mot · G102102 · 1977-11-22 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:29 om flygplatsfrågan i , m. m. Genom beslut meddelade miljö- och hälsovårdsnämnden i - under åberopande av gällande hälsovårdslagstiftning - förbud mot fortsatt trafik med flygplan av typ F 28 på fr. o. m. . och Linjeflyg () anförde hos i besvär över miljö- och hälsovårdsnämndens beslut. ändrade nämndens beslut på det sättet, att luftfartsverket och förbjuds använda flygplan av typ F 28 i nuvarande versioner för trafik på fr. o. m.den 1 januari 1979 tills vidare. i har anfört besvär över beslut. Detta beslut leder till att kommer att få flytta över hela sin linjetrafik till . finns också en bred enighet i de lokala politiska organen -och -om nödvändigheten av att flytta ut linjetrafiken från . Sakkunniga myndigheter som statens planverk, och stödjer också detta. Vidare har chefen för luftfartsinspektionen uttalat att LIN:s verksamhet av säkerhetsskäl - i avvaktan på att vissa åtgärder vidtas på - bör överföras till en provisorisk terminal på så snart det är praktiskt möjligt. Mot denna bakgrund drarkommunikationsministern i den nu föreliggande propositionen slutsatsen att statsmakterna bör nu vidta de åtgärder som behövs från deras sida för att en överföring skall kunna genomföras . Vi utgår ifrån att detta innebär att regeringen accepterar att linjeflyget skall flyttas från till från nämnda tidpunkt. Vi noterar detta ställningstagande med tillfredsställelse. Frågan om lokaliseringen av den inrikes linjetrafiken i måste således bedömas utifrån det faktum att den inrikes linjetrafiken flyttas ut från till senast fr. o. m. . Den fråga som då uppstår är huruvida linjetrafiken bör flyttas tillbaka från till . 1 princip kan denna fråga behandlas på tre olika sätt. För det första kan man bestämma att trafiken skall flyttas tillbaka till . För det andra kan man besluta att hålla frågan öppen i avvaktan på närmare klarlägganden. För det tredje kan man fatta ett principbeslut om att någon återflyttning ej skall ske av inrikestrafiken till . Att fatta ett beslut om återflyttning av inrikestrafiken till torde vara omöjligt. Några garantier för att bullerfrågan skall kunna lösas på ett tekniskt och ekonomiskt tillfredsställande sätt vid en återflyttning till kan inte ges. Detta framgår med all önskvärd tydlighet av den särskilda rapport om åtgärder för att minska bullerstörningarna som Brommautredaren utfört. Alternativet att bygga om motorerna på LIN:s nuvarande flygplanstyp skulle ta att ge ett begränsat resultat. Byte av flygplan är i stället enligt utredaren den effektivaste åtgärden. I ett särskilt yttrande till denna utredning konstateras emellertid att beträffande de nya flygplanstyper som studerats och som skulle medföra lägre buller något beslut om tillverkning inte föreligger för någon plantyp och att åtskilligt utredningsarbete återstår. Om och när sådana plan kan levereras är således fortfarande osäkert. Eftersom bullerfrågan varit avgörande för inrikesflygets utflyttning till är ett beslut om återflyttning, innan garantier om att bullerfrågan kan lösas på ett tekniskt och ekonomiskt rimligt sätt, knappast tänkbart. En förutsättning för framtida inrikestrafik på är enligt att flygplatsen rustas upp för ca 500 milj. kr. Omfattande åtgärder i form av flyttning av vägar, inlösen av bostadsfastigheter etc. måste också komma i fråga. Självfallet måste det anses orimligt att ta beslut om en sådan investering utan att de avgörande förutsättningarna är helt klarlagda. Mot den bakgrunden kvarstår endast två alternativ. De är att hålla frågan om återflyttning öppen resp. att ta ett beslut om att inrikesflyget varaktigt skall ligga kvar på . När det gäller de ekonomiska frågorna kan konstateras att luftfartsverket, som är den på detta område ansvariga och sakkunniga myndigheten, i sitt remissyttrande över anför att de finansiella konsekvenserna är tämligen likvärdiga i fråga om Bromma- resp. Arlandaalternativet. Enligt luftfartsverkets yttrande skulle investeringskostnaderna för Arlandaalternativet ligga någon procent högre än för Brommaalternativet. Å andra sidan kan man räkna med att driftkostnaderna kommer att bli lägre för Arlandaalternativet. En fortgående pris- och kostnadsstegring skulle självfallet ytterligare accentuera detta. Några statsfinansiella skäl finns alltså inte för att välja Brommaalternativet. De samhällsekonomiska aspekterna har tagits upp i olika sammanhang. a. vill vi påpeka behovet av att LlN:s flygplansflotta behöver förnyas vid en flyttning till . Linjeflygs beslut att ersätta sina föråldrade Metropolitanplan med i huvudsak en entypsflotta av F 28 träffades i en situation när bolaget ansåg sig ha anledning att räkna med att verksamheten på skulle upphöra och en utflyttning skulle ske senast . Enbart investeringarna i flygplan är enligt luftfartsverket av storleksordningen 1/. Övriga åtgärder som inskolning av personal, organisation av den tekniska tjänsten osv. är utomordentligt kostsamma. påpekar att de aktuella investeringarna i markorganisation är av minst samma omfattning som investeringen i Fokker-planen. Så länge man inte kan bedöma konsekvenserna vid val av nya flygplansmodeller, deras tekniska prestanda i form av hastighet och bränsleåtgång etc., torde det vara svårt att göra några närmare samhällsekonomiska ställningstaganden. Den kortare restiden mellan och centrum kan t. ex. mer än väl komma att uppvägas genom längre flygtider. En samhällsekonomisk bedömning måste rimligen också inkludera de olägenheter som buller inom tättbefolkat område för med sig. Ett ställningstagande från statsmakternas sida om en återflyttning av inrikestrafiken till kräver överläggningar med och . Kommunikationsministern citerar i propositionen att anfört att man inte anser att flygbullret kan nedbringas till acceptabel nivå och att såsom ett centralt område bör användas för andra ändamål än flyg. En ny utredning bör därför pröva frågan om en permanent placering av såväl inrikes- som allmänflyget i enligt . bör enligt allmänflyget tillåtas på . har i sitt remissyttrande från kommunstyrelsens majoritet framhållit att man ej kan acceptera sådan flygverksamhet som innebär en sanitär olägenhet på fr. o. m. . Återstående alternativ synes vara en flyttning av denna flygverksamhet till , varvid ett behållande av allmänflyget på kan t. v. övervägas. I avvaktan på statsmakternas slutliga ställningstagande bör kommunen inleda planering för alternativ markanvändning. I en reservation mot detta uttalande framhålls att en avveckling av flygverksamheten på i enlighet med tidigare planer är miljömässigt och samhällsekonomiskt motiverad. Kommunfullmäktiges majoritet har sedermera anslutit sig till denna senare uppfattning. Kommunikationsministern föreslår att statsmakterna tar upp överläggningar med de berörda landstings- och primärkommunala intressena. Sådana överläggningar är nödvändiga bl. a. med hänsyn till de avtal om marken som finns med och att en eventuell utbyggnad skall delvis finansieras av . Kommunikationsministern framhåller att huvudsyftet med överläggningarna bör vara att - med utgångspunkt i vad han tidigare anfört - i detalj klarlägga förutsättningarna för linjetrafik på samt utarbeta den tidsplan efter vilken kan iordningställas för kombinerat inrikes- och allmänflyg. Överläggningarna bör främst avse vilken trafik som kan accepteras från sanitär synpunkt och den takt i vilken sådan trafik kan introduceras samt finansierings-, mark- och markkommunikationsfrågorna. Med hänsyn till de svårigheter som finns att komma till säkra slutsatser beträffande bullerfrågan och med hänsyn till de ställningstaganden som skett i och synes det inte realistiskt att vänta sig att dessa överläggningar skall kunna resultera i en snabb enighet om återflyttandet av inrikestrafiken till . Kommunikationsministern anför också att han för att behålla handlingsfriheten vad gäller inrikesflygets permanenta lokalisering avser att föreslå regeringen att uppdra åt luftfartsverket att i samråd med flygbolagen skyndsamt utarbeta det slutliga förslag till dispositionsplan för som behövs för en överföring på kort eller till av den inrikes linjetrafiken på . bör även påbörja arbetet med detaljerad utbyggnadsplan för en permanent inrikesterminal på . Den oklarhet som råder i fråga om inrikestrafikens förläggning innebär betydande nackdelar för olika parter. Innan man kan få garantier om att bullerfrågan kan lösas på ett miljömässigt, tekniskt och ekonomiskt rimligt sätt torde ett beslut om återflyttning till vara omöjligt. Som tidigare nämnts torde det dröja åtskillig tid innan fullständig klarhet kan nås i dessa avseenden beträffande bl. a. nya flygplanstyper och kostnaderna för ett utbyte. För alla berörda parter vore det bra om äntligen ett slutligt beslut kunde fattas, vilket också framhållits av flera remissinstanser. Den ovisshet som gällt för personalen och nödvändigheten av klara planeringsförutsättningar understryker detta. I det fortsatta arbetet med den permanenta lösningen av flygplatsfrågan bör givetvis personalorganisationerna få vara med och all möjlig hänsyn tas till deras problem och situation. Från planerings- och personalsynpunkt torde därför ett klarläggande av att en återflyttning av inrikestrafiken till inte är aktuell vara av stor betydelse. Endast härigenom skapas ett fast planeringsunderlag och de betydande olägenheter det skulle medföra att hålla denna fråga öppen elimineras. Enligt vår uppfattning bör de aviserade överläggningarna med de kommunala instanserna i avse de konsekvenser för som uppstår i samband med att linjeflygstrafiken definitivt utlokaliseras till . Återstående flyg på , allmänflyget, är en primärkommunal angelägenhet. Detta skulle innebära att luftfartsverkets engagemang på upphör. De närmare omständigheterna och formerna för detta bör bli föremål för överläggningar. I detta sammanhang är det naturligt att frågan om allmänflygets situation aktualiseras. Mot denna bakgrund menar vi också att bör uttala att något uppdrag åt luftfartsverket att utarbeta en detaljerad dispositions- och utbyggnadsplan för som inrikesflygplats inte är behövligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att godkänna de riktlinjer för en lösning av flygplatsfrågan i som förordas i motionen, 2. att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om uppdrag till luftfartsverket beträffande utarbetande av dispositions- och utbyggnadsplan för . () () () () ()