanvården. Utbildningenrubriceras "Utbildning för personal i socialt behandlingsarbete förmissbrukare". Av mbriceringen framgår atl inte enbart narkotikamissbrukkommer atl tas upp i kursen utan missbruk i ett bredare perspektiv. Förslagetinnebär en utbildning (huvudkurs). För dem som inte uppfyllerinträdesvillkoren finns en preparandkurs . För direkt inträdetill huvudkursen krävs atl man hargmndutbildning som t. ex. socionom,socialpedagog, psykolog eller skötare i psykiatrisk vård. Dessutom fordrasminst erfarenhet från arbete inom vårdsektorn, sociala sektorn ellerliknande. Som särskild merit räknas erfarenhet från arbete bland missbrukare.Den som inte uppfyller utbildningskraven till huvudkursen, eller bedöms ha inhämtatmotsvarande kunskaper och erfarenheter på annat sätt skall genomgåpreparandkursen. Skolöverstyrelsenhar utarbelet och fastställt en läroplan för utbildningen. I läroplanenbeskrivs utbildningsmålet på följande sätt: Utbildningenhar till uppgift att utveckla kursdeltagarnas kunskaper och förutsättningar atti varierande behandlingssiluationer, genom sin närvaro och sitt teoretiska ochpraktiska kunnande, medverka till atl förebygga, behandla och lösa olikaproblem med anknytning till missbrukarproble-matik. Utbildningensyftar därför till atl kursdeltagaren - skaffar sig kunskap ompsykosociala problem saml samhällels åtgärder att lösa dessa på individ-,grupp- och samhällsnivå - utvecklar förståelse förmänniskors reaktioner i psykosociala problemsituationer och skaffar sigberedskap all ge stöd saml stimulans till förändring i sådana situationer - skaffar sig ökad kunskap om ochinsikt i den egna personligheten - förstår betydelsen av att kunnasamverka med anhöriga och de myndigheter och organisationer som kan utgörastöd för missbrukaren. Timplaneni huvudkursen upptar bl.a. följande ämnen: psykologi, behandlingsmetodik,gruppdynamik, socialkunskap, vårdkunskap, administration ocharbetslivsorientering. 1 preparandkursen ingår fem ämnen; svenska, samhällsorientering,matematik, naturorientering och psykologi. Tillläroplanen har fogat s. k. särskilda anvisningar; Utbildningenskall belysa samhällspolitiska åtgärder i förebyggande och rehabiliterandesyfte för individer med sociala och psykiska problem och då främst olika formerav missbruk. Socialvårdens verksamhet avseende speciellt de behandlingsformeroch metoder som består av praktiskt pedagogiska och terapeutiska insatser förmissbrukare inom såväl öppenvård som vid behandlingshem skall tas upp. 1undervisningen bör också behandlas hur samordningsker mellan psykiatrisk vård och socialvård samt mellan en inledande medicinskvårdfas och efterföljande sociala och psykiska rehabiliteringsinsatser. Föratt kursdeltagaren skall förstå den egna insatsens betydelse i förhållandelill övriga psyko-sociala insatser skall helheten i socialvårdens långsiktigaoch samordnande verksamheter belysas samt kursdeltagaren fä insikt om orsakeroch bakgmnder till varför vissa individer inte klarar sin totala situation. Föralt konkretisera olika samhällsfrågor kan kursdeltagarna bedriva studier avvarierande samhällsmiljöer, arbetsplatser, samhällsinstitutioner ochorganisationer. Syftet är atl skapa sådana kontakter med verksamheter utanförbehandlingsverksamheten att inskolning av missbrukare i livet utanförbehandlingssiluationen underlättas. Utbildningeni socialt behandlingsarbete inleds med en preparandkurs som förberedelse förkursdeltagare som saknar fillräckliga förkunskaper för atl tillgodogöra sigundervisningen. Under denna förberedande del bör undervisningen inriktas motdel planerade utbildningsmålet varvid särskild vikt skall läggas på atl ökakursdeltagarens kunskap om samhällsfrågor, aktuell samhällsdebatt samtkommunikationsfärdigheter. Det kan därvid vara lämpligt aU undervisningenplaneras som projektarbeten och lemadagar utifrån kursdeltagarnas behov ochintressen. Isåväl huvudkurs som preparandkurs skall undervisningen inriktas på alt hjälpaoch stimulera kursdeltagaren att på bästa sätt tillvarata och utveckla sinainneboende förutsättningar både som individ och som samhällsmedlem.Kursdeltagaren bör stimuleras till atl arbeta aktivt och till att påverka bådeinriktning och appläggning av sina studier. Undervisningenskall vara behovsorienterad och utgå från kursdeltagarens tidigare utbildningoch yrkeserfarenheter. För atl kursdeltagaren skall uppleva sammanhang ochhelhetssyn i utbildningen bör de olika ämnena integreras och undervisningenanpassas så atl den bidrar lill kursdeltagarens egen utveckling och förmågatill handlingsberedskap, till atl kunna dra slutsatser och till all kunnabedöma sitt eget handlande i olika situationer. I undervisningssituationenär det lämpligt att utgå från kursdeltagarens egna erfarenheter samt anknytatill aktuella situationer i kommande behandlingsarbete. Samverkan mellan olikaämnen bör eftersträvas där kursdeltagaren tränas atl sammanställa uppgifterfrån olika ämnesområden och atl se problemen ur fiera synvinklar. Medutgångspunkt i kursdeltagarens önskemål bör problemlösning tillämpas somarbetsprincip och lämpliga arbetsformer är t, ex, grupparbeten, diskussioner,seminarier, rollspel. En vägledandeutbildningsprincip bör vara att genomgående anknyta undervisningen lillkonkreta erfarenheter i form av t. ex, fältstudier och studiebesök. Vidbearbetningen av kursdeltagarens erfarenheter från dessa aktiviteter är detlämpligt att inom ramen för tillgängliga resurser anordna diskussioner, däräven personer som är verksamma inom de studerade områdena bör delta. Utbildningens inriktningskall vara sådan att kursdeltagaren fortlöpande gestillfälle atl främst i ämnet gruppdynamik bearbeta egna upplevelser, attityderoch värderingar. Detta kan vara värdefullt för kursdeltagarens egenutvecklingbåde vad gäller atl stärka tilltron till den egna förmågan och att bli medvetenom sin begränsning och kan ske i form av t, ex, gruppsamtal, gruppdynamiskaövningar och rollspel. För att åstadkommaintegration av utbildningsinnehållet bör tillräcklig tid avsättas förplaneringsarbete med de i utbildningen verksamma. Ledningsgruppenföreslår att utbildningen genomförs som brislyrkesut-bildning och även i övrigti enlighet med förslag. Utbildningen planeras så atthela personallag kan genomgå den gemensamt inför starten av t. ex. ett nyttbehandlingshem. Kursdeltagarna utses efler rekommendation avarbelsmarknadsparterna. Kursen är en blandning av vidareutbildning och inskolningav arbetslag. Då de som kommer att genomgå utbildningen förutsätts varaanställda kommer kursdeltagarna all åtnjuta full lönunder utbildningen. Utbildningengenomförs som försöksverksamhet under . Den pedagogiska uppföljningenav kursverksamheten beräknas komma till stånd genom FAMU-gruppens (Forskningkring arbetsmarknadsutbildningen) försorg. Den arbetsgrupp inom AMS, sommedverkat till läroplanens utarbetande, bör följa verksamheten nära underförsta året. Kurserbör komma i gång , i första hand i ,och . 7 Utvärdering av narkomanvården Ledningsgruppentillkallade fyra forskare med uppgift atl överväga frågorrörande utvärdering av narkomanvården. I gruppen har ingått docent , professor , bitr. Dessutom har docent , Stiftelsen föralkoholforskning i , ordförande i det nordiska samarbelsorganet fördrogforskning, deltagit i ett sammanträde. Resultatenfrån forskargruppens arbete återges under avsnitten 7.2-7.4. Olikaaspekter av behandlingsforskning har varit föremål för intensiv debatt såväl pånationell som på nordisk nivå. Ett nordiskt samarbete rörandebehandlingsforskning inleddes på allvar , då det första nordiskaforskningssymposiet arrangerades. Härefter har ytterligare två symposier ägtrum. Del nordiska samarbetet har fält en fastare form genom inrättandet avett nordiskt drogforskningsorgan, som har sitt kansli föriagt till Oslo.Drogforskningsorganet arbetar f n. på atl fä fram forskningsförslag på femvårdområden, nämligen utvärdering av behandling, frågan om Ivång-frivillighet,professionalism i behandlingen (innefattar både frågan om utbildningsbehov ochbetydelsen av ideella insatser), metadonbehandling samt okonventionellabehandlingsformer. Utvärdering£iv narkomanvården kan motiveras av bl. a. följande skäl: - Forskningsresultat behövs somunderiag för beslut rörande den fortsaUa vårdutbyggnaden ochresursprioriteringen - Forskningen kan bidra tillmetodutveckling inom narkomanvården - Utvärdering av tvång inarkomanvården är angelägen av etiska skäl - Erfarenheter frånnarkomanvården kan genom olika undersökningar komma även andra vårdområden tillgodo Behandlingsforskningär dock förknippad med åtskilliga problem. Några av svårigheterna redovisas idet följande. Problemeni forskningsprocessen börjar redan före undersökningen av själva behandlingsenhetenoch gäller urvalet av missbrukare till olika behandlingsenheter. Skillnader ibehandlingsresultat kan bero på skillnader i de undersökta gruppernasbakgrundsförhållanden och fömtsättningar aU tillgodogöra sig behandlingen,likaväl som de kan bero på skillnader i behandlingens uppläggning och innehåll.Om behandlingen skall utvärderas enligl en experimentell metod fordras enslumpfördelning av missbrukare, så alt del ena vårdprogrammet fär ta emotmissbrukare med ungefär samma bakgrund som det andra. Ettsådant förfarande torde dock inte vara genomförbart inom överskådlig tid.Forskarna måste försöka hitta andra metoder för alt uppnå jämförbara resultat.En möjlighet är att de missbrukare som vistas på behandlingsenhel, som ärföremål för utvärdering, beskrivs på ett enhetligt sätt med avseende på vikligabakgmndsdala. Ytteriigareen komplicerad fråga vid behandlingsulvärdering är vad som skall mätas och medvilka metoden Registrering av data rörande symtomförekomst, bostcid,arbete-utbildning m. m. kräver konsekvens, uthållighet och noggrannhe,t.Mätningar av den psyko-sociala anpassningen ställer ytteriigare krav pä metodersom är mindre utprövade än hårddata metoderna. Forskarnas värderingar ochvetenskapliga referensram har betydelse förvalet av vad som skall undersökasoch för metodvalet. Frågan om vad som skall mätas är bl, a, avhängig av vilkamål som formulerats förbehandlingen. Om behandlingsmålen innebär påverkan avfaktorer som självkännedom, iden-tilelsupplevelse, inre trygghet, självkontrollm, m, ställs forskaren inför slora problem, eftersom metoderna för utvärderingav sådana effekter än så länge är föga utvecklade. Det finns inte några allmäntgodtagna metoder för atl mäta den psyko-sociala anpassningen. Delsista ledet i forskningsprocessen innebär tolkningar av resultaten. Beroreffekterna på själva behandlingen och i så fall vad i behandlingen? Eller beroreffekterna på andra omständigheter, som ligger utanför behandlingen? Handlardel kanske om ett samspel mellan behandlingsfaktorer och andra, yttre faktorer?Utöver den påverkan som missbrukaren utsätts för från behandlingsenhetenpåverkas han/hon av yttre omständigheter som situationen på bostads- ocharbetsmarknaden, förhållandet lill kamrater och föräldrarm, m. Det kan därför vara svårt alt särskilja behandlingsresultat från s, k,självläkning och yttre faktorers påverkan på individen. Påsin väg ut ur missbruket anlitar missbrukaren ofta en rad av samhällelsvårdorgan, 1 olika skeden av missbrukskarriären har missbrukaren normall haftkontakt med många olika vårdinrättningar inom social- och sjukvård, eventuelltockså med kriminalvård, arbetsvärd m, m. Det kan därför vara svårt att hänförarehabiliteringseffekterna till en enstaka, avgränsbar vårdinsats. Det är iregel inte möjligt att bryta ut och utvärdera en särskild vårdenhet ivårdsystemet och sedan dra slutsatsen atl del är denna enda länk i vårdkedjansom orsakat förändringarna hos individen. För alt man med någonsäkerhet skall kunna dra slutsatser beträffande behandlingens effekter måstebehandlingens innehåll beskrivas. Man bör eftersträva beskrivningar avbehandlingens utformning, innehåll och innebörd för missbrukaren och försökaurskilja vilka komponenter i behandlingen som är av betydelse förrehabiliteringen. Även om utvärderingen av behandlingen vid en institutioninnefattar en redogörelse för behandlingens innehåll harundersökningsresultaten en begränsad giltighet tidsmässigt. Godabehandlingsresultat vid ett visst tillfälle behöver inte betyda atl behandlingenäven fortsättningsvis kommerati vara framgångsrik. Utvärderingsresultatensäger bara något om hur en viss behandlingsenhet fungerade vid en visstidpunkt. Frågan om vem som skallutvärdera är inte heller okomplicerad. Forskaren kan antingen vara nära knutentill behandlingsenheten eller vara helt fristående. Om forskaren införiivas medbehandlingsteamel kan en kritisk granskning av verksamheten försvåras. Å andrasidan kan del vara svårt för en utomstående forskare all fä lill stånd ettförtroendefullt samarbete med personal och klienter, vilket i allmänhet är enfömtsättning för att forskningsprojektet skall kunna genomföras. Ett sätt attmöta misstänksamheten mot utomstående forskare kan vara atl syftet medutvärderingen klariäggs, och att forskaren och behandlingsenheien tillsammansdiskuterar hur forskningen skall läggas upp. måste forskaren fä storfrihet i sitt arbete och möjlighet att fömlsäitningslösl granska behandlingen.Ett annal sätt är alt utvärderingen görs av två forskare, varvid den ene ärnära knuten till institutionen, medan den andre är helt fristående. Behandlingsforskningenbefinner sig ännu i ett outvecklat stadium. Mot bakgrund av de svårigheter somär förknippade med behandlingsutvärderingen måste forskarna ges möjligheteratt söka lösningar på olika nivåer och i olika former. I del följande kommeralt redovisas förslag som syftar lill att underiäUa det fortsattaforskningsarbetet och lägga gmnden till en forskar-tradilion pånarkomanvårdsområdel. En anknytning bör ske tillforskningsarbetet utomlands. har narkolikaarbetet inom FN och WHOendast i begränsad omfattning tagit upp behandlingsforskning. Detta kommermöjligen att ändras - bl. a. har en särskild enhet upprättals inomFN-sekretariatels narkotikadivision för problemkring efterfrågan på narkotika. Denna avdelning svarar bl. a. förbehandlingsforskning. Även avser att behandla frågor omutvärdering. F. n. utförs dock del viktigaste arbetet på nationell nivå. 1USA bedriver de federala organen (), NAAA() och NIMH (NationalInstitute of Mental Health)elt omfattande arbete och svarar bl. a. förinitiering och finansiering av forskning. I har (Addiction ResearchFoundation) i en motsvarande central ställning. Huvuddelen av arbetetutförs dock vid universitelsinslitutioner och fristående forskningsinstitut idessa länder och vidare främst i , och våra grannländer, MotstridigauppfaUningar om möjligheterna alt rehabilitera narkotikamissbrukare harframförts i de senare årens narkotikapolitiska diskussioner. Somliga har hävdatatt fä eller inga missbrukare blir "botade" med de behandlingsmetodersom tillämpas f n., medan andra hänvisat till de relativt gynnsamma resultatsom rapporterats från skilda behandlingsenheter. Detmåste i sammanhanget framhållas att kunskaperna om narkomanvårdens effekterännu är begränsade. Några brett upplagda försök all vetenskapligt utvärderabehandlingens resultat har ännu inle slutförts i . Ett par meromfattande studier har dock genomförts. Vidare finns en serie enklarerapporter, som innehåller uppföljningsstudier från olika behandlingsenheienDessa rapporter är av intresse som komplement lill annan information, även närde inte gör anspråk på att utgöra vetenskapligt upplagdabehandlingsul-värderingar. Samtliga rapporter gäller den frivilliganarkomanvården. Från den icke frivilliga narkomanvården (främst vård enligtlagen om sluten psykiatrisk vård i vissa fall och barnavårdslagen) föreliggerfä forskningsrapporter. Avde forskningsprojekt som slutförts skall nämnas några. Den mestomfattande uppföljningsstudie som gjorts i är "226narkomaner - en uppföljande intervjuundersökning av en grupp frivilligt vårdadenarkomaner"'. Rapporten ingår i forskningsprogrammet vid . Vid Hindby-hemmet -ett terapeutiskt samhälle för alkohol- och narkotikamissbrukare i - haren forskargrupp följt verksamheten . Vid ,forskningskliniken, pågår en försöksverksamhet medmeladonunderhållsprogram. Försöksverksamheten följs kontinueriigt av en gruppforskare. En uppföljning har gjorts av 152 missbrukare 'S, , J, , 226 narkomaner-en uppföljande intervjuundersökning aven grupp frivilligi. sombesökt narkomanvårdsmottagningen vid . Beträffande pågåendeforskningsprojekt kan nämnas all följande behandlingsen-heter är föremål förutvärdering: Rätansgården, Trollängen, Slora , Brunslövsgården ochHassela. En slutredovisning av flertalet av dessa projekt kommer atl ske underår 1978. Utöverrena forskningsprojekt har olika försök med krav på dokumentation betydelseför kunskapsutvecklingen. Vissa försök blir föremål för relativt ambitiösa utvärderingarmedan andra beskrivs utan några krav på "vetenskaplighet".Erfarenheter och resultat av försöksverksamheten når emellertid f n, uldåligt. Försöksverksamhetoch utvecklingsarbete bedrivs av kommuner och organisationer, ibland medstatligt slöd. förfogar över ett anslag benämnt J 7"Bidrag till organisationer m, m," som innevarande budgetår uppgårtill 3,1 milj, kn Huvuddelen av anslaget utgår till försöksprojekt. Ensamlad beskrivning av vårdresurserna saknas f n. För sjukvårdspersonal,socialarbetare, forskare, enskilda missbmkare m. fl. som har behov avinformation om olika behandlingsenheter skulle en översikt vara till stor hjälpi det dagliga arbetet. En översikt över vårdresurserna skulle därför behövagöras. Beskrivningen avbehandlingshemmen för narkotikamissbmkare bör utöver enkla fakta som adress,huvudman, platsanlal, klientsammansättning, upptagningsområde m. m. innehållaen redogörelse för intagningsförfarande, behandlingens mål och metodik samtuppgift om verksamheten har utvärderats. Våren1973 publicerade en rapport över aktuell narkotikaforskning. 'Rapporten innehöll kortfattade uppgifter om undersökare, forskningsinstitution,projektets syfte, metod och anslag. 1 en avslutande kommentar gjordes enbedömning av forskningens läge. Rapporter över aktuella och planeradeforskningsprojekt har intresse för såväl forskare som behandlare ochadministratörer och skulle behöva göras kontinueriigt. I en sådan rapporteringbör ingå uppgifter av både kvantitativ och kvalitativ art. Även resultaten avavslutade forskningsprojekt bör presenteras. Sammanställningarnabör utmynna i en bedömning av forskningens läge, innehållande analys av denforskning som bedrivs resp. en genomgång av problemområden, som ännu inle ärutforskade. Utifrån översikten skall forskningsbehov kunna formuleras.