mot · G1021749 · 1977-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:24 om ny befälsordning för det militära försvaret Regeringen har i propositionen 1977/78:24 lagt fram förslag till ny befälsordning för det militära försvaret. Förslaget omfattar en samlad lösning för allt befäl - yrkesbefäl, reservbefäl och värnpliktsbefäl. Propositionen föreslår att allt blivande yrkesbefäl, efter befälsutbildning tillsammans med övriga värnpliktiga, skall genomgå en gemensam grundläggande yrkesutbildning. Denna skall ge allmän kompetens för en första uppgiftsnivå oavsett vilka uppgifter som officeren efter hand skall lösa inom organisationen. Allt yrkesbefäl skall enligt den nya befälsordningen kunna fullgöra uppgifter som chef, fackman och utbildare i såväl krigs- som fredsorganisationen. Efter hand skall alla vidareutbildas till uppgifter på plutonchefsnivån i krigsorganisationen och till uppgifter i fredsorganisationen som kvalificerad utbildare vid pluton eller som kvalificerad delsystemledare eller tekniker. Den föreslagna befälsordningen förutsätter att omkring hälften av varje årsklass officerare vidareutbildas till befattning på högre nivåer. Detta skall ske genom successivt urval, där individens mognadstakt och personliga förhållanden förutsätts erhålla en betydligt större betydelse än som är fallet. Den föreslagna befälsordningen är unik inte bara i den svenska statliga verksamheten utan också vid jämförelse med andra länders krigsmakter. Den tillgodoser många av de krav och önskemål som kan ställas på ett utbildningssystem för yrkesbefäl inom ett försvar av den typ vi har i . Utbildningen med övriga värnpliktiga kommer att ge det blivande yrkesbefalet erfarenheter som bör göra dem beredda att förstå och rätt ta hand om de värnpliktiga under utbildning och i krigsförband. Genom att rekryteringen avses ske ur hela värnpliktsgruppen är förutsättningarna goda för att yrkesbefälet Hr den nödvändiga förankringen i det svenska samhället. Kravet på allmän behörighet m. m. liksom den tvååriga teoretiska och praktiska utbildningen till yrkesofficer samt den obligatoriska vidareutbildningen yrkesverksamhet bör garantera att yrkesbefälen som utbildare och fackmän på ett skickligt sätt skall kunna lösa sina uppgifter i fredsarbetet. Detta bör även ge erforderligt underlag för att yrkesbefälet skall kunna tillfredsställande fullgöra de inledande chefsuppgifterna inom krigsorganisationen. Det är därför högst troligt att försvarsmakten genom den nya befälsordningen kommer att få yrkesbefäl av god kvalitet för de grundläggande arbetsuppgifterna. Systemet med successivt urval ger varje yrkesofficer möjligheter att erhålla utbildning för befattningar på högre nivåer i fred och krig. Sådan utbildning bör givetvis helt ske efter frivilligt åtagande. Under förutsättning att denna vidareutbildning blir tillräckligt attraktiv torde det bli möjligt att få dem som är mest lämpade för chefsuppgifter inom skilda verksamhetsområden, och på efter hand högre nivåer, att söka sig till sådan utbildning. Grundtanken i propositionens förslag till ny befälsordning är att allt yrkesbefäl går igenom en gemensam utbildning till yrkesofficer. Vi finner denna riktig. En konsekvens blir emellertid att den särskilda rekryteringsoch utbildningsvägen till regementsofficer upphör. Genom den nuvarande direkta rekrytering av sådana ynglingar som bedöms lämpliga för chefsuppgifter - bataljonschef i krig och kompanichef i fred samt motsvarande befattningar - och genom en sneddning från plutons- och kompaniofficerskårerna har försvarsmaktens behov av chefer och kvalificerad stabspersonal i huvudsak kunnat tillgodoses. En situation där rekryteringen till ledande och kvalificerade befattningar blir kvantitativt otillräcklig får allvarliga verkningar, särskilt som konsekvenserna först visar sig . Erfarenheterna torde visa att det främst blir verksamheten lokalt som drabbas hårdast i form av oacceptabla vakanser. Detta leder lätt till en orimlig arbetssituation för allt kvarvarande befäl. Vilka konsekvenserna enligt den föreslagna befälsordningen blir av att nuvarande utbildningsväg till kvalificerade chefsbefattningar försvinner är svårt att förutspå. Vi har emellertid i förslaget sett en risk för att den nya utbildningen mot chefsbefattningar inom försvaret inte blir så attraktiv att försvarets behov av sådan personal med erforderlig kvalitet blir fyllt. Skälen till detta synes främst vara att utbildningen är långsammare än i det nuvarande systemet, många växlingar sker mellan skolor och tjänst vid förband, samt att det tar innan de mer kvalificerade, självständiga befattningarna nås. utbildning - värnpliktsutbildningen inräknad - har den nuvarande regementsofficeren utbildning för befattningar som plutonchef i krig och ställföreträdande plutonchef i fred. Han har dessutom fått vidgade kunskaper om försvaret, speciellt då sin egen försvarsgren (truppslag), vilket är en förberedelse för vidareutbildning. I den nya befälsordningen kommer motsvarande kompetensnivå att ha nåtts först efter fem till . Den i det nya systemet är en följd av att en mer omfattande praktisk utbildning och tjänstgöring bedömts nödvändig. Vid en jämförelse mellan den föreslagna befälsordningen och dagens utbildning samt andra civila utbildningsvägar kommer emellertid tempot i den militära yrkesutbildningen att uppfattas som långsamt. Risk finns därför att utbildningen inte blir attraktiv i den utsträckning som är önskvärd. De officerare som skall gå igenom allmänna kurs, som ger kompetens som bataljonschef i krig och kompanichef i fred m. m., har att, omväxlande med den praktiska tjänsten vid sitt förband, gå igenom fyra olika skolor med något till mellanrum. Utbildningstiden vid dessa skolor måste officeren i de flesta fall bo på annan ort än hemorten. I dagens samhälle, där båda makarna ofta är förvärvsarbetande, har de unga männen i högre grad än tidigare praktiska uppgifter inom familjen samt i regel även på annat sätt starkare bindningar till sin hemort. Bortovaron för att genomgå vidareutbildning kommer att bli ett allvarligt problem i större utsträckning än vad som varit fallet. 1 propositionen anges vissa tider för praktisk tjänst mellan de olika skolorna i vidareutbildningen. Vid en sammanräkning av tiderna visar det sig att de som snabbast går igenom utbildningssystemet kan ha erhållit utbildning vid allmänna kurs först mot 11 i dagens befälssystem. Han har då uppnått . Huvuddelen av dem som genomgått skolan kommer emellertid att vara äldre, en del av dem upp till 43^14 år. högre kurs kommer inte att vara genomgången förrän vid tidigast . 1 propositionen föreslås härigenom ett utbildningssystem som gör att minimiåldern för bataljonschef i krig och kompanichef i fred höjs med och att den genomsnittliga åldern höjs än mer. Detta är ett system för utbildning av chefer som i jämförelse med andra utbildningssystem inom det svenska samhället ter sig alltför långsamt. Dessa förhållanden torde vägas in vid den värdering av befälsyrket som ungdomarna gör då de står inför valet av yrkesutbildning. Det är därför en betydande risk att många som funderar på befalsanställning i stället väljer någon annan utbildningsväg, som ger vad de uppfattar som mer stimulerande utbildning samt snabbare leder till självständiga och ledande arbetsuppgifter. Detta kan allvarligt försvåra rekryteringen till vidareutbildning av dem som redan blivit yrkesbefäl. Propositionens förslag har dock sådana positiva värden, att de farhågor vi här redovisat inte bör leda till att större ändringar görs i förslaget. Vi finner dem dock vara så påtagliga, att vissa åtgärder bör vidtas inom ramen för den principiella utbildningskonstruktionen för att så långt möjligt undanröja riskerna för en otillfredsställande chefsrekrytering. Möjligheter bör därför skapas att gå igenom allmänna kurs tidigare än propositionen anger. Med hänsyn till rekryteringskrav, individernas behov av erfarenhet från arbetsuppgifter på olika nivåer och krigsorganisationens behov av chefer i lämpliga åldrar bör denna kurs kunna genomgås efter högre kurs. Dessa åtgärder bör i huvudsak kunna vidtas av militära myndigheter i samband med planeringen för den nya befälsordningen. Vi anser dock att bör uttala sig för att allmänna kurs i regel bör genomgås efter högre kurs. Benämningen förden militära yrkespersonalen föreslås i propositionen bli yrkesofficerare. Det är en benämning som utnyttjas under större delen av befälsordningsarbetet. Berörda personalorganisationer har emellertid tidigt framhållit att de endast betraktat yrkesofficer som en arbetsbenämning samt att en annan benämning bör väljas för det slutliga förslaget. benämningen yrkesofficer i alltför hög grad markerar anställningsmomentet för denna grupp av officerare och är allmänt sett mindre tilltalande. Eftersom dessa officerare också har en mycket betydelsefull uppgift i krigsorganisationen, synes det vara lämpligare om man med något annat prefix särskiljer dem från reserv- och värnpliktsofficerare. Vi föreslåratt man i stället använder benämningen stamofficerare. Uttrycket stam har använts för denna grupp av befäl, och dess innebörd torde vara väl känd i samhället. Vi tror att denna benämning på ett positivt sätt skall påverka rekryteringen till officersyrket. Med stöd av vad som anförts hemställs att vid sin behandling av propositionen 1977/78:24 beaktar vad i motionen anförts angående 1. utbildningsgången inom officersyrket, 2. benämningen stamofficer i stället för yrkesofficer. () ()