ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021431 · 1977-03-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan började sitt arbete . Det tillkom på initiativ av bamavårdsförvaltningen i och var under de forsta fyra åren en fristående skola underställd dåvarande Överstyrelsen för yrkesutbildning. Fr. o. m. överfördes institutet som en självständig enhet och som specialkurs till gymnasium. När folkhögskoleutredningen i ett av sina betänkanden anförde att all 2-årig ungdoms- och fritidsledarutbildning borde överföras till folkhögskola, sökte och erhöll ungdomsledarinstitutet anslutning till i . Skolan är en 2-årig ämneskurs där med självständig ställning och liksom lokaliserad till i . är emellertid i förhållande till de synpunkter och krav som framförts i proposition vid årets riksdag starkt överdimensionerad. På uppdrag av skoldirektören i har skolans rektor gjort en utredning med förslag till omorganisation av . Den föreslår att skall uppdelas och att fem olika självständiga folkhögskolor i skall skapas. När ungdomsledarinstitutet anslöts till sades uttryckligen att det var ett provisorium som man ville lösa sig från genom att göra ungdomsledarinstitutet till en självständig skola. måste också hos SÖ söka dispens för att ungdomsledarinstitutet skall få anordna sin 2-åriga yrkesutbildning av fritidsledare. En stor skola med flera specialkurser, utplacerade på olika håll i kommunen, erbjuder också praktiska svårigheter och en icke obetydlig administrativ belastning. har lång erfarenhet av fritidsledarutbildning. Utbildningen är profilerad, så att särskild hänsyn tas till fritidsproblematiken i en storstad. De som arbetar vid skolan har god erfarenhet av folkhögskola och har dessutom personlig erfarenhet av arbete som ungdomsledare för att anses reellt behöriga. Skolan avser givetvis vid en omorganisation att också ordna en allmän folkhögskolekurs,eventuellt i form av två 15-veckors kurser. Skolan kommer också att liksom nu stå grannskapet och olika folkrörelser till tjänst med kortkurser av olika slag. Beslut om och närmare utformning härav ankommer emellertid på den styrelse som utses i samband med skolans omorganisation. För att underlätta det praktiska arbetet och ge större möjligheter för ungdomsledarinstitutet att verka i sitt grannnskap enligt de intentioner som uttrycks i årets proposition om folkhögskolan föreslår vi därför, att görs till en självständig folkhögskola fr. o. m. eller senast från . Frågan om skolans nya namn och andra sådana mera formella angelägenheter bör hänskjutas till den styrelse som skolans huvudman kan komma att utse. Skolan torde även i fortsättningen kunna vara kvar och erhålla de något utvidgade utrymmen som kan komma att behövas i de nuvarande lokalerna i Tallkrogens skola i . Under hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att filialen till i ombildas till en självständig folkhögskola. () ()
mot · G0021432 · 1977-03-16 00:00:00 — av herrar i Skärstad och med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan På folkhögskolan ges inte betyg i vanlig mening. I stället får eleven ett omdöme som skall belysa hans förutsättningar för fortsatta studier tillsammans med några sociala faktorer som förmåga att analysera och bearbeta fakta, kunskapsnivå och färdigheter samt förbättringar i dessa avseenden, förmåga till överblick och studieorganisation, ambition och social förmåga, t. ex. samarbetsförmåga. Det anses från både elev- och lärarhåll att systemet med omdömen i stället för betyg är positivt för studiesituationen. Den konkurrens och studiehets som i viss utsträckning präglar det övriga skolväsendet saknas i folkhögskolan. I stället är samarbete ett kännetecken på folkhögskolestudier. Förslaget i propositionen om ett normeringsinstrument, för att likrikta omdömesgivningen mellan olika folkhögskolor, har mötts med stark kritik framför allt från eleverna. Man menar att mycket av den frihet som folkhögskolorna nu har kommer att försvinna. Skolorna kommer att anpassa undervisningen efter detta normeringsinstrument. En sådan utveckling strider helt mot målsättningarna för folkhögskolan - att ta sin utgångspunkt i människornas livssituation och främja deltagarnas personliga utveckling i lika hög grad som att ge dem kunskaper. Om någon skola haren markant snedfördelning i sin omdömesgivning bör det åligga och att agera för att tillrättalägga detta. Ett normeringsinstrument, med de risker för likriktning och den dyrbara och administrativt betungande apparat som detta medför, är inte önskvärt. Med hänvisning till ovanstående yrkar undertecknade att beslutar att förslaget om normeringsinstrument för folkhögskolan avslås. () ()
mot · G0021433 · 1977-03-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan I propositionen har upptagits anslag till de fysiskt och psykiskt handikappades behov av utbildning inom olika områden, ävensom till invandrarnas språkundervisning. En minoritet i vårt samhälle, de läsretarderade, som tidigare erhållit statligt stöd, har till synes inte medräknats. Läsretarderade är i regel normalbegåvade personer som trots att de genomgått vår nioåriga grundskola av skilda anledningar ändock aldrig lärt sig att läsa eller skriva svenska. Detta upplevs som ett allvarligt handikapp i vårt alfabetiskt så högtstående land, och att komma ut i arbetslivet utan dessa kunskaper innebär begränsningar och stora problem vid val av arbete. I några av våra folkhögskolor har man med positivt resultat bibringat många av dessa människor grundläggande kunskaper i att läsa svenska språket och att uttrycka sig i tal och skrift. Många av deltagarna upplever sin situation med stor oro och osäkerhet. Den intematmiljö som våra folkhögskolor kan erbjuda är härvidlag en ovärderlig hjälp, då den genom naturliga lärår- och kamratkontakter under både skola och fritid skänker den stimulans och trygghet som behövs för att stegvis bygga upp ett självförtroende. Avsaknad av anslag till denna verksamhet innebär försämrade möjligheter för dessa människor. att vid sin behandling av propositionen 1976/77:55 beslutar att här ovan berörda elever räknas till de handikappgrupper för vilka äskats ett förhöjt schablonbidrag. () ()
mot · G0021435 · 1977-03-16 00:00:00 — av herrar i och i med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan Vid några folkhögskolor anordnas sedan ett par speciella kurser för vuxna med utpräglade läs- och skrivsvårigheter. Erfarenheterna visar dels att antalet människor med detta speciella handikapp är stort, dels att en specialkurs vid folkhögskola kan bli dem till mycket stor hjälp såväl i fråga om att arbeta med sitt handikapp som att komma ifrån den känsla av mindervärde som dessa människor ofta lider av. Inom nu gällande bidragssystem har haft möjlighet att stödja dessa skolor med extra bidrag inom ramen för sina speciella handikappresurser. Totalt sett har stödet till denna grupp inte varit så stort men för de enskilda skolorna har detta extra stöd inneburit en väsentlig förstärkning. Om denna möjlighet faller bort skulle det för den enskilda skolan kunna få sådana konsekvenser att man kan komma att överväga avveckling av dessa specialkurser. Den totala kostnaden - det rör sig om mycket få skolor - är marginell och borde rymmas inom föreslaget anslag. För de skolor som bedriver kurser för elever med läs- och skrivsvårigheter är det angeläget att statsbidragsgivningen utformas så att denna verksamhet kan fortsätta. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att gruppen språkligt handikappade får räknas med i den grupp som enligt propositionen 1976/77:55 av skall få räkna som 1,5 vid beräkningen av bidragsunderlaget.
mot · G0021437 · 1977-03-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan I propositionen 1976/77:55 ang. folkhögskolan uttalar föredraganden Jag förordar således en treårig försöksperiod enligt utredningens modell, innebärande att varje handi kappelev vecka vid beräkningen av bidragsunderlaget får räknas som 1,5 och att ett belopp på . ställs till SÖ:s förfogande för förstärkningsåtgärder där schablonens extrabidrag inte räcker. Schablonbidragskonstruktionen torde vara tillräcklig för att garantera skolor med lättare handikappade elever att få täckning för extra kostnader. Men skolor som tar emot mycket resurskrävande handikappade måste lita till det extra bidrag som ställs till SÖ:s förfogande. För dessa skolor kvarstår osäkerheten om huruvida tillräckliga extra bidrag kan påräknas. Detta kan medföra att en skola nödgas säga nej till sökande som kanske mer än andra behöver folkhögskolestudier. Det torde vara omöjligt att på förhand beräkna hur stort belopp SÖ kan behöva för att möta behoven, eftersom dessa växlar från kurs till kurs. För att ingen skola skall avvisa särskilt resurskrävande sökande bör beloppet till SÖ:s förfogande betecknas som förslagsanslag, något som SÖ även förordar i sitt remissyttrande. Stödet till personlig assistans, som utgör en stor del av denna anslagspost, var i tidigare bidragssystem en del av förslagsanslaget Bidrag till driften av folkhögskola. Statsrådet anför vidare (s. 167): Jag är inte beredd att biträda utredningens förslag om att extrastöd skall utgå även till språkligt handikappade elever. Om man med språkligt handikappade avser invandrare är begränsningen förståelig, eftersom invandrarundervisningen ombesörjs på annat sätt. Däremot får folkhögskolorna ett inte ringa antal elever med svenska som modersmål, vilka är i stort behov av särskild stödundervisning i svenska. Fyra folkhögskolor, , , Loftadalen och Tärna, har särskilda kurser för vuxna språkligt handikappade svenskar. 2,2-kvoten kan inte räcka till för dessa kurser, eftersom man behöver små undervisningsgrupper och individualiserad undervisning. Jag anser att skolor som har särskilda kurser för vuxna språkligt handikappade skall få räkna dessa elever som andra handikappade. På så vis blir elevveckoberäkningen mer förmånlig. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan beslutar att 1. det belopp, som ställs till SÖ:s förfogande för förstärkningsåtgärder där schablonen 1,5 för varje handikappelev vecka vid beräkning av bidragsunderlaget inte räcker, skall föras upp som förslagsanslag, 2. de skolor som har särskilda kurser för vuxna språkligt handikappade skall fa räkna dessa elever som andra handikappade för att därmed komma i åtnjutande av den förmånligare elevveckoberäkningen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G0021438 · 1977-03-16 00:00:00 — av fröken m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan har i delbetänkande, rapporter och huvudbetänkande föredömligt beskrivit den svenska folkhögskolans utveckling och nuläge. Utredningen har föreslagit en rad åtgärder i syfte att förbättra folkhögskolans situation. Regeringens proposition bygger i stort på utredningens förslag. Med avseende på en grupp handikappade, nämligen språkligt handikappade, invandrare och elever med särskilda läs- och skrivsvårigheter innebär emellertid propositionen en försämring av rådande förhållanden. Utredningen har, med kännedom om förhållandena med invandrarkurser och elever med särskilda läs- och skrivsvårigheter, utgått ifrån att till handikappade är också att hänföra dessa grupper språkligt handikappade. I folkhögskolornas ovannämnda kursverksamhet har ökad lärartäthet medgivits. Enligt propositionen bortfaller den möjligheten, vilket leder till en försämring av folkhögskolans utbud. Invandrarkurser anordnas med totalt ca 375-400 deltagare . Dessa kurser är ofta heterogent sammansatta med deltagare från olika länder och med skiftande social och språklig bakgrund. Invandrare finns också i folkhögskolornas längre kurser (vinterkurser). Svenska elever med särskilda läs- och skrivsvårigheter har ofta ofullständig eller kortvarig skolgång. Under en följd av år har folkhögskolan sökt tillgodose dessa grupper med adekvat undervisning och stödundervisning. Flera remissinstanser har också påpekat de fina möjligheter folkhögskolan har också som internat att tillgodose språkligt handikappade. Folkhögskolans resurser ställs till elevers/kursdeltagares förfogande även under fritid. Med hänvisning till vad i folkhögskoleutredningens huvudbetänkande och här ovan anförts hemställer vi att måtte besluta att extrastödet till folkhögskolornas handikappundervisning även måtte omfatta språkligt handikappade. () () () () () ()
mot · G0021439 · 1977-03-16 00:00:00 — 1976/77 1439-1443 Motion 1976/77: 1439 av med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan gällande folkhögskoleförordning fastställer att varje folkhögskola skall organisera minst en vinterkurs: Vinterkurs skall, om ej finner särskilda skäl medgiva annat, omfatta och må i intet fall anordnas än . I folkhögskoleutredningens betänkande påpekas att den med sina förslag strävar efter att bevara och stärka de enskilda skolornas frihet och att det därför kunde finnas anledning att överväga ett slopande av alla regler om minsta kurslängd vid varje skola. Utredningen hartrots detta beslutat föreslå att varje skola skall organisera minst en kurs av minst 15 veckors varaktighet. Flera remissinstanser framhåller i motsats till utredningen att verksamhetens tyngdpunkt på folkhögskolorna också i fortsättningen bör ligga på de långa vinterkurserna. Om folkhögskolans kurser jämsides med uppgiften att främja deltagarnas personliga och sociala utveckling också skall kunna fylla andra funktioner, såsom att förbereda för högre studier eller yrkesverksamhet, bör de långa vinterkurserna finnas kvar i samma omfattning som . De föreslagna 15-veckorskurserna, som torde bli regel även om inget hinder finns för längre kurser, kan inte ge samma behörighet för vidare studier som nuvarande långa vinterkurser. Med stöd av ovanstående hemställer jag att beslutar att kravet på minst en vinterkurs av samma tidslängd som bibehålls i folkhögskoleförordningen. 1 1976/77.
mot · G0021440 · 1977-03-16 00:00:00 — Motion 1976/77: 1440 med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan Folkhögskolan och Stiftelsen institut, , bedriver , vid sidan om den egentliga folkhögskoleundervisningen, en utomordentligt kvalificerad kursverksamhet på nordisk bas. Bidragen till verksamheten underskrider vad en landstingsfolkhögskola normalt erhåller. Till den nordiska verksamheten har bidrag utgått, bl. a. ur , men endast i ringa omfattning. Vid överläggningar våren och 1976 mellan institutets föreståndare och dåvarande chefen för uttalade den sistnämnde att den nödvändiga förstärkningen av institutets och folkhögskolans resurser knappast skulle kunna ske via den nordiska budgeten utan att detta var något som föll inom den svenska statens ansvarsområde. Statsrådet ansåg att frågan borde kunna lösas i samband med att regeringen lade den väntade propositionen om nya bestämmelser för den svenska folkhögskolan. inlämnade stiftelsen och folkhögskolan till en ansökan om årligt statsbidrag till verksamheterna på med ett belopp som för /78 uppgår till . I denna ansökan lämnas en fyllig redogörelse för verksamheternas omfattning och karaktär samt för de ekonomiska villkor under vilka stiftelsen och folkhögskolan arbetar. I propositionen 1976/77:55 har emellertid Biskops-Arnos speciella problem icke uppmärksammats. På s. 167 i propositionen framhålls att vissa bidrag är så direkt knutna till vissa skolor och befattningshavare att de icke kan ingå i schablonbidragen. Av detta skäl föreslås avsevärda höjningar av bidragen till i Flaparanda samt till i . Det särskilda bidraget till , som nämns i texten, är närmast av formell natur och avser en ersättning med . till domänverkets fond för det markområde som upplåtits till skolan. Mycket tunga skäl talar för att skall erhålla det önskade statsbidraget för /78 med . har yttrat sig över institutets och folkhögskolans framställning och tillstyrkt att anslaget beviljas. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att till Bidrag till driften av folkhögskolor m. m. för /78 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av . P. O. () 1* 1976/77. ) Nr 14)9-144)
mot · G0021441 · 1977-03-16 00:00:00 — Motion 1976/77: 1441 med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan Folkhögskolorna skulle enligt folkhögskoleutredningens förslag få rätt att till kurser om högst tre veckors längd, förlagda i huvudsak till skolornas egna lokaler och anordnade i samarbete med barn- och , anta elever som fyllt minst (prop. 55, s. 16). Denna åldersgräns motiverade utredningen med att därvid ungdomsorganisationernas ledarutbildning tar sin början. Denna utbildning sker ofta inom studiecirklarnas ram - där just 14-årsgränsen gäller-, och en utformning av utbildningen som en kombination av cirkelstudier och folkhögskolekurser är ofta önskvärd. En ytterligare fördel med en så låg åldersgräns vore att den gör det möjligt att vid folkhögskolorna i samarbete med berörda organisationer anordna kurser, som syftar till att överbrygga motsättningar mellan generationerna. Utredningens förslag var i dessa avseenden att hälsa med största tillfredsställelse och tillstyrktes också av ett stort antal remissinstanser, däribland , folkbildningsutredningen. , Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation. , , , . bildningsverksamhet, vuxenskolan, Kjesäters folkhögskola och ledarinstitut samt Stensunds folkhögskola. Tyvärr har i propositionen utbildningsministern på några få rader utan motivering avvisat utredningens förslag (prop. s. 127). Det är därför icke möjligt att här polemisera mot föredraganden, men om ekonomiska skäl skulle utgöra motivet, kan det förtjäna påpekas att inga ytterligare utgifter skulle åsamkas statsmakterna genom ett bifall till förslaget, enär detta endast skulle innebära att man inom ramen för nuvarande kursuppläggning och statsbidragskonstruktion delvis riktar sig till en ny målgrupp. är en av största och äldsta ungdomsorganisationer. Förbundet har med stora ekonomiska insatser byggt och utvecklat Kjesäters folkhögskola och ledarutbildningsinstitut, givetvis i syfte att också främja utbildning i den egna organisationen. bedrives delvis parallellt med läsårslånga kurser avancerad scoutledarutbildning vid Kjesäter. Den kan redan nu rubriceras som ämneskurs vid folkhögskola. har känts behov av kurser på gräsrotsnivå, för 1415-åringar enligt folkhögskoleutredningens förslag. har drivit sådana kurser. Det verkar rimligt att - och varje annan intresserad - får i full utsträckning nyttja sin egen rörelsefolkhögskola för tidig ledarutbildning. Självklart är skolans lärare och utrustning en betydande pedagogisk resurs i scoutings förebyggande verksamhet. Om utredningens förslag ej går igenom, tvingas skolan att vända sig till andra målgrupper för att erhålla fullt statsbidrag för sin verksamhet. arbetar för olika handikappgrupper. Den verksamheten har Kjesäter fortsatt. Om utredningens förslag går igenom, kan kurser ordnas vid Kjesäter också för handikappade i åldern . Statliga medel kan då utgå också till personlig assistans. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställes därför, att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande rätt att anordna ämneskurser upp till tre veckors längd för 14-15-åringar vid folkhögskola i samarbete med . HANS () i
mot · G0021443 · 1977-03-16 00:00:00 — 1976/77: 1443 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:86 om ändringar i Internationella valutafondens stadga, m. m. är en del av den kapitalistiska världen. Därav foijer att den svenska ekonomin är länkad till övriga kapitaliststaters. Den internationella valutakrisen blir därmed också en kris för den svenska kronan. Den har vuxit fram för att reglera eller påverka valutaflödet vid internationella transaktioner. Den har uppstått för att dämpa kristendenser och för att understödja en utveckling som möjliggör vidgad internationell handel och kapitalexport på imperialismens villkor. De förslag till ändringar i Internationella valutafondens stadgar som förhandlats fram - och som regeringen i propositionen 1976/77:86 vill ha bemyndigande att godkänna - utgör inte någon kvalitativ förändring av Internationella valutafondens inriktning och verksamhet. De förslag till ändringar som görs kan i bästa fall temporärt förskjuta eller mildra de tilltagande motsättningarna i den internationella kapitalistiska ekonomin. Valutakriser kommer även att uppstå. Vad förändringarna ändå avslöjar är att kapitalismens specifika styrmedel för utvecklingen - de s. k. fria marknadskrafterna - utgör en historiskt utlevad hushållningsform och att det krävs samordning och kontroll. Insatserna är dock inte sådana att den anarkiska karaktären i det kapitalistiska systemet upphör. Det är utan avgörande ekonomisk-politiska förändringar nu inte tänkbart att ensamt skall kunna dra sig ur det internationella valutasystemet. ekonomiska struktur, utrikeshandelns inriktning och många andra faktorer spelar här in. Detta måste konstateras, som vi klart inser att detta valutasystem har sin grund i imperialismens ekonomiska system. Kapitalismens hushållningssätt måste avskaffas - det är en nödvändig förutsättning för att valutakriserna skall förpassas till historien. Med dessa konstateranden finner vi inte anledning att framföra något direkt yrkande i anledning av denna del av propositionen. Till förslaget om svensk anslutning till den internationella valutareformen och ökningen av kvot i valutafonden är dock knutet ett förslag om "motsvarande'' ökning av insatser i . Det hävdas vara praxis att en ökning av insatser till valutafonden följs av ökade insatser också i . Är detta praxis bör frångå praxis. I motion 338 till innevarande har vi ställt kravet att skall utträda ur Världsbanksgruppen. Inget har tillkommit som föranleder någon ändring av denna ståndpunkt. verksamhet har varit underordnad imperialismens in Den ger med förkärlek krediter till socialt, politiskt och ekonomiskt utvecklingsfientliga regimer. kan inte kontrollera vart dessa anslag till hamnar. Dessa medel kan användas på ett för folk långt bättre sätt. Punkterna 4, 5 och 6 i propositionens hemställan bör därför avslås, och bör i stället besluta i enlighet med vad som föreslås i motion 338, nämligen att lämnar . Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att avslå punkterna 4, 5 och 6 i hemställan i propositionen 1976/77:86. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G0021449 · 1977-03-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:93 om beskattning av ränta på vinstandelslån, m. m. I propositionen 1976/77:93 som enligt sin rubrik skulle handla om beskattning av vinstandelslån behandlas i stället hur dessa lån skall göras skattefria och avdragsgilla. Vinstandelslånen är en relativt ny företeelse på svensk kapitalmarknad. Dessa lån upptas mot att långivaren får en ränta som sätts i förhållande till företagens vinst eller utdelning. Möjligheterna till manipulationer är här goda. Även i propositionen förutsätts att vad man där kallar missbruk kan ske. Klart står även, med de kopplingar till gängse kommersiell ränta som görs i propositionen, att kapitalägarna genom regeringsförslaget får nya möjligheter att krypa undan med skatter. Propositionens förslag härvidlag bör således avslås. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att avslå förslaget i propositionen 1976/77:93 till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)