mot · G00260 · 1977-01-10 00:00:00 — Motion 1976/77: 60 av m. fl. om åtgärder för att öka de värnpliktigas inflytande på de militära förbanden har de värnpliktiga i varje årskull framfört omfattande krav på demokratisering inom försvaret. De åtgärder som vidtagits från myndigheternas sida i dessa avseenden har varit mycket begränsade och av skenkaraktär. Detta gäller t. ex. sam rådsförfarandet inom förbanden, där de värnpliktiga inte har något reellt inflytande, utan där det sist och slutligen är förbandschefen som bestämmer. Detta gäller också värnpliktsriksdagen, som endast fungerar som ett diskussionsforum. Dess många beslut och krav på omfattande förbättringar för de värnpliktiga på olika områden även när det gäller demokratiska fri- och rättigheter har inte lett till någon motsvarande förändring i statsmakternas och försvarsledningens inställning. De försök med fördjupad företagsdemokrati som bedrivits vid vissa förband /73 och som redovisas bl. a. i promemorian Ds Fö 1976:3 av utredningen om inflytande m. m. inom vpl-utbildningen har inte heller avsatt några synliga resultat. Utredningen framhåller själv (s. 1 i promemorian) att den i en första etapp endast tänker behandla frågor som ligger "vid sidan av den egentliga utbildningsverksamheten". När det gäller opinionsbildning, dvs. rätten att sprida tryckt material och att hålla möten, pågår fortfarande endast försök enligt regeringens beslut . Sammantaget ger statsmakternas och försvarsledningens agerande i de här frågorna det intrycket att det gäller att bromsa utvecklingen mot ökad demokrati inom försvaret så mycket som möjligt. Den uppfattningen förstärks av vad som framkommit rörande den arbetsgrupp inom försvaret som arbetat på uppdrag av ÖB med de här frågorna och bl. a. tagit fram promemorian Höstöversikt 76. Uttalanden av försvarsministern om att han inte nu finner det lämpligt att tillåta bildandet av soldatfackföreningar pekar i samma riktning. Men försvaret och förhållandena på förbanden måste stå under debatt liksom alla andra frågor. Och den debatten måste framför allt föras av de grupper som befinner sig mitt uppe i verksamheten, nämligen de anställda av olika kategorier och de värnpliktiga. Det finns ingen rimlig anledning varför demokratin, yttrandefriheten och tryckfriheten skall göra halt utanför regementsportarna. En armé måste självfallet vara enhetlig och disciplinerad, men detta står inte i motsättning till diskussion och demokratiska friheter. Det finns ytterligare ett starkt skäl till att ägna frågan om demokratiska fri- och rättigheter inom krigsmakten ökad uppmärksamhet. Det militära systemet har alltid karakteriserats av en auktoritär inställning, inriktad på att tvinga folk att lyda order. I bakgrunden har alltid funnits bestraffning eller hot om bestraffning som påtryckningsmedel. Detta har befrämjat en uppdelning inom systemet i styrande och styrda, som inte har någon motsvarighet inom något annat samhällsområde. Det är följaktligen ingen slump att militärapparaten har varit - och är - säte och grogrund för konservativa och reaktionära värderingar, sådana som att det är riktigt att dela upp människor i överhet och undersåtar. Dessa inställningar och värderingar finns fortfarande i stor utsträckning representerade inom den svenska officerskåren och tar sig uttryck i översittarmentalitet mot dem som anses underordnade och i ett segt motstånd mot alla åtgärder som vill reformera systemet. Detta har medfört att demokratiseringen inom försvaret släpar efter i förhållande till utvecklingen i samhället i övrigt. Det bästa sättet att bryta den otidsenliga och odemokratiska struktur som det här är frågan om är att ge större inflytande åt dem som befinner sig i botten av beslutspyramiden, dvs. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag syftande till 1. att de värnpliktiga tillerkänns laglig rätt att sammansluta sig i frivilliga intresseorganisationer med förhandlingsrätt, 2. att de värnpliktiga garanteras rätt att utan begränsningar uttrycka sig i tal och skrift samt att på fritid ordna politiska, fackliga och andra möten inom förläggningarna, 3. att politiska och fackliga organisationer på motsvarande sätt tillerkänns rätt att verka inom förläggningarna genom att ordna möten och sprida tryckt material utan begränsningar. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)