prop · G10350 · 1977-12-31 00:00:00 — Riksdagsbeslutet,som skall verkställas, måste rimligen förstås så att meningen är all lyftahela del nuvarande byggnadsbeståndets avfallslokali-leler, såvitt gällersophämtningspersonalens arbetsmiljö, till en nivå som ler sig skälig med hänsynlill dagens anspråk. Därför måste i själva lagen faslslällas vilken nivå somåläggandel för faslighelsägarna avser. Del kan antingen göras genom all vissastandardkrav sammanfattas direkt i lagen eller genom all del i lagen hänvisas lillde per viss dag, t. ex. , gällande byggnormerna för nya hus vadgäller sopulrymmen. Departementschefen återger i försia slyckel i avsnittet4.1.2 de standardkrav som arbetsgruppen funnit böra uppfyllas. De kan måhändatjäna lill ledning, om det blir fråga om atl direkt i lag fastställafastighetsägarens förpliktelser. Vilkaålgärder den enskilde fastighetsägaren blir skyldig ulföra kommer att starktvariera från fall till fall. Belräffande många fastigheter kan vara fråga omganska enkla och föga kostnadskrävande ålgärder. Men i andra fall - och de blirsannolikt talrika - kan del vara mer eller mindre svårt all klargöra vad dennya lagsiiftningens standardkrav reellt innebär. På bedömningen skall enligtdepartementschefen inverka faktorer som byggnadens tekniska konstruktion,kulturhistoriska och miljömässiga hänsyn, storieken av de kostnader som enstandardhöjning drar med sig, hänsyn lill de i faslighelen boendes bekvämlighetsåviti gäller deras medverkan i avfallshanteringen i faslighelen, nylljanderätlsupplålelsersåvitt gäller utrymmen som behöver las i anspråk för avfallshanteringen ochbyggnadens återstående bmknings- lid.Vad faslighelsägaren skall anses skyldig ulföra blir då resullatel av vaddepartementschefen kallar "en sammanvägd helhetslösning." På utfalletav denna prövning kan också influera möjligheten atl fä ersättning av detallmänna. Delär självklart all resultatet av en sådan helhelsprövning i många fall måsle tesig mycket ovisst förden berörde fastighetsägaren. Lagförslaget är så utformatatt del lagls på fastighetsägaren atl på egen risk själv ulföra helhelsprövningenmed ledning av de byggnormer som kommer all finnas. Del är visseriigen atlvänta alt de byggnormer som kommer all meddelas kommer all vara relativtpreciserade. Den enskilde faslighelsägaren bör därför denna väg fä ell ickeoväsentligt bistånd. Det måste dock ifrågasättas om del är rimligt all iprincip överiämna ål den enskilde all själv söka bestämma innebörden och omfängetav de honom åvilande förpliktelserna med avseende å avfallshanteringen.Närmaste parallell erbjuder på denna punkt regeln i 50 § BS som anger enminimigräns för del underhåll en fastighetsägare är skyldig ägna en av honomägd byggnad. Det ankommer på varje fastighetsägare all själv tillse altunderhållet håller sig över denna nivå. Härvidlag har emellertidfastighetsägaren vanligen tillräcklig vägledning av de olika normer som gälltbeträffande faslighelen vid dess tillkomst och de beslul om byggnadslov m. m.som meddelals rörande den. Normalt vet fastighetsägaren vad hansunderhållsskyldighet innebär. Annoriunda förhåller det sig med denombyggnadsskyldighet varom nu är fråga. 1 sista hand kan blott myndighet(byggnadsnämnd i försia instans) bestämma denna. Detbör också erinras om all enligt det remitterade lagförslaget förpliktelsen attha alla soputrymmen anordnade enligt den högre standarden inträder redan frånoch med . Alla fastighetsägare, som har byggnadervarifrån avfall avhämlas, får sålunda blott någon eller några månader påsig-dvs. tiden från lagens promulgerande lill dess ikraftlrädande - all delsför sig själva klargöra vad lagen fordrar av dem, dels låta utföra de ålgärdersom erfordras för atl sätta byggnaderna i lagenligt skick. Fastighetsägarnasätts sålunda under en mycket kraftig tidspress. Det är icke överdrivet atlpåstå att den lidsfrist som givils fastighetsägarna är helt orealistisk. 4.Förfarandet vid fastställande av åläggandets omfallning i del enskilda fallet Departementschefenutgår i lagrådsremissen från atl flertalet fastighetsägare kommer atl självala initiativ till de ändringar av sina fastigheler som behövs för all de skallha fullgjort envar sill åliggande. Den enskilde har all la del av de allmännastandardkraven beträffande sophämtningsanordningar som kommer att fastställas.Härifrån har han all utgå. 1977/78:50 110 1de många fall då fastighetsägaren utifrån dessa byggnormer kan bilda sig en fulllklar uppfattning om innebörden av den ombyggnadsskyldighel, som åvilar honomför all han skall ha uppfyllt kraven belräffande avfallshanteringen, har hanalt välja mellan bl. a.följande alternativ (se bl. a. prop. 1973:25 s. 14). Ärden ombyggnad som krävs av så begränsad beskaffenhet all fråga är om en tillnybyggnad ej hänföriig ändring av byggnaden och påbörjar faslighelsägarenfrivilligt omändringarna, blir han skyldig enligt 49 § BS all föreiaombyggnaden på sådanl sätt all nybyggnadsslandard uppnås belräffandeanordningarna avseende alla led i avfallshanteringen. a. blir han iallmänhet nödsakad all installera sopnedkast, om sådanl ej finns förul. Han kandock hos ansöka om dispens om att fä tillämpa en lägre standardvid ändringarna. Faslighelsägaren blir då hell beroende av byggnadsnämndensbedömning av dispensfrågan. Den kan dock genom besvär föras under högremyndigheters prövning. Skulle han påbörja ändringama efter 49 § BS men därvidicke följa de i bestämmelsen angivna standardkraven, utsätter han sig förrisken alt få ell föreläggande enligt 16 och 17 §§ lagen om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m. m. (LPI). Han har nämligen då handlat i slridmed och kan utsättas för omedelbara tvångsåtgärder. Faslighelsägarenkan emellertid också planera ändringarna i faslighelen på sådant sätt att ombyggnadenmed tillämpning av 75 § BS blir att anse som nybyggnad. Fastighetsägaren kan t.ex. medtaga någon annan ombyggnadsfråga i ärendet. Därmed vinner han atl 48 a§ BS blir all tillämpa i stället för 49 § BS. De legala kraven på ombyggnaden ivad gäller avfallshantering sänks då lill att byggnaden skall uppfylla skäligaanspråk på godtagbar avfallshantering. Visseriigen skall även i delta fallanordningar för samtliga led i avfallshanteringen las i betraktande - även de ifaslighelen boendes - men faslighelsägaren har laglig rält till atl fä sittåliggande fastställt efter en lägre norm. Fastighetsägaren är då icke beroendeav välvilja ulan kan, om så skulle visas nödvändigl ocksåbesvärsvägen, hävda sin rält i denna del. Bedömningen blir, som framgår av prop.1976/77:31 s. 6-7, mera nyanserad. Fastighetsägarenkan också välja etl Iredje alternativ, nämligen atl icke göra någol alls ulaninvänta all ett ivångsförfarande inleds mot honom. I sådant fall blir 49 a § BSenligt förslaget all tillämpa. I della läge är fastighetsägaren gynnsammareställd. Enligt motivullalanden av departementschefen i lagrådsremissen skallnämligen vid tillämpningen av 49 a § BS gälla atl endasl undantagsvis krav påanordnande av sopnedkast skall kunna ställas. Han kan därför räkna med alt ihuvudsak blott anordningar i soppersonalens inlresse kommer atl påläggas honom. Varjefastighetsägare måste sålunda säga sig all han i slort sett placerar sig självi den gynnsammaste positionen om han avvaktar alt 1977/78:50 Hl inlederetl ivångsförfarande mot honom. 1 vart fall försätter han sig i den mestofördelaktiga positionen, om han vidtar frivilliga ålgärder enligt 49 § BS. Allmäntkan sägas alt en ordning som bygger på atl den som ej fullgör sina skyldighelerskall bli bättre ställd än den som försöker frivilligt ulföra vad som honomåligger är fel konstruerad. Påvalet mellan olika vägar kan också inverka spörsmålet om byggnadslov behöversökas eller ej. Vid lillämpning av 48 a § BS måsle enligt huvudregeln i 54 § 1mom. första styckel BS alllid byggnadslov sökas. Om byggnadslov behövs vidändringar enligt 49 § BS beror på om någol av de fall som anges i 54 § I mom.andra siycket BS är för handen. 1alla de fall där en byggnadslovsprövning måste göras torde det inte kunnaundvikas att denna sker antingen enligt 48 a § BS eller enligt 49 § BS beroendepå vilket författningsmm som är tillämpligt. Byggnadslovsprövningen harnämligen till utgångspunkt en frivilligt ingiven ansökan. Reglerna i 49 a § BSkommer däremot bloll i lillämpning i de fall då inlett etltvångsförfarande. Enligt 18 § LPI kan visseriigen i ell ivångsärendeex officio upptaga även fråga om byggnadslov, men detla stadgande synes ejkunna brukas i ell ärende om Ivångsverkställighet av förpliktelse jämlikt 49 a§ BS. Här måsieframhållas alt ell ärende om ivångsverkställighet belräffande åliggande enligt49 a § BS och ell ärende om byggnadslov för ombyggnad av avfallshanleringsanordningaricke avser samma sak. I det förra ärendet skall slutligen fastställas vad somåvilar fastighetsägaren för att förbättra arbetsmiljön för sophämlningspersonalen.I del senare ärendet prövas om del av hänsyn lill alla de skilda intressen somenligt 56 S BS skall beakias vid behandling av en byggnadslovsansökanföreligger hinder för ombyggnaden. På denna punkt kan hänvisas tilldepartementschefens uttalande i lagrådsremissen. Del framstår som på sill sättadministrativt oegenlligt alt försl skall fastställa vilka ålgärdersom erfordras för alt en godtagbar avfallshantering skall erhållas och sedankan finna alt av hänsyn till andra intressen hinder möler all meddelabyggnadslov för dessa åtgärders utförande. Det framgår icke fulll tydligt omdepartementschefen menar all, som den primära prövningen avfastighetsägarens skyldigheter sker i tvångsmedelsärendel, del i detla ärendeskall indragas även byggnadslovsprövningen när en dylik är erforderiig. Olikaelement i byggnadsprocessen skulle med en sådan uppläggning komma attsammanblandas på ett sätt som måste skapa betänklig oreda. Systematisktförefaller förslagel icke tillräckligt genomtänkt. Det håller knappasl måltetsåvitt nu är i fråga. Åtskilligaav de svårigheter som belysts i det föregående skulle undanröjas om faslighelsägarenkunde hos behörig myndighet fä elt auklorilalivi besked om vad som krävs avhonom. Elementära rältssäkerhetshänsyn talar också härför. Lagstiftaren bör medandra ord tillhandahålla fastighetsägaren etl 1977/78:50 112 procederei vilket hans skyldigheler med avseende å arbelsmiljövillkoren vid sophämtningfrån fasligheten kan faslslällas. Departementschefenhänvisar härvidlag lill reglerna i 54 § 4 mom. BS som ger rält för den somämnar verkställa byggnadsarbete alt fä prövning härav, ävenom byggnadslov ej erfordras för arbetet. Del synes emellertid ej möjligt atl pådetta sätl fä bestämi vad som krävs av en fastighetsägare enligt 49 a § iförslaget. Ordningen enligt 54 § 4 mom. BS avser en oförbindandelämplighetsprövning. Huvudtankeni förslaget är icke heller att fastighetsägares åliggande skall primärt beslämmasi del i 54 § 4 mom. BS angivna förfarandet. 1 stället förntsättes så skola skei ett ärende om Ivångsverkställighet enligt 16 § LPI. 1 denna paragraf stadgas atlbyggnadsnämnden får förelägga en person atl vidtaga åtgärd, somhan underiåtit utföra. Ålgärden skall antingen vara angiven i ell beslul, sommeddelats enligt BS, eller också åvila personen ifråga direkt enligi BS. Iföreliggande avseende är fråga om den senare situationen, enär någol beslutmeddelat med stöd av BS i regel ej föreligger om fastighetsägares skyldighetall bygga om anordningar för sophämtning. Tvångsåtgärderenligt 16 § LPI fär antagas kunna tillgripas mol någon direkt på grund avbristande iakttagande av BS endasl i sådana fall, då den som skall drabbas avtvångsåtgärden bort kunna, med bmk av normal fattningsförmåga, av BSutläsa vad som krävs av honom. Av motiven lill lagmmmet (prop. 1975/76:164 s.79) framgår all vad lagstiftaren haft i tankarna är lillämpning av sådanarelativt enkla regler i BS som den i 53 § om skyldighel atl hålla tomt i vårdalskick. Den rättspraxis som finns rörande tillämpningen av föregångaren till 16§ LPI - 70 § BS - gäller också i huvudsak nedskräpningsfall av olika slag. Ävenfall av brister i underhåll av byggnad har förekommit. Iförevarande ärende är fråga om plikter av mera komplicerat slag. Givetvis finnsenkla fall, men ofta nog kan del icke begäras av fastighetsägaren atl han skallsjälv kunna av det allmänna lagsladgandel jämte byggnormerna få fram vad han ärrättsligen skyldig alt fullgöra i ombyggnadshänseende. Det behövs en ordningmed två led. Först skall klargöras vad fastighetsägaren är pliktig att ulföra.Fullgör han inte denna sin skyldighet, kan i näsla etapp tvång tillgripas. fär ett förfarande byggt upp efler nu skisserade grundsatser är så mycketmer befogal som själva ombyggnadsskyldighelen framstår som ett ingrepp ibeslående rättsförhållanden. En metod all objektivt fastställa detta ingreppsomfattning i alla icke helt klara fall bör då rimligen finnas till hands. Delkunde - med hänsyn lill att det i vissa fall är så många intressen som skall sammanvägas- ifrågasättas om icke muntlig förhandling borde brukas vid handläggning avärenden om fastslällelse av fastighetsägares ombyggnadsskyldighel. Till ensådan förhandling kunde förelrädare för alla olika Prop.1977/78:50 113 iniressensamlas och resonera sig fram lill en praktiskt användbar lösning. Byggnadsnämndensslutliga beslut i ärende av denna arl bör klart beskriva fastighetsägarensskyldigheter. Ofta kan olika alternativ tänkas bli angivna mellan vilka ägarenhar valmöjlighet. I beslut torde också en viss lidrymd kunna beslämmas, inomvilken de ålgärder som skall vidtagas skall vara utförda. Enintressant parallell erbjuder reglerna i 51 § BS om rivning av byggnad. Regeringsrällenhar för denna typ av ärenden i dom i mål nr 2661/1974slagit fasl att, innan tvångsåtgärder enligt 16 § LPI kan tillgripas, det genomsärskill beslul enligt 51 § 1 mom. BS skall ha faslslällls all skyldighel altriva byggnaden föreligger. Försl sedan beslul härom vunnit laga kraft, kan eltförfarande med tvångsåtgärder inledas i syfte alt förmå den, som lill äventyrsej åtlylt rivningsbeslutel, all iaktta detla. Del är med andra ord även härfråga om etl ivåstegsförfarande. Bakom ligger tanken all medborgaren förslskall fä veta vad samhället fordrar av honom och sedan fä möjlighet attsjälvmant utföra della innan samhället ingriper med tvång mot honom. särskillspörsmål är om ersätlningsspörsmålen kan förfarandemässigl hell frikopplas frånfrågan om omfattningen av fastighetsägarens skyldigheler. Departementschefenhar icke i delta lagstiftningsärende närmare utvecklat hur det statliga finansiellastöd som fömtskickas skall bestämmas och administreras. Arbetsgruppen har i sitlförslag förordat alt länsbostadsnämnd blir del organ som skall besluta omstödet som förntsättes skola utgå i efterhand sedan ombyggnaden verkställts. Dåkostnadsfrågorna kan förmodas i åtskilliga fall komma atl inverka på "dengodtagbara helhetslösningen", förefaller del lämpligl atl dessa lösessamtidigt som omfattningen av fastighetsägarens ombyggnadsskyldighel läggs fasl.Erinras bör också om all, därest grunderna för rällen till ersällning som ovanförordats bestäms i lag, prövningen av frågor om sådan rätl torde böra föriäggaslill elt judicielll organ. Jag kan härvidlag hänvisa lill föreskrifterna i arl.6 p. 1 konvention angående skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna. 1 avsaknad av närmare upplysningar ilagrådsremissen om ersättningsfrågorna är del ej möjligt att ingå vidare pådessa frågor. Det må vara nog alt erinra om hur molsvarande frågor lösts, närdel gäller expropriation. Där gäller atl ingreppet först beslutas i adminislralivväg men följs av elt domstolsförfarande avseende ersättningsfrågorna. 5,Särskill om förfarandel enligt 16 S LPI Förfarandelenligt 16 S LPI skall mynna ut i etl beslul som har formen av föreläggande.Detta kan enligt 17 § LPI förenas med vite eller med föreskrift om Ivångsutförandegenom försorg på den försumliges bekoslnad. 8 1977/78. Prop.1977/78:50 114 Avmotiven till nämnda 17 § framgår-se lagrådels uttalande (prop. 1975/ 76:164 s.257) och departementschefens uttalande (samma prop. s. 290)- att lillförhindrande av tidsutdräkl föreläggandel i princip bör vara förenat med viteeller föreskrift om ivångsutförande. Departementschefen ullalar ånyo i nuförevarande lagrådsremiss atl del i flertalet fall torde vara lämpligl allvitesföreläggande meddelas. remissen förordade förfarandet fär anses slå i dålig överensslämmelse medgrundläggande principer i svensk offentlig rätt. En person som förtillgodoseende av ell allmänt intresse - i detla fall elt arbetsmiljöintresse -är skyldig atl underkasta sig visst inlrång i de rättsförhållande som beslåravseende hans fasta egendom bör icke, ulan alt beaktansvärda säkerhetsinlressenär i fara, kunna utsättas för viieshol och hot om ivångsverkställighet, såframthan icke ådagalagt någon form av tredska alt fullgöra vad del allmänna kräverav honom. Belräffandeinnehållet i föreläggandel instämmer departementschefen i ell uttalande altföreläggandel "så långl del är möjligt och lämpligl" bör ange vilka ålgärderfastighetsägaren skall vidtaga. Härav kan utläsas atl departementschefenförutsätter del ibland vara lämpligl alt icke ange de ålgärder som skallvidtagas. Enligt fasl praxis i svensk viiesrätl undanröjer överinstansernavarje viiesföreläggande som icke klart och tydligt anger vad den förelagde har atlulföra för att undgå vitespåföljden. Förelägganden ulan precisering avåligganden kan sålunda ej förenas med vite eller annal tvång. Vidare kan beslämmelsernai 16 § LPI icke läsas på annal sätl än alt ell förfarande enligt denna paragrafalllid måste mynna ul i elt föreläggande, som konkret anger den ålgärd den förelagdehar alt vidtaga. Om departementschefen önskar öppna möjlighel atl fä frambeslut innehållande mera allmänna uttalanden om vad som förväntas avfastighetsägaren i fråga om ändringar i dennes byggnad för atl förbättra sophämlningsmiljön,får detla mål nås på andra vägar än genom lillämpning av 16 § LPI. Omvad i del föregående förordats iakllages, kan själva ivångsverkslällig-helsreglernai en ny lagstiftning, avseende del andra steget, göras kortfattade. Del lorde istort sett räcka med en hänvisning lill 13-18 §S LPI. Någol mera omedelbartbehov av särregler framträder ej. 6.Lagstiftningens utformning och placering Sammanfattningsviskan sägas atl en lagstiftning rörande fastighetsägares skyldighel att ombyggahus för att förbättra sophämtningsmiljön bör omfatta fyra olika avsnitt, ellsom anger omfattningen av fastighetsägarens skyldighel att ändra befintligbyggnad, ell som närmare reglerar fastighetsägares rätt lill ersällning för dellaintrång, etl som innehåller nödiga stadganden om sättet för skyldighetensfastställande och övriga förfaranderegler, ev. även gällande förfarandel vidbestämmande av ersättningen, saml ett avsniti om tvångs-verkställighet. 1977/78:50 115 Nästafråga gäller lagreglernas placering. har ullalat sig för attlagreglerna i ämnet skall ingå i byggnadslagstiftningen (CU 1976/77:6 s. 4).Eftersom i realiteten fråga är om ombyggnad av hus, ler sig denna meningnaturlig. har emellertid icke uttalat sig om huruvida reglerna skallinföras direkl i byggnadslagen eller byggnadsstadgan eller om de skall placerasannorstädes inom byggnadslagstiftningens ram. I lagrådsremissen föreslås allvissa ändringar skall göras i BS. BSär en ursprungligen renl adminislraliv författning innehållande kompletterande föreskrifierlill byggnadslagen. Som framhölls av flera av de på byggnadsområdel särskillsakkunniga remissinstanserna i del förra lagstiftningsärendet avseende reglerom avfallshanteringen vid nybyggnad och ombyggnad, är det avsnitt av BS varomnu är fråga - 5 kap. Om byggande - centrerat kring byggnadslovet och vad därmedäger sammanhang. Byggnadslovet är resultatet av den hinderslöshetsprövning sombyggnadsnämnden skall föreia beträffande en byggherres förslag om begagnandeav sin byggrätt till nybyggnad eller ombyggnad. Till delta regelsystem medbyggnadslovet som centralpunkt anknyter vidare LPI som ersätter de lidigarei 69 och 70 §§ BS intagna tvångsbestämmelserna. BSär systematiskt icke så uppbyggd, all regler om skyldighet för allafastighetsägare alt höja standarden på befintliga byggnader i ett angivetavseende naturiigen passar in i den. Som nämnis kommer därtill alt BS lillsitt ursprung är, som namnet alltjämt anger, en administrativ författning. Denhar utfärdats med stöd av elt bemyndigande i byggnadslagen, låt vara att manmed hänsyn till innehållet i 8 kap. 3 § regeringsformen i viss omfallninganvänt lagformen vid ändringar i BS. Vissa regler i BS har sålunda numerakaraktär av lag. Ellåläggande för enskilda av den typ varom är fråga i detla ärende är etltypexempel på ett sådanl ämne som enligt det nämnda grundlagssladgandel måsleregleras genom lag. Del förefaller då stötande atl placera in föreskrifterna ien a-paragraf i en administrativ stadga, om ock lagformen därvid brukas somhjälpmedel. Enlagsliftning av den omfallning som här förordals skulle förtora i överskådlighel,om den delades upp och sköts in i någon redan förefintlig lag. Den naturligalösningen är all reglerna bereds plals i en särskild lag. En sådan kan gesformen av elt provisoriskt arrangemang. Arbetet med en ny byggnadslag pågårsedan länge. Om man avser atl framgent i siörre omfattning påläggafastighetsägare skyldighel att ändra redan befintliga, lagligen uppfördabyggnader, lorde ell särskill avsnitt i denna nya lag böra ägnas delta ämne. I sådanlfall kommer de lagregler, om vilka är fråga i detla lagstiftningsärende, atlsenare kunna infogas i ett större sammanhang. 1977/78:50 116 Detremitterade lagförslaget är, såvitt gäller frågan om höjd standard i befintligbebyggelse beträffande anordningar för avhämtning av avfall, enligt min meningså bristfälligt atl del icke i förevarande skick kan läggas lill grund för lagsliftning.Jag avstyrker därför förslagel i nu angiven del. Medlanke på den händelse atl förslaget, trots dess uppenbara brister, skulle kommaatt brukas som underiag för lagstiftning, har jag ansett mig böra i andra handmedverka i en deialjgranskning av förslagel. När jag i det följande deltar ilagrådets yttrande på olika punkler innebär det icke atl jag frånlrält minprimära uppfattning om lagförslagets allmänna otjänlighet i vad gäller avfallshantering. Delremitterade förslaget lill 49 a § första siycket BS Jagbiträder i andra hand den av lagrådets övriga medlemmar uttalade meningen alt iBS infoga en ny 82 a S med den av dem föreslagna lydelsen. Genom de i dennaparagraf intagna reglerna löses dock icke alla de av mig ovan behandladeproblemen, t. ex. spörsmålet om relationen mellan ell ärende enligt denföreslagna 82 a S andra slyckel och ett ärende om byggnadslov. 49a S andra styckel F.n. finns i BS inga särskilda bestämmelser om porlar och liknande anordningar.Däremot har i de av statens planverk utfärdade tillämpningsföreskrifterna tillBS (SBN 1975 avsniti 41:2) meddelats vissa anvisningar och föreskrifter omskyddsanordningar för maskinellt drivna portar. Föreskrifterna, somfastställts av regeringen och gäller , utgör enprecisering lill allmänt hållna bestämmelser i 44 § 7 mom. BS om vissaanordningar såsom hissar och ulrymmen för särskilda ändamål. De nämnda föreskrifternagäller för nybyggnad och, i viss utsträckning, för ombyggnad. I remissprolokolletföreslås alt - som genom ell tillägg i 44 § 7 mom. de där meddelade beslämmelsernauttryckligen görs lillämpliga på portar och liknande anordningar - i andra siycketav 49 a S föreskrivs att bestämmelserna i 44 § 7 mom. skall tillämpas i frågaom byggnad som har uppförts före eller för vilken byggnadslovhar sökts före nämnda dag. mening är det uppenbart alt lill förhindrande av olyckorsäkerhetsföreskrifter behövs angående maskindrivna portar och liknandeanordningar även i befintliga byggnader. Det är likaledes klart att efterlevnadenav sådana bestämmelser, såväl vid nybyggnad och ombyggnad som beträffandebefintliga byggnader, behöver övervakas genom inspektioner. Prop.1977/78:50 117