mot · G0021347 · 1977-02-03 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:58 om regionalpolitisk stöd till och AB Eiser Bristen på arbetstillfällen i de nordligare länen är svår. Mest kännbar är den inom den lättare industrin och färdigvaruproduktionen. De statliga insatser som gjorts för att få lättare industri till , och har varit helt otillräckliga. förmådde staten, efter förhandlingar och löften om bidrag och subventioner, och AB Eiser att starta viss konfektions- och textiltillverkning i de tre nämnda länen. Staten har pumpat in mångmiljonbelopp i dessa företag för att de skall hålla kvar de nordligt lokaliserade produktionsenheterna. har t. ex. fått nära i utbildningsstöd. Staten köpte vidare för hälften av aktierna i . Trots detta stöd var de berörda företagen benägna att kraftigt minska sysselsättningen i de statsunderstödda nordliga produktionsenheterna. Detta ledde till förhandlingar mellan staten, via AMS, och de berörda företagen. Dessa förhandlingar ledde fram till den överenskommelse om att företagen skulle erbjudas avskrivningslån på sammanlagt för att skapa förutsättningar för fortsatt drift vid anläggningar i , och och Eisers anläggningar i och . När det gäller fabrikationen i anser sig Eiser icke kunna förlägga någon produktion dit. Här söker staten få rådrum. Textil- och konfektionsindustrin har länge brottats med en strukturell kris. De som har fått sitta emellan i denna är främst de arbetande. Frågan om textilbranschens utveckling och framtid bör ses i sitt sammanhang. I motionen 2539 till 1975/riksdag angav kommunisterna några nödvändiga åtgärder för beklädnadsindustrin. Däri ingick förstatligande av de större koncernerna inom branschen och lokalisering av kompletterande andra industrier till de områden där beklädnadsindustrin dominerar. och Eisers norrländska tillverkning bör ses i sådant helhetssammanhang. Deras framtid har såväl lokaliseringspolitisk som branschpolitisk betydelse. Propositionen avgränsar dock dessa tillverkningsenheter från ett övergripande ekonomiskt sammanhang för branschen. Det krav om förstatligande av de större beklädnadsindustrikoncernerna, som kommunisterna väckte , inrymmer ett krav om förstatligande av och . Detta - i och för sig begränsade - krav väcker vi av lokaliserings- och sysselsättningspolitiska skäl. Det är också ett naturligt krav mot bakgrund av de ansenliga summor som staten pumpat in i dessa företag. Denna kraftiga subventionering bör staten tillgodoräkna sig i nödvändiga förhandlingar om ett förstatligande, varför köpeskillingen kan sättas lågt. Som regeringen skisserar politiken i denna fråga blir det så, att staten får stå för riskerna och blir det räntabelt får de privatkapitalistiska intressena i de berörda företagen vinsterna. Detta måste vara dålig politik från statens sida. Inget emotsäger att inte de berörda företagen också kommer att sätta upp hot om driftsinskränkningar och sysselsättningsminskning för att få fram statliga gåvor och subventioner. Detta kan omintetgöras genom ett förstatligande. bör ge regeringen i uppdrag att vidta nödvändiga åtgärder för ett fullt förstatligande av och AB Eiser. Med hänvisning till det ovanstående föreslås att måtte besluta att hos regeringen hemställa om att denna vidtar nödvändiga åtgärder för ett förstatligande av och AB Eiser för att trygga sysselsättningen vid företagets anläggningar i , och , respektive , och . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)