mot · G0021278 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1278 av m. fl. om anställnings- och lönevillkoren för praktikanter Enligt tillgänglig statistik ökar arbetslösheten bland ungdomar oroväckande. Utöver arbetslösa finns 17 100 ungdomar i beredskapsarbete och 15 800 som utbildas inom den s. k. arbetsmarknadsutbildningen. Mer än hälften av de beredskapsarbetande är ungdomar. 10 500 ungdomar utbildas också inom företagen med hjälp av olika former av arbetsmarknadspolitiska bidrag. Dessutom finns ett stort antal praktikanter på längre eller inom olika yrkesområden. ställs krav på ytterligare praktiktjänster för att lösa en del av arbetslösheten bland ungdomen. Men praktikplatser får inte användas för utnyttjande av den arbetslösa ungdomen. Det finns exempel från den offentliga sektorn att man satt i system att använda praktikanter som billig arbetskraft, t. o. m. annonserat i pressen efter praktikanter. Svårigheten att få personal inom vissa yrkesområden, exempelvis inom vårdområdet, får inte lösas med beredskaps- eller praktikjobb. Att vara praktikant kan i princip innebära vad som helst på dagens arbetsmarknad. Praktiktjänster inrättas av olika anledningar. Inom många utbildningar förekommer praktikperioder som ett led i utbildningen. Gymnasieskolans tvååriga yrkesutbildning är normalt uppdelad på fackteori och arbetsteknik. Ämnet arbetsteknik är praktiskt arbete inom yrket. Man lär sig mura, svetsa eller något annat. Det praktiska arbete som arbetsteknik innebär kan helt eller delvis förläggas till företag, och eleverna blir praktikanter. I annan utbildning, exempelvis gäller detta förskollärare, fordras förpraktik för att över huvud taget komma in på utbildningen. Men det finns ingen garanti för att praktiken obligatoriskt leder till en utbildning. På grund av att det finns flera sökande än utbildningsplatser kan praktiktiden bli hur lång som helst. Det finns också fler praktikanter i barnomsorgen än det finns utbildningsmöjligheter. utför praktikanterna mer och mer kvalificerade arbetsuppgifter och blir ofta en nödvändig arbetskraftsreserv. De har samma arbetstid som den anställda personalen, och de utför ett arbete som någon anställd annars måste utföra. Men praktikanternas ekonomiska förhållanden är inte som för andra anställda reglerade av arbetsmarknadens parter. Eftersom praktiken räknas som en del av utbildningen, kan de inte ställa krav på rimlig ersättning för sin arbetsinsats. Inom vissa yrken utgår en viss ersättning; de får samma lön som övriga lärlingar. Annars.är frågan om ersättning helt lämnad å den enskilde arbetsköparen, kommun eller landsting, vilket innebär en god 1 1976/77. tycklig ersättning, som varierar från ingen ersättning alls till minimilönen inom arbetsområdet. Kommuner och landsting sätter i system inrättandet av praktiktjänster för att spara pengar. Det är inte heller bara skolungdom som utnyttjas. Inom vårdområdet, särskilt inom åldringsvården, finns kvinnor som arbetat kontinuerligt och kallats praktikanter och underbetalts. har redovisat många avskräckande exempel. Ändå är det bara enstaka fall som kommer till den fackliga organisationens kännedom. Dessa s. k. praktikanter är inte fackligt organiserade och tar inte själva kontakt med fackföreningen om sina problem. Ofta är de glada över att över huvud taget ha ett arbete. kommunisterna är positiva till olika former av praktik. Praktik före eller i samband med utbildning minskar avgången av elever . Praktiska yrkeserfarenheter som föregår en anställning kan medverka till en minskning av den stora fluktuation som förekommer inom vissa arbetsområden. Men vi motsätter oss att beteckningen praktikant utnyttjas så, att anställda i reguljärt arbete ersätts med praktikanter till en lön som vida understiger den avtalsenliga lönen för det arbete som utförs. På den statliga sidan har det slutits ett avtal mellan och de statsanställdas organisationer om beredskapsarbeten i praktiksyfte på den statliga sektorn. Önskvärt vore att detta följdes upp även på LOoch TCO-området och att såväl praktiklön som lönen för beredskapsarbete reglerades av kollektivavtal. Men de ungdomar det gäller har som regel ingen facklig anknytning, och då finns det ingen som kontinuerligt bevakar deras intressen. Man löser inte ungdomens problem bara genom att man förser dem med ett mer eller mindre meningsfullt jobb. De måste ju också ha rätt att kräva samma värdering av sin arbetsinsats utifrån vad som är gängse normer på arbetsmarknaden i övrigt. presenterade en undersökning som på många sätt var alarmerande, inte bara i fråga om lönerna utan också när det gällde själva arbetssituationen för praktikanter och feriearbetare. har i anslutning till detta ställt fyra huvudkrav på arbetsgivarna: avtalsenlig lön för skolungdom som gör ett fullgott arbete; per dag för praktikanter; 8 timmars arbetsdag och 5 dagars arbetsvecka; extra lön för arbete på obekväm arbetstid. Dessa frågor är reglerade på arbetsmarknaden , och det finns ingen rimlig anledning till att de inte skulle gälla även den arbetskraft motionen handlar om. 1976 beslöt "att praktikanter som utför annan arbetstagares normala arbetsuppgifter, skall ha samma lön. har likaså tagit upp kravet inför årets avtalsförhandlingar. kommunisterna delar denna inställning och återkommer därför med kravet att praktikanter skall ha en avtalsenlig lön, som godkänts av den lokala fackliga organisationen. Med stöd av anförda synpunkter föreslås att uttalar att såväl praktikant- som beredskapsarbete avlönas enligt principen lön efter utfört arbete och att de lokala fackliga organisationerna inom respektive yrkesområde blir förhandlingspart. (vpk) i (vpk) i