prop · G103170 · 1977-12-31 00:00:00 — Prop.1977/78: 170 1977/78: 170 Regeringen föreslår atl antaga de förslagsom har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokollet. I propositionen föreslås att de nuvarandelänsdomstolarna, dvs. länsrätterna, länsskatierälterna ochfastighetslaxeringsrälterna, bryts ul från länsstyrelserna och läggs sammantill en ny fristående allmän förvaltningsdomstol i varje län. De utbrutnadomstolarna föreslås fl namnet länsrätt. Vidare föreslås atl länsrätterna iadministrativt hänseende samordnas med regeringsrätten och kammarrätterna. a. att blir central förvaltningsmyndighet också förlänsrätterna. Domarkarriären utformas enligt förslaget efler mönster avdomarkarriären i de allmänna domstolarna. Mellankommunala skatterätten bryts utfrån och samordnas i administrativt hänseende med länsrätten iStockholms län. Det förberedelsearbete som återstår inriktas på atl reformenskall genomföras . 1 1977/78. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Åsling, Söder, ,Mundebo, Krönmark, , , , Förvallningsrätlskipningen i första instans är avålder i huvudsak föriagd lill länsstyrelserna. Genom den partiellaomorganisationen av den statliga länsförvaltningen som genomfördes den 1 juli1971 delades in i tre avdelningar, en för samhällsplanering, enför skatteförvaltning och en för allmän förvaltning ochförvaltningsrättskipning. Till förvaltningsavdelningen är knuina trelänsdomslolar - länsrätt, länsskatterätt och fasiigheis-taxeringsrält. Länsdomstolarnas organisatoriska ställning hardiskuterats alltsedan förarbetena lill reform. Redan då förordadesfrån olika håll att dessa domstolar skulle i organisatoriskt avseende få ensådan fullt fristående ställning som utmärker domstolsväsendet i vårt land.Dessa reformkrav har återkommit med ökad styrka under de år som har gått sedanomorganisationen . På grund härav tillkallades i febmari 1977 enkommitté (Kn 1977:01) med uppdrag all utreda frågan om länsdomslolarnasorganisatoriska ställning, målområde m. m. Kommittén', som har antagit namnetlänsdomstolskommittén, har avlämnat delbetänkandet (SOU1977:80) Länsdomstolama. I betänkandet föreslås att de nuvarande länsdomstolarnabryts ut från länsstyrelserna och läggs samman till en ny fristående förvaltningsdomstoli varje län. De utbrutna domstolarna föreslås få namnet länsrätt. Del föreslåsvidare atl länsrätterna i administrativt hänseende samordnas medregeringsrätten och kammarrätterna under som central förvaltningsmyndighet. 1Slalssekreieraren , ordförande, riksdagsledamoien IngerLindquist och länsrädel Maj-Brili , Prop.1977/78:170 3 utöverkommitténs överväganden och förslag innehåller bl, a, en redogörelse förnuvarande ordning, bör fogas till regeringsprotokollet i delta ärende sombilaga 1. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av regeringsrätten,justitiekanslern (), , notarienämnden, statskontoret, ,, siatens personalnämnd, , hovrätten för VästraSverige, samtliga kammarrätter och länsstyrelser, utredningen (Kn 1976:03) omorganisationen av länsstyrelsernas planeringsavdelningar och administrativaenheter m. m. (OPAL-ulredningen), justitieombudsmannen (JO),(), Centralorganisationen /SR,. , Föreningen auktoriseraderevisorer, , , och . Yttrande har dessutom inkommit frånFöreningen . Regeringsrätten och flera länsstyrelser har bifogatyttranden från lokala personalorganisationer Kammarrätterna i ochSundsvall har bifogat yttranden från yngreföreningarna vid resp. kammarrätt.Länsstyrelserna har vidare bifogat yttranden, i länyttranden från , , , och kommuner,i län yttrande från samllänsstyrelsen i yttranden från de lokala skattemyndigheterna iHelsingborgs, Lunds och fögderier. En sammanställning av remissyttrandena bör fogastill regeringsprolokollet i detta ärende som bUaga 2. Jaghar i detta ärende samrått med chefen för . Förvallningsrätlskipningen i vårt land harreformerats genomgripande under 1970-talel. Mest djupgående har förändringarnavarit i de högre instanserna. Statsmakterna fattade beslul om en reformav förvaltningsrättskipningen i kammarrätten och regeringsrätten (prop1971:30, KU 1971:30, rskr 1971:222). Genom reformen, som trädde i kraft den 1januari 1972, blev regeringsrättens huvuduppgift atl sörja förprejudikalbildningen. Kammarrätten sköts in som en instans föreregeringsrätten i fiertalet mål som kan gå till regeringsrätten. Före reformenfanns en kammarrätt med nio avdelningar. finns fyra kammarrätter medtillhopa 23 avdelningar. Förvallningsrätlskipningen i första instans har avålder i huvudsak ankommit på länsstyrelserna. Den organiseradeslänsstyrelserna om enligl riktlinjer som stalsmaklema hade bestämt (prop. 1977/78:170 4 SU1970:132, KU 1970:34, rskr 1970:248 och 308). Länsstyrelserna delades in i treavdelningar, en planeringsavdelning, en skatteavdelning och en förvaltningsavdelning.Till förvaltningsavdelningen knöls två länsdomstolar, länsrätten ochlänsskatlerätlen. finns också en fastighetstaxeringsrätti varje län. Organisationen i och avviker någol frånorganisationen i övriga län. Bestämmelser om länsdomslolarnas kompetensområdensamt om domförhel, omröstning och ledamöter i domstolarna flnns i lagen(1971:52)om skatterätt, fastighetstaxeringsrält och länsrätt 0 prop 1971:14,CU 1971:9, rskr 1971:52). Vid länsrätt handläggs enligt 4 § bl. a. körkortsmål,barnavärds- och nyklerhetsvårdsmål, mål enligl 21 kap, och målom utvisning. Vid länsskatterätl handläggs bl, a, besvär över taxeringsnämndsbeslut om inkomst- och förmögenhelstaxering (3 §), Mål om fastighetstaxeringhandläggs vid fastighetstaxeringsrält, Länsdomslolarna beslår av ordförande och nämndemän(5 §), I fastighetstaxeringsrält ingär även värderingstekniska ledamöter. Församtliga dessa domstolar gäller att bl, a, vissa enklare mål kan avgöras avordföranden ensam (6 §), Ordföranden skall enligl 7 § vara jurist. Han ärtjänsteman hos och i regel chef för förvallningsavdelningen,rättsenheten eller allmänna enheten, Domartjänslerna tillsätts av regeringenefter förslag av , Rältsenhelen är kansli för länsskatlerätlen ochfastighetstaxeringsrätten, medan allmänna enheten är kansli för länsrätten.Vid allmänna enheten handläggs också andra ärenden än sådana som skall prövasav länsrätten, Lagen om skatterätt, fastighetstaxeringsrält ochlänsrätt gäller också för mellankommunala skatterätten, vilken enligt 2 § harsitt kansli i . Enligt 73 § taxeringslagen (1956:623, omtryckt1971:399, ändrad senast 1977:1074) prövar mellankommunala skatterätten bl, a,mål där den skallskyldige har förvärvskälla som i fråga om beskattningsort äratt hänföra till mer än ell län, 1 mellankommunala skatterätten finns en ellerflera ordförande vilka förordnas av regeringen (7 § lagen omskatterätt, fastighelstaxeringsrätt och länsrätt). Uppdraget som ordförandefullgörs vid sidan av annan tjänst. Det processuella förfarandet i länsdomstolarna ochmellankommunala skatterätten regleras av förvaltningsprocesslagen (1971:291,ändrad senast 1977:1034). Lagen gäller också för kammarrätterna och regeringsrätten. I den dömande verksamheten intar de trelänsdomslolarna en självständig ställning i förhållande till länsstyrelsen.Detsamma gäller för mellankommunala skatterätten i förhällande lillriksskatteverket. Denna självständiga ställning garanteras av 11 kap, 2 §regeringsformen. Enligt detta lagrum flr ingen myndighet bestämma hur endomstol skall döma i det enskilda fallel eller hur en domstol i övrigl skalltillämpa en rättsregel i ett särskilt fall, Länsdomslolarnas självsländighetgentemot garanteras också av vissa föreskrifter ilänsslyrelseinslruktionen(l971:460, omirycki 1976:892, Prop.1977/78:170 5 ändradsenast 1978:48), I bestämmelsen om arbetsordning (25 §) anges sålunda atl denärmare föreskrifter som behövs för länsdomstolarnas verksamhet meddelas avchefen för förvaltningsavdelningen efter samråd med de övriga tjänstemän som ärordförande i domstolarna. Fråganom frislående regionala förvaltningsdomstolar övervägdes redan vid tillkomstenav länsskallerältema och länsrätterna. Innebörden av förslagen i prop, 1970:103och 1971:14 var att domstolarna i administrativt hänseende skulle vara knuinatill länsstyrelserna. Såväl slatsulskottel (SU 1970:132 s, 9) somcivilulskottet (CU 1971:9 s, 11) uttalade atl principiella skäl kunde anförasför fristående länsdomstolar. Utskotten ansåg dock att länsskatterätterna ochlänsrätterna enligt Kungl, Maj:ls förslag i praktiken skulle få en oberoendeoch jävsfri ställning. De ansåg därför alt förslaget borde godtas men att detslutliga ställningstagandet till frågan om fristående länsdomstolar bordeanstå, I reservationer till utskottsutlätandena gjordes uttalanden lill förmånför fristående domstolar. Lagrådet hade med anledning av remiss den 20 november1970 av förslag till lag om skatterätt och länsrätt i första hand uttalat sigför helt fristående länsdomstolar. Lagrådet anförde även att del framstod somnaturligt atl de två länsdomstolarna, sedan de hade varit i verksamhet någontid och länsrätternas kompetensområde hade vidgats, lades samman till endomstol. Länsberedningenfann i betänkandet (SOU 1974:84) Stat och kommun i samverkan inte skäl altföreslå någon ändring i fråga om länsdomstolarnas organisatoriska anknytningtill länsstyrelsema. Beredningen föreslog dock all domstolarna skulle läggassamman till en domstol, I ett särskilt yttrande till betänkandet uttalade fyraledamöter, atl det på förvaliningsrällskipningens område borde byggasupp en organisation som motsvarade organisationen inom det allmännadomstolsväsendet, där också domstolarna i första instans är organisatorisktfristående, 1prop, 1975/76:168 om vissa frågor rörande den regionala samhällsförvaltningensuppgifter och organisation anförde föredraganden atl övervägande skäl taladeför att de tre länsdomstolarna lades samman till en domstol. Innan beslut häromfattades, borde emellertid vissa organisatoriska frågor undersökas. Enligtföredragandens mening fanns det inte anledning att låla utreda även frågan omen utbrytning av länsdomstolarna från länsstyrelserna, Imotionerna 1975/76:664 och 877 hemställdes att skulle uttala attlänsdomslolarna borde vara organisatoriskt fristående frånlänsstyrelserna. Den aviserade utredningen om länsdomstolarna borde enliglmotionen 1975/76:2507 inriktas på alt ge dessa domstolar ställning avfristående regionala förvaltningsdomstolar, 1 motionen 1975/76:2509 hemställdesatt skulle begära en utredning om länsdomstolarnas utbrytning urlänsstyrelserna, (KU 1975/76:55) hemställde att motionerna skulle avslås, 1 en reservationanfördes att den utredning som hade aviserats i propositionen borde ges sådanadirektiv att den kunde inrikta sitt arbete på alt 1977/78:170 6 länsdomslolarnaskulle brytas ut ur länsstyrelserna och ges en organisatoriskt friståendeställning. biföll utskottets hemställan (rskr 1975/ 76:370). Länsstyrelsernas uppgifter och organisation under senare är. Det viktigaste ledet i utvecklingen harvarit uppbyggnaden av planeringsavdelningarna. En kraftig förstärkning avskatteavdelningarna har också påbörjats som ett led i den allmännaeffektivering av skatteadministrationen som statsmakterna har beslutat om. Jaghar funnit det naturiigt att även rikta uppmärksamheten motförvaltningsavdelningarna och länsdomstolarna. Verksamheten där rör frågor somofta har stor betydelse för de enskilda människorna. Det är, som också riksdagenhar uttalat i olika sammanhang, en angelägen uppgift atl vidta åigärder för attstärka rättssäkerheten och de enskilda människornas förtroende förmyndigheternas saklighet och opartiskhet. Med stöd av regeringens bemyndigandetillkallade jag därför i febmari 1977 en kommitté, länsdomstolskommittén, meduppdrag alt utreda frågan om länsdomstolarnas organisatoriska ställning,målområde m. m. Kommittén har överlämnat delbetänkandet (SOU 1977:80)Länsdomstolarna. föreslår atl länsrätterna,länsskatterätterna och fastighetstaxeringsrätterna bryts ut från länsstyrelsenoch läggs samman till en ny fristående förvaltningsdomstol i varje län mednamnet länsrätt. De utbrutna länsrätterna skall i administrativt hänseendesamordnas med regeringsrätten och kammarrätterna under somcentral förvaltningsmyndighet. Till stöd för förslaget åberopar kommittén iförsta hand principiella skäl. Kommittén anför emellertid också att dennuvarande organisationen visar svagheter som inte kan botas, om denorganisatoriska anknytningen till länsstyrelserna behålls. Kommittén har intefunnit atl en utbrytning av länsdomstolarna skulle medföra några avgörandepraktiska ölägenheter för länsstyrelserna. Kommittén föreslår också attmellankommunala skatterätten bryts ut från . Kommitténs förslag har tillstyrkts av de allraflesta remissinstanserna däribland samtliga inom domstolsväsendets område,nämligen , regeringsrätten, två hovrätter och de fyrakammarrätterna. Förslaget tillstyrks också av bl. a. JK, JO, Sverigesadvokatsamfund och . Av länsstyrelserna tillstyrker sjuttonförslaget, medan fem avstyrker. Två länsstyrelser anser att deflnitiv ställninginte bör tas förrän efter ytteriigare utredning. Tre av de länsstyrelser somtillstyrker förslaget förordar att närmare utredning av de organisatoriskafrågoma avvaktas före ett principbeslut. 2.2Principiella synpunkter på förslaget om fristående länsdomstolar Kommittén anför att principiella synpunkter talarstarkt för att länsdomslolarna bryts ut från länsstyrelserna till friståendeförvaltningsdomstolar. Prop.1977/78:170 7 Principenom domstolarnas självständighet är enligt kommittén grundläggande föruppbyggnaden av vårt domslolssystem. Genom 1971 ärs förvaltningsdomstolsreformlades grunden fören förvaltningsdomstolsorganisation efter mönster från deallmänna domstolarna. Den första domstolsinslansen, länsdomstolen, äremellertid, framhåller kommittén, inle integrerad i organisationen utan iadministrativt hänseende inordnad i en förvaltningsmyndighet, länsstyrelsen.Detta medför bl. a. alt domartjänsterna i länsdomstolarna tillsätts efterförslag av , att länsdomslolarnas resursbehov prövas tillsammansmed behovet av resurser för verksamhet och atl administrativafrågor som rör länsdomslolarna handläggs inom . Den administrativaanknytningen lill länsstyrelserna är principiellt felaktig mot bakgmnd av det synsättsom statsmakterna har anlagt i fråga om domstolarnas självsländighet i dendömande verksamheten. Enligt kommittén skulle en utbrytning av länsdomstolamaur länsstyrelserna innebära all strävandena att skilja förvaltning ochrättskipning ål fullföljs. Kommittén ifrågasätter inte att länsdomstolamaförtjänar allmänhetens förtroende men betonar att deras organisatoriskaställning utgör en nackdel från denna synpunkt. Med hänsyn till de storainsatser som genom den s. k. RS-reformen görs för att effektiveraskatteadministrationen i första instans är det enligt kommittén motiverat attförbätlra även den andra instansen, dvs. Det slora flertalet remissinstanser tillstyrker,som nämnts fömt, kommitténs förslag. Dessa remissinstanser instämmer i alltväsentligt i vad kommittén från principiella synpunkter anför lill slöd förförslaget. JK, som anser all kommitténs motiv är mycket starka, framhåller attdel måste betraktas som självklart att länsdomslolarna skall brytas ul frånlänsstyrelserna, om man vill ställa upp tillnärmelsevis samma krav påsjälvständighet hos länsdomstolarna som hos de allmänna domstolarna. har anfört starka skäl för en utbrytning betonas också av bl. a. Sveahovrätt, hovrätten för , kammarrätterna, flera länsstyrelser ochSveriges domareförbund. framhåller all den nuvarandeanknytningen lill länsstyrelserna strider mot principen om den dömandeverksamhetens självsländighet och oberoende. instämmer också ivad kommittén anför om atl förvallningsrätlskipningen bör hållas isär frånövrig förvaltning. Verket framhåller att en utbrytning är lill fördel också förskatteavdelningarna, eftersom deras roll kommer att framstå klarare förallmänheten. Kommitléns principiella motiv för en utbrytninggodtas i huvudsak även av de remissinstanser - statskontoret och femlänsstyrelser - som i princip är positiva lill förslaget men som anser att ettställningstagande bör anslå i avvaktan på ytteriigare utredning. Som motiv fördenna uppfattning åberopar dessa remissinstanser främst att kommittén inte harnärmare utrett de praktiska problem för länsstyrelserna, särskilt de allmännaenheterna, som en utbrytning kan medföra och atl inte heller konsekvenserna ikostnadshän- Prop.1977/78:170 8 i , som tillhör dessaremissinstanser, är emellertid liksom de fem länsstyrelser som avstyrkerkommitténs förslag kritisk mot en del av vad kommittén från principiellsynpunkt anför lill stöd för förslaget. Enligt påkallarprincipiella rättssäkerhetssynpunkter inle en utbrytning. Genom RS-reformen,som innebär att hela laxeringsförfarandet i första instans fast förankras ilänsstyrelsen, får emellertid kommitténs rätlssäkerhelsresonemang en störretyngd. Länsstyrelserna i Öslergötiands, ochVästerbottens län anser alt länsdomstolarna redan nu intar en självständigställning. i anser inte att rättssäkerheten äreftersatt i den nuvarande organisationen och har inte kunnat konstatera atlallmänheten saknar förtroende för länsdomslolarna. Kommittén har enligtlänsstyrelsen i inte visat atl anknytningen till harpåverkat allmänhetens förtroende för länsdomstolarnas dömande verksamhet. Denbristande tilltro till länsdomstolarna som allmänheten ibland visar beror inteså mycket på domstolarnas organisatoriska ställning som på deras bristandepersonalresurser, anför i . Det ligger i sakensnatur att den som har fått vänta på att få sitt skattemäl prövattvivlar på domstolens kapacitet. Liknande synpunkter anförs av iVästerbottens län. Hovrätten för framhåller att enfördel med förslaget om en utbrytning av länsdomstolarna är att det innebär attdel särskilda förfarandet vid tillsättning av domartjänsler upphör. Enligllänsstyrelsen i län lorde del vara unikt i svensktdomstolsväsende atl en politiskt sammansatt lekmannastyrelse har inflytande påtillsättning av domartjänsler. Även med den nuvarande organisationen kan manlåta en särskild ijänsteförslags-nämnd lämna förslag vid tillsättning avdomartjänsler, framhåller i . Enligl länsstyrelseni är det positivt atl företrädare för allmänheten flr medverka närdomartjänster skall tillsältas. i anförliknande synpunkter. Också länsstyrelserna i och Västerbottenslän anser atl del nuvarande lillsällningsförfarandet är lämpligt. Föregen del vill jag anföra följande. Länsdomstolarnas rättskipande verksamhet har oftastor betydelse för de enskilda människorna. Del är därför angeläget alllänsdomslolarna arbetar i former som medger största möjliga rättssäkerhet ochskapar största möjliga förtroende hos allmänheten. De principiella motiven förfristående länsdomslolar hänger enligl min mening samman med den allmänna synpå rättssäkerheten som ligger till grund för uppbyggnaden av vårt domslolssystem. Av gmndläggande betydelse för rättssäkerheten ärall domstolar och domare intar en självständig ställning. Genom 1971 årsförvaltningsrällsre-form och länsstyrelsereformen skapades enförvaltningsdomstols- Prop.1977/78:170 9 organisationefter de allmänna domstolarnas mönster, I fråga om första instansen togsemellertid inte steget fullt ut. De nya länsdomstolarna fogades in i länsstyrelsernai stället för all som tingsrätterna bli fullt fristående domstolar. Redan underförarbetet på reformerna framfördes önskemål, bl, a. av lagrådet, om alt dennya organisationen även i fråga om första instans skulle utformas efter sammaprinciper som gäller för de allmänna domstolarna. Detär enligt min mening både naturligt och angeläget att reformer i frågaom förvallningsrätlskipningen fullföljs genom alt även första instansenanpassas till de principer som gäller för domstolsväsendet i allmänhet. Som minallmänna grundsyn vill jag, innan jag går närmare in på de olika delfrågorna,ange att de principer som ligger till grund för domstolsväsendets uppbyggnad ivårt land bör gälla även i fråga om länsdomslolarna i den mån inte avgörande praktiskaskäl talar för avvikelser. Eftersom dessa principer har utformats i allmänenighet och med de enskildas rättssäkerhet för ögonen, är det enligt min meningavvikelser som skall motiveras och inte tillämpning av den normala ordningen.Jag kan också konstatera att min principiella syn delas av det alldelesövervägande antalet remissinstanser, däribland samtliga inom domstolsväsendetsområde, JK, JO, , och del sloraflertalet länsstyrelser. Kommitténanser att länsdomstolarnas administrativa anknytning till länsstyrelserna ärprincipiellt felaktig mot bakgrund av del synsätt som statsmakterna har anlagti fråga om domstolarnas självständighet. Kommitténs uppfattning biträds ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. En del remissinstanserframhåller emellertid all länsdomstolarna redan intar en självständig ställningvarför principiella invändningar inte kan riktas mot deras organisatoriskaanknytning till länsstyrelserna. För egen del vill jag betona atterfarenheterna inte ger annat vid handen än att länsdomslolarna ocksä ipraktiken intar en självständig ställning i den dömande verksamheten. Frånprincipiell synpunkt framstår emellertid enligt min mening länsdomslolarnasorganisatoriska anknytning till länsstyrelserna som olämplig särskill motbakgrund av de värderingar som ligger lill grund för uppbyggnaden avdomstolsorganisationen i övrigt. En utbrytning av länsdomstolarna frånlänsstyrelserna skulle ytteriigare markera länsdomslolarnas självständighet ochintegritet. Som kommittén påpekar har det under senare är förelegat en strävanatl så långt som möjligt skilja förvaltning och rättskipning åt. En ordning medfristående länsdomslolar skulle innebära alt denna reformlinje fullföljs. Strävan all skilja förvaltning och rättskipning åthänger samman med bl. a, att förvaltningsmyndigheterna har alt i olikahänseenden företräda det allmännas intressen och all del vidförvallningsrätlskipningen gäller alt avgöra frågor om enskildas räll mot detallmänna. Länsdomstolarnas organisatoriska anknytning till länsstyrelsernainnebär från denna synpunkt 1977/78:170 10 olägenhetersärskill med hänsyn lill att tjänstemän vid länsstyrelsernas skatteavdelningarhar atl inför länsskallerältema företräda det allmännas intresse i skattemål.När det gäller körkorlsmålen är det tjänslemän vid allmänna enheten, som ocksåulgör kansli ål länsrätten, som avgör om t. ex, en dom i ett trafikmål skallföranleda att den dömdes lämplighet som körkortsinnehavare prövas avlänsrätten. Den tillsyn över kommunernas verksamhet pä socialvårdsområdel somankommer på fullgörs också äv tjänstemän på allmänna enheten,medan länsrätten har all pröva frågor om bl, a, ingripanden mot enskilda medstöd av socialvårdslagstiftningen. Även om länsdomstolarna i förhållande tilllänsstyrelsen intar en självständig ställning i den dömande verksamheten bl. a. på gmnd av de förhållanden som jag nu har redovisat inle uteslutasatt den enskilde får uppfattningen att domstolsprövningen inte sker hellobundet. Kommittén har funnit att länsdomstolarnas ställning i förhållande tilllänsstyrelsen lätt missuppfattas av allmänheten, vilket också har vitsordats avflera remissinstanser. anför att det måste anses principielltolämpligt atl den enskildes motpart i taxeringsmål administreras av sammamyndighet som den domstol som skall döma i målet. och i princip samtligaremissinstanser anser jag all mycket slor vikt måste tillmätas allmänhetensförtroende för förvaltningsrättskipningen i första instans. Betydelsen av attde enskilda människomas förtroende för myndigheterna stärks har, som kommitténpåpekar, vunnit ökad uppmärksamhet . Det är givetvis omöjligtatt göra säkra uttalanden om hur länsdomstolarna uppfattas av enskildarätlssökande. Det är min övertygelse alt i varje fall den stora allmänhetenhyser fullt förtroende för domstolarna. Problemet kan emellertid inle avfärdasmed detta konstaterande, som med hänsyn till vår allmänna syn på rättsväsendetfar uppfattas som närmast en självklarhet.