prop · G10386 · 1977-12-31 00:00:00 — En fömtsättning förundantag enligt bestämmelsen är att ledningen huvudsakligen skall nyttjas förtillgodoseende av enskilda hushålls behov. Denna förutsättning utesluter inteatt ledningen också skall användas för att förse exempelvis företag med t. ex.gas. I punkt 3 i andra stycket upptas ett generelltundantag för ledningar som uteslutande skall nyttjas inom haiim- ellerindustriområde. Paragrafens tredje stycke innehåUer en bestämmelsesom ger regeringen möjlighet att i visst fall medge undantag från annarsföreliggande koncessionsplikt. Som nämnts är denna bestämmelse avsedd attanvändas i fall där en koncessionsprövning framstår som opåkallad. Paragrafen, som saknar motsvarighet iutredningsförslaget, innehåUer en bestämmelse om vad som skall anses tillhöraen rörledning. En liknande bestämmelse finns i 3 § ledningsrättslagen. Varken i denna lag eller i ledningsrättslagen gesnågon definition av begreppet ledning. Som ledning enligt rörledningslagen fårbetraktas slang, rör, kulvert m. m. Till ledning får också räknas heltoundgängliga tiUbehör såsom slag, socklar, fästen, ventiler samt kontroll- ochsäkerhetsanordningar av olika slag. En ledning kan för sin funktion vara beroende avolika tekniska anordningar. Som exempel kan nämnas pump- ellerkompressorstationer och stationer för tryckreducering. Av paragrafen framgåratt även anordningar av detta slag skall anses ingå i ledningen. Däremotomfattar ledningen inte oljecisterner, gasklockor och liknandelagringsanordningar i annan mån än de är nödvändiga för ledningens drift, t.ex. för tryckutjämning. Paragrafens första stycke upptar bestämmelse omvilken myndighet som skall pröva fråga om koncession. Som anförts i avsnittet8.4. i den allmänna motiveringen skall det ankomma på regeringen att pröva sådanafrågor. Med hänsyn till bl. a. att ansökan om koncessioninte medför någon rätt till företräde och även i övrigt har begränsad rättsligbetydelse har det inte ansetts nödvändigt att ta in föreskrifter omkoncessionsansökningens innehåU och formerna för berednmg avkoncessionsärenden i lagen. Vissa grandläggande bestämmelser har dock ansettsha sin plats Prop.1977/78: 86 87 I paragrafens andra stycke har sålunda tagils in en upplysning om tillvilken myndighet ansökan om koncession skall ges in. Där finns också enbestämmelse om ansökningsavgift. Avgiften avses främst utgöra ett bidrag tillkostnaderna för det administrativa förfarandet. Den skall även kunna tjänasyftet att avhålla från rena okynnesansökningar. Det ankommer på regeringen attbestämma avgiftens storlek. Föreskrifter om ansökans innehåll m. m. kanmeddelas av regeringen som verk-stäUighetsföreskrifter. Paragrafen, som i sak överensstämmer med 2 § iutredningens förslag, innehåUer bestämmelser om förutsättningarna för attkoncession skall kunna meddelas. Frågan har behandlats i avsnittet 8,4 i denallmänna motiveringen. I detta avsnitt, som delvis motsvaras av 3 § förstastycket och 4 § första stycket i utredningens förslag, har upptagitsbestämmelser om rätten att föreskriva villkor för koncession.Utredningsförslaget innehåller en bestämmelse om att koncession inte befriarkoncessionshavaren från skyldighet att iaktta de allmänna bestämmelser, vilkaär eller kan bli meddelade för sådan ledning som koncessionen avser. Bestämmelsernainnebär, såvitt avser vid tiden för koncessionens meddelande gällandeförfattningsföreskrifter, en erinran om att dessa skall iakttas. I denna del ärden föreslagna bestämmelsen obehövlig. Bestämmelsen innebär emellertid ocksåatt föreskrifter, som utfärdas efter koncessionsbeslutet, skall blitillämpliga på ledningen. Enligt min mening är detta en övergångsfråga som börprövas i samband med att de nya föreskrifterna beslutas. Av dessa skäl harnågon motsvarighet till den av utredningen föreslagna bestämmelsen inteupptagits i denna lag. I paragrafen, som motsvaras av 3 § första stycketoch 4 § första stycket 1 i utredningens förslag, upptas bestämmelser omlednings sträckning och giltighetstid för koncession. Den ingående prövning med avseende på ledningensinverkan på motstående intressen som avses ske i koncessionsärendetförutsätter att ledningens sträckning är i varje fall i huvudsak bestämd. Iparagrafen har därför tagits in en bestämmelse om att koncession skall avseledning med en i huvudsak bestämd sträckning. Vad som föreskrivs i koncessionsbeslutetom ledningens framdragande skall enligt 11 § ledningsrättslagen lända tillefterrättelse vid upplåtelse av ledningsrätt. Iparagrafen föreskrivs vidare att koncession skall meddelas för vii 1977/78: 86 88 tid.Denna tid får bestämmas tiU längst . I detta avseende avviker paragrafenfrån utredningens förslag som innebär att tiden, om särskilda skäl föreligger,skall kunna bestämmas till längst . Enligt min mening är det tillräckUgtatt sätta gränsen för den längsta tiUåtna tiden vid . Hur lång koncessionstid som bör medges är en frågaom avvägning mellan det allmännas intresse att kunna ta förutsättningarna förkoncessionen under förnyat övervägande och koncessionshavarens behov av att hatrygghet för att gjorda investeringar inte blir onyttiga inom aUtför kort tid.Med angivna tidsram blir det möjUgt att bestämma koncessionstiden så, attanläggningen hinner avskrivas innan koncessionstiden har löpt ut. I denna paragraf, som har viss motsvarighet i 4 §första stycket i utredningsförslaget, anges vUka villkor som skall eller fårförenas med koncession. Enligt paragrafens första stycke skaU koncessionförenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eUerenskUd rätt. Som närmare har utvecklats i avsnittet 8.4 i den allmännamotiveringen skall i koncessionsärendet göras en avvägning meUanledningsintresset och de motstående eller konkurrerande intressen somföreligger i det enskUda fallet. Det är emeUertid inte möjligt att ikoncessionsärendet göra en detaljreglering av ledningsintresset i förhållandetill andra intressen. I enlighet med vad jag har förordat i avsnittet 8.2 i denallmänna motiveringen skall emellertid koncessionerad ledning vara underkastadde inskränkningar i fråga om användande av mark och vatten som föreskrivs iML, NvL och VL. Som där också har förordats skall vad som föreskrivs i ellermed stöd av förordningen om brandfarliga varor gälla även koncessioneradrörledning. Företagets principiella tillåtlighet och de huvudsakliga viUkorenför det skall dock prövas i koncessionsärendet. VUkavillkor som kommer i fråga i det enskilda fallet blir beroende av bl. a. desynpunkter som kommer fram under remissförfarandet vid ärendets beredning. Tillviss del torde standardviUkor kunna utformas åtminstone för vissa slag avkoncessioner. Vissa generella bestämmelser kan meddelas av regeringen i enverkställighetsförordning. Sådana bestämmelser blir emeUertid inte direktbindande för koncessionshavarna. De viUkor som skaU gäUa i varje särskilt faUbör tas in i koncessionsbeslutet. Regeringen kan vidare föreskriva att beslutom viUkor i viss utsträckning får fattas av annan myndighet. Sådana vUlkor bördock inte avse frågor som har väsentlig betydelse för koncessionsrättens innehåll.Enligt paragrafens andra stycke får som villkor för koncession före- 1977/78: 86 89 skrivasatt staten skall ha rätt att delta i verksamheten eUer att koncessionshavarenskaU utge särskild avgift tiU staten eUer iaktta annat liknande villkor. Genomen föreskrift om rätt till deltagande kan staten tillförsäkra sig insyn ikoncessionerad verksamhet som skall drivas av ett privatägt företag. MöjUghetenatt ta ut en särskild avgift av koncessionshavaren är avsedd att användas föratt tiUgodose motstående allmänna intressen, som får träda tiUbaka förrörledningsföretaget. En sådan avgift torde i och för sig kunna tas ut redanmed stöd av paragrafens första stycke, som ålägger regeringen att uppstäUa devUlkor som behövs för att skydda allmänna intressen. Det har emeUertid ansettslämpligt att ge en uttrycklig föreskrift om att särskild avgift kan tas ut. Enliknande bestämmelse finns i 10 § tredje stycket minerallagen. Iakttager koncessionshavaren inte vUlkor som harmeddelats med stöd av första stycket i paragrafen, har statens industriverkenligt 20 § första stycket möjlighet att vid vite förelägga honom att fuUgörasina skyldigheter. För tillämpningen av sistnämnda bestämmelse är detangeläget att koncessionsbestämmelserna utformas på sådant sätt att det klartframgår att visst villkor har meddelats med stöd av 6 § första stycket.Åsidosätter koncessionshavare vid utövning av den koncessionerade verksamhetenkoncessionsviUkor och detta medför uppenbar fara för aUmänt eller enskilt intresse,får industriverket enligt 20 § andra stycket med omedelbar verkan förbjudaverksamhetens fortsatta bedrivande. Vidare kan enligt 15 § koncessionåterkallas, om viUkor för koncession inte iakttas. ÄterkaUelse bör dock komma ifråga endast i kvalificerade fall. SjälvfaUet har koncessionshavaren inte rätt tillersättning av det allmänna med anledning av de inskränkningar som åläggs honommed stöd av första eller andra stycket i förevarande paragraf. Paragrafens tredje stycke gör det möjligt att ikoncessionen ta in en föreskrift om att ledningen skall vara färdigställd inomviss tid. Bestämmelsen har tillkommit för att förhindra att sökanden skaffarsig koncession endast i syfte att utestänga intresserade utan verklig avsiktatt förverkliga anläggningen. Det har överlämnats tUl regeringen att bestämma ivad mån föreskrift om tid för färdigstäUande av ledningen bör meddelas och, omså sker, hur lång bör vara. Vid bestämmande av sådan tid bör beaktasbl. a. anläggningsarbetenas omfattning. Har föreskrivits för färdigstäUande av enledning, kan det inträffa att anläggningsarbetena på grand av särskildaförhållanden förhindras eller avsevärt försvåras. I sådana särskilda fall börkoncessionshavaren kunna få förlängning av tidsfristen. Ansökan därom börgöras hos regeringen före utgången av den föreskrivna tiden. I enlighet härmedhar upptagits en bestämmelse om förlängning av tid som har föreskrivits förfärdigställande av ledning. 1977/78: 86 Iakttar koncessionshavaren inte tid som harföreskrivits för ledningens färdigställande och har han inte sökt eller fåttförlängning av tiden, kan koncessionen enligt 15 § återkallas. Paragrafen innehåller en bestämmelse för det fallalt verksamhet, för vUken koncession har meddelats enligt lagen, medförbetydande olägenhet som inte förutsågs när koncessionen meddelades. I sådantfall får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, statens industriverkföreskriva villkor som är ägnat att förebygga eller minska olägenheten förframtiden. En Uknande bestämmelse finns i 25 § ML. I överensstämmelse med vad som uttalats i fråga ominskränkning enligt 6 § innebär förslaget att koncessionshavaren inte skall hanågon rätt till ersättning av det allmänna på grund av villkor som föreskrivsenligt denna paragraf. I detta avsnitt, som motsvaras av 57 §§ iutredningens förslag, finns bestämmelser om skyldighet för koncessionshavarenatt ombesörja transport genom ledningen åt annan. I paragrafen, som i huvudsak överensstämmer med 5 §och 6 § första stycket i utredningsförslaget, anges under vUka förutsättningarkoncessionshavaren skall vara skyldig att utföra transport genom ledningen åtannan. Enligt paragrafens första stycke åligger detsålunda koncessionshavaren att mot ersättning ombesörja transport genomledningen åt annan, om det kan ske utan väsentligt förfång förkoncessionshavaren. Undantaget för väsentligt förfång avser t. ex. sådana falldär transport åt annan skulle innebära att koncessionshavarens behov avledningen för egna transporter måste eftersättas eller där den begärdatransporten är oförenlig med ledningens ändamål. Det åligger koncessionshavaren att ombesörja detransporter som sker för annans räkning. Han är alltså skyldig att ställabehövlig personal till förfogande. Bestämmelserna i paragrafen ger omvänt inteden som vill utnyttja ledningen någon rätt att få använda egen personal. Fråga som rör transportplikt, ersättning förtransport eller villkoren härför skall enligt andra stycket i paragrafen prövasav statens industriverk. Till skillnad frän motsvarande bestämmelser iutredningsförslaget upptar paragrafen inte någon bestämmelse om att denmyndighet, som skall pröva frågor om transportplikten, därvid skall biträdas aven rådgivande nämnd. Bestämmelser härom kan, om behov av en rådgivande nämndvisar sig föreligga, meddelas av regeringen. Prop.1977/78: 86 91 Denna paragraf, som i huvudsak överensstämmer med 7§ i utredningens förslag, innehåUer bestämmelser om skyldighet för koncessionshavareatt tillhandahålla den myndighet som skall pröva frågor om transportpUktenvissa uppgifter. En förutsättning för att statens industriverk, somhandlägger frågor om transportplikt enligt 8 §, skall kunna fullgöra sinuppgift är att verket kan skaffa sig kännedom om de förhållanden, som inverkarpå frågans avgörande. Verket har därför ansetts böra berättigas att ta del avalla de handlingar, som koncessionshavaren innehar och som är av betydelse isammanhanget. I enlighet härmed föreskrivs i paragrafens första stycke attkoncessionshavare är skyldig att på anfordran tillhandahålla industriverket detekniska och ekonomiska uppgifter som behövs för att pröva sådana frågor. I fråga om uppgiftsskyldigheten skall enligt andrastycket i paragrafen 47, 9, 10 och 12 §§ lagen (1956: 245) omuppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden (ändrad senast1975: 705) till-lämpas. Det innebär bl. a. att närmare föreskrifter omuppgiftsskyldighetens omfattning samt om sättet och tiden för dess fullgörandemeddelas av industriverket. Verket har därvid möjlighet att förelägga koncessionshavarenatt tillhandahålla avtal, handelsböcker, korrespondens och andra handlingar.Koncessionshavaren kan också kallas att inställa sig hos verket.Uppgiftsskyldigheten innebär inte någon skyldighet att röja yrkeshemlighet avteknisk natur. Det åligger verket att iaktta att koncessionshavaren inteonödigt betungas vid fullgörandet av uppgiftsskyldigheten. Verkets personalhar tystnadsplikt beträffande uppgifter som rör koncessionshavarens drift-eller affärsförhållanden. Efterkommer koncessionshavaren inte arunaning attlämna uppgift, tillhandahålla handling eller inställa sig, kan verket föreläggahonom vite. Vid underlåtenhet att fullgöra sin uppgiftsskyldighet kan vidarekoncessionshavare i vissa fall ådömas straff. Rörledninginom område för trafikled I detta avsnitt ges särskilda regler för rörledninginom område för allmän väg eller annat trafikledsområde. Reglema, som motsvarar10 och 11 §§ i utredningens förslag, har utformats efter mönster av motsvarandebestämmelser i 5 a § ellagen. I förhållande till utredningens förslag innebärreglerna en ytteriigare anpassning till ellagens bestämmelser. Paragrafen motsvaras delvis av 10 § första stycketi utredningens förslag och överensstämmer i huvudsak med motsvarandebestämmelser i 5 a § 1 mom. och 2 mom. andra stycket ellagen. 1977/78: 86 92 I paragrafen ges bestämmelser om skyldighet förkoncessionshavare att vid ändring av trafikled vidta sådan ändring i fråga om rörledning som behövs för att ändringen av trafikleden skall kunna genomföras. Paragrafen skiljer sig bl. a. såtillvida från motsvarande bestämmelser i utredningsförslaget att regler ges också för det fall att rörledning dragits fram inom trafikledsområde utan att korsa trafikleden. Som utredningen har anfört torde det i allmänhet inte komma i fråga att lägga rörled ningar längs med järnväg, spårväg eUer vattentrafikled. Däremot är det utomlands inte ovanligt att rörledningar dras fram längs med vägar. Paragrafen innehåUer bestämmelser endast för detfaU att rörledning dragits fram inom område för aUmän väg, till farväg nyttjadenskild väg, järnväg, spårväg eUer kanal eller annan vattentrafikled, som fannsnär ledningen drogs fram. I paragrafen regleras två frågor. Den första fråganavser i vad mån koncessionshavaren i samband med ändring av trafikleden skallvara skyldig att göra ändringar beträffande rörledningen. Den andra frågangäller vem som skall bekosta de åtgärder som kan behöva vidtas beträffandeledningen. Enligt paragrafen är koncessionshavaren, liksom eninnehavare av starkströmsledning i motsvarande situation, aUtid skyldig att vidändring av trafikleden vidta de åtgärder beträffande ledningen som behövs föratt ändringen av trafikleden skaU kunna genomföras. Koncessionshavaren ärenligt huvudregeln också skyldig att bekosta dessa åtgärder. Bakom dennahuvudregel ligger tanken att det har inneburit många fördelar förkoncessionshavaren att utnyttja ett befintligt trafikledsområde. Härigenom harhan kunnat undvika markintrång på annat håll som arbetena medledningsdragningen underlättats liksom även underhåll och reparationer. Förkoncessionshavaren har detta ofta kunnat medföra betydande kostnadsbesparingar.Med hänsyn till dessa fördelar har det ansetts rimligt att koncessionshavarensjälv får bekosta ledningsändringar som föraiUeds av att trafikleden ändras.När det gäller korsningar mellan rörledningar och trafikleder är emeUertidförhåUandet ett annat. I sådana fall är det knappast förenat med några fördelarför koncessionshavaren att ha ledningen framdragen inom trafikledsområdet. Detär därför motiverat att, när rörledning dragits fram så att den korsar enbefintlig trafikled, tiUämpa en kostnadsfördelning som avviker frånprioritetsprincipen. I enlighet härmed föreskrivs i paragrafen skyldighet förden som förvaltar trafikleden att ersätta koncessionshavaren kostnad som dennei samband med ändring av trafikleden haft för åtgärd beträffande ledningen därdenna korsar trafikleden. Denna paragraf, som motsvarar 11 § iutredningsförslaget och överensstämmer med motsvarande bestämmelser i 5 a § 3mom, ellagen, upptar en bestämmelse om skyldighet för koncessionshavare attersätta Prop.1977/78:86 93 deökade kostnader för trafikleds underhåll som kan föranledas av att ledningenhar dragits fram inom trafikledsområdet. En förutsättning förkoncessionshavarens ersättningsskyldighet enhgt paragrafen är att ledningendragits fram inom ett redan existerande trafikledsområde. Paragrafen, som i stort sett överensstämmer med 10§ andra stycket i utredningsförslaget och delvis också med motsvarandebestämmelser i 5 a § 4 mom. ellagen, behandlar frågan om arbete med rörledninginom trafikledsområde. Bestämmelsen i första stycket gäUer arbeten medsåväl nyanläggning som ändring och underhåU av ledning inom trafikledsområde. I fråga om arbete med ledning inom område förallmän väg finns särskUda bestämmelser i 44 § väglagen. En erinran härom hartagits in i paragrafens andra stycke. Överlåtelseoch upphörande av koncession Avsnittet motsvaras delvis av 3 § andra stycket och9 § i utredningens förslag. En nyhet i förhållande till utredningsförslaget äratt koncessionshavare getts möjlighet att avstå från koncessionen. EnUgt paragrafen, som motsvarar 3 § andra stycket iutredningens förslag, får koncession inte överlåtas utan medgivande avregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av statens industriverk. Denna paragraf, som saknar motsvarighet i utredningensförslag, innehåller en bestämmelse om avstående från koncession. Bestämmelsenhar utformats efter förebild av motsvarande bestämmelse i 12 § första stycketmineraUagen. I paragrafen, som i huvudsak överensstämmer med 9 §första stycket i utredningsförslaget, ges bestämmelser om återkallelse avkoncession. Med säkerhetsbestämmelser för ledningens drift avses i paragrafende bestämmelser som har meddelats i eller med stöd av förordningen ombrandfarUga varor. Borttagandeav ledning, återställning m. m. I detta avsnitt, som saknar motsvarighet iutredningens förslag, finns bestämmelser bl. a. om borttagande av ledning ochandra återstäUningsåtgärder vid upphörande av koncession eller olovUgtframdragande av ledning. Bestämmelserna har behandlats i avsnittet 8.6 i denallmänna motiveringen. Prop.1977/78: 86 94 I paragrafen regleras frågan om skyldighet attvidta åtgärder för återställning när koncession upphör. Enligt paragrafens första stycke är den som senasthar innehaft koncessionen skyldig att ta bort ledningen och vidta annan åtgärdför återställning, om detta är påkallat från allmän eller enskild synpunkt.Det behövs således en prövning av behovet av återställningsåtgärder i varjesärskUt faU. Som anförts i avsnittet 8,6 i den aUmänna motiveringen skallskyldighet att vidta återställningsåtgärder föreligga endast om detta ärpåkallat för alt tillgodose ett allmänt eller enskilt intresse av någonbetydelse. Frågan om skyldighet att vidtaåterställningsåtgärder skall enligt andra stycket i paragrafen prövas avregeringen, som dock kan överlämna till statens industriverk att pröva sådanfråga. Koncessionen kan upphöra genom att den enUgt 5 § faststäUdakoncessionstiden löper ut, genom anmälan enligt 14 § eller genom återkallelseenUgt 15 §. I de två sistnämnda fallen kan frågan om skyldighet att vidtaåterställningsåtgärder prövas i anslutning till att anmälan görs resp. attfrågan om återkallelse prövas. Endast för det faU att koncessionstiden löperut krävs att frågan om återställningsåtgärder prövas som särskilt ärende. Bestämmelsen i paragrafens tredje stycke gerregeringen resp. statens industriverk möjlighet att förelägga förutvarandekoncessionshavaren vite om denne inte vidtar de återställningsåtgärder som harålagts honom. 1 paragrafen ges bestämmelser omåterställningsåtgärder för det fall att någon utan koncession framdragitkoncessionspliktig ledning. Paragrafen innehåUer bestämmelser om ianspråktagandeav annans mark för vidtagande av återställningsåtgärder. Bestämmelserna har behandlats i avsnittet 8.6 i den allmänna motiveringen. Tillsyn,handräckning, ansvar m. m. I avsnittet, som i stort sett saknar motsvarighet iutredningens förslag, har tagits upp bestämmelser om tillsyn, vissa sanktioner,handräckning och tystnadsplikt. Bestämmelserna har i stor utsträckningutformats efter mönster av motsvarande bestämmelser i minerallagen. Denna paragraf innehåller bestämmelser om tillsynöver verksamhet som omfattas av rörledningslagen. Bestämmelserna har utformatsefter mönster av 40 § minerallagen. 1977/78: 86 95 Enligt paragrafens första stycke åligger detstatens industriverk att utöva tillsyn över efterlevnaden av vad som i ellermed stöd av rörledningslagen föreskrivs om framdragande eller begagnande avrörledning eller om vidtagande av återställningsåtgärder. Genom bestämmelsen i första meningen i paragrafensandra stycke åläggs koncessionshavaren skyldighet att lämna industriverket deuppgifter som verket behöver för tillsynen. Om därvid uppsåtligen eUer av grovoaktsamhet oriktig uppgift lämnas kan enligt 22 § andra stycket straffansvarinträda. Genom andra meningen i förevarande stycke ges industriverketbefogenhet att som ett led i tillsynen meddela föreskrifter i ett enskilt fallför att trygga efterlevnaden av vad som i eller med stöd av rörledningslagenföreskrivs om framdragande eller begagnande av rörledning eller om vidtagandeav återställningsåtgärder. Sådana föreskrifter får givetvis inte gå utanförden ram som följer av lagens bestämmelser och de villkor som uppställts ikoncessionsbeslutet. Om koncessionshavaren inte efterkommer vad somföreskrivs eller begärs med stöd av paragrafens andra stycke, kanindustriverket, som framgår av 20 § första stycket, vid vite förelägga honomatt fullgöra sina skyldigheter. I paragrafens tredje stycke finns bestämmelser ombl. a. tillträde till anläggning. Paragrafen, som har utformats efter mönster avmotsvarande bestämmelser i 43 § minerallagen, innehåller bestämmelser bl, a.om vitesföreläggande och förbud i vissa fall. Paragrafen, som utformats efter förebild av 42 §andra och tredje styckena mineraUagen, innehåller bestämmelser om handräckningför det fall att förbud som har meddelats enligt 20 § åsidosätts. I paragrafen, vars första stycke motsvaras av 18 §i utredningens förslag, ges bestämmelser om ansvar.