ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021128 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1128 av om medicinsk rådgivning till yrkesdansare Utbildning och träning på dansområdet är fysiskt sett att jämställa med idrottsutövning. Framför allt yrkesdansarutbildningen är att jämställa med elitidrottsmännens situation. Man kan också konstatera att vissa yrkesskador hos dansarna är utomordentligt vanliga (sträckningar, seninflammationer, muskelskador etc.). Utbildning i kroppens fysiologi och framför allt tillgång till medicinsk expertis på detta område saknas praktiskt taget helt . Inte heller har den statliga dansarutredningen berört denna fråga. Situationen är i stället den att även yrkesdansare måste söka sig fram på egen hand, praktiskt och ekonomiskt, till medicinska experter. Som jämförelse kan nämnas att flertalet elitidrottsmän har fri tillgång till medicinsk expertis genom sina resp. förbund och genom GIH. Ett praktiskt förslag i detta sammanhang vore att låta yrkesdansama i någon form komma i åtnjutande av den utbildning och medicinska kontroll som GIH kan erbjuda. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att frågan om medicinsk rådgivning och hjälp till yrkesdansare blir föremål för utredning.
mot · G002113 · 1977-01-12 00:00:00 — om ändrade körkortsregler rörande tunga fordon Enligt nu gällande regler kan den som är och vill ha ett körkort med rätt att köra tung lastbil inte fa detta med mindre än att han också förvärvar rätten att till fordonet koppla ett eller flera släpfordon. Så länge övergångsbestämmelserna gällde, kunde ett stort antal förare utan större svårigheter fa det erforderliga kompetensbeviset, eftersom detta kunde utfärdas efter intyg från vederbörande arbetsgivare. I detta intyg skulle bara intygas att den sökande hade flerårig erfarenhet av att köra tung lastbil. Han fick då ett körkort som berättigade honom att framföra inte bara tung lastbil utan även en sådan lastbil med tillkopplade släpfordon även om han aldrig framfört dylik fordonskombination tidigare. måste vederbörande för att få ett dylikt körkort ha genomgått en utbildning som berättigar honom till att framföra inte bara tung lastbil utan även släpfordon. Det har emellertid visat sig vara både dyrbart och svårt att ordna sådan utbildning på många platser i landet, varför den som har önskat sig ett körkort för tung lastbil har fatt färdas långa vägar för att få tillfälle att genomgå aktuell utbildning. Detta leder givetvis till tidsspillan och dryga kostnader till nackdel för såväl körkortsaspirant som arbetsgivare. I flertalet fall är det nämligen uppenbart att vederbörande inte har behov av annat än ett körkort som ger honom rätten att framföra tung lastbil. stort antal företag - som exempel kan nämnas renhållningsverk och distributionsföretag som posten och järnvägen - är det endast i ytterligt ringa omfattning man utnyttjar släpfordon. Det synes därför vara rationellt att man nöjer sig med att utbilda flertalet fordonsförare till att endast kunna köra tung lastbil. Detta skulle otvivelaktigt göra det enklare att ordna erforderlig utbildning, och denna skulle i de flesta fall kunna ske på-eller relativt närakörkortsaspirantens hemort, med kraftigt reducerade kostnader som följd. Mot denna bakgrund synes det vara en rationell åtgärd att se över de nuvarande bestämmelserna för körkort. F. n. kan man utfärda både AB***och AB** E-körkort. E betyder att körkortsinnehavaren har rätt att bl. a. framföra lätt lastbil jämte ett eller flera släpfordon oavsett vikt. Men däremot får körkortsmyndigheten bara utfärda ABC* E-körkort, där "C" anger kompetens att framföra tung lastbil. Konsekvensen och dessutom starka ekonomiska skäl talar enligt vårt förmenande för att man även borde få möjlighet att utfärda såväl ABC**- som ABC* E-körkort. Sannolikt torde högst av de förare som framför tung lastbil någonsin ha behov av att även kunna framföra en fordonskombination med släpfor Att då tvinga dessa körkortsaspiranter att genomgå en kostnadskrävande och onödig utbildning synes oss omotiverat. Under hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna beträffande utfärdande av körkort för tunga fordon.
mot · G0021132 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1132 av m. fl. om statsbidraget till kulturaktiviteter inom föreningslivet utgår ett särskilt statsbidrag till kulturaktiviteter inom föreningslivet. Enligt gällande bestämmelser (SFS 1974:454) kan bidrag utgå för kulturprogram som anordnas av studieförbund, länsbildningsförbund och föreläsningsföreningar samt till andra ideella föreningar. Förmedlingsbyrån för kulturprogram ansvarar för fördelningen av statsbidraget. För studieförbunden innebär de fördelningsprinciper som f. n. tilllämpas, att hälften av dem tillkommande medel fördelas i enlighet med antalet redovisade kulturaktiviteter, en fjärdedel i enlighet med medlemstalet i medlemsorganisationerna och en fjärdedel i enlighet med antalet lokala avdelningar i medlemsorganisationerna. Dessa fördelningsprinciper skiljer sig avsevärt från dem som gäller för studiecirkelbidragen, vilka helt utgår efter omfattningen av verksamheten. Vi anser den senare fördelningsprincipen vara den korrekta. Målet för kulturaktiviteterna är de enskilda människorna, oavsett om de tillhör en organisation eller inte. Det väsentliga är därför att de omfattas av den verksamhet som studieförbunden bedriver. Antalet medlemmar och lokalavdelningar i studieförbundens medlemsorganisationer är av underordnad betydelse. Medlemsräkningen får därtill ytterst orättvisa konsekvenser. Ett studieförbund med många anslutna medlemsorganisationer kan tillgodoräkna sig en och samma person i motsats till det studieförbund som har få eller inga medlemsorganisationer. En fördelningsprincip med sådan innebörd är oacceptabel. 1 1976/77. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att det statsbidrag till kulturaktiviteter inom föreningslivet, som utgår till studieförbunden, helt skall fördelas i enlighet med antalet av resp. studieförbund redovisade kulturaktiviteter. HANS NYHAGE (m) () i Agnäs G. tm) i . NISSER (m) () () ()
mot · G0021133 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 1133 av m. fl. I betänkandet Radio i utveckling (SOU 1973:8) föreslog radioutredningen (69) beträffande landets indelning i lokalradioområden att i skulle finnas två områden, nämligen Radio och Radio . Förslaget motiverades utförligt och var väl underbyggt av sakskäl. Trots detta beslutade på förslag av den dåvarande regeringen, att varken eller skulle bilda eget område. Boråsbygden fördes till , Radio . Enligt beslutet skall som enda län i hela landet bli utan eget lokalradioområde, vilket helt står i strid med intentionerna i radioutredningen. I motion 1975/76:1397 yrkades att skulle upphäva det ovan åberopade beslutet och medverka till att ett särskilt lokalradioområde tillskapades för Boråsbygden. Yrkandet avslogs emellertid, varvid som enda motivering åberopades det tidigare beslutet. Ett enligt vår mening felaktigt beslut blir emellertid inte bättre av att det upprepas. Det finns därför all anledning att åter ställa kravet om som eget lokalradioområde och åter redovisa några av de sakskäl, som leder fram till detta krav och som inte i något avseende har kunnat vederläggas. har ett befolkningsunderlag på ca 220 000 invånare, vilket är större än i flera av de av beslutade lokalradioområdena. Geografiskt är det väl sammanhållet. Den sändare som redan finns i täcker hela området och ger en fullgod service utan att omfattande nyinvesteringar är nödvändiga. Från näringsgeografisk synpunkt är mycket enhetligt. Näringslivets speciella struktur med omfattande delar av landets tekoindustri lokaliserad till bygden sätter en särskild prägel på problem och frågeställningar. I administrativt hänseende är skilt från såväl vad gäller länsstyrelse som landsting. Det är därför naturligt att det för invånare är mer angeläget att betjänas av en information, som gäller den egna bygden och det egna länet, än av en information som till betydande delar berör ett annat område och ett annat län. Det av beslutade lokalradioområdet har ca 700 000 invånare. Det saknar enhetliga och sammanhållande faktorer av den karaktär som ovan kunnat åberopas beträffande . Möjligheterna för lokalradion att på ett tillfredsställande sätt tillgodose de krav och önskemål som framställs från allmänheten är uppenbarligen avsevärt mindre i ett dylikt område än i det mindre och mer enhetliga området. Mycket starka skäl talar alltså för att det av radioutredningen föreslagna lokalradioområdet Radio förverkligas och att sammankopplingen med inte kommer till stånd. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att måtte besluta att i enlighet med radioutrednings förslag skall utgöra ett eget lokalradioområde, Radio . HANS NYHAGE (m) () i Heden
mot · G0021135 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1135 av i m. fl. om en översyn av lokalradions sändarnät I propositionen 1975:13 föreslogs införande av lokalradio i . För detta ändamål föreslogs landet bli indelat i 24 lokalradioområden, i huvudsak sammanfallande med länen. Varje område får en egen redaktion och en sändningstid i P 3 på omkring 10 ä . Sändningarna, som skall omfatta bl. a. lokala nyheter, opinionsspeglande program och annan information, föreslogs börja . I propositionen behandlades även principiella frågor och samhällsinformation i rundradion. Därjämte föreslogs ett principiellt avståndstagande från tanken på kommersiell reklam i ljudradion och televisionen. Propositionen innehöll slutligen förslag om utbyggnad av ljudradions tre sändarnät för stereosändning samt förslag om anslag på riksstaten för /76 till televisions- och ljudradioanläggningar och till vissa byggnadsarbeten för . I samband med anslagsberäkningen redovisades en bedömning av medelsbehovet för hela den avgiftsfinansierade rundradioverksamheten. Beträffande programmens innehåll heter det bl. a. att lokalradion så allsidigt som möjligt bör söka spegla näringsliv, arbetsmarknad, utbildning, folkrörelser och kulturliv inom sitt område. Lokalradion startar på många håll i landet under innevarande år, och redan nu kan man förutsäga att kommande sändningar inte kommer att infria statsmakternas intentioner att respektive lokalområden skall täcka sitt område. sändarnät är från början inte uppbyggt med tanke på länstäckning utan på totaltäckning av hela landet. Detta medför stt det i många län finns lyssnargrupper som har mycket stora svårigheter att kunna lyssna till den egna lokalradion. På vissa håll kan det anses helt omöjligt. Detta beror på att sändare utanför länet har större styrka än länets egna. Skall lyssnare i sådana områden ha några som helst möjligheter att lyssna på eget program tvingas de vidta extraordinära åtgärder-t. ex. uppsättande av takantenn. Med tanke på att större delen av radiolyssnandet sker på transistorapparater eller bilradio kan sådana åtgärder anses som orealistiska. Det är högst väsentligt att den nya lokalradion kan avlyssnas av samtliga länsinnevånare, varför måste ges utökade resurser till utbyggnad av sändarnätet. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att gör en översyn av lokalradions sändarnät i syfte att nå en total täckning av respektive område för lokalradion i den takt som utbyggnad av lokalradionätet sker.
mot · G0021136 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1136 av i m. fl. om stöd till bokdistributionen i glesbygd Stöd till dagligvaruhandeln utgår i vissa glesbygdsområden enligt bestämmelser som utformats av statsmakterna. Detta stöd är oerhört värdefullt och har rönt uppskattning inom berörda områden. Människor i glesbygden har också ett starkt behov av kulturella insatser, och många efterfrågar utbud i form av böcker på nära håll. Tyvärr är det många som aldrig har möjlighet att ta del av något konkret utbud, eftersom biblioteken oftast finns i kommunens tätorter och reseavstånden kan bli långa. Efter ett tungt vardagsslit orkar människorna inte resa in till tätorten på grund av trötthet och tidsbrist. För att i någon mån kunna råda bot på nuvarande missförhållanden borde samhället ordna någon form av bokdistribution till orter och byar som ligger längst bort från samhällen och tätorter. Finns det någon service över huvud taget i en glesbygdskommun, ort eller by, så är det ju en livsmedelsbutik. I dessa livsmedelsbutiker finns ett begränsat utbud av litteratur, och ofta dominerar pressbyråns sortiment med rätt ensidigt kultur- och bokutbud. Samhället borde här gå in och i en eller annan form satsa på kulturutbud i glesbygden med dess byar och orter, där inte bibliotek eller filialer finns uppbyggda. Litteraturfrämjandets s. k. femkronorsböcker gick ut i en forsta upplaga på 40 000 exemplar och distribuerades till bl. De butiker som valdes ut är enligt samstämmiga bedömare endast de omsättningsmässigt största. Eftersom upplagan är begränsad, når man inte heller i denna omgång ut till glesbygdsområdena. Förhållandet är likadant när det gäller barn-, ungdoms- och vuxenlitteratur. Vi motionärer anser att nuvarande förhållanden är otidsenliga och att samhället rimligen bör sätta in åtgärder för distribution och en viss lagerhållning av kulturutbud och böcker i glesbygder. Folk som bor i dessa områden har behov av böcker, och om dessa kunde distribueras och försäljas via dagligvarubutiken skulle kulturen komma betydligt närmare och därmed bli lättillgängligare. Dagligvarubutiken kunde fungera som en försäljningskanal, och kreditering, returer och lagerhållning borde kunna ordnas på ett relativt smidigt sätt. Någon form av försöksverksamhet borde prövas och förläggas till glesbygder, och eftersom är ett av många skogslän borde man kunna påbörja viss försöksverksamhet i våra bygder. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om stöd till bokdistribution i glesbygderna.
mot · G002114 · 1977-01-13 00:00:00 — av m. fl. om klassificering av flygplatserna i , och som primärflygplatser 1 motioner till samt 1975/76 har frågan om primärflygplatser vid primära centra tagits upp. En riktig princip är att staten skall svara för trafiken mellan primära centra. I stort sett råder denna princip. Ett undantag utgör flygtrafik på vissa orter. För flygplatser utan underlag för modern inrikestrafik med jetflyg kan sådana undantag vara berättigade. Av flygplatser vid primära centra med sådant underlag att jettrafik nu ingår i Linjeflygs program är det endast , och som inte drivs som statliga flygplatser. och har varit statliga flygplatser men överfördes efter särskild utredning av lönsamhetsskäl till att som sekundärfiygplatser drivas av kommunerna. Lönsamhetsgränsen sattes vid 14 000 passagerare , vilket var utbytet vid den i statistiken sämst belägna flygplatsen, som då förblev statlig (). För kostnadsökningar har kompensation skett genom avgiftssättningen, och förhållandena bör därför vara oförändrade. Det bevisas också av att exempelvis nu har en bättre lönsamhetsbild än statliga flygplatser, där samdrift med flygflottilj inte förekommer. 1 trafikutskottets betänkande 1975/76:18 behandlades motionsyrkanden om att , och flygplatser borde drivas som statliga primärflygplatser. Utskottet hänvisade till skrivelserom lönsamhetsbedömningar för inrättande av primärflygplatser från luftfartsverket till regeringen och framhöll det som angeläget att förslag förelädes . beslöt på utskottets förslag att ge regeringen till känna vad härom anförts. En reservation av i (vpk) om avslag på bl. a. dessa motioner förkastades av . En bestämd viljeyttring för motionerna kan således utläsas av riksdagsbeslutet. att hos regeringen begära» länsflygplatserna i , och överfors till statliga primärflygplatser.
mot · G0021143 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1143 av i och om den högre utbildningen inom turistverksamheten Enligt är turismen den snabbast expanderande näringen . Mycket tyder på en fortsatt expansion av turismen i . Man kan räkna med en utökad ström av turister från utomnordiska länder. För turister från dessa länder är attraktivt, inte minst genom landets till stora delar orörda natur och generellt lägre grad av exploatering än gängse turistmål. Därvidlag är således landet väl rustat. Några skäl för att den inomnordiska turismen skall avta synes inte heller föreligga. Inte minst för att motverka de avigsidor som lätt synes följa av en snabb expansion av turism behövs, vid sidan av en aktiv planering av skilda samhälleliga organ, en satsning på utbildningsområdet i syfte att skapa en yrkesinriktad utbildning på kvalitativt hög nivå. Utbildningen bör tillhöra högskolan. Behovet av en gemensam, sammanhållen utbildning, ev. med skilda varianter, synes tala för att utbildningen förläggs till någon statlig högskoleenhet. Därvid kan möjligheterna till innehålls- och resursmässig samordning med annan utbildning tillvaratas. En inte obetydlig andel av den expanderande turismen kan förutses komma att avse den norra delen av landet. I planeras f. n. viss utbildning på gymnasial nivå inom turistnäringen. a. i finns därutöver högskoleutbildning inom näraliggande utbildningsområden, som möjliggör ett naturligt utnyttjande av redan befintliga basresurser och erfarenheter. Flera skäl talar således för att en högskoleutbildning inom turistverksamheten bör vara lokaliserad till den norra högskoleregionen. Även för en ev. nordisk samordning inom utbildningen förefaller en lokalisering till denna region väl vald. För att vi här i landet skall kunna ta till vara den resurs som turismen är, både som näringsgren och i form av en meningsfull fritid, bör således ökade möjligheter till utbildning skapas för dem som är engagerade i planering och genomförande av insatser på detta område. I den fortsatta planeringen av högskoleutbildning bör därför ges i uppdrag till styrelsen för högskoleregion att utreda möjligheterna att där bygga upp en turistutbildning. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande högre utbildning inom turistverksamheten. () () GOTAB 53039 Slockholm 1977
mot · G0021144 · 1977-01-25 00:00:00 — om inrättande vid i av tjänster som elevvåningsföreståndare Vid i - specialskola för döva och hörselskadade - finns f. n. sex arvodestjänster som elevvåningsföreståndare för skolans internatelever. Genom konstruktion med arvodestjänster saknar befattningshavarna vissa av de förmåner som är förenade med fasta tjänster, t. ex. den reglerade befordringsgången. För motsvarande skola i - - har inrättats fasta tjänster förelevvåningsföreståndarna. Detsamma gäller för hörselgymnasiet vid Risbergska skolan i . Eftersom Birgittaskolan är en skola som kommer att finnas kvar anser vi det väsentligt att även de elevvåningsföreståndare som är anställda vid denna skola får samma anställningsförhållanden som gäller vid övriga motsvarande skolformer. Med hänvisning till ovanstående får jag därför hemställa att beslutar att hos regeringen hemställa att arvodestjänsterna som elevvåningsföreståndare vid i omändras till fasta tjänster. . () i 1 1976/77.
mot · G0021145 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1145 av m. fl. om inrättande av ett gerontologiskt institut Gerontologin - läran om åldrandet - är som psykologisk forskningsgren relativt ny i . Från medicinskt håll har man däremot länge forskat inom området. Andra industrialiserade länder har kommit längre inom psykologisk gerontologisk forskning, men har dock sådana forskningsinsatser ökat även i vårt land. vid är den institution som har den mest omfattande verksamheten. Tillämpad psykologisk gerontologisk forskning pågår vid i . I finns också ett gerontologiskt forskningscentrum. Forskningsinsatserna är dock för splittrade och saknar den nödvändiga tvärvetenskapligheten. De två instituten i och sysslar huvudsakligen med psykologiska problemställningar och existerar utanför universiteten. startade sociologiska institutionen vid de första tvärvetenskapliga kurserna om åldrandet. Från både landsting och kommuner är man mycket intresserad av denna sorts kunskap. Man upplever nämligen stora brister i utbildningen, avseende såväl planeringen för som själva vården av de äldre. Man vet alldeles för litet beträffande åldrandets konsekvenser i biologiskt, psykologiskt och socialt hänseende. Inte minst i står man inför stora problem när det gäller äldrevården, och önskemål om att ett gerontologiskt forskningsinstitut skulle placeras i har även aktualiserats i . Den sociala omvårdnaden har kraftigt byggts ut i vårt land, men vi måste erkänna att vi ändå vet för litet om effekten av olika slags försöksverksamheter och förändringar. Alla de som är praktiskt verksamma inom äldrevården inser detta och oroas över bristen på sådan kunskap. En bättre utbildning och forskning inom gerontologin skulle även vara mycket värdefullt vid planering av olika insatser inom åldringsvården. Den genomgripande internationella trenden är den som betonar det tvärvetenskapliga samarbetet och sambandet mellan forskning och utbildning. De kända gerontologiska lärosätena är samtliga sådana som kombinerar forskning och undervisning. Även i är det därför nödvändigt att en satsning sker på integrerad tvärvetenskaplig forskning och undervisning i gerontologi. Undervisningen bör förankras i inhemsk forskning, och den gerontologiska undervisningen måste integreras i alla former av vårdyrkesutbildning. Således bör läkare, psykologer, sociologer, arkitekter, socionomer m. fl. ingå i ett tvärvetenskapligt gerontologiskt institut. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att få inrätta ett gerontologisk forskning och undervisning med anknytning till något universitet. () PER ()