mot · G0021065 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om de värnpliktigas inflytande på utbildningen, m. m. Vår tids befrielserörelser världen runt har vunnit sina framgångar genom att soldaterna trott på sin egen förmåga, genom att de fått lära sig att tänka och handla självständigt och genom att de i själva utbildningen fått uppleva de värden, som motiverat försvars- och frihetskampen. Svenska värnpliktiga har ofta svårt för att klara utbildningen. Många blir dessutom genom denna negativa till de värden de skulle lära sig att försvara, därigenom att dessa inte präglat utbildningen och relationerna mellan människor och grupper under denna. Trots att såväl personal som värnpliktiga ofta gör allt i sin makt för att komma till rätta med dessa problem går uppenbarligen alltjämt en stor del av en årskull värnpliktiga ut från sin utbildning djupt negativ till själva försvarsmakten. Det är ett svårt slöseri med ekonomiska resurser och med fysisk och andlig mänsklig kraft att många tekniskt välutbildade värnpliktiga blir dåliga soldater, därför att de under utbildningen inte fått uppleva de mänskliga värden de är satta att värna. Vid utformningen av den framtida försvarspolitiken måste även arbetsförhållandena under utbildningen få en grundlig översyn. Denna måste präglas av ambitionen att så långt som möjligt i alla avseenden närma såväl arbetsförhållandena som relationerna mellan människor till dem som råder i samhällslivet i övrigt. För utbildningens resultat negativa eller ovidkommande regler och tillämpningar av regler måste tas bort. De skapar nu olust, försvårar samverkan och försämrar därigenom motivationen för utbildning och arbete. Förre försvarsministern skriver i Svensk soldat 1975 att det är "vår strävan att så långt möjligt anpassa förhållandena under värnpliktsutbildningen till dem som gäller i samhället i övrigt". På annat ställe i samma skrift står: "Rättelse och kritik skall meddelas på sådant sätt, att den felandes värdighet och anseende icke nedsätts." Bortsett från att den sista meningen präglas av inställningen att ena parten har rätt och den andra fel och inte av samspel uttrycker det skrivna en riktig ambition. Den räcker emellertid uppenbarligen inte. Såväl anställd personal som värnpliktiga behöver stöd i nya klara riktlinjer för att de gemensamt skall kunna bygga upp ett på vilja och entusiasm grundat folkförsvar. Det är angeläget att den tillsatta utredningen om inflytande m. m. inom värnpliktsutbildningen leder till förslag på dessa områden. Därtill vill vi göra en hemställan inom ett område som inte synes täckas av direktiven för den nämnda utredningen. För många värnpliktiga ger ledigheten över veckohelgerna den avkoppling och den möjlighet till kontakt med hemmiljön som gör det lättare att klara svårigheter och personliga kriser under värnpliktsutbildningen. Det gäller särskilt dem som är förlagda långt hemifrån. Ersättningen räcker emellertid inte för vistelse utanför förläggningsorten under veckohelgerna. Detta leder till en brist på jämlikhet mellan dem som genom andra tillgångar har råd till uppehälle utanför förläggningen under veckosluten och dem som inte har det. Hos den ekonomiskt svaga delen av de värnpliktiga kan denna skillnad i möjligheter att tillvarata fritiden ytterligare försvaga motivationen för utbildningen. I väntan på en framtida lösning med värnpliktslön är det angeläget att man kommer fram till en sådan lösning av de värnpliktigas ersättning att den räcker även för en viss vistelse utanför förläggningsorten under fritid. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa 1. att hos regeringen understryker det angelägna i ett snabbt resultat av den pågående utredningen om inflytande m. m. inom värnpliktsutbildningen, 2. att hos regeringen begär att den genom tilläggsdirektiv till nämnda utredning eller på annat sätt låter utarbeta förslag att föreläggas en kommande riksdag om sådana regler för de värnpliktigas ersättning att denna räcker även för en viss vistelse utanför förläggningsorten under fritid. () ()