mot · G002331 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om kriminalvården i anstalt Lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt trädde i kraft och har sålunda tillämpats under . Vid den kriminalvårdsreform i vilken antagandet av denna lag utgjorde ett led förutsattes från sida att den skulle innebära en förbättring av kriminalvården och därmed ge ökade möjligheter till återanpassning till ett samhällsnyttigt liv också av personer som dömts till frihetsberövande påföljder. Även om lagen i åtskilliga avseenden inneburit förbättringar i förhållande till tidigare gällande regler har den i andra avseenden fått en tillämpning som icke uppfyller de krav som bör kunna ställas på en väl fungerande kriminalvård. I vissa fall har möjligheterna för en intagens rehabilitering försvårats. Kritik mot enskilda delar i reformen har heller inte uteblivit. På kriminalvårdsanstalterna blandas grova yrkesförbrytare och mindre avancerade brottslingar. Detta försvårar en differentierad behandling. En ökad differentiering vid behandlingen, bl. a. genom stramare behandling av grova förbrytare, är en förutsättning för att den humana kriminalvården skall fungera. Bank- och postrån, som snabbt stigit i antal, förövas i regel av intagna som har rymt elier har permission från kriminal vårdsanstalt. var ca 600 intagna under rymning. Det totala antalet intagna var då ca 2 700 (rattfyllerister oräknade). Nästan var fjärde intagen hade då således rymt. Däribland befann sig många grova brottslingar. Det har visat sig vara möjligt även för de grövsta förbrytarna att under fängelsevistelsen mer eiler mindre obehindrat ha kontakt med yttervärlden för att planera fritagningsförsök. Placeringen av de intagna syns också ha skett så, att personer som begått brott tillsammans eller brott av samma karaktär haft möjlighet att träffa varandra och gemensamt planera rymningsförsök. Det har funnits uppgifter som pekar på att narkotikagrossister under fängelsevistelsen kunnat fortsätta en mycket lönande narkotikahandel. Kriminalvårdsanstalterna har i vissa fall blivit en plats fördold brottslig verksamhet. Personalen har inte vågat göra visitationer i cellerna för att kontrollera förekomsten av vapen eller narkotika av fruktan för repressalier. Kriminalvårdslagen stadgar arbetsplikt för de intagna. Denna sätts inte sällan ur spel genom arbetsvägran eller andra orsaker. Det finns vidare uppgifter om trakasserier från de intagnas sida av svagare medintagna. Men mest allvarligt för de intagna torde dock vara den allmänna förekomsten av narkotika på kriminalvårdsanstaltema. Det är allmänt bekant att det på nästan alla anstalter förekommer narkotika som smugglats in på olika sätt. En omfattande försäljning av narkotika uppges ske på anstalterna. Det är därför nödvändigt att en utredning sker om förekomsten av narkotika på anstalterna och att riktlinjer utarbetas, så att tillförseln av narkotika så effektivt som möjligt kan stoppas. En kriminalvård som har sådana brister förutsattes inte i det riksdagsbeslut som fattades rörande kriminalvårdens utformning . Det är därför nu hög tid för en utvärdering av kriminalvårdsreformen. I samband därmed är det angeläget att också personalens mening får komma till uttryck. Personalens arbets- och säkerhetsförhållanden har aktualiserats efter lagens tillkomst, och det finns enligt vår mening anledning att dessa överses. Det är önskvärt att klarare riktlinjer för en differentiering av kriminalvården nu måste komma till stånd, så att de farligaste förbrytarna får en mer strikt behandling. Åtgärder måste vidtas som gör det möjligt att bättre kontrollera och förhindra förekomst av vapen, narkotika och annat dylikt på anstalterna. Det finns vidare anledning att i samband härmed vidta en översyn av reglerna om besök, brevcensur, telefonkontroll och permission. Kriminalvårdslagen synes i dessa hänseenden möjliggöra en differentiering mellan olika intagna som icke beaktats i praktiken. Det finns också skäl att vid en översyn ägna de kvinnliga intagnas situation ökad uppmärksamhet, eftersom den ofta är sämre än de manliga intagnas. Åberopande det anförda hemställes att hos regeringen begär 1. en utvärdering av kriminalvårdsreform i enlighet med vad i motionen anförts, varvid särskilt behovet av ökad differentiering vid behandlingen av de intagna uppmärksammas, 2. tillsättande av en arbetsgrupp med uppgift att framlägga förslag om åtgärder mot narkotikamissbruket på olika kriminalvårdsanstalter. H. () () () () ()