prop · G10372 · 1977-12-31 00:00:00 — 1fråga om behovet av förfoganderätt för sjukvårdsändamål konstaterar utredningenall delta tidigare tillgodosågs genom förfogandelag, I samband medtillkomsten av allmänna förfogandelagen uttalades (prop, 1954:20s, I79)attdetinte var tillrådligt att belasta krigssjukvärdslagen med utförliga beslämmelserom förfogande, 1 stället valdes den lösningen att i krigssjukvårdslageninfördes en beslämmelse av innebörd all, oavsell vad allmänna förfogandelageninnehållerom förutsättningarna fördess tillämpning, skall den i erforderligadelar gälla för alt tillgodose behov som avses i krigssjukvårdslagen, dåsistnämnda lag är i lillämpning. Prop.1977/78:72 78 ingaskäl alt föreslå någon ändring i detta hänseende, Lagenom undanförsel och förstöring utfärdades , När förslaget lämnades tillriksdagen anfördes (prop, 1961:202 s. 20) att särskilda förfoganderättsbestämmelserbehövdes för all genomföra undanförsel och förstöring, Visseriigen kunde ivissa lägen allmänna förfogandelagen förutsättas vara i lillämpning och såledesmöjliggöra ianspråktaganden även för här avsett ändamål. Emellertid var attmärka att förfogandelagsliftningen inte läckte hela undanförselområdet-arkivalier, kulturhistoriska föremål etc. föll exempelvis utanför - ochdessutom var del synnerligen önskvärt att undanförsel kunde ske redan innanberedskapslagarna i övrigt satts i tillämpning. Enligt utredningens mening ärde skäl som anfördes alUjämt bärande. Någon anledning att gå ifrån denordning som då infördes finner uiredningen alltså inte. Vadangår bestämmelserna om förfoganderätt för civilförsvarels behov konstaterarutredningen att de i stor utsträckning både formellt och reellt nära stämmeröverens med motsvarande regler i rekvisitions- och förfogandelagarna.Utredningen föreslår därför att en koppling görs lill civilförsvarslagen på delsättet alt i civilförsvarstagen anges att förfogandelagen gäller i fråga omförfogande för fullgörande av stall ig civilförsvarsuppgift, om inte annatanges i civilförsvarslagen. Behovetav förfoganderätt vid ransonering bör enligl utredningen tillgodoses genom atten föreskrifi motsvarande 7 a § krigssjukvårdslagen tas in i ransoneringslagen.Härigenom skulle en förfoganderätt enligl ransoneringslagen lösgöras från desträngare förutsättningarna enligt förfogandelagen utan att de omfallandereglerna om förfoganderättens innebörd m, m. i sistnämnda lag behöver upprepasi ransoneringslagen. Utredningensöverväganden om samordningen av förfogandelagstiftningen godtas eller lämnasutan erinran av flertalet remissinstanser. anser dock att del skulleha varit värdefullt om utredningen mera ingående hade belysl möjligheterna aven ytterligare samordning, Ocksåjag kan ansluta miglill ulredningens ståndpunkt i den behandlade frågan. Jag vill särskill strykaunder utredningens uttalande att endast försörjningspolitiska intressen bör fåtillgodoses inom ramen för förfogandelagen. Det innebär att förfogande fåromfalla endast egendom som är av vikl för totalförsvaret ellerfolkförsörjningen. Till gränsdragningen mellan förfogandelagstiftningen ochransoneringslagstiftningen ålerkommer jag i följande avsnitt, 5.3Villkor för lagens tillämpnirg EnliglRF skall föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och del allmänna somgäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden meddelas genom lag (8 kap. 3 S), Tillsådana föreskrifter hänförs bl, a. föreskrifterom rekvisition och Prop.1977/78:72 79 Enligt RF gäller vidare all varje medborgare skall varatillförsäkrad ersättning enligl grunder som besiäms i lag för del fall all hansegendom tas i anspråk genom expropriation eller annal sådani förfogande. Lagstiftas av ensam. När del uttryckligen anges i RF kan lämnaifrån sig sin normgivningskompetens. t 13 kap, 6 S RF föreskrivs alt regeringeni vissa angivna föll med stöd av bemyndigande i lag kan genom förordningmeddela sådana föreskrifter i vissl ämne som enligl grundlag skall meddelasgenom lag. De fall som anges i paragrafen arom riket är i krig eller krigsfaraeller om del råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krigeller av krigsfara som rikel har befunnil sig i. Enligt paragrafen kanregeringen vidare med stöd av bemyndigande i lag genom förordning besiämma alli lag meddelad föreskrift om rekvisition eller annat sådani förfogande skallbörja eller upphöra alt tillämpas, om det behövs med hänsyn tillförsvarsberedskapen, t lag med bemyndigande av del här slaget skall noga angesunder vilka förutsättningar bemyndigandet får uinyttjas. Utredningensförslag till förfogandelag ulgår från bestämmelserna i 13 kap. 6 S RF. Detinnebär all lillämpningsområdel har begränsats till de fall som avhandlas där.Tillämpningsområdet har således gjorls snävare än områdei för allmänna förfogandelagen.Utredningen föreslår sålunda att lagen skall kunna sättas i lillämpning, dårikel befinner sig i krig eller krigsfara eller då sådana utomordentligaförhållanden råder som är föranledda av krig eller av krigsfara som rikel harbefunnit sig i. Utanför del föreslagnalillämpningsområdel faller alltså sådana utomordentliga förhållanden som harannan orsak, Lagen skall dock kunna sättas i tillämpning om regeringen - utanall krigsfara råder - finner del nödvändigl med hänsyn tillförsvarsberedskapen. Sislnämnda fall avser den siluation då värnpliktigainkallas till tiänstgöring med stöd av 27 S 2 mom, eller 28 S I mom,värnpliktslagen (1941:967, omtryckt 1969:378, 27 S 2 mom, och 28 S t mom,ändrade senasl 1975:555). Bestämmelsen i 28 S I mom, nämnda lag innebärattregeringen får inkalla till tiänstgöring samtliga värnpliktiga ellervärnpliktiga till behövligt anlal, när rikets försvar eller dess säkerhelannars kräver del. Enligt 27 S 2 mom. värnpliktslagen kan värnpliktig åläggasatt fullgöra en eller flera beredskapsövningar, om regeringen finner det nödvändiglmed hänsyn till krigsberedskapen. Enligl utredningen får man anla all del kanfinnas ell vissl behov av förfoganderätt vid inkallelse lill beredskapsövning.Förutsättningarna för lillämpning av bemyndigandelagstiftning enligt 13 kap, 6S omfallar också del fallet. De behov som skall tillgodoses med förfogande ihär avsedda situationer är främsl de behov som de in kal lade förbanden har.Utredningen menar emellertid att man också får förutse all lägen som ärlikartade med de här avsedda kan uppslå utan att någon direkl koppling lill denpersonella försvarsberedskapen föreligger. Utredningen syftar på lägen, dåförsvarsberedskapen kräver ianspråkiagande exempelvis av mark för brådskandebefästningsarbeten eller av byggnader för tillgodoseende av lokalbehov som kanvänlas uppkomma vid förestående omgrup- Prop.1977/78:72 80 peringar.Enligl uiredningen föreligger knappasl anledning all frän den synpunkl som nuär i fråga göra skillnad mellan fall av det ena eller andra slaget, I fråga om lagenslillämpning under utomordentliga förhållanden anser utredningen attformuleringen ger en vidsträckt ram för all ulnyttja ell bemyndigande, Enliglulredningens mening måste en beslämmelse som är avsedd för ell sådant lägenärmare preciseras med beaktande av 13 kap. 6 S andra stycket RF, som enliglvad som angavs föreskriver att i lag med bemyndigande av det här slagetnoga skall anges under vilka förutsättningar bemyndigandet får utnyttjas.Enligt utredningen bör bestämmelsen därför begränsas till knapphetslägen av detslag som beskrivs i 1 S tredje stycket allmänna förfogandelagen. Detta lagmmavser enligt sin ordalydelse knapphet eller betydande fara för knapphet inomrikel på förnödenhet som behövs för krigsbruk eller för ekonomiskförsvarsberedskap eller som eljest är av vikt för befolkningen ellerproduktionen. Utredningen föreslår i sammanhanget en förenkling. Detekonomiska försvaret ingår i totalförsvaret. Det ekonomiska försvarets uppgiftär att bidra till att irygga vår försötining, om vårt land blir hänvisat lillegna försörjningsresurser på grund av konflikter i vår omvärld. Som exempel påvad som hör till del ekonomiska försvaret nämns i detta sammanhanglivsmedelsförsörjningen, industriproduktionen, energiförsörjningen ochtransporterna, 1 anslutning till den sålunda uttalade målsättningen anserutredningen att de förutsättningar under vilka bemyndigandet får utnyttjas kannärmare anges så att det genom utomordentiiga förhållanden skall ha uppkommitknapphet eller belydande fara för knapphet inom rikel på förnödenheter av viklför totalförsvaret. En ytteriigare skärpning av de uppställda kraven ligger iall utredningen föreslår att förfogande skall fö ske endasl om tolalförsvaretsofrånkomliga behov inte ulan olägenhet kan tillgodoses på annat sätt. Dettavillkor hänför sig dock inle till förutsättningarna för att bemyndigandet skallfå ulnyltias. Utredningens förslag tilluiformning av villkoren för lagens lillämpning har mölt erinringar från någraremissinsianser. Kammarrätten i anser att del inle är helttillfredsställande att lagtexten inte anger i vilka situationer hänsynen lillförsvarsberedskapen gör det möjligt all förordna om tillämpning av lagen.Kommerskollegium framhåller att frågan om de förulsällningar under vilkabemyndigandet får ulnyltias är av central belydelse och anser alt villkoret"nödvändigt med hänsyn till försvarsberedskapen" ger möjlighet alllför vid tillämpning av lagen. Av utredningsbelänkandel kan inie direktutläsas om "försvarsberedskapen" endasl avser den beredskap somförsvarsmakten svarar för eller om t, ex, den ekonomiska försvarsberedskapeninkluderas. Enligt kollegiets mening behövs ell förtydligande i della avseende,Länsslyrelsen i Göieborgs och län konstaterar alt ulredningens förslaginte innehåller någol angivande av rörutsällningarna för utnyttjandet avbemyndigandet uiöver vad som följer av 13 kap, 6 S RF. Delta är betänkligt frånrättssäkerhetssynpunkt. Prop.1977/78:72 81 relsenett klarläggande av behovei av förfoganderätt utanför tillämpningsområdet för13 kap. 6 S RF, Jagdelar i allt väsentligt utredningens uppfattning om när lagen skall få sältas ilillämpning. Det är från rättssäkerhetssynpunkt angeläget att ramen för enbemyndigandelagstiftning inte görs vidare än omständigheterna kräver. Dennaturiiga utgångspunkten för fastställande av en sådan ram utgör -somutredningen också har funnit- 13 kap, 6 S RF, Utanför det föreslagna tillämpningsområdetbor alltså falla sådana utomordentliga förhållanden som har annan orsak än krigeller krigsfara. Detta innebär en inskränkning i jämförelse med allmännaförfogandelagens tillämpningsområde. En följd härav blir att man i enbristsituation som inte har sin grund i krig etter krigsfara får finna stöd iannan lag än förfogandelagen för åigärder som innebär alt egendom fråntasenskilda. Sådana åtgärder kan behöva vidtas för att bl. a. genomföra enransonering. Också i andra falt, t. ex. vid naturkatastrofer, kan finnas behovav att tillgripa förfogande. Mot den bakgrunden kan det sältas i fråga - vilketockså har gjorts under remissbehandlingen - om inte tillämpningsområdet för denförestagna förfogandelagen bör utvidgas till all omfatta också angivnasituationer. Närdel gälter förfoganderätt vid ransonering har ransoneringslagsutredningen (H1974:02) i betänkandet (Ds H 1975:3) Ny ransoneringslag funnit att detföreligger behov av sådan rätt vid ransonering. Också rekvisitions- ochförfogandeutredningen har förutsatt all ett effektivt genomförande av enransonering kräver föribganderätt. Föregen det vill jag anföra följande. Som jag redan har framhållit bör enlagstiftning som lämnar regeringen fullmakt all ingripa i enskilda medborgaresrältigheter ges ett så snävt tillämpningsområde som möjligt. En lagsliftningsom är avsedd för krig och beredskap bör därför inle inrymma fullmakter som kanutnyttjas i fredslid. Behovet av fullmakt för regeringen att beslula omförfogande vid fredstida ransonering bör tillgodoses inom ramen förransoneringslagstiftningen. Om i fredstid skulle uppkomma andra behov avförfogande, torde i regel finnas lid för en riksdagsbehandling av frågan omvilka åtgärder som kan behövas. Skulle så inte vara fallet, t, ex. vid en naturkatastrofav stor omfattning, har man anledning alt räkna med all myndighelerna ulan stödav en förfogandelagstifining får tillgång till den egendom som behövs för attmildra katastrofens verkningar. Jagvill tillägga att frågan om förfoganderätt vid ransonering och om anpassningenav oljekrislagen lill den föreslagna förfogandelagen tas upp i dellagstiftningsärende om förslag lill ransoneringslag m, m, som chefen förhandelsdepartementet kommer att anmäla för regeringen. tlikhet med några remissinstanser anserjag att utredningen på en punkt inle harvarit tillräckligt precis när det gäller villkoren förlagens tillämplighet.Utredningen har således gett regeringen möjlighel all utnyttia bemyndigandetnär regeringen finnerdet nödvändigt med hänsyn lill försvarsberedskapen. Jaganser alt det krävs en precisering av lagen på den här punkten, 6Riksdagen 1977/78. Prop.1977/78:72 82 har anfört är de behov som skall tillgodoses med bestämmelsenfrämsl behoven hos de förband som kallas in med stöd av 27 S 2 mom. eller 28 St mom, värnpliktslagen. Jag förordar därför att som villkor för lagenstillämpning i det falt som här åsyftas föreskrivs att det befinns nödvändigtatt med hänsyn till försvarsberedskapen inkalla värnpliktiga till tiänstgöringmed stöd av någol av de angivna lagrummen. Uiredningenföreslår inte någ;:a sakliga ändringar av ersättningsreglerna utan inskränkersig här till att föreslå förenklingar. Vad först gaWer förlärandeiföreslår uiredningen att beslut om ersättning enligt taxa som meddelas av annanmyndighet än lokal värderingsnämnd skall kunna överklagas hosriksvärderingsnämnden. Enligt nu gällande bestämmelser överklagas sådani beslutenligt rekvisitionslagen hos lokal värderingsnämnd medan beslut enligt allmännaförfogandelagen överklagas hos riksvärderingsnämnden. Ulredningens förslag i denhär delen har fött ell blandat mottagande under remissbehandlingen. Sålundaställer sig riksvärderingsnämnden avvisande till förslaget. Nämnden förutser auantalet överklagningar kan bli många. Att belasta den högstavärderingsmyndighelen med att som andra instans avgöra mål av det här slagetkan befaras i hög grad snedvrida arbetet hos riksvärderingsnämnden, som i ettsådant läge rimligen måste ägna all sin kraft åt ärenden av mera kvalificeradnatur, förordar besläml, alt lokal värderingsnämndbehälls som andra instans beträffande ersättningar efter taxa vidianspråktaganden som enligt nu gällande ordning sker med stöd avrekvisitionslagen. Med hänsyn till de varierande förhållandena inom övrigadelarav förfogandeområdet anser riksvärderingsnämnden, att den skulle kunnabehållas som andra instans vid förfoganden i övrigi, Riksvärderingsnämndensläller sig inle heller främmande inför ett förbud mot fullföljd av talan motlokal värderingsnämnds beslut i dessa ärenden. Jaganser att riksvärderingsnämndens invändningar förtiänar beaktande. De ärendensom nu avses är i regel av enkelt slag och gäller endast frågan huruvida denmyndighei som bestämt ersättningen har tillämpat taxan på ett riktigt sätl. Jaganser därför alt beslut om ersättning enligt taxa av annan myndighet än lokalvärderingsnämnd bör överklagas till lokal värderingsnämnd. Några egentligaskäl att i det här sammanhanget skilja mellan beslut av myndighet inomförsvarsmakten och annan myndighet finns enligt min mening inte. harockså satt i fråga om besvär skall fö anföras mot lokal värderingsnämnds besluti överklagat ärende. Somjag angav är ärenden av det härslaget inlesärskilt invecklade. Något slörre behov av att bringa sådana ärenden underriksvärderingsnämndens prövning borde därför inte föreligga. Till detta kommeratt enskild sakägare, som menar alt den av Prop.1977/78:72 83 myndighetenmed tillämpning av taxan bestämda ersättningen är obillig, har möjlighet attdirekt hos riksvärderingsnämnden påkalla prövning av ersättningsfrågan. Jaganser därför att förbud bör införas mot att fullfölja talan mot lokal värderingsnämndsbeslut i ärende som har överklagats lill nämnden. Beslutar däremot lokalvärderingsnämnd om ersättning enligt taxa som första instans bör beslutet kunnaöverklagas hos riksvärderingsnämnden, 1fråga om ersätlningsgrunderna förordar uiredningen inle några mera väsentligaändringar i de regler som gäller. Inte heller jag finner att det behövsnågon ändring av de grunder som tillämpas i fråga om bestämmande aversättning vid rekvisition och förfogande. Med anledning av påpekanden under remissbehandlingenbör vissa detaljusteringar övervägas. Jag återkommer titt detta ispecialmoliveringen. Utredningenhar särskilt tagit upp frågan om vilken tidpunkt som bör vara avgörande vidbestämmande av ersättning. Utredningen anser att det är önskvärt alt åstadkommaen avsevärd förenkling av de nu gällande, omständliga reglerna. innebär de nuvarande reglerna med ett förenklat synsätt att manbeträffande förnödenheter lar sikte på den lidpunkt, när viss förnödenhet somskall avstås tas i anspråk här i riket eller inom visst område i riket i såberett skick som krävs för att den skall kunna användas för det avseddaändamålet. För sådana falt när förnödenheten redan från början föreligger ifärdigt skick, innebär det knappast någon avvikelse från huvudregeln om mananger den aktuella tidpunkten som den, när föreskrift om avstående avförnödenheten meddelas. I fråga om utförande av tjänst förefaller det naturiigtatt anknyta till den tidpunkt då tjänsten utförs. Det kunde ligga nära till handsatt i lagen ge en allmän regel beträffande den avgörande tidpunkten. mening ligger emellertid här angivna principer i sakens natur.Utredningen anser därför att del knappast kan vara nödvändigt att slå fast demi en ultrycklig lagregel. Sveahovrätt, och otjekrisnämnden anser all deav utredningen angivna principerna för bestämmande av tidpunkt rätteligen börkomma till uttryck i lagen. Storlekenav ersättning för egendom som avstås påverkas i inle ringa grad av närvärderingen av egendomen sker. Särskilt kan priserna växla frånen dag till en annan. Tidpunkten för bestämmande av ersättningen måste därföranses utgöra en av de grunder som påverkar prissättningen. De grundläggande principernaom lidpunkien för ersättningens bestämmande bör därför tas in i tagen. Prop.1977/78:72 84 Ienlighel med det anförda har inom försvarsdepartementet upprättats förslag titt 2. tag om ändring i civilförsvarslagen(1960:74), 3. tag om ändring i lagen(1940:358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m. m., 4. lag om ändring ikrigssjukvårdslagen (1953:688), 5. tag om ändring i lagen(1961:655) om undanförsel och förstöring, 6. lag om ändring i tagen(1964:64) om skyldighet att upplåta inkvarteringsboslad i krig m. m. Förslagetunder 3 har upprättats i samråd med chefen för ,förslaget under 4 i samråd med chefen för och förstagetunder 5 i samråd med chefen för . Förslagen bör fogas titt regeringsprotokoUet i detta ärende som bilaga3K ' Bilagan har uteslutits här. Förslagen är likalydande meddem som är fogade till propositionen. Prop.1977/78:72 85 7Specialmotivering till framlagda lagförslag Somredan har framgått av den allmänna moiiveringen anser jag alt ulredningenslagförslag i allt väsentligt kan läggas litl grund för en nyförfogandelagsliftning, Ulredningens lagförslag har dock arbetats om pååtskilliga punkter. Inledandebestämmelser (l-li SS) 1della inledande avsnitt anges förutsättningarna för lagens lillämpning, Idenna paragraf föreskrivs alt 4-6 SS automatiskt skall träda i tillämpning ikrig. Övriga bestämmelser är däremoi lillämpliga redan i fred. Konstruktionenskiljer sig i viss mån från den som används i allmänna förfogandetagen, EnliglI S Oärde stycket nämnda lag föreskrivs att under tid när de grundläggandebeslämmelserna i lagen (2-9 SS) äger tillämpning skall däremoi svarandeföreskrifter i övrigi (109 SS) tillämpas. Någon motsvarighet lill dennaföreskrift har alltså inle tagits in i det remitterade förslaget tillförfogandelag. En sådan föreskrift skulle också vara missvisande, eftersomvissa bestämmelser i den föreslagna lagen måste kunna tillämpas i fred. Detligger dock i sakens nalur att många paragrafer inte kan tillämpas förränsjälva förfogandebestämmetsen har salts i lillämpning. Iförarbetena till regeringsformen ägnades stor uppmärksamhet ål frågan hur krigskall definieras. Föredragande departementschefen uttalade för sin del (prop,1973:90 s, 447) att han delade grundlagberedningens uppfattning, att det inlevare sig i lag eller moliviexl är möjligt att ange vilka slags handlingar ellerhändelser som skall anses innebära all krigstillstånd inträder. Krig skall dockalllid anses föreligga vid ockupation. I sammanhanget kan anmärkas attregeringen enligt 15 S beredskapskungörelsen (1960:515) skatt kungöra altkrigstillstånd har inträtt. Somframgår av den allmänna motiveringen bör som förutsättning för att sätta lageni tillämpning när del är nödvändigt med hänsyn till försvarsberedskapen anges,alt inkallelse av värnpliktiga sker med stöd av 27 S 2 mom. eller 28 S I mom.värnpliktslagen. Sådan föreskrift har tagits in i paragrafens försia siycke, Begreppel"egendom" och innebörden av uttrycket "totalförsvaret etterfolkförsörjningen" behandlas under 4 S- Iparagrafens andra stycke ges bestämmelser om underställning. Prop.1977/78:72 86 melsernahar utformats i överensstämmelse med motsvarande föreskrifter i oljekrislagen.Tiden för underställning räknas för del regeringssammanträde dåregeringen beslutar föreskriften. godkännande av den underställdaföreskriften är inte bundet till viss form (jfr prop. 1973:90 s. 309). Enligt1 S första slycket rekvisitionslagen upphör rätten titt rekvisition vidförsvarsmaktens återgång lill fredsfol från och med den dag som regeringenbestämmer, Beredskapsförfogandelagen ärenligt I S förstastycket tillämplig närförsvarsmakten eller del därav utan att vara ställd på krigsfot tas i anspråkför beredskapsändamål enligt 28 S t mom. värnpliktslagen,menockså närdet behövsför avveckling av tidigare anbefalld beredskap. Det får ankomma på regeringenatt bestämma slutpunkten för tillämpningen. Enligt I S allmänna förfogandelagenskall regeringen, när krig eller krigsfara har upphört, förordna att degrundläggande bestämmelserna i lagen inle vidare skall tillämpas. För fall, närdet genom utomlands inträffad utomordentlig händelse har uppkommit knapphetetter betydande fara för knapphet på vissa slags fömödenheter, gälleremellertid, att litlämpningsförordnandel endast får avse , högst ett årvarje gång. Något särskilt förordnande angående slutpunkten för tillämpningenbehövs givetvis inte i sistnämnda fatt. Dettigger i sakens natur alt er förfogandelag inte skall tillämpas när de i lagenangivna förutsättningarna inte längre föreligger. Det är dock knappaslpraktiskt möjligt att låta tillämpningen upphöra automatiskt. 1 denna paragrafanges därför att regeringen skall föreskriva att tUlämpningen av 4-6 §§ skallupphöra, om det inte längre föreligger förhållande som avses i 1 § eller 2 §förstastycket. Äv paragrafen följeratt regleringar som har gmndats på 4-6 §§ skattavvecklas, när dessa paragrafer inte längre skall tillämpas. Ävparagrafens formulering fiiljer att, om riket har varit i krig, krigetsupphörande inte obetingat medför skyldighet för regeringen att sätta degmndläggande föreskriftema ur tillämpning. Även efter det att kriget harupphört, kan det råda knapphet på varor och denna knapphet kan bero påförhållanden som har orsakats av kriget. Tillämpningen av tagen kan då fortgåtills brislen på varor har upphört. Skulledelade meningar uppkomma mellan regeringen och om den tidpunkt, närförfogandelagen inte vidare skall tillämpas, ger 8 kap. 14 S RF riksdagenmöjlighet alt ingripa. Enligt detta lagrum utgör nämligen behörighet förregeringen att besluta föreskrifter i visst ämne inte hinder för attgenom lag meddela föreskrifter i samma ämne. 1 prop, 1973:90 (s, 210) har ocksåstrukits under all skall ha full frihet att på eget initiativ beslulaföreskrifter inom hela normgivningsområdel. Förfogande(4-16 §§)