mot · G0021489 · 1977-03-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1489 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:83 om exportfrämjande åtgärder avseende har den svenska industrin visat stora framgångar på exportmarknaden i . Den svenska industrin har t. ex. fått en kraftigt ökad andel av den mycket expansiva marknaden inom det s. k. OPEC-området. En viktig förklaring till de svenska företagens stora exportframgångar i torde, som TCO framhållit, vara att oberoende ställning i förhållande till stormaktsblocken fått en synnerligen gynnsam inverkan på intresse för förbindelse med svenskt näringsliv. Mot denna bakgrund är det beklagligt att den promemoria som tidigare remitterats och den proposition (1976/77:83) som framlagts inte innehåller någon mer allmän genomgång av de problem och möjligheter som finns beträffande en svensk exportökning till . Vid remissbehandlingen av promemorian underströks denna synpunkt särskilt av LO. Enligt vår uppfattning borde därför en mer allmän analys och genomgång av förutsättningar för och problem i samband med en ökad svensk export till uländerna ha gjorts. När det gäller de konkreta förslag som presenteras i propositionen vill vi i detta sammanhang närmare behandla två, nämligen regeringens begäran om bemyndigande att sluta avtal om medlemskap i samt bemyndigande att teckna aktier i ett bolag för export av tjänster, främst inom utbildningsområdet. Medlemskap i () Regeringen föreslår i propositionen att ger sitt bemyndigande att sluta avtal med om svenskt medlemskap och att därvid göra åtaganden i fråga om garantikapital. Motivet anges från regeringens sida vara att främja svensk export. Några biståndspolitiska skäl till en svensk anslutning framförs däremot inte. Socialdemokraterna vill framhålla att vissa handelspolitiska motiv skulle kunna tala för en svensk anslutning till IDB. I likhet med sådana remissinstanser som LO, TCO och statens industriverk finns det emellertid skäl att ifrågasätta om de handelspolitiska vinsterna av medlemskap är tillräckligt stora för att motivera ett sådant. TCO framhåller bl. a. att om frågan ses från rent ekonomiska utgångspunkter är en för tillfället snabbt ökande exportmarknad, medan svenskt näringsliv snarare behöver stödjas i fråga om exporten till . Mot den bakgrunden menar man att det 1976/77: 1489 ligger nära till hands att anta att man skulle kunna skapa ett mer effektivt verkande exportstöd än vad som synes bli följden av förslag. framfor likartade synpunkter och påpekar att upphandlingen via IDB under de tio åren 1966-1975 då var leveransberättigat uppgick till sammanlagt ca 150 milj. kr. Även LO framför likartade synpunkter och avstyrker på denna grund ett svenskt medlemskap. Kostnader för svenskt medlemskap I propositionen begärs ett förslagsanslag på 6 milj. kr. för bidrag till IDB för /78. Hur detta belopp beräknats anges inte. Propositionen lämnar inga klara besked när det gäller de årliga kostnaderna. Med utgångspunkt i vad vissa andra länder tillskjutit uppställs ett räkneexempel som innebär ett svenskt totalbidrag på 80 milj. kr. Det bör understrykas att detta inte utgör något engångsbelopp. IDB har angett att de nya medlemmarnas bidrag endast avser en första treårsperiod. Som medlem av IDB skulle alltså senast avkrävas nya finansiella bidrag. Av en svensk bidragshandel på 80 milj. kr. skulle hälften avse IDB:s ordinarie kapital och hälften specialfonden. Av den första delen skulle eller ca 7 milj. kr. inbetalas kontant; resten skulle utgöra garantikapital. Fondinsatsen skulle inbetalas kontant eller i skuldsedlar. Vilket förfarande som väljs är enligt praxis ovidkommande för beräkningen av budgetbelastningen. Denna skulle med andra ord utgöra en tredjedel av 40 milj. kr. under vart och ett av de tre åren. Tillsammans med den periodiserade inbetalningen till det ordinarie kapitalet skulle således tillskjuta ca 16 milj. kr. Mot denna bakgrund är det förvånande och missledande att regeringen utan förklaring begränsat sin anslagsframställning till 6 milj. kr. Detsamma gäller departementschefens påstående att de årliga kostnaderna för medlemskapet skulle kunna bestämmas genom något slags ränteberäkning till 5 milj. kr. Detta resonemang, som saknar anknytning till budgetpraxis, är underlaget för slutsatsen att en kostnad av denna storleksordning är motiverad med hänsyn till de stora fördelar som medlemskap i banken erbjuder svensk export och sysselsättning. En väsentlig del av diskussionen kring IDB-medlemskapet, inte minst i remissyttrandena, har kretsat kring förhållandet mellan effekterna för exporten och kostnaderna för inträdet. Det borde därför ha varit angeläget för regeringen att göra en realistisk beräkning av kostnaden. IDB och den svenska exporten Regeringen bygger i första hand sitt förslag på den förväntade exportfrämjande effekten av ett IDB-medlemskap. Som vi redan anfört är det 1976/77: 1489 inte uteslutet att man skulle kunna få vissa sådana effekter. Såväl departementspromemorian som propositionen synes emellertid kraftigt överdriva de exportvinster som skulle kunna uppstå. LO, TCO, och industriverket sätter i sina remissvar frågetecken för föreliggande beräkningar. Fristående ekonomiska experter har instämt i dessa tvivel. De mycket höga siffror som redovisas för totalkostnaden för de projekt vilka till en del finansieras av krediter från IDB ger en enligt vår mening överdriven bild av möjligheterna till export. Det har i debatten bl. a. uppmärksammats att huvuddelen härav avser arbeten som utförs med lokal finansiering. Dessa delar brukar ofta gå till lokala företag. Det har vidare framhållits att en del av de order som svenska företag får kan komma att gå till de utländska produktionsanläggningar som företagen har. Vid en bedömning av sysselsättningseffekterna bör vidare hänsyn tas till att de exportvaror det här kan bli fråga om ibland kan ha ett betydande importinnehåll Efter att ha tagit del av remissyttrandena borde departementschefen enligt vår uppfattning ha haft anledning att mer ingående pröva förutsättningarna för ökad export. Han kunde därvid bl. a. ha haft ledning av de exporterfarenheter som gjorts (1966-1975) som svenska företag haft möjlighet att konkurrera om upphandlingen inom !DB:s ram. Då erhöll företagen order på genomsnittligt 15 milj. kr. De IDB-resurser som leveranskonkurrensen nu skulle avse har visserligen vuxit starkt . Även sedan hänsyn tagits härtill synes det dock uppenbart att kostnaden för svenskt medlemskap skulle bli jämförelsevis stor i förhållande till den förväntade svenska exportökningen. Sammanfattningsvis innebär detta att de positiva effekterna för den svenska nettoexporten kan bedömas bli av mycket begränsad omfattning. Mot denna handelspolitiska effekt bör dock ställas de utrikespolitiska effekterna av en anslutning till IDB. Vi vili i detta sammanhang också framhålla att de utrikespolitiska aspekterna inte heller saknar betydelse för våra mer långsiktiga handelspolitiska intressen. En grundlinje i den svenska utrikespolitiken är solidariteten med de fattiga folkens kamp mot orättvisor och förtryck. Genom de resurser som vi vid ett inträde i IDB skulle ställa till IDB:s förfogande skulle vi indirekt stödja regimer som visar synnerligen liten respekt för de mänskliga rättigheterna. I flertalet av dessa länder finns under rådande förhållanden inga förutsättningar för ekonomisk och social utjämning. Regeringen hävdar att frågan om svensk medverkan i IDB bör prövas utan hänsyn till inriktningen av bankens utlåning. anför regeringen som argument för svenskt medlemskap att banken skulle ha ökat låneandelen för de fattigaste länderna samt att skulle kunna påverka 1976/77: 1489 utlåningspolitiken så att den främjar ekonomisk och social utjämning i låntagarländerna. Något stöd för dessa argument finns inte. En dominerande del av bankens resurser går alltjämt till de rikare länderna i . är den största låntagaren, följt av . Den resursandel som tillfaller gruppen av de fattigaste länderna har utgjort . Det vittnar inte om någon klar strävan från bankens sida att prioritera denna ländergrupp. Det föreligger inte heller någon prioritering av sociala utvecklingsprojekt i mottagarländerna. Bankens utlåning till projekt avseende s. k. social infrastruktur (utbildning, bostäder, vattenförsörjning etc.) har, som utrikesutskottet påpekade (UU 1975/76:14), stadigt sjunkit. 1975 var låneandelen för dessa sektorer mot genomsnittligt under - 1961-1975. Enligt beslut i IDB skall de icke-regionala medlemsländerna tillsammans ha av röststyrkan i banken. Som ett av dessa 15 länder, och med en relativt liten kapitalinsats, skulle röstandel bli minimal. Våra möjligheter att påverka besluten skulle också begränsas starkt av att vi i exekutivstyrelsen skulle ingå i en ländergrupp på 7-8 länder, som måste avge sin röst samlat (block voting). Hur mot denna bakgrund skulle kunna verka för en ändring av röstreglerna samt söka påverka bankens utlåningspolitik på sådant sätt att den främjar en ekonomisk och social utjämning i låntagarländerna anger inte propositionen. IDB:s praxis att gradera rösträtten efter kapitalinsatsen skiljer sig inte från vad som är fallet i /. Vad som däremot är annorlunda och anmärkningsvärt är att röstreglerna för specialfonden utformats så att ett land, , skall ha vetorätt beträffande besluten. Någon motsvarande regel återfinns inte i något annat mel lanstad igt organ som vi tillhör. Regeringsförslaget grundas alltså på överdrivna exportförväntningar. Dessa ställs mot en angiven kostnad för svenskt inträde, som inte torde motsvara mer än en tredjedel av den verkliga årskostnaden. De handelspolitiska argumenten för ett medlemskap har sålunda enligt vår mening inte särskilt stor bärkraft. Framför allt måste emellertid hänsyn tas till de utrikespolitiska aspekterna. har drivit och måste även i fortsättningen driva handel med en rad länder vilkas politik och samhällssystem vi tar avstånd ifrån. En svensk anslutning till IDB kan dock inte ses som en rent handelspolitisk fråga. Det är här fråga om att som nation skulle aktivt ansluta sig till en internationell organisation. Svensk medverkan i en sådan internationell organisation bör bygga på en vilja att stödja organisationens verksamhet. Ett svenskt medlemskap i skulle strida mot de värderingar som 1976/77: 1489 har varit vägledande för vår utrikes- och u-landspolitik. Huvuddelen av bankens resurser går till militärdiktaturer och andra förtryckarregimer i . Starka utrikespolitiska skäl talar sålunda mot ett svenskt medlemskap. Slutsatsen av detta blir enligt vår mening att övervägande skäl talar för att ej bör anslutas till IDB. I propositionen begärs ett bemyndigande att inom ramen av 5 milj. kr. teckna aktier i ett aktiebolag för export av tjänster till . Bolagets uppgift skulle enligt den promemoria som remitterats vara att mot betalning ställa svensk kompetens och kapacitet inom tjänstesektorn till förfogande för . Verksamheten föreslås kunna omfatta hela den tjänstesektor som offentliga myndigheter ansvarar för men till en början vara inriktad mot utbildningsområdet. Arbetsuppgifterna skulle bestå i att samordna och leda insatserna inom bolagets verksamhetsområde, att rekrytera personal för tjänstgöring utomlands, att tillhandahålla konsulttjänster åt svenska företag i utbildningsfrågor i samband med industriprojekt, att organisera utbildning i samt förmedla kontakter av olika slag. Bolaget skulle alltså har karaktären av ett konsultbolag med förmedlingsfunktioner. Enligt propositionen skulle bolaget komma att behöva ett eget kapital av storleksordningen 10 milj. kr., och staten bör enligt föredragande statsrådet svara för hälften av detta kapital. får i propositionen ingen som helst redovisning för hur detta kapitalbehov är beräknat. Inte heller anges vilka de övriga aktieägarna skulle bli. Det uppges endast att representanter för näringslivet har visat ett stort intresse för att delta i och finansiera en del av bolaget. I propositionen framhålls att det närmare bör undersökas vilka intressenter som bör ingå i det föreslagna bolaget. Denna vidare undersökning bör enligt propositionen lämpligast utföras av exportråd i nära samråd med näringslivets organisationer och berörda statliga myndigheter. Därvid bör också enligt propositionen redovisas ett förslag som kan ligga till grund för ett beslut om bolagets organisation, budget och ägarstruktur. Socialdemokraterna anser att ett särskilt organ för export av utbildningstjänster till bör inrättas. Tyvärr är det material som föredragande statsrådet framlagt i propositionen emellertid alltför vagt för att ett närmare ställningstagande skall kunna ske . Vi finner det anmärkningsvärt att förslaget presenteras för utan att någonting kan sägas beträffande företagets principer för projektval, samverkansformer med biståndsorganen, organisation, ägarstruktur och finansiering. Ett ställningstagande från sida måste därför anstå till dess att dessa frågor närmare har kunnat klarläggas. Innan kan bemyndiga regeringen att teckna aktier bör därför ett förslag i de nämnda frågorna framläggas. Enligt socialdemokratins uppfattning bör en utgångspunkt därvid vara 1976/77: 1489 att företaget görs helstatligt. På grund av bolagets karaktär av konsultföretag bör verksamheten inte vara direkt eller indirekt sammankopplad med leverantörsintressen. För detta talar inte endast principiella skäl. Det torde också vara av stor betydelse för företagets möjligheter att vinna allmän tilltro och accepterande i de vari de skall verka. bör hos regeringen begära ett preciserat förslag om inrättandet av ett helstatligt aktiebolag för export av utbildningstjänster till . I avvaktan på ett sådant förslag bör det begärda bemyndigandet avslås. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår regeringens begäran om bemyndigande att sluta avtal med om svenskt medlemskap och därvid göra åtaganden i fråga om garantikapital, 2. att avslår regeringens förslag att till bidrag till för /78 anvisa ett förslagsanslag av , 3. att hos regeringen begär ett preciserat förslag om inrättandet av ett helstatligt aktiebolag för export av utbildningstjänster till , 4. att avslår regeringens förslag om bemyndigande att teckna aktier i ett aktiebolag för export av tjänster till . HANS () i