mot · G0021568 · 1977-04-15 00:00:00 — av med anledning av propositionen 1976/77:115 om åtgärder för att underlätta företagens uppgiftslämnande m. m. Det torde knappast råda delade meningar om att varje insamling av uppgifter från foretag, antingen den sker för administrativa eller statistiska ändamål, bör föregås av en omsorgsfull prövning. Härvid bör ange lägen heten av att ha tillgång till uppgifterna vägas mot den med uppgiftsinsamling, bearbetning etc. förenade totala kostnaden hos uppgiftslämnarna liksom för den fortsatta bearbetningen och användningen. I denna prövning bör också alternativa vägar och former för att tillgodose ett visst databehov ställas mot varandra. Vidare bör olika metoder för att skapa motivation hos uppgiftslämnarna uppmärksammas och utnyttjas. Exempel härpå är information om syftet med uppgiftsinsamlingen och återrapportering av uppgifter som kan vara av intresse för företagen. Även en rad andra i propositionen nämnda åtgärder för att begränsa och underlätta uppgiftslämnandet har sitt berättigande. Myndigheternas befogenheter att insamla uppgifter från företagen för emellertid inte omgärdas med sådana restriktioner att det kan leda till allvarligt avbräck i samhällets möjligheter att på informativ grund träffa ekonomiska, politiska eller andra viktiga avgöranden. Propositionen ger i det avseendet anledning till betänkligheter genom dels den precisering som görs av inställningen till uppgiftsplikt, dels utformningen av förslaget till delegationens befogenheter. Vad beträffar uppgiflsplikien uttalar budgetministern (s. 52): För egen del anser jag att uppgiftslämnandet så långt möjligt bör vara frivilligt när det är fråga om uppgifter för statistiska ändamål. Även i de fall där sådan information är av väsentlig ekonomisk betydelse bör man enligt min mening undersöka alternativ till uppgiftsplikt för att fö fram information med godtagbar kvalitet. Först därefter bör tvångsåtgärder komma i fråga. All erfarenhet talar för att andra åtgärder än uppgiftsplikt - möjligen med undantag för ett generöst ersättningssystem - skulle innebära en betydande risk för en sådan urholkning av uppgiftslämnandet att statistiken i fråga blir missvisande eller meningslös. Inom vissa områden kan detta inträffa som följd redan av att ett eller ett fötal av de större företagen vägrar att medverka. Det är alltför optimistiskt att tro att, om uppgiftsplikt inte föreligger, tillräckligt många företag oegennyttigt skulle ta på sig uppgiftslämnarbördan. Indirekt skulle också värdet av de lojalt medverkande företagens insats sjunka genom att bortfallet försämrar statistikens kvalitet. experimenterande utifrån den av budgetministern förordade linjen skulle, om det tillämpas inom löpande statistikproduktion, allvarligt kunna skada denna. Från detta måste därför bestämt avrådas. Om delegationens befogenheter uttalas i propositionen bl. (s. 55): Vidare bör den ges befogenhet att vid behov föreskriva villkor för uppgiftsinsamlingen - t. ex. central omräkning, viss förläggning i tiden och återrapportering - eller att viss uppgift inte får samlas in. Om myndighet inte anser sig kunna acceptera delegationens villkor får delegationen, om frågan är av principiell betydelse, hänskjuta den till regeringen för avgörande. Delegationen skulle, om man här tar propositionen på orden, få en för svensk förvaltningspraxis exempellös makt. Detta framstår som än mer märkligt, som det gäller ett organ om vars sammansättning inget förslag ges i propositionen. Delegationen skulle bl. a. kunna förbjuda insamling av en uppgift, även om denna insamling skulle vara grundad på ett riksdags- eller regeringsbeslut. Detta skulle vidare kunna ske utan att den för insamlingen ansvariga myndigheten skulle ha möjlighet att hänskjuta frågan till regeringen. Vi utgår från att detta inte har varit budgetministerns avsikt. Det skulle i så fall innebära inledningen till en helt ny och synnerligen betänklig praxis i svensk förvaltning. Det är emellertid - för att det berörda avsnittet i propositionen inte skall åberopas - nödvändigt att genom ett uttalande preciserar gränserna för delegationens befogenheter. Därvid måste klarläggas att delegationen givetvis inte kan förbjuda datainsamling, som sker i enlighet med beslut träffat av riksdag eller regering. Det måste vidare alltid föreligga möjlighet för den myndighet som avser insamla uppgifter att få en av delegationen utfärdad föreskrift prövad av regeringen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag 1. att avslår propositionen 1976/77:115, 2. att - om yrkandet under 1. icke bifalles - beslutar uttala a. att delegationen i sin verksamhet skall utgå från att, såsom varit fallet , uppgiftsplikt skall tillämpas vid insamling från företag av statistiska uppgifter, vilka krävs för att tillgodose väsentliga behov av samhällsinformation, b. att delegationen inte skall äga befogenheter att utfärda föreskrifter som verkar hindrande på datainsamling som sker efter beslut av riksdag eller regering, c. att myndighet, vars verksamhet berörs av beslut vilket delegationen träffat, skall ha rätt att anföra besvär häröver hos regeringen.