mot · G002751 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 751 av i Agnäs om statens heraldiska verksamhet För statens heraldiska verksamhet inrättades en heraldisk sektion i , under ledning av en förste arkivarie och statsheraldiker (numera statsheraldiker) och en särskild nämnd, benämnd statens heraldiska nämnd. Denna nya organisation ersatte det gamla riksheraldikerämbetet. Efter beslut (prop. 1973:69, LU 17, rskr 186) skall registrering av svenskt kommunalt vapen ske efter anmälan hos kungl, patent- och registreringsverket. Närmare föreskrifter har lämnats i Kungl. Maj:ts kungörelse om registrering av svenska kommunala vapen (SFS 1973:686; jfr SFS 1973:405 1 a $). En uppdelning av statens heraldiska verksamhet i en beredande instans - heraldiska sektion jämte statens heraldiska nämnd - och en registrerande - patent- och registreringsverket - synes föga ändamålsenlig. Det naturliga torde vara att upplösa den heraldiska sektionen i och överföra dess befattningshavare till patent- och registreringsverket för att där utgöra en särskild heraldisk sektion eller byrå, sidoordnad med t. ex. namnsektionen. tjänstgör redan såsom namnmyndighet enligt föreskrifterna i namnlagen och registreringsmyndighet för svenskt kommunalt vapen. Sistnämnda funktion skulle kunna övertagas av den heraldiska myndigheten, förslagsvis benämnd statsheraldikerämbetet, till vilket i så fall regeringens beslutanderätt kan delegeras. Denna beslutanderätt synes aldrig ha varit lagligt reglerad men återgår otvivelaktigt på Konungens "föns honorum-funktion med medeltida ursprung, vilket även antytts i prop. 1973:69 (s. 3). Att denna funktion kan delegeras är ej internationellt sett unikt; i är den således beträffande vapenförläningar delegerad till ett antal s. k. vapenkungar. En motsvarande delegering har f. ö. redan föreslagits av statens heraldiska nämnd i dess remissyttrande departementspromemoria. I har stundom motionsvis påpekatsatt statens heraldiska nämnd saknar heraldisk sakkunskap bland sina ledamöter. Beträffande motsvarande förhållanden i må anföras som jämförelse: ", vilket hos oss fungerar som heraldiskt fackämbetsverk, behärskar i första hand det gamla heraldiska och sfragistiska (sigillografiska) materialet, men estetisk specialskolning ligger utanför dess råmärken. Statsrådet tillsatte därför 1957 en heraldisk kommission till hjälp. I kommissionen är även museal och konsthistorisk expertis företrädd. Dessutom tillhör en jurist kommissionen. Ordförande i denna kommission har varit riksarkivarie samt författaren till denna artikel. Ända sedan sin tillkomst 1976/77: 751 har detta organ granskat alla nya vapen. Uppenbarligen har den på så sätt ökade sakkännedomen ytterligare skärpt den kontroll som nya vapen tvingats att passera. (professor , territoriella vapen. kommunvapen, 1970, s. 25). Såsom heraldiskt sakkunnig ingår även en känd heraldiker, G. , tidigare ordförande i heraldiska sällskap, i denna kommission. I statens heraldiska nämnd i är däremot riksarkivarien och riksantikvarien självskrivna, varjämte regeringen (förut Kungl. Maj:t) förordnar två ledamöter, av vilka den ene skall vara konstnärligt sakkunnig och föreslås av för de fria konsterna samt den andre äga sakkunskap på det juridiskt-administrativa området. Några krav på heraldisk sakkunskap uppställs däremot icke. Insikter på detta område förutsätts finnas hos den föredragande tjänstemannen, statsheraldikern och . Situationer kan dock uppstå, där jävsartade omständigheter föreligger, exempelvis vid motsatsförhållande till en kommun beträffande ett av statsheraldikern uppgjort förslag till kommunvapen. I en dylik situation skulle en neutral heraldisk sakkunnig ledamot vara en värdefull tillgång inom nämnden. Men även bortsett från dylika fall bör en heraldisk nämnd - liksom motsvarande finländska kommission - ha en speciellt heraldiskt sakkunnig ledamot och ej vara helt beroende av föredraganden. Detta synes desto angelägnare som nämnden har en uttalad karaktär av att vara ett forum för vetenskapliga bedömningsfrågor, men vare sig av verkscheferna eller de båda andra ledamöterna kräves formellt någon vetenskaplig meritering. Skäl talar således för att även den svenska heraldiska nämnden tillföres ökad sakkunskap på det heraldiska området. Vederbörande, som bör vara vetenskapligt meriterad inom sakområdet genom utgivna skrifter eller på annat sätt, förordnas av regeringen efter förslag av heraldiska institutioner och organisationer verksamma inom landet, såsom för genealogi och heraldik, heraldiska stiftelse vid kungl, , svenska avdelningar av Heraldica Scandinavica, m. fl. Under åberopande av vad här anförts hemställs att måtte besluta att hos regeringen begära dels att statens heraldiska verksamhets beredande och registrerande instanser sammanförs till ett organ med självständig beslutanderätt, dels att i statens heraldiska nämnd måtte ingå en särskild heraldiskt sakkunnig, förordnad av regeringen efter gemensamt förslag av vissa heraldiska institutioner och organisationer.