mot · G102389 · 1977-01-01 00:00:00 — 1977/78 389-392 av och om statlig gruvdrift i Gruvdriften i utgör en av länets viktiga basindustrier. Sedan gruvan i öppnades som första gruva har verksamheten vidgats med flera gruvor över ett stort område från i till smältverket i . Staten har haft delintressen i gruvdriften genom ägandet av gruvor i Adakområdet. har senare knutits gruvdrift i Aitik beläget i . är ett privatkapitalistiskt företag som utvunnit betydande kvantiteter värdefull malm . Statens gruvor i Adakområdet har drivits av genom särskilt avtal, vars innehåll varit föremål för mycken diskussion och kritik inte minst från de anställdas sida. Gruvorna i Adakområdet förklaras vara uttömda på brytvärd malm och har avvecklats. Lika länge som gruvdriften pågått har förslag om ägandeförhållandena rests. Kravet om att staten skall ansvara för gruvdriften har vunnit allt större anslutning. Beslut har också fattats av om Bolidenbolagets förstatligande och utvecklandet av en statlig gruvsektor. Metalls avd. 209 i Skeleftehamn där smältverksarbetarna är organiserade har uttalat sig för ett förstatligande av . De motiveringar gruvindustrins medlemmar fört fram för kravet har varit dels den principiella frågan att endast staten bör äga och förfoga över de naturtillgångar som finns i våra bergsslag, dels att staten ändock är den instans som får ta slutligt ansvar när malmen i gruvorna är slut. Huvudmotivet för de anställda vid smältverket i har varit miljöfrågorna och oron över dess riktiga lösning. Denna oro har förstärkts genom Boliden AB:s uttalanden att om krav genomdrivs kan verksamheten i nuvarande form komma att äventyras genom en avvecklingsplan för . Detta innebär i klartext att alla erforderliga miljöförbättringsåtgärder icke kan åstadkommas med nuvarande driftsform. Sammantaget kan de anställdas synpunkter på olika platser sammanfattas i att samhällsägande trots allt lämnar ett större mått av trygghet på olika områden. 1 1977/78. Gruvnäringen befinner sig tillsammans med andra näringsgrenar i kris. Orsaken är det kapitalistiska ekonomiska systemet som skapar omväxlande högkonjunkturer och kriser. Högkonjunkturer bjuder på goda vinster för företagen, medan lågkonjunkturer bjuder främst försämrade villkor för de anställda. Företagens krav på statliga insatser ökar markant. Ett statligt företag drivet strikt efter den kapitalistiska ekonomins principer, med avsaknad av naturlig planmässighet för hela folkhushållet, råkar självfallet in i systemets kris och är i sig ingen garanti mot detta. Denna fråga ligger på ett annat samhälleligt plan. Krisen i gruvindustrin, även den statliga, är inget motiv för att avstå från att genomföra principen om samhällsägd gruvdrift. Den del av Boliden AB:s verksamhet som är förlagd till smältverket i har väckt riksintresse genom sin inre och yttre miljöförstöring. Under de många goda åren har miljön eftersatts så att vi nu kommit till den gräns där uppenbar fara för många människors hälsa och liv föreligger. Att ändra på en sådan i grunden total miljöförstöring till det bättre är ingen lätt eller snabb uppgift. De drabbade människornas lidande kan aldrig kompenseras. Åtgärder för att förbättra inre och yttre miljö har ålagts . reses det utöver tekniska hinder även ekonomiska sådana för en snabb förbättring. Med minskade ekonomiska vinster som motiv begär betydande insatser av staten. Kravet i första hand är 400 milj. kr. till miljöförbättrande åtgärder. Det ankommer således på staten om de som arbetar inom samt de som bor i dess omgivning skall få de värsta hälsoriskerna undanröjda. Allt fler frågar var vinsterna från de många goda åren finns när redan det första förluståret måste begära kraftigt statligt stöd. Gruvdriftens framtidsperspektiv kan bedömas som gynnsamma. Varor byggda på malm kommer alltid att finna sin användning. Huvudfrågan är råvarans förädling, icke en ständigt ökad utbrytning av malm. Förädling av kopparmalmen är fullt möjlig att genomföra i . Undersökningar pågår för att bringa klarhet i vad som döljer sig i den berggrund som finns under . Möjligheterna av en framtida gruvdrift under i riktning mot kan inte uteslutas, liksom möjligheten av att nya gruvor kan öppnas på andra orter i . Gruvdriftens egen dialektik kännetecknas av snabba förändringar. Det kommer alltid att bli så att gruvor nedläggs och att nya öppnas i den takt som våra möjligheter tillåter. Gruvepoken i är slut. Ett samhälle frågar sig ängsligt om framtiden. Alternativa sysselsättningsmöjligheter har icke kunnat erhållas i den omfattning som är nödvändigt. Enligt vår mening bör gruvsamhället inte helt brytas ut ur gruvdriftens gemenskap i . En del av de anställda kan beredas fortsatt sysselsättning genom att byggs upp till serviceort för gruvbrytningen i Västerbottensfältens nordvästra del. Kunskapen om gruvdriftens krav finns, omställningsprocessen blir liten. Moraliskt bör staten ansvara för sysselsättningen i . Med hänvisning till det ovan anförda föreslås 1. att uttalar sig för att överförs i statlig ägo, 2. att ett program för vidareförädling av koppar i läggs fram, 3. att ett statligt serviceföretag för gruvdrift etableras i .