ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002640 · 1977-01-21 00:00:00 — av i m. fl. om nedläggningen av kriminalvårdsanstalten i I propositionen 1976/77:100 bilaga 5 föreslår justitieministern att bl. a. kriminalvårdsanstalten i på norra läggs ner. Statsrådet anför dock att man vid nedläggningen skall ta särskild hänsyn till den speciella arbetsmarknadssituationen på . Arbetsmarknadsläget på är f. n. så bekymmersamt att även relativt små förändringar har stor betydelse. En förlust av cirka 30 arbetstillfällen i är kännbar för hela länet. I propositionen anförs att lokalerna är i dåligt skick och att anstalten ligger avlägset. Mot detta har personalen bl. a. anfört att läget kan vara en fördel för dem som vill bort från t. ex. . Med hänsyn till de speciella förhållanden som råder på är det angeläget att ej nu binder sig vid ett slutligt beslut i fråga om kriminalvårdsanstalten i . Vid den senare tidpunkt då nedläggning blir aktuell bör frågan åter prövas. Om det ändå är aktuellt med nedläggning bör alternativa arbetstillfällen kunna redovisas för berörd personal. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts i fråga om kriminalvårdsanstalten i . () ()
mot · G002641 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar och i om utbildningen av domare Utbildningen av domare sker vid vissa domstolar. En domarkarriär är sålunda knuten till de allmänna domstolarna, en annan till förvaltningsdomstolarna. Den grundläggande utbildningen vid hovrätterna är lång medan utbildningen vid kammarrätterna omfattar . Behörig till antagning som fiskalaspirant är den som avlagt jur. kand.examen och genomgått notarieutbildning. Aspirant är från och med antagningen anställd vid resp. domstol samt genomgår där sin provtjänstgöring. Rekryteringen och utbildningen av domare är en betydelsefull faktor för domstolarnas arbete i ett demokratiskt samhälle. För att rätt kunna fullgöra sitt arbete måste domstolarna vara väl integrerade i samhället. Varken nuvarande rekrytering till eller utbildning av domare kan sägas motsvara de krav en integrering ställer. Flera faktorer medverkar till att göra domarbanan exklusiv. Dels rekryteras juris studerande väsentligen från högre samhällsklasser, dels tenderar denna snedrekrytering att förstärkas vad gäller domarkåren genom den nuvarande domarutbildningens uppbyggnad. Det är således lätt att se hur exklusiviteten i rekryteringssammanhang förstärks genom det beroendeförhållande som uppstår då tryggheten i anställningen knyts till samma institution som har ansvar för utbildningen. Risk uppstår för att yngre domare anpassar sig och sin yrkesutövning till värderingar som de uppfattar som viktiga för yrkesframgång. Till riskområdet hör också anpassningseffekter, som kan påverka blivande domare och domare att undvika politiskt samhällsarbete och debatt. Resultatet blir lätt instängdhet och konservatism i stället för öppenhet och förståelse för det samhälle och de människor domstolarna ytterst har att tjäna. Utbildningssamverkan mellan universiteten och domstolarna, liksom varvad utbildning, kan bidra till en öppnare utbildningsattityd och en breddad utbildning till domarämbetet. Liksom all annan utbildning bör även denna bli föremål för tidsenlig reformering. Med hänsyn till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med syfte att undersöka effekterna av den nuvarande domarutbildningens totala bundenhet till domstolarna, samt att i anledning härav lägga fram förslag till en förändrad domarutbildning. () ()
mot · G002642 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar och om direktiven för rättshjälpsutredningen Nuvarande rättshjälpslag trädde i kraft . Då genomfördes en rättshjälpsreform som var viktig frånjämlikhetssynpunkt. Lagens mening var att ingen av ekonomiska skäl skulle hindras att ta till vara sina intressen i rättsligt hänseende. Rättshjälp utgår således till alla som dels är i behov av hjälp i rättslig angelägenhet, dels har sådan ekonomi att de inte utan hjälp kan ta till vara sina intressen. Som biträde enligt rättshjälpslagen kan förordnas advokat eller biträdande jurist eller någon lämplig person. I uppföljande syfte arbetar alltfort en utredning med uppgift att se över rättshjälpssystemet främst i administrativt hänseende. Såvitt nu är bekant avser utredningen att framlägga förslag i denna del. Redan nu har emellertid tillräcklig tid förflutit sedan rättshjälpslagen trädde i kraft för att motivera en översyn av reformens effekter i fråga om att skapa jämlikhet. Å ena sidan tyder mycket på att ekonomiskt välbeställda grupper kommit att åtnjuta ytterligare samhällsstöd genom reformen, i frågor som tidigare kunnat bekostas av dem själva. Å andra sidan finns tecken som visar på att de sämst ställda i ekonomiskt avseende fått allt svårare att erhålla samhällets hjälp i rättsliga frågor som står i proportion till deras ekonomiska situation. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att den pågående utredningen rörande rättshjälpsadministrativa frågor, utöver tidigare direktiv också ges uppdraget att vidta en översyn av rättshjälpslagen i syfte att ge de sämst ställda det ytterligare stöd de behöver för att nå fram till det mål reformen från början avsåg. () ()
mot · G002643 · 1977-01-21 00:00:00 — av och i om valbarhet som nämndeman fick invandrare rösta i de kommunala valen. Den kommunala rösträtten medförde också valbarhet till kommunala förtroendeuppdrag. Däremot medförde rösträttsreformen inte att invandrare blev valbara till sådana uppdrag som avser statlig-regional verksamhet och bland vilka nämndemannauppdrag är ett. Valbarhetsvillkoret för svenska medborgare till sådana uppdrag är att rösträtt föreligger Andelen invandrare av befolkningen är f. n. något och i storstadsområdena över 10 96. Generositeten med valbarhet till kommunala nämnder innebär också att invandrare har rätt att väljas till samtliga specialreglerade nämnder, som i vissa fall kan anses ha rättsverkan för individen. Förståelsen för och kunskapen om olika invandrargruppers kulturella särdrag och speciella problem i konfrontation med det svenska samhället är tyvärr liten i vårt samhälle. Inte minst visar detta sig vid påstådda brott. Rösträttsreformen syftade till att ge invandrarna medinflytande över den delen av politiken som starkast påverkar den enskildes liv, nämligen kommunalpolitiken. Det torde dock knappast finnas någon del av samhället som har möjlighet att ingripa lika djupt i en människas liv som rättsväsendet. Det är därför självklart att kunskap om invandrarproblem bör vara representerad vid domstolarna. Den bästa vägen att säkerställa detta är att ge invandrare valbarhet till nämndemän. Med hänvisning till vad ovan anförts får vi hemställa att hos regeringen anhåller om att kravet på svenskt medborgarskap slopas vid val till nämndeman. MAJ () ()
mot · G002644 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 644 av m. fl. om upphävande av lagen om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall har beslutat förlänga giltigheten av terroristlagens efterföljd, den s. k. spaningslagen, till slutet av 1977. (Lagens giltighet kan bara förlängas i taget.) Det påstås att terroristlagen i spaningslagens dräkt skulle vara ett för rättssäkerheten tillförlitligare aktstycke än ursprunget. Det finns naturligtvis grader också i helvetet. Men även spaningslagen strider mot principer som är grundläggande för övrig svensk rätt. Handlingar finns som visar att omskrivningarna i praktiken saknat betydelse. Även spaningslagen medger repressalier vid en mycket lägre grad av bevisning än övrig lagstiftning. Det krävs inte att man begått brott, deltagit i förberedelse till brott eller visat syfte att begå brott för att man skall kunna drabbas av lagen. Lagens preventiva verkan är helt knuten till myndigheters subjektiva bedömning av vad en människa kan tänkas göra i en framtida situation. Och den människa som drabbas av lagen är alltid en utlänning. Svenskar tycks för terroristlagens anhängare stå utanför varje misstanke om att kunna begå terroristiska handlingar. Skulle det inte vara så, att terroristlagens försvarare tror att svenskar inte kan göra sig skyldiga till terrorism måste de uppenbarligen anse att för förhindrande av eventuell terrorism som skulle begås av svenskar finns tillräcklig lagstiftning. Men därmed saknar försvaret av terroristlagen - även i dess spaningslagtappning - helt logik. Det är en lag som vilar på utlänningsförakt. Att lagen ger utrymme för slumpartade och godtyckliga ingripanden motverkar lagens uppgivna syfte att vara ett medel mot terrorism. Verkliga terrorister slipper ju undan lagen om de har svenskt medborgarskap. Skälen att avskaffa terroristlagen är många. Skälen att bevara den är få. 1 1976/77. 1976/77: 644 Med hänvisning till ovanstående föreslås att måtte besluta att med omedelbar verkan upphäva lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G002646 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77: 646 av m. fl. om ökat anslag till statens kriminaltekniska laboratorium Den allvarliga situationen på narkotikaområdet är en av anledningarna till den ökning av brottsligheten som kunnat konstateras . Det är därför nödvändigt med intensiva åtgärder för att samhället skall kunna komma till rätta med narkotikamissbruket. Det är viktigt att större resurser kan sättas in både i kampen mot narkotikabrottsligheten och inom narkomanvården. En viktig del i bekämpningen av narkotikabrottsligheten utgör de narkotikaanalyser som utförs vid statens kriminaltekniska laboratorium. För att den ökade satsning på narkotikabekämpning som har aviserats skall kunna bli effektiv är det nödvändigt att laboratoriet har tillräckliga resurser för att utföra erforderligt antal analyser. har därför begärt att laboratoriet för nästa budgetår tillförs fyra nya tjänster (en kemist och tre laboratorieassistenter). Dessa tjänster har emellertid inte upptagits i budgetpropositionen. Enligt vår mening är tre av dessa tjänster (en kemist och två laboratorieassistenter vid kemiska sektionen) helt nödvändiga för att den stora satsningen på narkotikabekämpningen i samhället skall ge verkligt resultat. Vi anser därför att dessa tjänster bör inrättas från och med nästa budgetår. För att icke de totala kostnaderna för polisväsendet skall öka genom dessa tjänsters inrättande bör i stället en till kostnaderna motsvarande minskning ske av de 150 nya tjänster för annan personal än polispersonal som departementschefen föreslår skall inrättas inom polisväsendet. Kostnaderna för de tre tjänsterna kan uppskattas till . 1976/77: 646 Åberopande det anförda hemställer vi att 1. under punkten B 8. , bilaga 5 till propositionen 1976/77:100, anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av . 2. under punkten B 6. Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader, bilaga 5 till propositionen 1976/77:100, anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . sänkt förslagsanslag av 2 . H. () ()
mot · G00265 · 1977-01-11 00:00:00 — 1976/77: 65 av m. fl. om förbud mot reklam från flygplan Frågan om förbud mot reklamflygningar har tidigare aktualiserats i motioner. Det har i dessa understrukits att reklamflygningar av många människor upplevs som störande, vilket sammanhänger med att reklamflygningarna i allmänhet företas under weekender, och semestertider och över områden som företrädesvis används för rekreation och friluftsliv. Flygningar av detta slag har ägt rum bl. a. över och . Reklamen har bl. a. gällt ett bryggeri, ett livsmedelsföretag, ett byggnadsföretag och en idrottsarrangör. Även flygplansburen reklam för en porrklubb har förekommit. Den särskilda flygplansreklamen är förenad med flera negativa verkningar. Den är bullerstörande just därför att den utövas vid tider och på platser då människor söker rekreation, t. ex. i samband med bad i kustområdena. Den är estetiskt föga tilltalande. Den är den mest energislukande formen av reklam. Även om reklamflygningarna naturligtvis svarar enbart för en mycket ringa del av energiförbrukningen, skulle ett förbud mot reklamflygningar ändå vara en energibesparande åtgärd. Begränsningen av energiförbrukningen i måste ju ske genom en mängd olika åtgärder, där varje åtgärd för sig kan synas ringa. Det finns i många fall legitima skäl för reklam. För denna reklam finns väl fungerande reklamformer, t. ex. tidningsannonser och stolpreklam. Med hänvisning till vad vi här har anfört saknas emellertid skäl att tillåta reklam också från flygplan. Med anledning av vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag till lag om förbud mot reklam från flygplan. HANS () i
mot · G002650 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 650 om viss rätt för förälder som inte är vårdnadshavare Att det är väsentligt för ett barn att ha kontakt med båda sina föräldrar har framhållits av . års äktenskapsreform framhöll bl. a. lagutskottet att vårdnadsfrågan kunde omprövas om vårdnadshavaren tredskades i fråga om umgänge. Vid reformen liberaliserades också möjligheten att få ändring i ett rådande vårdnadsförhållande. Enligt den nya FB 6:13 kan domstolen förordna om ändrad vårdnad när det finnes skäligt för barnet. var kravet att väsentligt ändrade förhållanden skulle påkalla det. Men en förlegad syn på vårdnadshavaren präglar ännu BvL och barnavårdsnämndernas arbete. Särskilt anmärkningsvärt är att det föråldrade synsättet inriktat på bara en förälder är så starkt uttalat i en av de svåraste situationer som ett barn kan hamna i, nämligen när ett barn skall omhändertas för samhällsvård. Denna situation om någon är ett tillfälle då barnet definitivt har ett behov av även den andra föräldern. I hela den långa procedur som ett omhändertagande omfattar - ordförandebeslut, utredning, nämndbeslut - arbetar dock barnavårdsnämnderna helt efter linjen att det endast finns en förälder, dvs. Man stöder sig här på BvL 97 S: Tillkommer vårdnaden om underårig endast den ena av föräldrarna eller särskilt förordnad förmyndare, skall vad i 3, 4 och 6 kap. är stadgat med avseende på föräldrarna gälla om den som har vårdnaden. I praktiken betyder detta att den andra föräldern inte får reda på det "tillfälliga omhändertagandet" (ordförandebeslutet), kanske inte ens blir hörd under utredningen och definitivt inte får ta de! Det slutliga beslutet får denne inte heller reda på. I värsta fall "försvinner" barnet helt utan att föräldern vet någonting om vad som hänt. Det kan inte vara i enlighet med lagstiftarens intentioner att en socialförvaltning in absurdum driver bestämmelsen "att den ärendet rör endast är vårdnadshavaren. Det hemlighetsmakeri som skapas genom att på olika sätt åberopa BvL 97 i och/eller "sekretesslagen" 14 ii är i de flesta fall uppenbart till skada för barnet. Den förälder som helt ställs åt sidan måste uppleva situationen som mycket svår. Påståenden att det sker för att hjälpa vårdnadshavaren är i de flesta fall inte psykologiskt motiverade. En större öppenhet vid samhällets omhändertagande av barn skulle med säkerhet avdramatisera ärendena och förhoppningsvis också minska vårdnadshavarens skuld- och skamkänslor. 1976/77: 650 Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar antaga följande förslag till ändrad lydelse av 97 § i barnavårdslagen: Tillkommer vårdnaden om underårig endast den ena av föräldrarna eller särskilt förordnad förmyndare, skall vad i 3, 4 och 6 kap. är stadgat med avseende på föräldrarna gälla om dels den som har vårdnaden, dels den eller dem som har lagstadgad umgängesrätt. /ENKEL (fp) ()
mot · G002651 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:651 av m. fl. om sänkning av minimibeloppet för aktiekapital i aktiebolag De mindre och medelstora företagen spelaren viktig roll i dagens samhälle. De bidrar bl. a. till att sprida sysselsättningen och upprätthålla konkurrensen. Ett livligt företagsetablerande brukar betraktas som ett tecken på idérikedom. Men antalet nystartade företag har sjunkit markant jämfört med tidigare. tillkom som mest omkring 3 500 nya företag . 1975 var antalet bara drygt 2 000. De nya företagen är av utpräglad småföretagarkaraktär - ännu efter starten har inte någon anställd. som antalet nystartade företag sjunker har det blivit betydligt dyrare att starta ett aktiebolag. 1973 beslöt om en höjning av minimibeloppet för aktiekapitalet i aktiebolag . Detta medför att åtskilliga mindre företag som drivs i aktiebolagsform, före utgången av 1978 antingen tvingas att höja sitt aktiekapital eller övergå till handelsbolagsformen eller till att driva rörelsen som enskild näringsidkare. I andra länder är det vanligt att det vid sidan av aktiebolag finns en särskild bolagsform vari ekonomisk verksamhet kan drivas utan personlig ansvarighet för deltagarna. Bolagsformen är anpassad för företag med ett mindre antal delägare. Kravet på insatskapital ställs lägre än beträffande det egentliga aktiebolaget. För att undersöka möjligheterna av inrättandet av en ny bolagsform av ovan nämnda typ hemställde hos regeringen om en skyndsam utredning angående införande av en särskild bolagsform för mindre företag (LU 1974:19 rskr 1974:238). Regeringen uppdrog detta åt "Utredningen (Ju 1974:21) med uppdrag att utreda frågor om handelsbolag m. m. I direktiven heter det att de sakkunniga bör arbeta med sikte på att utredningsarbetet skall kunna leda till lagstiftning före utgången av . Ännu har utredningen inte presenterat något förslag. Detta beror kanske på att det är svårt att placera in en ny företagsform mellan aktiebolagsformen och handelsbolagsformen. Skillnaderna åt endera hållet skulle bli små. I stället för detta och för att underlätta för den som vill starta aktiebolag borde kanske minimibeloppet för aktiekapitalet i aktiebolag sänkas. En realistisk siffra för minimiaktiekapitalet borde kunna vara . Motivet till detta skulle vara att öka möjligheterna till nyetableringar. För ett underlättande av nyetableringar talar också svenska folkets inställning till detta problem. Enligt en SIFO-undersökning som utfördes ansåg 1976/77: 651 tre av fyra svenskar att det är en dålig utveckling att familjeföretagens antal sjunker i landet. Tre av fyra svenskar anser också att myndigheterna borde göra det lättare att starta och driva familjeföretag. Frågan om en sänkning av minimibeloppet för aktiebolag . Om utredningen kommer fram till en sänkning torde frågan om en särskild bolagsform för mindre företag inte längre vara aktuell. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om tilläggsdirektiv till "Ut redningen (Ju 1974:21) med uppdrag att utreda frågor om handelsbolag m. m. för att utreda frågan om en sänkning av minimibeloppet för aktiekapital i aktiebolag. () () () () HANS NYHAGE (m) GOTAB 52944 Slockholm 1976
mot · G002652 · 1977-01-21 00:00:00 — 1976/77 652-659 om gemensam vårdnad av barn Varje barn i vårt samhälle måste garanteras bästa möjliga uppväxtmiljö oavsett familjeförhållanden. Samhället skall därvid stödja och hjälpa dem som naturligast står barnen nära - föräldrarna. Och detta oavsett om familjen är s. k. ofullständig eller hel, om föräldrarna är gifta eller sammanboende. har fattat ett beslut om att bl. ogifta föräldrar skall ges rätt till gemensam vårdnad av barn efter ansökan om domstolsbeslut. Gifta föräldrar har automatiskt denna gemensamma rätt till vårdnad om barnen. Att detsamma ej gäller ogifta sammanboende föräldrar drabbar ytterst det enskilda barnet på ett icke önskvärt sätt. Barnets rätt till trygghet och stabilitet måste garanteras oavsett om föräldrarna är gifta eller sammanboende utom äktenskap. Samma intentioner finns i lagutskottets betänkande 1975/76:33. Däri anförs: Att båda föräldrarna vet med sig att de har ett gemensamt rättsligt ansvar för sina barn kan hindra onödiga störningar och leda till bättre känslomässiga relationer mellan föräldrarna inbördes och mellan föräldrarna och barnen. Detta kan i sin tur ge familjen en ökad samhörighet. Principiellt sett måste det också anses innebära en att relationerna mellan barn och föräldrar i samma faktiska familjesituation även blir rättsligt överenstämmande vare sig föräldrarna är gifta eller ej. En gemensam vårdnad medför naturligtvis även psykologiskt positiva effekter för såväl föräldrar som barn. Ur barnens synpunkt bör därför ogifta sammanboende föräldrar ges samma rätt som gifta föräldrar till fullt rättsligt ansvar för barnen utan prövning av domstol. Detta kommer dock att medföra vissa svårigheter. Problem kommer t. ex. att uppstå vid tolkning av vad som är att betrakta som sammanboende eller ej ur samhällets synpunkt. Frågan om gemensam vårdnad av barn till ogifta sammanboende föräldrar bör därför bli föremål för en förnyad utredning. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen begär att frågan om gemensam vårdnad av barn för ogifta sammanboende föräldrar ånyo utreds. 1 1976 / 77.
mot · G002656 · 1977-01-25 00:00:00 — om förstärkt patentskydd för uppfinnare Varje individ skall ha möjlighet att själv välja var han eller hon vill göra sin arbetsinsats. I FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna heter det: har rätt till arbete, till fritt val av sysselsättning, till rättvisa och tillfredsställande arbetsförhållanden och till skydd mot arbetslöshet. förlorar mångmiljonvärden till följd av att svenska uppfinnare tvingas lämna landet med sina geniala arbeten för att de inte kunnat lösa finansieringen av sin viktiga verksamhet i . Förklaringen till att kapital till uppfinnarverksamhet inte är tillgängligt är enkel. Att investera pengar i uppfinnarverksamhet är en av de mest riskfyllda placeringar som finns. Flögt ränteläge, ogynnsam beskattning samt drastiskt stegrade lönekostnader i vårt land har mer än någon annanstans gjort investeringarna extremt olönsamma och osäkra under en följd av år. Det går därför inte att låna pengar för produktutveckling till gängse marknadsränta, eftersom denna inte inkluderar tillräckligt stor riskpremie. Av alla uppfinningar, som når patentstadiet, är det endast som når ekonomisk framgång - dessutom har uppfinnarverksamheten blivit alltmer kapitalkrävande. Finansiärerna har alltså alla chanser att förlora sina utlagda pengar. Att utveckla en lovande produkt och få patentskydd på denna samt betala samhället för detta skydd utgör inte heller någon garanti för att produkten blir lönsam. Någon konkurrent kan ta upp idén och tillverka produkten med någon liten förändring. Han kan då sälja den billigare, eftersom han inte har några större utvecklingskostnader. Den för patenttjuvar liberala patentlagstiftningen ger då efteraparen stora möjligheter. Uppfinnaren kan inte stoppa intrånget utan process. Detta tar - det kan dröja innan domen faller (vanligen har då patenthavaren själv fallit) - och de skadestånd som uppfinnaren tillerkänns sätts av kutym mycket lågt. Patenträttshavaren har då fått betala samhället för ett lagligt skydd som ofta är otillräckligt. För att uppfinnarna skall få någon liten möjlighet att få tillbaka något för sin nedlagda uppfinnarmödaoch sina satsade pengar gäller det att förstärka deras rättsliga situation så att de ej lämnar landet för att få arbeta i ett gynnsammare klimat. Man skall komma ihåg att alla ideer, små som stora, ursprungligen vuxit fram ur enskilda människors kreativa hjärnor. Oavsett om innovationerna sedermera förbättrats inom en större grupp och genom dess arbete måste upphovsmannen ha en skälig del för sin roll som kreativ upphovsman. Det är endast om vi värnar upphovsmannens intressen som han bibehåller sin kreativa förmåga och kan tillföra folkhushållet nya välståndshöjande lösningar. Det är därför viktigt att upphovsmannens rättsliga ställning gentemot kapitalstarka intressen i samhället stärks. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder som förstärker upphovsmannarätten och innovatörernas möjlighet till finansiering och utkomst vid förverkligande av idéprojekt, utan att för den skull frånhändas sitt verk.