prop · G103181 · 1977-12-31 00:00:00 — Jagkommer med det sist sagda in på frågan vad som bör gälla beträffandepromemorians delgivning med den skatlskyldige och föredragning itaxeringsnämnden. Utredningen har för sin del föreslagit att promemorian skallsändas till den skatlskyldige i vanligt brev. skall dockgranskningsmannen såviti möjligt ha gjort en muntlig genomgång av innehållettillsammans med den skattskyldige. Flertaletav de remissinstanser som har uttalat sig angående dessa frågor ser det sommycket positivt alt en muntlig genomgång skall göras med den skatlskyldige.Många anser sig däremot inte kunna acceptera förslaget om försändelse i vanligtbrev. För egen del får jag anföra följande. TN-revisionbör i likhet med taxeringsrevision i egentlig mening ses som frislående fråndet organ (laxeringsnämnd resp. skatterätt) som skall ta ställningtill revisionsresultatet. Detta innebär att även TN-revision skall varaslutförd i alla dess faser innan föredragning sker för nämnden. Häri ingår bl.a. att tillse att den skattskyldige har lämnats tillfälle att yttra sig överden redogörelse och det eventuella förslag som revisionspromemorianinnefattar. Med hänsyn till TN-revisionens karaktär synes det ligga i linje medbestämmelserna i 15 § förvaltningslagen (1971:290) att den som beslutat omrevisionen tillser atl den skattskyldige på lämpligt sätt bereds tillfälle altavge yttrande. Längre än till försändelse genom rekommenderat brev torde man iallmänhet inte behöva sträcka sig. Revisionspromemoriornakommer i allmänhet att föredras för taxeringsnämnden av den tjänsteman som harutfört TN-revisionen. TN-revision skall dock kunna företas av för ändamåletsärskilt förordnade granskare. Även promemoria angående sådan revision skallenligt utredningens förslag föredras i taxeringsnämnd av tjänsteman sombiträder nämnden med deklarationsgranskning. Utredningen erinrar härvid ommöjligheten att med stöd av bestämmelsen i 15 § TL vid behov inkalla revisorntill nämndens sammanträde. har fått revisionspromemorian föredragen för sig har nämndenatt överväga i vilka avseenden promemorian kan tänkas föranleda beslut somavviker från den skattskyldiges egen redovisning. I enlighet med vad jagföreslår i avsnittet om besluts- och underrätteiseförfarandet skall den skatlskyldigeberedas tillfälle atl yttra sig angående de överväganden som taxeringsnämndenhar funnit sig böra göra med anledning av revisionen. Underrättelse häromskall få sändas i vanligt brev. Detkan i och för sig synas som om den skallskyldiges intressen skulle vara Prop.1977/78:181 263 tillräckligttillgodosedda med den här redovisade ordningen. Man får emellertid enligt minmening inte bortse från alt även en TN-revision kan ge inblickar och möjlighet lillvärderingar som inte alltid kommer lill uttryck i revisionspromemorian men inågon mån avspeglas i föredragningen av promemorian. Detta anser jag tala föralt skatiskyldig bereds tillfälle alt närvara vid föredragningen avpromemorian. Skallskyldig har enligt 61 § 4 mom. TL rätt att inställa sig införnämnden föratt ge upplysningar till ledning för hans laxering. I vilken mån skatiskyldigkan utnyttja denna möjlighet är dock beroende av på vilket sätt han kan fåkännedom om lidpunkt och plats för nämndens sammanträde. Som jag harframhållit anser jag att taxeringsnämnden före sammanträdet för föredragning avpromemorian bör underrätta den skatlskyldige om lid och plats för delta. TLinnehåller åtskilliga bestämmelser enligt vilka deklarationsskyldig eller annankan anmanas att fullgöra vissa åligganden såsom att lämna självdeklaration,uppgifter för kontroll av egen deklaration och kontrolluppgifter till ledningför inkomsttaxeringen. Anmaning får utfärdas av laxeringsnämnd, taxeringsintendenioch vissa andra särskilt angivna tjänstemän. Enligt vad som uttalades i prop.1975:87 bör tjänsteman, som biträder med granskning av deklarationer, få rättalt anmana i den utsträckning som f n. gäller för laxeringsnämnd. Jagvill i första hand la upp bestämmelserna i 31 § 2 mom. För innehållet i dessahar jag redogjort tidigare. Jag skall därför endast erinra om atl skattskyldigkan anmanas all komplettera sin deklaration med ytterligare upplysningar ochatt förete vissa slag av handlingar. Anmaning härom får enligt 51 § TL utfärdasav taxeringsnämnd och taxeringsintendent. Rätt att anmana har också tjänstemansom verkställer taxeringsrevision. Anmaning som utfärdas av taxeringsnämndeller taxeringsintendeni och avser begäran om ytteriigare upplysningar fårenligt 53 § TL förenas med vitesföreläggande. Så får däremot inte ske när denskattskyldige anmanas att förete handlingar av det slag som avses ibestämmelserna. Utredningenhar från sina utgångspunkter föreslagit att anmaning i här avsedda fall skallfå utfördas av länsstyrelse, lokal skattemyndighet och den som, utan alt varatjänsteman hos någon av dessa myndigheter, verkställer taxeringsrevision. Jagansluter mig i sak lill utredningens förslag. Enligt min mening står det dock ibättre överensstämmelse med TL;s allmänna redaktionella utformning alt i 51 §så långt möjligt uttryckligen ange de befattningshavare som skall få utfärda anmaning.1 enlighet härmed föreslår jag att i paragrafen anges atl sådan rätt tillkommerchef för taxeringsenhet, revisionsenhet eller lokal skattemyndighet,taxeringsnämnd, taxeringsintendeni, tjänsteman som biträder taxeringsnämnd medgranskning av deklarationer samt den som verkställer taxeringsrevision. 1977/78:181 264 Deav mig här föreslagna bestämmelserna bör gälla även i fråga om anmaning somavses i 22 § 2 mom., 24 § 2 mom., 33 och 36 §§, 39 § 1 mom. och 45 § TL. Ilikhet med nuvarande ordning bör dock den som verkställer taxeringsrevisioninte få anmana någon alt avlämna självdeklaration. F.n. får anmaning i fall som avses i 39 § 3 mom., 41 § och 42 § 2 mom. TL enligt51 § tredje stycket TL utfärdas av taxeringsintendeni. Utredningen föreslår allanmaning skall kunna utfärdas också av den som får meddela beslut omtaxeringsrevision. Jag ansluter mig härtill liksom till utredningens förslagatt anmaning i förevarande fall alltid skall kunna utfärdas av chef förtaxeringsenhet, revisionsenhet eller lokal skaltemyndighet. Bestämmelse härombör dock enligt min mening tas in i 51 § TL och ej, såsom utredningen föreslår,i 3 §. Jag förordar därför alt 51 § tredje stycket TL kompletteras med sådanföreskrift. förslag skall den som utfärdar anmaning även få förelägga vite.Vite skall dock i överensstämmelse med vad som f n. gäller inte få föreläggasnär någon anmanas enligt 31 § 2 mom. andra stycket TL alt förete viss handling.Utredningens förslag innebär att vite skall få föreläggas bl. a. också avtjänsteman som biträder taxeringsnämnd med deklarationsgranskning. I anmaningfår enligt nuvarande bestämmelser (53 § TL) vite föreläggas av taxeringsnämndoch taxeringsintendeni. Jag anser i likhet med någon remissinstans att rättenatt förelägga vite bör förbehållas en relativt begränsad krets av ijänslemän.Förutom taxeringsnämnd och taxeringsintendent bör sådan rätt enligt min meningtillkomma chef för taxeringsenhet, revisionsenhet eller lokal skaltemyndighet.Jag föreslär att 53 § TL ändras i enlighet härmed. Förordnandeom uttagande av vite meddelas enligt 124 § TL efter anmälan avtaxeringsintendent. Utredningen föreslår att sådan anmälan skall få göras ocksåav chef för taxeringsenhet, revisionsenhel eller lokal skattemyndighet.Bestämmelse härom tas enligt utredningens förslag in i 3 § TL. Enligt minmening bör föreskriften i 124 § TL ändras till att gälla skattechefen och chefför lokal skattemyndighet. När så är påkallat kan skattechefen med stöd avbestämmelserna i 3 § TL delegera anmälningsrätten till chef för taxeringsenhet,revisionsenhel eller besvärsenhet. Utredningenhar slutligen föreslagit att chef för taxeringsenhet, revisionsenhet ellerlokal skattemyndighet genom tillägg till 3 § TL skall ges samma befogenhet somtaxeringsintendent enligt 43 § 5 mom. Jagbiträder förslaget men föreslår alt bestämmelserna i stället las in i resp.paragraf. 11.8.6Revision enligt uppbördslagen m. m. förslag skall TN-revisionerna när så är lämpligt utföras somintegrerade revisioner. Detta innebär alt revisioner för inkomst- och 1977/78:181 265 förmögenhelstaxeringenkombineras med en kontroll av redovisningen av mervärdeskatt, skatteavdrag,arbetsgivaravgifter m. m. Förslaget att en samordning sker på delta sättansluter till de av antagna riktlinjerna . för taxeringsarbetet.Därvid framhölls vikten av alt samordning åstadkoms i fråga om allrevisionsverksamhet i länet. Detär inte möjligt atl nu närmare ange i vilken utsträckning TN-revisionerna kanverkställas som integrerade. Ytterst blir detta beroende av hurgranskningsresurserna fördelas på de olika slagen av TN-revisioner. Enligt minbedömning kan del vara lämpligt att de TN-revisioner som utförs i direktanslutning till deklaraiionsgranskningen och initieras av denna inte tyngs meden kontroll av andra skatter och avgifter. De integrerade revisionerna bör ivarje fall tills vidare ingå i de egentliga taxeringsrevisionerna och TN-revisionerför vilka närmare anvisningar meddelas av RSV och länsstyrelsernasrevisionsenheter. Förutsättningför atl integrerade revisioner skall kunna utföras på ett smidigt ochrationellt sätt är bl. a. atl konirollförfarandel enligt de olika skatte- ochavgiftsförfattningarna i allt väsentligt följer samma regler. F. n. finnsskiljaktigheter. Utredningen har i syfte att nå erforderiig överensstämmelselagt fram förslag till vissa ändringar. Riktlinje har därvid varit atl utformabestämmelserna i berörda skatte- och avgiftsförfattningar så atl konirollförfarandelkommer all regleras enligt föreskrifier som överensstämmer med vad som gälleri fråga om taxeringsrevision enligt TL. Någon invändning i sak mot utredningensförslag har inte gjorts från remissinstansernas sida. Jag anser också för egendel att en samordning bör åstadkommas. Jag kommer i det följande atl närmareredovisa mina synpunkter beträffande var och en av de i detta sammanhangaktuella författningarna. Enligtuppbördslagen (1953:272), UBL, (78 § I mom.) är arbetsgivare, som enligt lagskall föra handelsböcker, skyldig att efter anmaning av länsstyrelse ellerlokal skattemyndighet tillhandahålla sin bokföring och därtill hörandehandlingar för kontroll av atl föreskrivna skatteavdrag har gjorts. Han ärockså skyldig atl bereda myndigheten tillträde lill lokal som används i den verksamheikontrollen gäller. Samma skyldigheter har annan arbetsgivare, som har atlverkställa skatteavdrag, under förutsättning att den utbetalade lönen utgöromkostnad i förvärvskälla. Beträffande kontrollen gäller i övrigt all densåvitt möjligt skall ske på sådant sätl och sådan tid att den inte förorsakarhinder i arbetsgivarens verksamhei. Om arbetsgivaren begär del skall kontrollensåvitt möjligt verkställas hos honom. Har handelsböckereller andra handlingar överlämnatsför kontroll skall de så snart möjligt återställas. Arbetsgivaren skallslutligen underrättas om resultatet av kontrollen. Dessabestämmelser bör med fördel kunna slopas och ersättas med föreskrifi om atlrevision får verkställas hos arbetsgivare för kontroll av atl om skatteavdrag har följts samt om att bestämmelserna i 56 och 58 §§TL om taxeringsrevision därvid gäller i tillämpliga delar. 1977/78:181 266 samordning av förfauningarnas bestämmelser ingår också atl i erforderiigutsträckning sammanjämka de föreskrifter enligt vilka skyldighet föreligger atlefter anmaning lämna upplysningar eller förete vissa handlingar. I dettahänseende bör i 31 § 2 mom. stå som mönster. Såvittgäller UBL erinrar utredningen om atl 78 § 2 mom. redan innehåller bestämmelserom upplysningsplikt som i huvudsak motsvarar föreskrifterna 131 § 2 mom. förstastycket TL. Tilläggas kan atl anmaning enligt UBL också kan förenas medvitesföreläggande. Beträffande den enligt 31 § 2 mom. andra stycket TLföreliggande skyldigheten alt efter anmaning förete vissa handlingar framhållerutredningen atl en kontroll enligt UBL förutsätter granskning av lönebokföringoch liknande i form av revision. Något behov av atl införa en liknandeeditionsplikt i UBL föreligger därför inte enligt utredningens mening. Jagdelar utredningens uppfattning och föreslår sålunda endast den ändring av 78 § UBLsom ienlighet med vad jag förut har sagt förutsätts för att UBL:s bestämmelserom revision skall svara mot TL:s. Mitt förslag överensstämmer i sak medutredningens, som även innebär att beslut om revision enligt UBL skall fåmeddelas av - förutom länsstyrelse och lokal skattemyndighet - RSV. Utredningenhar lagt fram förslag också till vissa andra ändringar i UBL som lämpligen kanlas upp i förevarande sammanhang. Enligt78 § 1 mom. andra stycket UBL skall annan än bokföringsskyldig arbetsgivareföra anteckningar om arbetstagares namn, lönebelopp m. m. under förutsättningalt den utbetalade lönen för arbetsgivaren utgör omkostnad i förvärvskälla.Utredningen föreslår att den angivna förutsättningen för anteckningsskyldighetslopas. Härigenom blir del, framhåller utredningen, möjligt att företagranskning även hos föreningar, stiftelser m. fi. för vilka lönen inte utgöromkostnad i förvärvskälla. Dessa sammanslutningar är ofta stora arbetsgivareoch inte minst förekommer utbetalning av uppdragsersätlningar. Utredningenframhåller vidare atl en ändring enligt utredningens förslag i praktiken intekommer atl medföra någon ökad anteckningsskyldighel för t. ex. den som harhemhjälp anställd. Jagfinner i likhet med utredningen all möjlighet nu bör öppnas för all ulföragranskning enligt UBL även hos dessa sammanslutningar. När särskilda skäl geranledning till det blir det genom en ändring i enlighet med utredningensförslag också möjligt att verkställa kontroll t. ex. hos den som bara tillfölligtanlitar arbetskraft. Jag föreslår därför alt 78 § I mom. andra stycket UBLändras på sätt utredningen föreslår. Jag ansluter mig också till utredningensförslag atl i 85 och 86 §§ UBL uttryckliga bestämmelser införs om att talaninte får föras mot beslut om revision. Bestämmelsernaom kontroll i 7 § lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen omallmän försäkring, m. m., A VGL, är utformade efter mönster av konlrollföreskrifternai UBL. Skyldighet att efter anmaning förete räkenskaper och andra handlingarför kontroll av avgiftsunderlag föreligger i Prop.1977/78:181 267 enlighetdärmed för arbetsgivare som är bokföringsskyldig. Anmaning får utfärdas av RFV,länsstyrelse, lokal skattemyndighet och sjömansskattekonloret. Vidare finnsföreskrift om skyldighet för arbetsgivare och arbetstagare att efter anmaningmeddela upplysningar som erfordras för beräkning av avgiftsunderlaget. Anmaningfår förenas med vitesföreläggande. Utredningenföreslår i första hand att samma skyldighet atl efter anmaning förete vissahandlingar som föreligger enligt 31 § 2 mom. andra stycket TL skall införas förarbetsgivare och arbetstagare genom tillägg till 7 § andra stycket. Iöverensstämmelse med vad som gäller enligt TL skall anmaning dock inte kunnaförenas med vitesföreläggande. Även RSV föreslås få utfärda anmaning. Iövrigt föreslår utredningen, på samma sätl som i fråga om UBL, altbestämmelserna om kontroll skall ersättas med föreskrifterom revision enligtvad som gäller enligt TL. Utredningensförslag ansluter lill vad jag tidigare tillstyrkt i fråga om UBL. Jag föreslårdärför alt 7 § AVGL ändras i överensstämmelse härmed. Jag vill framhålla attdel genom de föreslagna ändringarna blir möjligt att företa revision enligt AVGLäven hos arbetsgivare som inte är bokföringsskyldig. I28 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt, , finns uttryckliga bestämmelser omatt revision får ske hos deklarationsskyldig. Därvid gäller i tillämpliga delarvad som föreskrivs om taxeringsrevision i 56 och 58 §§ TL. Beslut om revisionenligt ML meddelas av länsstyrelse och RSV. Mot sådana beslut får talan inteföras (51 § ML). Bestämmelser finns också om atl deklarationsskyldig efter anmaningav länsstyrelse eller RSV skall lämna upplysningar eller förete vissahandlingar som behövs för fastställelse av mervärdeskall (26 §). Vite kandärvid inte i något fall föreläggas. förslag görs på förevarande punkter i sak endasl den ändring i MLsom betingas av att anmaning atl lämna erforderliga upplysningar bör kunnaförenas med vitesföreläggande och alt anmaning skall få utfärdas även av lokalskattemyndighet. Jagbiträder utredningens förslag i vad del avser möjlighet att förelägga vite.Bestämmelse härom bör tas in i 26 § första stycket ML. Jag är däremot inteberedd alt ändra bestämmelserna i övrigt. Rätt alt anmana deklarations-skyldigatt lämna upplysningar m. m. eller att besluta om revision för kontroll avmervärdeskatt bör enligt min mening även i fortsättningen förbehållaslänsstyrelse och RSV. I de fall som det kan visa sig lämpligt all tjänstemanhos lokal skattemyndighet företar både taxeringsrevision och revision enligt MLbör denne vända sig till skattechefen och anhålla om förordnande enligt ML. Lagen(1959:92) om förfärandet vid viss konsumtionsbeskaitning (förfarandelagen)innehåller i 9 § bestämmelser om granskning som i stort sett svarar mol om revision. Liknande överensstämmelse föreligger i fråga omföreskriften i 7 § om skyldighet alt efter föreläggande lämna Prop.1977/78:181 268 uppgiftersom erfordras för kontroll av deklaration och för fastställande av skatt. Utredningenhärmed hänsyn till här angivna förhållande och med tanke på att det mer sällantorde bli aktuellt atl samordna granskning enligt förevarande lag med kontrollenligt TL, ML m. fi. lagar inte ansett det påkallat med några ändringar ellertillägg. Jaganser mig inte heller för egen del nu böra föreslå några ändringar iförfarandelagen. Jag vill erinra om atl punktskatleutredningen (Fi 1970:57) hari uppdrag alt göra en allsidig teknisk översyn av denna lag. Bestämmelsernai lagen (1958:295) om sjömansskatt, , är i fråga om anmanings- ochkontrollförfarande utformade efter mönster av UBL:s föreskrifter i dessaavseenden. Enligt 19 § tredje stycket är sålunda bokföringsskyldig redare efteranmaning av sjömansskattekonloret bl. a. skyldig att tillhandahålla sinbokföring och därtill hörande handlingar för kontroll av skatteavdrag.Motsvarande gäller i fråga om redare som ej är bokföringsskyldig. Även bestämmelsernaom kontrollens utförande är desamma som i UBL. Utredningensförslag till ändringar i SjL överensstämmer med vad utredningen har föreslagitangående UBL:s föreskrifter om kontroll- och anmaningsförfarande. Som jag föruthar redovisat ansluter jag mig i sak till utredningens förslag. Iöverensstämmelse härmed biträder jag också vad utredningen föreslår i nuförevarande avseenden. Jag föreslår sålunda all revision för kontroll av altskatteavdrag för sjömansskatt har fullgjorts skall få utföras hos redare och atlbestämmelserna i 56 och 58 §§ TL därvid skall tillämpas. Beslutom revision skall få meddelas av RSV, länsstyrelse och lokal skattemyndighet.Redare skall vidare vara skyldig atl efter anmaning av dessa myndigheter lämnauppgift om utbetalade löner m. m. I sådan anmaning skall vile kunna föreläggas.Jag förordar atl 19 § SjL förses med tillägg som motsvarar föreskrifterna i 31§ 2 mom. andra stycket TL. Mitt förslag förutsätter även viss ändring av 30 och33 §§ SjL. Utredningenhar slutligen övervägt att på liknande sätt som har föreslagits i fråga om UBLoch andra här redovisade författningar ansluta också lagen (1908:128) ombevillningsavgifter JÖr särskilda förmåner och rättigheter, BevL, Betänkandemed förslag om atl BevL:s bestämmelser skall ersättas med ett helt nytt systemför beskattning av utländska artister m. fi. har emellertid lagts fram.Jag delar därför utredningens uppfaUning att del inie finns anledning atl nuföreslå några ändringar i BevL. Detförslag till sammanjämkning av författningsbestämmelserna som jag här har lagtfram bör öka möjligheterna till samordning av taxeringsrevision och annatkontrollförfarande när så är önskvärt. Del återstår emellertid att behandlaännu några frågor. Dessa gäller författningarnas föreskrifter om bl. a.vitesbelopp och utdömande av vite. EnligtTL (\23 §) skall vite bestämmas lill belopp som med hänsyn lill den Prop.1977/78:181 269 skattskyldigeseller uppgiftsskyldiges ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigtkan antas förmå hononi alt iaktta föreläggandet. Vite skall dock bestämmas lilllägst . Vite utdöms av skatterätt (124 § TL). Enligt nuvarandebestämmelser skall fråga om utdömande av vite prövas efter anmälan av taxeringsintendeni.Jag har tidigare föreslagit att anmälan i stället skall göras av skattechefeller den av enhetscheferna vid skatteavdelningen till vilken han uppdrar attfullgöra denna uppgift. Om ändamålet med vite har förfallit när fråga omutdömande uppkommer får vitet inte utdömas. Ändamålet med vitet skall vidareinte anses ha förfallit om vitesföreläggandei har iakttagits först sedananmälan om utdömande har kommit in. Vid ' prövning av anmälan om vitesutdömande får slutligen prövas huruvida och med vilket belopp vitet bortföreläggas. Genom hänvisning i 69 § ML är tillämpliga påmervärdeskatt. UBL:svilesbestämmelser i 83 § skiljer sig i vissa avseenden från TL:s föreskrifter.Vite får sålunda inte bestämmas . Fråga omutdömande av vile prövas efter anmälan av länsstyrelse eller lokalskaltemyndighet. Bestämmelserna i innehåller inte några uttryckligaföreskrifter om atl vitesbelopp skall bestämmas med hänsyn till den försumligesekonomiska förhållanden m. m. I övrigt föreligger full överensstämmelse med TL;sviiesföreskrifter. Ävenenligt A VGL (35 §) gäller att vite får bestämmas till lägst . Om utdömande av vite skall hemställan göras av RFV hos vederbörandeåklagare. Talan får inte väckas utan sådan hemställan. Bestämmelseom atl vite skall bestämmas lill lägst . ges också i30 SjL. Om uttagande av vite förordnar skatterätten i efieranmälan av sjömansskattekonloret. I övrigt görs i paragrafen hänvisning till UBL:svilesbestämmelser i 83 §. Detär enligt min mening önskvärt att anmanings- och kontrollförfarandet enligt deolika författningarna såvitt möjligt följer samma bestämmelseräven i fråga om viiesbeloppoch utdömande. Även i dessa avseenden bör TL:s föreskrifter stå som mönster. Vadförst angår frågan om viiesbelopp gäller enligt TL och ML att vite skallbestämmas till belopp som med hänsyn till den skattskyldiges eller uppgiftsskyldigesekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt kan antas förmå honom attiaktta föreläggandet. skall dock bestämmas till lägst . Enligt deövriga här berörda författningarna skall vite bestämmas lill lägst . Vare sig detta är direkt uttryckt eller inte i vederbörandeförfattning gäller därvid självfallet att vitesbeloppet skall avvägas medbeaktande av sådana förhållanden och omständigheter som anges för tillämpningenenligt TL och ML. ÄvenTL innehöll tidigare beloppsgränser med 100 resp. . Införandet avnuvarande minimibelopp om . och slopandet av den övre beloppsgränsenskedde i enlighet med förslag i prop. Därvid framhölldepartementschefen bl. a. att dåvarande vitesbelopp varit oföränd- 1977/78:181 270 radesedan år 1956 och att en uppräkning redan med hänsyn till penningvärdelsförändring motiverade en kraftig höjning av del övre viiesbeloppet. Enbart ensådan uppräkning var emellertid enligt departementschefens bedömning intetillräcklig. Det gällde att komma till rätta med fall där andrapåtryckningsmedel inte hade någon verkan och där det kunde antas alt denuppgiftsskyldige deklarerade eller lämnade uppgifier bara om den ekonomiskasanktion han riskerade för sin underlåtenhet översteg vad som kunde vinnas iundandragen skatt. Någon maximigräns borde därför inte gälla utan vitet bordefå sättas till belopp som med hänsyn till den skaltskyldiges elleruppgiftsskyldiges ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt kundeantas förmå honom alt fullgöra den åtgärd vitet avsåg. Som lämpligtminimibelopp föreslog departementschefen . Han framhöll vidare alt detfick ankomma på RSV att utfärda anvisningar för att få till stånd enhetliganormer för åsältande av vile.