mot · G0021532 · 1977-03-25 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken I propositionen 1976/77:108 har socialminister i anslutning till beredningsgruppens förslag (s. 29 f.) förordat att nuvarande lånemöjligheter till inrättande av alkoholfria restauranger avvecklas. Skälet är att lånemöjligheterna utnyttjats i ringa utsträckning och i sin nuvarande utformning saknat avgörande betydelse för möjligheten att konkurrera med restauranger som har alkoholservering. Om lånemöjligheterna skulle bibehållas borde de enligt beredningsgruppens mening väsentligt utökas och formerna för långivningen omprövas, men gruppen räknar med att det ändå skulle vara svårt för de alkoholfria restaurangerna att i längden klara sig i konkurrensen med restaurangerna med alkoholservering. Vid förslaget om en avveckling av det nuvarande lånestödet ställer sig socialministern dock så till vida positiv till tanken på ett alkoholpolitiskt behov av stöd i andra former åt sådan verksamhet att han framhåller att bör kunna överväga frågan och framlägga förslag, därest det med rimliga insatser kan åstadkommas ett verksamt stöd. Vi delar socialministerns uppfattning att de nuvarande låneformerna ej är tillfredsställande och därför bör avvecklas. Allmän enighet torde emellertid råda om vikten av att i möjlig mån stödja alkoholfria miljöer i samband med den föreslagna alkoholpolitiken. Alldeles särskilt gäller detta inom områden där det såsom ett viktigt samhälleligt delmål uppställts att verka för fullständig nykterhet, t. ex. i trafiken. Det må vara sant att utformningen av ett generellt och verksamt stöd åt alkoholfria restauranger kräver närmare överväganden. Men vi finner det inte tillrådligt att beslutar om den nya alkoholpolitiken utan att ge till känna sin mening om behovet av ett sådant stöd. De norska erfarenheterna är såvitt vi förstår ingalunda så negativa som de tolkats av beredningsgruppen utifrån lösryckta uttalanden i en nyligen framlagd officiell utredning i ämnet (NOU 1976:37). Denna utredning, som letts av rektor , är tvärtom enig i sin positiva bedömning av sådant stöd och föreslår en betydande vidgning. Frågan om stöd åt visst slag av alkoholfria restauranger är dessutom så trängande, bl. a. till följd av den statliga utskänkningspolitikens inriktning, att medelsanvisning för ändamålet svårligen kan anstå i avvaktan på en allmän utredning. Det gäller situationen för de helnyktra anläggningar som tillkommit för att betjäna motortrafiken vid våra vägar med rums- och restaurationsmöjligheter. hävdades i trafiknykterhetens intresse av såväl Kungl. Maj:t som kontrollstyrelsen principen att motellverksamhet, som i huvudsak tjänade motortrafiken, icke skulle erhålla rättigheter för rusdrycksutskänkning. Sedermera har denna princip genombrutits, till en början med åberopande av att anläggningar i eller på nära håll till större städer även tillgodoser föreliggande behov av fest- och samlingslokaler och därför borde ha fullständiga rättigheter. Efter hand har bensinbolag byggt ut omfattande kedjor av motell eller s. k. motorhotell, som i regel erhållit rätt att utskänka förutom mellanöl även rusdrycker, i vart fall vin. Denna inriktning av utvecklingen har från trafiknykterhetens synpunkt varit olycklig, och bör enligt vår mening göra ett uttalande som begränsar dess fortsättning . Genom nämnda utveckling har de alkoholfria motellanläggningarna försatts i en svårt snedvriden konkurrenssituation. De flesta av dessa torde drivas av MHF:s motellaktiebolag, som har åtta motellanläggningar med förstklassiga rums- och restaurationsmöjligheter (sammanlagt 315 rum, 800 sängplatser). Från förbundets sida har dessa tillkommit som en insats för främjande av trafiksäkerheten och har så till vida lyckats, att besökarna till helt övervägande del (ca 95 96) varit andra än medlemmar. Sprit- och vinutskänkningen utövar inte endast en särskild dragningskraft på vissa resandegrupper utan ger också företagen en betydande vinst på rusdrycksförsäljningen. På restaurangspriten kan t. ex. numera priset ligga 3 å 4 gånger över inköpspriset, och omkostnaderna för denna försäljning är ganska låga. Snedheten i konkurrensen har därtill skärpts väsentligt genom spelautomaterna (de s. k. enarmade banditerna), för vilka tillstånd beviljats endast företag med utskänkningsrättigheter för rusdrycker. Det är svårt att med säkerhet bedöma hur stort övertag i konkurrenshänseende som rättigheterna till rusdrycksutskänkning genomsnittligt kan ge i förhållande till de alkoholfria motellen . Låt oss bortse från vad den ökade kundtillströmningen kan betyda. Enligt erfarenheter hos folk med betydande branscherfarenhet torde sprit- och vinutskänkningen för motorhotellen i allmänhet vara lägre än vid hotell och restauranger i större städer. Alkoholintäkterna vid motorhotellen kan dock genomsnittligt antagas inte understiga en storleksordning av av den sammanlagda omsättningen för rums- och restaurangverksamheten (för jämförelsens skull lämnas de starkt varierande inkomsterna av butiksförsäljningen åsido). Nettovinsten på alkoholintäkterna torde röra sig omkring hälften härav och utgör sålunda av omsättningen. Härtill kommer spelintäkter på enarmade banditer av i runt tal av samma omsättning. Om sålunda den av staten särskilt licensierade verksamheten ger dessa företag en extravinst på av omsättningen - som under i övrigt lika förhållanden skulle möjliggöra för dem att tillhandahålla rum och mat en tiondel billigare än de alkoholfria anläggningarna - är det uppenbart att samhället ställt till med en konkurrenssituation som inte i längden kan kompenseras av rationalisering. Läget är enligt vår mening sådant att statsmakterna nu måste ta ställning till frågan om huruvida motellanläggningar, som inte har alkoholutskänk ning, skall kunna fortleva eller inte. Anses förstklassiga rums- och restaurationsmöjligheter, ägnade att direkt minska tillfällena till alkoholförtäring vid trafiken på våra vägar, vara av sådant värde för samhället att man vill satsa på att ha dem kvar? Ett bibehållande lär inte kunna åstadkommas utan att den omöjliga konkurrenssituationen i någon mån neutraliseras. Man kan hoppas att den av spelautomaterna föranledda ojämnheten snart kommer bort eller begränsas, men ändå skulle en allvarlig snedvridning i konkurrensläget kvarstå genom privatvinsten på alkoholförsäljningen. Denna synes endast kunna motvägas genom bidrag till driften. Vi anser oss icke här kunna ange de närmare grunderna för ett sådant driftsbidrag men vill i det svåra läget för de alkoholfria motellen föreslå att i samband med beslutet om den nya alkoholpolitiken tar ställning för ett stöd åt alkoholfria restauranganläggningar. Anslaget bör efter regeringens prövning få disponeras i första hand för bidrag till driften av alkoholfria motellanläggningar, förslagsvis med högst av omsättningen på rum och restauration. Det torde dock bli nödvändigt - i den mån inte en stödform för alkoholfria restauranger kan inrättas under budgetåret - att på tilläggsstat anvisa särskilda medel. Med anledning av det anförda vill vi föreslå 1. att hos regeringen begära en snabb översyn i avsikt att utarbeta former för stöd till alkoholfria restauranger, 2. att erforderliga medel anvisas på tilläggsstat, 3. att uttala att beviljande av rättigheter att servera spritdrycker, vin eller starköl för anläggningar, som i huvudsak är avsedda att betjäna motortrafikanter, får ske endast med största återhållsamhet. () ()