mot · G002136 · 1977-01-13 00:00:00 — Motion 1976/77: 136 av m. fl. om höjda vårdbidrag för handikappade barn, m. m. Ca 11 000 svårt handikappade barn vårdas f. n. i hemmen. Föräldrarna till dessa barn gör därigenom en stor insats även gentemot samhället, som befrias från skyldigheten att bereda vård på en institution. Bristsituationen på vårdområdet är känd och svårbemästrad, såväl när det gäller platser som beträffande personaltillgång. Vården på institutionerna drar dessutom stora kostnader för samhället. Mot den bakgrunden är de vårdbidrag som utgår en mycket billig lösning för samhället. Vårdbidragen har visserligen höjts, och möjligheterna att erhålla vårdbidrag är bättre . Men är det orimligt att hävda att vårdbidraget utgör en reell ersättning för ett utfört arbete. I sammanhanget finns det också anledning att peka på de oklarheter som enligt uppgifter från olika håll finns beträffande den skattetekniska behandlingen av vårdbidragen. Taxeringsmyndigheter godkänner i ett fall avdrag som i ett annat fall avslås, trots att förhållandena är likartade. Det finns heller inga klara regler för vem i familjen som skall tillgodoräknas vårdbidraget som pensionsgrundande inkomst. Landsting och skattemyndigheter har uppmärksammats på dessa förhållanden, men för att enhetliga regler skall kunna åstadkommas krävs åtgärder från centralt håll, dvs. närmast ri ksförsäk ri ngsverket. Hemsjukvårdsbidragen är en liknande form för bidrag, men dessa utgår till långvarigt sjuka och till vissa handikappade, som är i behov av vård men kan vårdas på ett tillfredsställande sätt i hemmen. Bidragen skall kompensera den fördyring av levnadsomkostnaderna som uppstår av att den sjuke eller handikappade behöver hjälp och stöd i sin dagliga livsföring. Vanligtvis är vårdaren någon av den handikappades familjemedlemmar. Även denna bidragsform har lett till skattetekniska oklarheter. Eftersom den handikappade får bidraget för att täcka kostnaderna för den vård han behöver, har detta i vissa fall betraktats som att det råder ett anställningsförhållande mellan den vårdade och den som vårdar. Den handikappade betraktas således som arbetsgivare och skall betala arbetsgivaravgift, och vårdaren, dvs. vanligen make/maka, son, dotter, förälder eller annan nära anhörig som man också vanligen delar hushåll med, blir skattskyldig för vårdnadsbidraget. Detta synsätt blir orimligt om man betänker att den handikappade och hans vårdare utgör en ekonomisk enhet, där båda drabbas i av de fördyringar av levnadsomkostnaderna som sammanhänger med handikappet och som hemsjukvårdsbidraget skall utgöra en kompensation för. I något landsting, exempelvis , har viss klarhet om begreppen åstadkommits genom att hemsjukvårdsbidragen utbetalas till vårdaren. , direkt eller via kommunen, står som arbetsgivare, drar skatt, betalar sociala avgifter och ATP-avgift i sedvanlig ordning. Även i detta fall bör åtgärder från centralt håll vidtas för att få likartade förhållanden över hela landet. Givetvis måste också i fråga om hemsjukvårdsbidragen en uppräkning ske så att de utgör en rimlig ersättning för det arbete som vårdaren utför. För att åstadkomma detta torde statliga bidrag till verksamheten krävas. Med stöd av det anförda hemställs1 1. att hos begär utarbetande av enhetliga regler för utbetalning av vårdbidrag och beskattning av dessa, 2. att vårdbidragen till föräldrar med svårt handikappat barn höjs till en summa motsvarande . (vpk) i (vpk) i (Se även motion 1976/77:140)