ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021533 · 1977-03-28 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken I regeringens proposition 1976/77:108 finns intaget förslag till lag om handel med drycker. I lagförslagets 44 § tredje stycket heter det: Föreståndare och ersättare för serveringsställe där spritdrycker, vin eller starköl får serveras skall vara godkända av tillståndsmyndighet. Detta stadgande innebär omvänt att föreståndare och ersättare i ölrörelser inte skall godkännas av tillståndsmyndighet. Detta förhållande förefaller inte tillfredsställande. Gång efter annan har kunnat konstateras att den för serveringsstället ansvarige, dvs. tillståndshavaren, överlåtit ansvaret och hanteringen på personer som varit i olika avseenden olämpliga eller inkapabla att sköta serveringsstället. Härigenom har sociala skadeverkningar av beaktansvärd storlek tillfogats samhället genom hämningslös alkoholservering till olika riskgrupper, ej minst ungdomar och förut alkoholskadade. Dessa skadeverkningar hade sannolikt till en del kunnat undvikas om det förelegat skyldighet för öltillståndshavaren att begära godkännande av tilltänkt ersättare. Lagtexten bör därför ändras så att orden spritdrycker, vin eller starköl utgår och ersätts med ordet "alkoholdrycker. Det bör också övervägas att lokal där illegal alkoholförsäljning bedrivs skall kunna stängas . De nuvarande reglerna för att komma till rätta med den illegala alkoholserveringen är klart otillräckliga. Medel behövs för att kunna hålla viss lokal stängd att dess attraktionskraft för förnyad illegal hantering avsevärt nedgår. Förutsättningen bör vara att fastighetsägaren bereds tillfälle att efter emottagen underrättelse om den illegala verksamheten medverka till dess upphörande (vräkning). har i sitt yttrande över APU:s betänkande föreslagit införandet av en ny paragraf med i huvudsak följande lydelse: Serveras alkoholdrycker i lokal för vilken rätt till sådan servering ej föreligger äger polismyndighet stänga lokalen för att hindra fortsatt olovlig servering. Beslut om sådan lokalstängning skall gälla lokalen som sådan oavsett innehavare och skall underställas som äger förordna att stängningen skall bestå , dock längst räknat för beslut. Underställes inte beslutet är det förfallet. Har domstol ogillat åtal avseende den olovliga serveringen skall lokalstängningen upphöra. Beslut om lokalstängning länder till omedelbar efterföljd oavsett om besvär anförs över beslutet. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderliga författningsändringar. Åberopande det anförda hemställs att beslutar 1. att föreståndare och ersättare för serveringsställe där alkoholdrycker får serveras skall vara godkända av tillsynsmyndigheten. 2. att lokal där illegal alkoholförsäljning bedrivs skall kunna stängas .
mot · G0021534 · 1977-03-28 00:00:00 — 1976/77 1534-1537 av med anledning av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken I propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken uttalas att en begränsning av den totala alkoholkonsumtionen utgör ett av förslagets huvudsyften. Detta skulle bidra till att alkoholmissbruket trängs tillbaka och alkoholskadorna motverkas. Den angivna målsättningen för alkoholpolitiken kan knappast anses befrämjas av alla de åtgärder som aktualiseras i propositionen. a. föreslås möjligheter till servering av alkoholhaltiga drycker utan mathållning på fasta teatrar, i konsertlokaler, revylokaler och liknande lokaler under pauser i föreställningarna. Försöksverksamhet med sådan utskänkning skedde fr. o. m. t. o. m. Av de 22 teatrar som fick tillstånd utnyttjade slutligen endast 13 serveringsmöjligheten sedan sju hoppat av och två över huvud taget aldrig börjat med någon utskänkning. Erfarenheterna av försöket visar - glädjande nog - att teaterbesökarna inte intresserade sig särskilt mycket för att köpa alkoholhaltiga drycker och inte andra drycker heller för den delen. Den totala försäljningen av de förra dryckerna blev inte större än att den i genomsnitt kom att motsvara endast per teaterbesökare. Eftersom teaterbesökare således inte visar intresse för att dricka alkoholdrycker i pauserna kan något kommersiellt intresse knappast föreligga för verksamhet av detta slag. Är det i förvissningen att nästan ingen teater skulle bry sig om att söka tillstånd och dra igång utskänkningsverksamhet som föredragande statsråd går med på beredningsgruppens förslag? Jag anser inte att det är ett hållbart motiv. Tvärtom menar jag att när det i realiteten visat sig inte finnas något behov skall man inte försöka skapa behovet. Hade behovet bevisligen funnits tror jag f. ö. inte att förslaget lagts fram. Då hade det på ett mer iögonfallande sätt än nu kommit att strida mot den i propositionen angivna målsättningen för alkoholpolitiken. Med hänsyn bl. a. till de tillvänjningsmöjligheter man riskerar om man inför rusdrycksutskänkning i kulturella miljöer och då framför allt med tanke på ungdomens alkoholvanor ser jag det här aktuella förslaget som klart olämpligt. Det bör enligt min mening inte förverkligas. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. 1 1976/77. Med stöd av vad som anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken beslutar att tillbakavisa förslaget om införande av möjligheter till utskänkning av alkoholhaltiga drycker i teatrar, konsertlokaler, revylokaler och liknande lokaler.
mot · G0021535 · 1977-03-28 00:00:00 — Motion 1976/77: 1535 med anledning av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken I propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken föreslås bl. a. en utökning av antalet handläggartjänster på länsstyrelserna för den lokala och regionala tillsynsorganisationen. Dessa handläggare skall dels bereda och föredra ansökningsärenden, dels fullgöra tillsynsuppgifter på fältet. Den alkoholpolitiska utredningen föreslår att tjänsterna utökas till 45, medan beredningsgruppen inom departementet förordar en ökning till 55. Departementschefen förordar att man i första hand prövar en utökning av antalet tjänster enligt APU:s förslag. Enligt min mening kan den av departementschefen förordade ökningen av antalet handläggare vara otillräcklig med tanke på de omfattande arbetsuppgifter som åläggs handläggarna vid tillsynsorganisationen. Förstärkningen av antalet tjänster kan därför vara otillräcklig med tanke på de krav som kommer att ställas på tjänstemännen i stora och befolkningsrika län. Enligt mitt förmenande bör därför övervägas om inte beredningsgruppens förslag i stället bör prövas. Med anledning av ovanstående hemställs att måtte som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om antalet handläggartjänster på länsstyrelserna för den lokala och regionala tillsynsorganisationen. () i Nennesholm 1* 1976 / 77. 3 sami Nr 1534-1537
mot · G0021540 · 1977-04-12 00:00:00 — Motion 1976/77: 1540 med anledning av propositionen 1976/77:77 om kontrollen av plantskoleväxter 1 propositionen 1976/77:77 föreslås en obligatorisk kontroll av plantskoleväxter. Kontrollen skall gälla sundhet, sortäkthet och kvalitet. Denna kontroll skall bli avgiftsfinansierad och kontrollen skall skötas av lantbruksstyrelsen. Den föreslagna reformen är värdefull och väl ägnad att ge konsumenterna goda produkter. För att förbättra behandlingen i distributionsledet kan man i ökad utsträckning bli tvungen att bygga kylanläggningar. Då det i norra främst är mindre företagare som svarar för minuthandeln, bör dessa få tillgång till det statliga stöd för trädgårdsnäringens rationalisering som finns för att kunna bygga ut kylanläggningar. Om man inte kan få detta stöd är det risk för att de mindre företagen inte kan hävda sig i konkurrensen med kapitalstarka intressen. Det synes oklart i vilken utsträckning lån kan beviljas enligt nuvarande bestämmelser via lantbruksnämnderna. Även via den långivning som företagarföreningarna ger synes svårigheter föreligga att finansiera kylanläggningsprojekt. Det är därför viktigt att få ett klarläggande i gällande lånebestämmelser för att ge bättre lånemöjligheter. Det synes även oklart om en grossist eller detaljist i trädgårdsprodukter som ej har egen produktion kan beviljas lån enligt de normer som gäller. Beträffande kontrollen anser jag det lämpligt att pröva om inte de trädgårdskonsulenter som redan finns i flera lantbruksnämnder vore mest lämpade att sköta kontrollverksamheten. De konsulenter som det här gäller har stor erfarenhet av sortfrågor och sundhetskontroll. Dessutom äger de ingående kännedom om lokala odlings- och sortproblem. Man bör också klarlägga inspektionsområdenas indelning, speciellt då det gäller norra som på grund av sina stora avstånd har speciella svårigheter. Med stöd av vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av garantilånegivningen i vad avser lån till kylanläggningar för trädgårdsprodukter, 1 79/6/77. 1976/77: 1540 2. att hos regeringen föreslår att i största möjliga utsträckning för växtkontroll resp. lantbruksnämndens trädgårdskonsulenter utnyttjas.
mot · G0021541 · 1977-04-12 00:00:00 — Motion 1976/77: 1541 av i Glömminge m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:90 om semesterlag, Den föreslagna semesterlagen har tyvärr kommit att bli onödigt komplicerad och svår att tillämpa. Det föreligger risk för att strävan efter bättre semesterförmåner kan komma att försvåras genom en besvärande byråkrati samt en invecklad och kostsam administration med osäkerhet och tvister i släptåg. I denna motion vill vi därför speciellt framhålla att lagförslaget att beräkna semesterlön enligt en 12-procentsfaktor även för vecko- och månadsavlönade kommer att medföra stora tillämpningssvårigheter. De dagliga lönerutinerna vid tiotusentals företag rörande av de anställda kommer att behöva ändras på ett genomgripande sätt. De nuvarande reglerna (sammalöneprincipen) för alla med sådana löneformer är lätta att förstå och tillämpa. Därför bör arbetstagare som har tidlön, beräknad eller , erhålla semesterlön som uppgår till full lön för ordinarie arbetstid på betalda semesterdagar. På lön som under intjänandeåret utgått vid sidan av tidion enligt ovan, t. ex. övertidsersättning, m. m., bör semesterlön av sådan lön erhållas. Med stöd av det anförda hemställs att vid behandling av propositionen 1976/77:90 angående semesterlag m. m. semesterlön för arbetstagare med fasta löneformer skall beräknas enligt sammalöneprincipen med de tillägg som ovan anförts. () i Glömminge m. m. PER-ER1C RINGABY (m) . () i () ()
mot · G0021542 · 1977-04-12 00:00:00 — Motion 1976/77: 1542 med anledning av propositionen 1976/77:90 om semesterlag, m. m. I propositionen 1976/77:90 framläggs en rad förslag till förbättrade semesterförmåner. Allmän enighet torde råda om flertalet av dessa förslag. Det gäller t. ex. förlängning av semesterledigheten , förbättrade semesterförmåner för deltidsanställda m. fl. samt att rätten att tjäna in semesterlön vid sjukdom och annan s. k. semesterlönegrundande frånvaro utökas. Lagtexten har dock blivit både omfångsrik och svårbegriplig, vilket bl. a. kommer att ställa nya krav på såväl de privata företagens som den offentliga förvaltningens personalredovisning. Så t. ex. innehåller lagförslaget regler för s. k. semesterlönegrundande frånvaro. Hur dessa skall tillämpas i praktiken på arbetsplatser som saknar ett system för närvarokontroll framgår dock ej. Ej heller framgår hur innestående semesterlön skall överföras från en arbetsplats till en annan vid t. ex. arbetsbyte. Detta blir speciellt komplicerat i de fall där arbetstagaren har insparad för senare uttag. Mot denna bakgrund synes det angeläget att den nya semesterlagens regelsystem ånyo ses över och förenklas. Inte heller förslaget om förlängning av den nuvarande semesterlönegrundande tiden för frånvaro från arbetet i samband med havandeskap eller barnsbörd är helt invändningsfritt. Enligt 7 § andra stycket semesterlag räknas dag då kvinnlig arbetstagare i samband med havandeskap eller barnsbörd varit frånvarande från arbetet - dock längst som arbetad dag. Fr. o. m. ändrades detta så att denna rätt även tillkommer manlig arbetstagare. I propositionen om ny semesterlag föreslås en förlängning med en månad - - av nuvarande semesterlönegrundande tid för sådan frånvaro. Vidare framgår av propositionen att för det fall föräldrarna skulle välja att dela föräldraledigheten mellan sig, kan denna i sin helhet bli semesterlönegrundande (sid. 129). Det innebär 2 x 120 = (fr. o. m. avses en föräldraledighet om totalt att gälla). I fråga om ensamstående föräldrar föreslås tiden förlängd . Följaktligen får barn, vars båda föräldrar har möjlighet att dela föräldraledigheten mellan sig, möjlighet till längre personlig föräldrakontakt än ett barn till ensamstående förälder, om den semesterlönegrundande tiden är avgörande. Detta drabbar ytterst det enskilda barnet på ett sätt som inte bör accepteras. Det enskilda barnets rätt till föräldrakontakt måste så långt möjligt bevakas 1976/77: 1542 oavsett barnets familjeförhållanden. Detta måste även beaktas vid beslut om en ny semesterlag. Lagen bör därför utformas så att ensamstående förälder - dvs. förälder som inte kan dela sin föräldraledighet med någon annan - tillgodoräknas en semesterlönegrundande föräldraledighet som motsvarar vad en s. k. fullständig familj maximalt kan uppnå i detta avseende. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att den semesterlönegrundande tiden i samband med föräldraledighet skall utgå enligt regler som kompenserar ensamföräldrar fullt ut i enlighet med vad i motionen framförs.
mot · G0021543 · 1977-04-12 00:00:00 — Motion 1976/77: 1543 av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:90 om semesterlag, m. m. I propositionen 1976/77:90 föreslås att semesterledigheten förlängs . Införandet av , förutom de nuvarande fyra, torde för flertalet arbetstagare öka möjligheterna till välbehövlig rekreation. Emellertid innehåller den annars positiva lagen regler som ställer företagen i en besvärlig situation. Exempel på detta är den nya semesterlagens regler om att semesterledigheten skall förläggas till . Detta ställer långtgående krav på företagens bemanningsplanering och förutsätter extra personaltillgång. För sådana verksamheter som har sin intensiva period förlagd innebär lagförslaget i denna del mycket stora planeringsproblem och risk för svåra ekonomiska avbräck. Exempel på sådana verksamheter är olika servicenäringar som måste fungera för att ge övriga medborgare en god semester. De samlade ekonomiska konsekvenserna i samhället av att tvinga företag att semesterstänga eller att omdisponera verksamheten har inte vägts in i förslaget. För att inte själva underlaget för bättre semesterförmåner skall gröpas ur genom samhällsekonomiska förluster är det nödvändigt att förslaget omprövas på denna punkt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1976/77:90 beslutar att bestämmelserna om semesterns förläggning (§ 12) ändras så att större valfrihet skapas då det gäller semesterförläggningen. (m) i () i Glömminge . () i
mot · G0021549 · 1977-04-12 00:00:00 — Motion 1976/77: 1549 med anledning av propositionen 1976/77:115 om åtgärder för att underlätta företagens uppgiftslämnande m. m. Regeringen har i propositionen 1976/77:115 om åtgärder för att underlätta företagens uppgiftslämnande m. m. anhållit om att skall godkänna vissa riktlinjer som redovisas i propositionen. Under 5.11, "Myndighetsinriktade åtgärder m. m., anmäler departementschefen att regeringen bl. a. ämnar göra ett tillägg till allmänna verksstadgan. Således skall varje myndighet som samlar in uppgifter vara skyldig att vidta nödiga åtgärder för att begränsa och förenkla uppgiftsinsamlingen från företag, kommuner och organisationer. Vidare skall myndigheterna i sina anslagsframställningar redovisa vilka åtgärder som vidtagits på området. Detta sistnämnda förslag bör jämföras med ett av departementschefen några sidor tidigare i propositionen citerat uttalande av UFU: Det gäller alltså att i varje situation noga överväga det meningsfulla i att en viss uppgift samlas in. Många myndigheter som begär in allehanda uppgifter gör det ju nämligen på grund av bestämmelser i lag eller författning och saknar befogenhet att själva styra uppgiftsinsamlingen. Även om myndigheten - liksom uppgiftslämnaren - anser att en blankett eller en begärd uppgift knappast fyller något behov eller i vart fall kostar mer än den ger utdelning för i allmän samhällsnytta måste uppgiften ändå begäras in därför att en noggrann och ambitiös lagstiftare velat täcka alla tänkbara situationer. Vi bör därför också noga överväga om det alltid är meningsfullt att begära uppgift från alla statliga myndigheter om vilka begränsningar de gjort för att förenkla uppgiftsinsamlingen. Å andra sidan skulle säkert många myndigheter kunna redogöra för uppgifter som de ålagts att begära in men som inte når sitt egentliga syfte. En sådan återkommande redovisning gärna i samband med petitan - borde i många fall kunna stimulera myndigheterna och deras tjänstemän att alltid vara vakna för problemet. Den ger mänligen även dem som inte själva i sista hand har ansvaret en möjlighet att påverka och försöka ändra otillfredsställande förhållanden. Detta förslag är enkelt att genomföra. Regeringen kan ålägga de myndigheter som har ett eget ansvar för och initiativrätt i fråga om uppgiftsinsamling att redovisa sina rationaliseringar. Men dessutom bör alla myndigheter som samlar in uppgifter - på eget eller andras initiativ - åläggas att anmäla vilka åtgärder som enligt deras erfarenhet skulle kunna vidtas centralt för att begränsa, förenkla eller lägga ned viss uppgiftsinsamling. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen. GOTAB 77 53763 1977
mot · G0021551 · 1977-04-13 00:00:00 — av och fyu Odelsparr med anledning av propositionen 1976/77:76 om utbildning av förskollärare och fritidspedagoger m. m. föreslog en allmän fortbildning, gemensam för all personal på förskolorna. Remissinstanserna stödde i allmänhet utredningens förslag, och vissa av instanserna föreslog dessutom att fortbildningen också skulle göras tillgänglig för förtroendevalda och andra grupper som har anknytning till barnomsorgen. Utredningen föreslog också att fortbildningen skulle förläggas till betald arbetstid och vara obligatorisk. protesterade mot detta förslag och menade att det bör ankomma på kommunerna och de fackliga organisationerna att i samverkan fastställa fortbildningens utformning och omfattning. Föredraganden instämmer med . Fortbildning av förskolepersonal är mycket väsentlig för att kvaliteten i barnomsorgen skall hållas på en hög nivå. byggs nu barnomsorgen ut mycket kraftigt, vilket gör att personalen blir en homogen grupp, utbildad under i stort sett . Nytillskottet av personal blir därefter inte lika stort. Lärare i liksom i gymnasieskolan genomgår nu obligatorisk fortbildning. Skälen för obligatorisk fortbildning av förskollärare är minst lika starka. Gemensam fortbildning för all personal i förskolan är väsentlig. Fortbildning bör inte enbart ges till förskollärarna. Hela arbetslaget måste ingå, liksom övrig personal i förskolan, exempelvis förvaltningspersonal,ekonomioch städpersonal samt förtroendevalda med anknytning till barnomsorgen. Vidareutbildningsmöjligheterna för förskolepersonal har också behandlats av utredningen. a. föreslogs kurser för utbildning till föreståndare och administrativa befattningshavare. Dessa kurser upplevs också som väsentliga av de fackliga organisationerna. Föredraganden har i propositionen endast tagit upp pedagogik/metodiklärarutbildning. Vi anser dock att den administrativa vidareutbildningen är lika viktig, inte minst mot den bakgrunden att det i flera kommuner råder brist på föreståndare och assistenter. Därför bör kurser om 10 eller 20 poäng för vidareutbildning av föreståndare inrättas, i enlighet med utredningens förslag. Med hänvisning till ovanstående hemställes att ger regeringen till känna 1. att den allmänna fortbildningen av förskolepersonal blir obligatorisk i enlighet med utredningens förslag, 2. att vidareutbildning för föreståndare och befattningshavare an ordnas i enlighet med utredningens förslag. () ()
mot · G0021552 · 1977-04-13 00:00:00 — Motion 1976/77:1552 med anledning av propositionen 1976/77:76 om utbildning av förskollärare och fritidspedagoger m. m. I propositionen om utbildning av förskollärare och fritidspedagoger framgår ej klart något om att de skall bibringas praktisk och teoretisk utbildning vad beträffar omsorg om barn med skilda handikapp och utvecklingsstörda barn. Detta är att betrakta som en brist, då kommunerna har skyldighet att ta emot dessa barn i både hel- och deltidsförskolorna. Det är ju även samhällets inställning att en sådan integrering skall ske. En handikappgrupp som i detta sammanhang speciellt bör uppmärksammas är de hörselskadade barnen. För många av dem blir teckenspråket deras enda möjlighet att samtala med andra människor. Därför anser vi att man på ett tidigt stadium och på ett naturligt sätt borde låta alla barn redan i våra förskolor få någon undervisning i teckenspråk i vad gäller enklare ord och samtal. Detta bör kunna stimulera till fortsatt intresse för teckenspråket. Något som är högst angeläget. Att ge de personalkategorier som kommer att handha barn i våra förskolor ovannämnda praktiska och teoretiska kunskaper innebär trygghet och säkerhet för både barn och lärare. Även om ej i detalj skall besluta om utbildningens innehåll, finner vi det angeläget att dessa påpekanden görs, då utbildningen av våra förskollärare måste ske på sådant sätt att den står i samklang med den integrering som sker inom barnomsorgen. Väsentligt är även att denna utbildning sker inom samtliga block. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar att anhålla hos regeringen om att initiativ tas till att handikappade och utvecklingsstörda barns situation beaktas inom förskollärar- och fritidspedagogutbildningen. () tc)