ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002363 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om anvisningar rörande behandling med kortvåg m. m. Apparatur för behandling i samband med fysikalisk terapi - kortvåg, mikrovåg och ultraljud - kan anskaffas av praktiskt taget vilken person som helst. Några förkunskaper för att ge behandling med nämnda apparaturer erfordras ej heller. Vid vissa kuranstalter och terapi, hos sjukgymnaster och många massörer, med varierande grad av utbildning, ges allmänheten ovannämnda slag av strålbehandling - på lösa indikationer. Även vid allmänna sjukvårdsinrättningar förekommer det att personal med bristfällig utbildning ger behandling med kortvåg, mikrovåg och ultraljud. Vid de allmänna sjukvårdsinrättningarna finns dock ansvarig läkarpersonal bakom behandlingen. Kunskaperna om kortvågsfrekvensers och ultraljuds inverkan på det biologiska systemet är bristfälliga. Man vet inte heller vad dessa behandlingsmetoder har för risker för patienter och personal. Mot den bakgrunden torde det klart framgå att det finns ett stort behov av att den personal som skall få utföra behandling med kortvåg, mikrovåg och ultraljud bör ha erforderlig utbildning. Nuvarande system, som gör det möjligt för helt outbildad personal att förmedla behandlingen enligt ovan, är i högsta grad otillfredsställande. Arbetarskyddsstyrelsen har utfärdat anvisningar (1976:111) om hygieniska gränsvärden och skyddsåtgärder för radiofrekvent strålning, vilka anvisningar trätt i kraft . Anvisningarna skall inte tilllämpas på frågor som rör behandling av patienter eller andra förhållanden som behandlas i sjukvårdslagen. Några råd och anvisningar från om hur behandlingen skall ske torde däremot ej finnas på detta område (beträffande röntgenområdet se anser nr 1976:4). Av sammanfattningar från läkarsällskapets riksstämma framgår att man där aktualiserat frågan och att man från läkarhåll ser allvarligt på nämnda behandlingsmetoder. Med stöd av ovanstående föreslår undertecknade att beslutar hemställa hos regeringen att den uppdrar åt att utfärda erforderliga anvisningar för medicinsk personal om behandling med kortvåg, mikrovåg och ultraljud. () ()
mot · G002366 · 1977-01-20 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av reglerna för statsbidrag till elevhem Enligt gällande bestämmelser utgår statsbidrag med högre belopp vid uppförande av elevhem för gymnasieelever vid teoretiska linjer än för elever vid yrkesinriktade linjer. SFS 1945:594 (ändrad senast 1975:397) 2 $ stadgar att statsbidrag utgår av styrkta verkliga kostnader för skolhusbyggnader och inredning av dem jämte inventarier. Där särskilda skäl föreligger kan statsbidrag beviljas av dessa kostnader. Denna bestämmelse gäller dock ej elever vid gymnasieskolans yrkesinriktade linjer. För denna grupp elever gäller KBr . Enligt denna bestämmelse utgår statsbidrag för uppförande av elevhem av bidragsunderlaget som fastställes på grundval av de beräknade kostnaderna. Vi finnér det helt otillfredsställande att statsbidragsregler på detta sätt varierar beroende på vilka linjer berörda elever i den numera sammanhållna gymnasieskolan har valt. En översyn av ovan nämnda bestämmelser bör komma till stånd för att åstadkomma lika villkor för elever vid yrkesinriktade linjer som för elever vid de teoretiska linjerna. På gymnasieorter med inackorderade elever uppstår allt större svårigheter att kunna uppbringa tillräckligt antal privata rum och lägenheter. Kommunerna måste därför i ökad utsträckning engagera sig i frågan om inackordeirng. Utöver byggande av särskilda elevhem sker genom kommunerna förhyrning av elevbostäder. Även i detta sammanhang gäller skilda bestämmelser för ovannämnda elevgrupper. En översyn av bidragsbestämmelserna bör beakta även detta förhållande. Enligt vår mening bör målsättningen med översynen vara att skapa lika bestämmelser för samtliga elever vid gymnasieskolan och att underlätta för kommunerna att på ett tillfredsställande sätt ordna inackordering av de gymnasieelever som är i behov därav. Detta är utomordentligt angeläget för att tillgodose såväl social- som utbildningspolitiska målsättningar. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller om översyn av bestämmelser om statsbidrag till elevhem för elever vid gymnasieskolan i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G002369 · 1977-01-20 00:00:00 — 1976/77 369-376 av m. fl. om den framtida användningen av läroanstalten Enligt testamente av skall läroanstalten , då den inte längre behövs för utbildande av lärare i slöjd, "förvandlas till annan högre utbildning af lärare och lärarinnor, sorn redan förut egnat sig åt undervisning. Sedan utbildningen av slöjdlärare från och med /61 flyttats från till slöjdlärarseminarium, fick slöjdlärarutredningen i uppdrag att avge förslag angående den framtida användningen av på . Enligt utredningens betänkande (SOU 1961:43) framgår att man tänkt sig tre alternativ för den fortsatta användningen av : A) kursgård. B) stipendieinrättning. C) ytterligare uppskjutande av avgörandet. Utredningen förordade alternativ A, kursgård, men utvecklingen kom att följa alternativ C. ägde sammanträde rum på mellan stiftelsens styrelse och representanter för lokalavdelningarna av de tre lärarorganisationerna (LR, SFL, SL) samt för allmänna skolstyrelse och , då kursgårdsfrågan togs upp till diskussion. Från lärarhåll rådde enighet om att en kursgård behövs, men frågan föll sedan det visat sig omöjligt att nå enighet i fråga om ekonomin. ansåg en utredning om lokalisering av formhögskola i västra utbildningsregionen att vore den lämpligaste platsen för en sådan högskola. Ärendet sades skola avgöras av regeringen , men då ännu ingenting skett i detta avseende tycks Nääs-frågan ännu inte fått någon lösning. bildades av några lärare i internationella Nääsgrupp, , vars ändamål är att tillvarata lärarnas intressen på enligt stiftelseurkunden. har startat en mycket framgångsrik kursverksamhet, som visar på lärarnas stora behov av fortbildning inom den del av deras arbete som inte tillhör ämnesmetodiken. har ca 800 medlemmar över hela landet och utger tidningen , vars senaste upplaga är 1 400 exemplar. Två tänkbara alternativ för framtid är: Uppförande av en kursgård, i första hand för lärares fortbildning och fackliga konferenser, men även för annan kursverksamhet, genom t. ex. hembygdsförbund och föreningar. skulle kunna bli ett kulturcentrum, inte bara ett turistcentrum. Förslaget om formhögskola på förverkligas. Lokalerna skulle då under ferietid kunna utnyttjas för fortbildningskurser för lärare, t. ex. skol 1 1976 / 77. Alternativen kan även kombineras och sålunda skapa ett bredare användningsområde. Båda dessa alternativ förefaller vara verksamheter i testamentets anda. Då det vore önskvärt att så mycket som möjligt av den ursprungliga byggnationen på läroanstaltens område kunde bevaras måste en snar lösning av framtid ske. har ett från skandinavisk synpunkt centralt läge och är lätt att nå med bil, båt och tåg och efter tillkomsten av flygplats även med flyg. Läroanstalten , vår första internationella kursgård, har ett synnerligen naturskönt läge. Från miljövårdssynpunkt vore det önskvärt att en levande kulturell verksamhet åter förlädes till , för att motverka en alltför omfattande kommersialisering av området. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär en snar utredning angående framtida användning.
mot · G002371 · 1977-01-20 00:00:00 — av i m. fl. om verksamheten vid i i , som f. n. är den enda egentliga skolan för branschutbildning inom textil och konfektion, har som huvudman, medan kommun tillhandahåller lokaler för institutets verksamhet. Frågan om framtid, det framtida behovet av utbildad arbetskraft inom tekonäringen, institutets placering i skolorganisationen, rekryteringsnivå etc. har varit föremål för utredning inom en arbetsgrupp med företrädare för i . kommun, arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna samt länsskolnämnden i . Arbetsgruppen har vid sin genomgång funnit att verksamheten vid institutet ej kan skiljas från den framtida utvecklingen inom tekobranschen i övrigt. Att kraftiga insatser av branschstödjande karaktär måste till för att förbättra betingelserna för fortsatt tekoverksamhet synes det råda enighet om. Utbildningsmöjligheterna spelar i det sammanhanget en stor roll. Gruppen har bl. a. funnit att en revidering av institutets läroplaner är ytterst angelägen men har också konstaterat att den framtida utformningen av läroplanen vid institutet är i hög grad beroende av textil- och konfektionsindustrins behov av utbildad personal samt de förändringar av utbildningens innehåll och inriktning som tekoindustrins utveckling kan väntas medföra. Behov föreligger även att vid institutet beakta utbildning rörande marknadsföring, inköp och försäljning av tekovaror. För att främja erforderlig utveckling, samordning och effektivitet skulle det vara önskvärt att skapa ett tekoindustrins utbildnings-, service- och utvecklingscentrum, i likhet med skogsindustrins utbildningscentrum i . Med hänsyn till att den vid bedrivna utbildningen är avsedd för hela tekobranschen och rekryteras från hela riket synes det nödvändigt att statsmakterna tar ansvaret för en utredning om den framtida verksamheten vid i . Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar hemställa att regeringen föranstaltar om en utredning om i framtida roll och verksamhet. () i Heden
mot · G002372 · 1977-01-20 00:00:00 — av i och om vidgad föräldrautbildning, m. m. En arbetsgrupp inom för undervisning av utvecklingsstörda barn och ungdomar som är syn-, hörsel- och talskadade (BDU-gruppen) har ingående kartlagt situationen för dessa barn och föreslagit åtgärder för att ge dem en förbättrad undervisning. I årets budgetproposition tar regeringen ställning till dessa förslag. Vi har ingen invändning mot regeringens förslag i vad avser undervisningens organisation och anslagsuppräkning. Den ytterligare upprustning av verksamheten som är önskvärd torde få ske successivt. Däremot vill vi framhålla något som såväl BDU-gruppen som remissinstanserna starkt underströk, nämligen behovet av en god kontakt mellan föräldrarna och skolan och av föräldrarnas utomordentligt stora betydelse för dessa barns utveckling. BDU-gruppen föreslog att en utredning av barnets situation inför skolplaceringen främst skall ske genom s. k. utredningsklasser vid och Åsbackaskolan. Föräldrarna måste beredas möjlighet att delta i det utredningsarbetet. Vi delar denna uppfattning. Behovet av föräldrautbildning framhölls av många remissinstanser. Självfallet räcker det inte med en mera allmän föräldrautbildning eller ens den utbildning för föräldrar till handikappade barn som barnomsorgsgruppen utreder med förtur. För föräldrar till dessa fierhandikappade barn bör kurser anordnas i anslutning till den skola som har ansvaret för barnet, såsom ofta sker hos de statliga specialskolorna. Vi anser att behovet av utbildning och samvaro för just denna föräldragrupp är myckel stort. Vi instämmer också i åsikt att forskningen bör fördjupas beträffande denna föräldrautbildning och föräldrarnas medverkan i barnens rehabilitering. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att uttalar 1. att föräldrar till utvecklingsstörda barn med syn-, hörsel- och talskador skall beredas möjlighet att medverka i den utredning som föregår barnets skolplacering på sätt som BDU-gruppen föreslår, 2. att hela denna föräldragrupp skall erbjudas föräldrautbildning, 3. att forskningen beträffande utbildningen av denna föräldragrupp och föräldrarnas medverkan i barnets rehabilitering bör fördjupas.
mot · G002373 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om utbildning i yrkesmedicin Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1976/77:358 hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen 1976/77:358 anförts om utbildning i yrkesmedicin. () ()
mot · G002374 · 1977-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande vid länsskolnämnden i av en konsulenttjänst för alkohol-, narkotika- och tobaksfrågor Ungdomens alkohol-, narkotika- och tobaksmissbruk är en källa till ständig oro såväl i skolan som i många hem. Det är framför allt tendensen till missbruk i allt yngre åldersgrupper som väcker särskild oro. har heroinets förödande effekt på ungdomar kommit i blickpunkten och medfört krav på kraftfulla insatser från samhällets sida för att komma till rätta med missbruket. Erfarenheten lär att punktinsatser i akuta lägen, även om de då ges en betydande styrka, har en mycket begränsad effekt i ett längre tidsperspektiv. Det som krävs är kontinuerliga åtgärder av förebyggande natur på ett tidigt åldersstadium. I ett sådant arbete har skolan en nyckelposition, eftersom de förebyggande åtgärderna kan komma in tidigt och utformas i ett handlingsprogram som är gemensamt för föräldrar, lärare och elever. Skolan saknar emellertid möjligheter att i praktisk handling föra ut ett sådant program som söker anvisa lösningar på alkohol-, narkotikaoch tobaksfrågor (ANT-frågor). Den mycket begränsade tid som de s. k. ANT-kontaktpersonerna vid länsskolnämnderna har till sitt förfogande är otillräcklig. En övergång till arbetsförhållanden som knyter an till nämndernas konsulentorganisation borde därför nu kunna fa prövas i något län. befinner sig på grund av sitt läge nära kontinenten alltid i riskzonen för narkotikamissbruk. Av denna anledning har också narkotikapolisen i länet fått förstärkta resurser. För skolans vidkommande framstår därför insatser för fortbildningen på ANT-området som särskilt angelägna i länet. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1976/77:100 bilaga 12 punkten D 2 Länsskolnämnderna beslutarge regeringen till känna att sådana anvisningar bör meddelas att vid fördelningen av medel till kontaktpersoner i ANT-frågor detta skall ske på ett sådant sätt att del skall bli möjligt att inrätta en arvodestjänst på halvtid (oren konsulent vid länsskoinämnden i fr. o. m. /78. HANS () i () () () ()
mot · G002377 · 1977-01-19 00:00:00 — 1976/77 377-382 om viss samordning av vuxenutbildningen I vårt land har vi ett rikt utbud av utbildning för vuxna. a. gör kommunerna stora insatser för att bygga ut den kommunala vuxenutbildningen, och har ett 50-tal AMU-centra spridda över landet. Tyvärr har det visat sig att utbildningssatsningarna skapat problem i de fall man från respektive håll planerat samma slag av utbildning. Ett exempel som belyser problemen kan ges från . Inom den kommunala vuxenutbildningen i anordnas kontorskurser. Lärare är anställda, all maskinell utrustning finns. Vid ett nyinrättat AMU-center i Hägernäs anordnas motsvarande kurser. Från AMS sida ser man helst att vid valet mellan kurser på ett AMU-center och motsvarande reguljär utbildning i forsta hand det förstnämnda väljs. Det finns dock inget formellt hinder mot att välja den reguljära utbildningen så länge den är av beskaffenhet att föranleda bidrag. Till den kommunala vuxenutbildningen kommer de elever som på egen hand vill skaffa sig utbildning för ett visst yrke. Hänvisas då AMS-elever till AMU-center finns det stor risk för att det blir för få elever vid den kommunala vuxenutbildningen. Kurserna måste inställas, till förfång för de elver som är hänvisade dit och för kommunen, som står där med anställda lärare och outnyttjad kapacitet. Samma problem finns enligt inhämtade uppgifter på många håll. Med stöd av det anförda hemställs att begär att regeringen i avvaktan på gymnasieutredningens förslag tillskapar samarbetsgrupper mellan AMU-centra och representanter för berörda kommuners vuxenutbildning för undvikande av dubblering av kurser och onödig konkurrens. () () 1 1976/77. 3 sami Nr 377-382
mot · G002378 · 1977-01-20 00:00:00 — om ersättning till lärarkandidater vid praktiktjänstgöring hade 1973 att taga ställning till ändring av utformningen av praktiken vid lågstadie-, mellanstadie- och ämneslärarlinjer (prop. Till grund för propositionen låg bl. a. ett förslag från SÖ (). SL föreslog att lärarkandidaten skall arbeta självständigt , då handledaren genomgår fortbildning och då förordnas på handledarens lärartjänst. Enligt uppgift föreslog SÖ också att ett timarvode skulle utgå till lärarkandidat som under praktiktjänstgöringen förordnas på handledares tjänst . Vi anser det vara värdefullt att lärarkandidaten får arbeta självständigt och då helt känna ansvaret för klassen i sin helhet. Det är också viktigt att lärarkandidaten får uppleva det pedagogiska ansvaret för klassen och sålunda vara helt ansvarig för undervisningen. Då lärarkandidaten , utan pedagogisk handledning, utövar full lärartjänstgöring anser vi att ersättning bör utgå i förhållande till arbetsinsatsen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att gällande bestämmelser ändras, så att, i enlighet med motionens syfte, ersättning för lärarkandidater kan utgå under viss del av praktiktjänstgöringen.
mot · G002380 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om ökad invandrarundervisning genom studieförbunden I årets budgetproposition, bilaga 12, föreslås att för /78 anvisar sammanlagt för studieförbundens undervisning i svenska med samhällsorientering för invandrare. Av dessa skall användas för undervisning enligt lag om rätt till undervisning på betald arbetstid. Återstoden, , utgör en s. k. fri kvot. 1 anslutning till förslaget anför departementschefen att regeringen vid behov skall kunna utvidga ramen eller ändra fördelningen inom den. Vi motsätter oss inte att antalet studietimmar för invandrarundervisningen beräknas enligt regeringens förslag, därför att de gångna årens erfarenheter visar att denna verksamhet inte kunnat inordnas i fasta, i förväg fastställda kvantitetsramar. Invandrarverksamheten påverkas i hög grad av en rad faktorer som inte alltid kan förutses. Verksamhetens omfattning är givetvis beroende av variationer i invandringsfrekvensen. En konjunkturavmattning ger utslag i ökad efterfrågan på lagstadgad undervisning - en tendens som blivit mera påtaglig sedan lagen om anställningsskydd trätt i kraft. Variationer i den lagstadgade undervisningen ger i vissa fall också utslag på den undervisning som bedrivs inom den s. k. fria kvoten. Här spelar givetvis också den spontana, okontrollerade invandringen en viss roll. Ett exempel på detta är invandringen av assyrier. Invandrarundervisningens omfattning kan också från tid till annan skifta kraftigt i olika delar av landet, beroende på orderingång och sysselsättningsgrad inom olika näringsgrenar och branscher. För studieförbunden är det inte möjligt att förutse sådana variationer. En alltför hård kvotering av studietimmar på olika studieförbundsdistrikt och avdelningar skulle därför skapa ett alltför stelbent system, som inte tillräckligt smidigt skulle kunna anpassas till nya situationer och behov. En central styrning av studietimmar, dag för dag, till olika delar av landet skulle också skapa en osäkerhet i planeringen och en byråkrati som skulle bli orimligt komplicerad och resurskrävande. Med hänsyn till dessa omständigheter vill vi framhålla nödvändigheten av att regeringen med generositet och i positiv anda behandlar eventuella framställningar om ytterligare studietimmar för stu Med hänvisning till vad som anförts hemställes att beslutar att som sin mening uttala att regeringen, i enlighet med hittillsvarande praxis, med generositet och i en positiv anda bör behandla eventuella framställningar från om ytterligare studietimmar för studieförbundens invandrarundervisning. () HANS () () ()
mot · G002381 · 1977-01-20 00:00:00 — av herrar i och Silfverstrand om ändrade bestämmelser rörande bilbälten Bestämmelse om bilbälte finns införd i vägtrafiklagstiftningen. I vägtrafikkungörelsens i; 117 a finns de mera detaljerade bestämmelserna. , som sammanhänger med föreskriften om bilbälten, framgår överskådligt av trafiksäkerhetsverkets Föreskrifter angående bilbälten (KA3-1974). Av nämnda föreskrifter framgår att den som färdas på sådan sittplats i bils framsäte som är utrustad med bilbälte skall använda bältet, om han fyllt och har en längd av . Vidare sägs beträffande bältets justering: Bältet bör vara justerat så att det ger bästa skyddet. Någon form av anordningar för att hindra bältet att ligga an mot kroppen bör inte förekomma. Det är väsentligt att bältet justeras riktigt innan färden börjar. Detta gäller även rullbältet. Diagonalbandet bör ligga an mot axeln Höftbandet och bältet. Bilbälten är konstruerade och anpassade efter en vuxen person. Beträffande kortväxta personer sägs: Det kan av konstruktionsmässiga skäl vara svårt att ge bältena fästpunkter så att de passar förare och passagerare av olika storlek. För kortväxta personer uppstår i vissa bilar obehag genom att diagonalbandet går över halsen. För att undanröja detta obehag kan det vara lämpligt att höja sittdynan genom att lägga en kudde på stolsitsen. Används denna metod är det viktigt att kudden är av ej för mjukt material och spännes fast vid sätet. I detta sammanhang bör nämnas möjligheten att förse fordonet med alternativa fästpunkter för bältet. Bältet kan även i de flesta fall förses med längre band. Sedan bestämmelserna om bilbälten infördes har utan tvivel många liv sparats. Men det har också konstaterats att passagerare och förare skadats av bilbältet. Vad det här oftast rört sig om är skador på halsen beroende på att bältet inte kunnat justeras så att det passar vederbörande. Som ovan redovisats är man från trafiksäkerhetsverket klar över de konsekvenser som kan uppstå om en kortväxt person använder ett bälte som regelmässigt är avsett för en längre person. Det som sägs om en extra kudde på stolsitsen för att eliminera uppkomna problem är ingen lösning, det vet alla. Då det nu i marknaden finns fästen med alternativa fästpunkter, där justeringen är bagatellartad, bör detta införas som ett obligatorium. I nya bilar bör detta genomföras , och har på detta sätt de flesta bilar ett säkrare bilbältesskydd. Grundtanken i bestämmelsen om skyldighet att använda bilbälte som skydd för bilförare och passagerare är betydelsefull och får inte förfuskas. Så har emellertid kommit att bli fallet när bilbälten från krockskadade bilar säljs och placeras i andra fordon. De har i många fall varit utsatta för stora påfrestningar och uppfyller inte de säkerhetskrav man har rätt att ställa. Det bör därför utfärdas förbud mot användande och försäljning av bilbälten från bilar som varit inblandade i kollisioner. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att bestämmelser i enlighet med vad som anförts angående bilbälten genomföres.
mot · G002382 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om en särskild vintertaxa för tågresor, m. m. Vinterbilåkandet med mörkerolyckor, halkolyckor osv, kostar samhället mycket. Det belastar vår sjukvårdsapparat, försäkringskassorna och orsakar en mängd mänskligt lidande. För att i någon mån dämpa den energianvändning som bilåkandet också innebär och för att spara samhällsresurser på bl. a. sjukvårdssidan bör flera medel användas för att göra det attraktivt att använda kollektivtrafikens samfärdsmedel. Kostnaden spelar därvid för den enskilda människan en inte oväsentlig roll, liksom naturligtvis åtkomligheten. För att locka människor att mer än vad som är fallet ta tåget borde taxorna ytterligare kunna varieras. En lägre vintertaxa, förslagsvis mellan och , borde prövas. Dessutom bör åldersgränsen för barn att få åka för halvt pris höjas från 12 tili . 12-årsgränsen kunde måhända anses riktig när vi hade 6-årig obligatorisk folkskola i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att SJ får i uppdrag att utreda möjligheten att införa särskild vintertaxa och att höja åldersgränsen för barn att få åka för halvt pris från 12 till . MAJ () PER ()