mot · G102163 · 1977-11-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:47 om åtgärder för att underlätta strukturomvandlingen inom specialstålindustrin och stålgjuteriindustrin Regeringens förslag om lån och garantier för att underlätta strukturomvandlingen inom specialstålindustrin och om bidrag till stålindustrin för att täcka av lönekostnaderna för dem som behålls i företagen istället för att avskedas är en uppföljning av de framlagda utredningarna om stålindustrin - rapporten om specialstålindustrin och handelsstålsutredningen. Ett förverkligande av dessa utredningar innebär att över tiotusen arbetstillfällen försvinner inom den malmbaserade produktionen i Bergslagen och . Åtgärderna inom specialstålindustrin innebär en katastrof för Bergslagen med dess många bruksorter. Hela den svenska stålindustrin har framgångsrika traditioner att peka på. Svensk specialstålindustri har varit föregångare på många områden. är det annorlunda. Avsaknaden av framtidsplanering, forskning och utvecklingsarbete har inneburit att det svenska försprånget gentemot utlandet försvunnit. Efterkrigstidens försprång, som gett stora vinster och goda avsättningsmöjligheter för svensk stålindustri, har utnyttjats till ett maximum. Den förnyelse av stålindustrin som varit erforderlig har därmed inte ägt rum. Specialstålindustrins läge är därför krisartat. Kortsiktiga lönsamhetsskäl är orsaken. Profiten har fått vara styrningsfaktor, och minskar kapitalisternas profiter; därmed är stålindustrin i kris. Därför kräver kapitalisterna statligt stöd och överlåter åt statsmakterna att underlätta den kapitalistiska strukturrationaliseringen för att proften skall kunna återställas. Strukturrationaliseringen av specialstålindustrin, som utredningen föreslog och som ligger till underlag för regeringens lån och garantier, innebär att endast de mest lönsamma produkterna skall fortsätta att produceras och då på ett färre antal orter. Tillverkningsvolymen dras ned. Flera orter blir nedlagda som stålorter, och andra går en långsam död till mötes. Stora personalminskningar blir resultatet, som pressen på de kvarvarande inom specialstålindustrin hårdnar alltmer. Följande fyra huvudorsaker ligger till grund för att dagens kris inom specialstålindustrin får sådana allvarliga verkningar: Det nästan obefintliga utvecklingsarbetet av nya produkter, ökad förädling och ny teknik. Avsaknaden av helhetsplanering och samordning mellan specialstålindustri och verkstadsindustri. Storfinansens inriktning på rovdrift och profithunger och de ensidiga handelsrelationerna med västvärldens kapitalistiska länder. Den föregående regeringens och ledningens för fackföreningsrörelsen förlitande på kapitalismens utveckling och därmed deras försummelse att utveckla arbetarklassens alternativ mot kapitalets. Den borgerliga regeringen utvecklar den gamla regeringens låt-gå-politik till ett direkt stöd till en kapitalistisk strukturomvandling. Målsättningen är att omvandla specialstålindustrin till en företagsekonomiskt bärkraftig bransch - dvs. säkra, tillräckliga profiter till kapitalisterna. Effekterna blir koncentration till färre orter och därmed negativa regionalpolitiska effekter. Mindre arbetskraft behövs, som inga nya jobb kommer att skapas av denna strukturomvandling. Denna defensiva stålpolitik kommer till klart uttryck i propositionerna 47 och 59. Det 75-procentiga bidraget till lönekostnader skall enligt propositionen lindra strukturomvandlingens effekter, det skall ge arbetsförmedlingarna ökat rådrum och den berörda personalen övergångsvis och så långt möjligt beredas fortsatt sysselsättning inom vederbörande företag. I propositionerna sägs det också rent ut att åtgärderna inte kommer att kunna förhindra relativt betydande sysselsättningsminskningar inom de berörda företagen . I klartext skall flera tusen arbetstillfällen bort. Denna kapitulation kan inte godkännas. Det innebär en katastrof för Bergslagen. Det kommer att bli en ekonomisk och social tragedi för stålarbetarna och hela landet. Därför behövs det en ny kurs i stålpolitiken som utgår från nya värderingar: ali stålkapitalets och de arbetandes intressen är fundamentalt olika; därför måste stålpolitiken vara självständig gentemot storfinansen, ari stålpolitiken inte får ses som en snäv branschfråga; den måste förenas med en vidare industripolitisk syn, ali stålpolitiken måste utgå från sysselsättningspolitiska och regionalpolitiska mål; strukturomvandlingen får inte ta formen av ökad utslagning och arbetslöshet, de mindre bruksorterna får inte offras, statsindustrierna får inte reduceras till väldiga AMS-projekt för att indirekt hålla privatkapitalet under armarna. De av regeringen föreslagna lånen och bidragen samt sysselsättningsstödet bör inordnas i en ny stålpolitik. En ny stålpolitik som ser till att alla sysselsättningstillfällen bibehålls och ökar genom satsning på förädling, nya produkter och ny teknik. Detta kräver en samordning av hela den malmbaserade produktionskedjan gruv-, stål- och verkstadsindustri. Kapitalexporten stoppas och verkstadsindustrier byggs på krisdrabbade bruksorter. Enligt vpk:s mening kan en sådan utveckling ske endast om hela stålindustrin förstatligas. Kravet på samhällelig kontroll kan inte tillgodoses med mindre. Framför allt kan inte den önskvärda utvecklingen garanteras med mindre än att den inhemska och utländska storfinansen kopplas bort från inflytande. En nationalisering i traditionell bemärkelse är emellertid inte nog. Nationaliseringen är bara det organisatoriska medlet. Det kan, som sker i många statsindustrier , användas för att anpassa branschen till en kapitalistisk utveckling. Men vpk avser att ett förstatligande skall vara ett led i en ny, progressiv politik, präglad av självständiga målsättningar och grundad på arbetarklassens långsiktiga intressen. Det sistnämnda förutsätter både en intensivare politisk och facklig kontroll och en aktiv medverkan av fackföreningsrörelsen och de arbetande själva. Under hänvisning till det anförda föreslås E att i anledning av propositionen 1977/78:47 hos regeringen hemställer om att förslag föreläggs , innebärande a. ett förbud mot alla avskedanden och personalminskningar inom stålindustrin, b. ett förstatligande av hela stålindustrin med följande utvecklingsinriktning: - inga personalminskningar, - satsning på ny teknik och nya produkter, utarbetande av program för högt driven förädling, - samordning av gruv-, stål- och verkstadsindustrin där planer görs upp för lokalisering av förädlingsindustrier till hotade och drabbade bruksorter, - ett avgörande inflytande för de anställda genom vetorätt över centrala beslut, 2. att i anledning av propositionen 1977/78:47 uttalar att de föreslagna lånen och garantierna inordnas i uppbyggnaden av en ny stålpolitik som föreslås i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)