ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002117 · 1977-01-13 00:00:00 — av och om förbättrad postservice i glesbygder Den civiliserade människan uppfattar nog kontakter med yttervärlden som en ytterligt värdefull levnadsbetingelse. Till dessa kontakter räknas i allmänhet också möjligheter att mottaga och sända post av olika slag. Uttrycket "" avser i detta fall varje vardag. Ju avlägsnare en plats ligger och ju mindre direktkontakter man kan ha med andra människor, desto starkare upplevs behovet av att via tidningar och brev få underrättelser från omvärlden. Detta visar bl. a. en sociologisk undersökning om människors läsvanor. Den noggranne tidningsläsaren finns oftast i glesbygder, där övrigt informationsflöde är ringa. Mot denna bakgrund ter det sig som ytterligt otillfredsställande att postförsörjningen i vissa glesbygdsområden inskränker sig till tre turer eller mindre. När detta konstateras vill vi påpeka att vi med glesbygdsområden inte avser s. k. väglöst land, där postgången av praktiska skäl måste inskränkas till ett minimum. Nej, vi avser de mindre byar och gårdar som ligger vid allmän väg men som inte uppfyller postverkets nuvarande fordringar på ett minimital av två hushåll per km färdsträcka för postbefordran varje vardag. Det har bl. a. fört med sig att enstaka hushåll och mindre byar, som inte uppfyller denna minimifordran, får klara sig med en reducerad postgång. De ställs då inför valet att själva hämta sin post i närmaste tätort, vilket är svårt för exempelvis många gamla, eller att vara utan post. I sammanhanget bör också påpekas den möjlighet som finns att kombinera postbefordran i glesbygden med viss annan service och på detta sätt förstärka underlaget för daglig postbefordran. Med stöd av det anförda hemställs att hemställer hos postverket om förslag till förbättrad postservice i glesbygder där daglig postbefordran skall vara målsättningen. () ()
mot · G0021170 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1170 av m. fl. om utbyggnad av freds- och konfliktforskningen vid universiteten Forskningen kring freds- och konfliktproblem har vuxit mycket snabbt . I har den i huvudsak bedrivits vid institut och institutioner utan närmare anknytning till övrig samhällsvetenskaplig forskning och utbildning. Dessa är , FOA och . bildades emellertid spontant forskargrupper i fredsoch konfliktforskning vid universiteten i , och . Bakgrunden var det ökade intresset för internationella problem och u-landsproblem som kunde konstateras hos unga forskare och universitetsstuderande. Missnöje med de ovan nämnda institutens forskningsinriktning var också en bidragande orsak. Den uppfattades som alltför mycket inriktad på analys och dokumentation resp. militär- och säkerhetspolitisk forskning, inte på internationell inriktning, tvärvetenskaplighet och problemorientering som är den egentliga fredsforskningens huvudprinciper. Verksamheten bedrevs till en början utan någon fast organisation, men 1971 inrättades genom riksdagsbeslut tre forskarassistenttjänster vid vardera . Därefter har inte någon förstärkning av organisationen skett trots en livaktig verksamhet och ett stort intresse för ämnesområdet bland doktorander, forskare och allmänhet. hotas verksamheten i stället av inskränkningar. Förordnandet för de tre assistenttjänsterna utgår /78 och det finns då risk för att de överförs till områden som har en mer etablerad ställning vid universiteten. Varför fredsforskning vid universiteten? Det finns många och starka skäl till en universitetsbaserad fredsforskning. De tre ovannämnda avdelningarna för fredsforskning har utförligt redovisat dessa skäl i en skrivelse till regeringen . Ett av de viktigaste är den breddning av kunskaperna om dessa förhållanden som åstadkommes vid en universitetsbaserad forskning. Redan nu erbjudes grundkurser i och . Om denna utbildning får fortsätta kommer den att producera nya forskare som kan fördjupa och sprida kunskaperna vidare. Mot bakgrund av den internationella kapprustningen och de blygsamma resultaten av de senaste decenniernas avspänningssträvanden behöver vi mer än någonsin öka våra kunskaper om hur konflikter uppstår och hur de skall kunna lösas. Mot bakgrund av det ovan framförda föreslås att hos regeringen begär förslag om anslag för att säkra en fortsatt och utvidgad verksamhet vid avdelningarna för freds- och konfliktforskning vid universiteten i , och , så att en forskardocenttjänst kan inrättas vid vartdera och att en ny forskarassistenttjänst likaledes kan inrättas vid vartdera för att ge freds- och konfliktforskningen ökad bredd och styrka. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · G0021171 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1171 av m. fl. om anslaget till vissa elevorganisationer erhåller de båda ungdomsorganisationerna och Elevers () centralt bidrag till sin verksamhet från anslagsposten Bidrag till vissa elev- och föräldraorganisationer. Båda organisationerna har ansökt om att bli accepterade som ungdomsorganisationer och därmed erhålla bidrag från anslagsposten Bidrag till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Beslutet att särskilja dessa två ungdomsorganisationer från övriga fattades på grund av att de 1969 inte uppfyllde alla krav som ställdes på en ungdomsorganisaton. har organisationerna utvecklats såväl organisatoriskt och verksamhetsmässigt som medlemsmässigt. och uppfyller väl de krav som ställs för att erhålla bidrag som . , som handhar ungdomsorganisationernas bidragsfrågor, anser även att och uppfyller de fastställda kraven för att få bidrag från anslagsposten Bidrag tili ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Enligt regeringens förslag skall och även under kommande budgetår särbehandlas och erhålla centralt stöd från anslagsposten Bidrag till vissa elev- och föräldraorganisationer. och och verksamhet är fullt jämförbar med övriga ungdomsorganisationers, och vi har därför mycket svårt att finna anledningen till att de inte inräknas bland dessa. Medan samhällets stöd till övriga ungdomsorganisationer ökas, förbises och rättmätiga krav på ett sätt som gör organisationernas framtida verksamhet mycket osäker. De båda organisationerna hindras också att erhålla landstings- och kommunalbidrag såsom övriga ungdomsorganisationer. Anledningen till detta är att landstingen och kommunerna endast beviljar bidrag i full utsträckning till de organisationer som erhåller centralt stöd enligt kungörelsen om statsbidrag till ungdomsorganisationer. Detta gör att organisationernas lokal- och distriktsorganisationer tvingas att arbeta med mycket små resurser. I dagens samhälle har ungdomsorganisationerna en mycket viktig funktion att fylla. Det kan inte tillräckligt betonas, hur viktigt det är att barn och ungdomar ges möjlighet att delta i organisationernas verksamhet. och är två av de organisationer som verkligen inriktat sig på och lyckats med att skapa ett samhällsengagemang bland ungdomar. I detta sammanhang skall vi också komma ihåg vilken viktig roll dessa organisationer spelar inom skolans område. Det får inte ankomma på staten eller kommunerna att avgöra om den verksamhet som en bedriver skall stödjas eller inte. Det är givetvis organisationerna själva som bestämmer över verksamhetens inriktning. och har beslutat att i huvudsak bedriva sin verksamhet bland studerande ungdomar och inrikta sig på de frågor som rör dessa. Det måste vara en självklarhet att de riksorganisationer som uppfyller de fastställda organisatoriska kraven beviljas anslag oavsett vilken inriktning verksamheten har. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer att och godkännes som ungdomsorganisationer och fr. o. m. /78 erhåller bidrag från anslagsposten Bidrag lill ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. (vpk) (vpk)
mot · G0021173 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1173 av m. fl. om de politiska ungdomsförbundens medverkan i skolans samhällsinformation För att öka de politiska ungdomsförbundens möjligheter till deltagande i skolornas samhällsinformation tillsattes en arbetsgrupp inom SÖ, den s. k. APUMISI-gruppen. Dess förslag innebar emellertid endast organisatoriska anvisningar för ungdomsförbundens deltagande. Detta kritiserades av bl. a. LO, TCO, och flera politiska partier i remissyttrandena. I , där försöksverksamhet bedrivits, yttrade skolstyrelsen i sitt remissvar: Frågan hur ett ökat engagemang i skolarbetet av de politiska ungdomsförbunden skall finansieras berörs ej av APUMISI-gruppen. En meningsfull verksamhet torde dock kräva att ökade resurser ställs till förfogande antingen direkt till skolan eller genom ett ökat stöd till de politiska ungdomsförbunden. Dessa remissyttranden understrykes också av ungdomsförbundens verksamhet. Kostnaderna för informationsmaterial, ersättning för förlorad arbetsförtjänst, resor m. m. ökar kraftigt vid ett ökat deltagande i skolans samhällsinformation. I längden är detta en ohållbar situation, som går ut över annan verksamhet. Avsaknaden av enhetliga regler rörande den ekonomiska ersättningen har utgjort ett problem. Det är angeläget att dessa frågor får en lösning. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer att SÖ ges i uppdrag att uppta diskussion med de politiska ungdomsförbunden rörande regler för ekonomisk ersättning vid medverkan i skolans samhällsinformation, 2. att hos regeringen hemställer om särskilt bidrag till kommunerna för denna verksamhet, varvid förutsättes att skolstyrelserna budgeterar expertmedverkan från de politiska ungdomsförbunden. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G0021174 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1174 av och i om kurser för elever som ej fortsätter i gymnasieskola Många elever slås ut i dagens skola. De elever som bäst skulle behöva skolans hjälp och stöd blir ofta lämnade åt sitt öde. Det kan gälla ungdomar med sociala problem eller ungdomar som kommer från en studieovan miljö. Redan i avbryter många elever sin skolgång och anger skoltrötthet som orsak. Många av dem som söker till gymnasieskolan och har begränsade förutsättningar att klara mer kvalificerade utbildningar slås ut redan vid ansökningstillfället av kamrater med högre poäng, även på sådana linjer där de utan tvekan skulle haft möjlighet att göra sig gällande. I många kommuner anordnar nu skolorna speciella kortkurser för att möta dessa elevers särskilda behov och förutsättningar. Erfarenheten visar att dessa kurser har varit mycket framgångsrika, både när det gällt att slussa in eleverna i olika slags utbildning och att förmedla anställning eller kontakt med arbetsgivare och/el ler arbetsplats. Eftersom det inte föreligger någon skyldighet för kommunerna att anordna kurser av detta slag, har de emellertid förekommit mycket ojämnt över landet. Mot bakgrund av ovanstående får vi därför hemställa att beslutar ge regeringen till känna att kommunerna genom skolstyrelse och gymnasieskola i ökad utsträckning skall anordna speciella kortkurser för elever som efter inte går vidare till gymnasieskolan eller jämförbara skolformer eller som saknar arbete. () ()
mot · G0021175 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1175 av m. fl. om den demografiska databasen i Den demografiska databasen i har verksamhet bakom sig. Den inrättades och bedriver en systematisk datainsamling av vårt kyrkoboksmaterial. Tillkomsten motiverades i huvudsak av tre skäl: arbetsmarknadsskäl, behov av bättre arkivvård samt forskning och utbildning. Arbetsmarknadsläget i har varit och är tyvärr fortfarande, som vi alla vet, besvärande. Bristen på arbetstillfällen bidrar till en fortsatt utflyttning och utglesning av befolkningen med alla de negativa effekter det har. Genom databasen sysselsätts nu ett 40-tal personer, företrädesvis kvinnor, i Haparandatrakten. Det ansågs också viktigt att förhindra en nedslitning av det unika kyrkoboksmaterial som vi har i vårt land. har ju flitigt utnyttjats av släktforskare. En uppläggning på databand av den information som finns i kyrkoböckerna ger möjlighet till en mer mångskiftande användning av materialet. 1 detta sammanhang kommer forskningen in i bilden. Sedan gammalt används kyrkoboksmaterialet av forskare inom många olika områden. Eftersom vi i kan följa befolkningsutvecklingen i hela församlingar , finns här ett material som är attraktivt för både svenska och utländska forskare. Materialets överförande till data underlättar arbetet för forskarna. Man slipper den tidsödande insamlingen av basinformation som behövs för forskningsuppgifter. Verksamheten har bedrivits i AMS regi som en försöksverksamhet. Det innebär att medel beviljats i taget och att ärendet prövats . Vi anser att verksamheten nu bör få en stadigare förankring genom en fast anknytning till och genom att tar över huvudmannaskapet. Arbetsmarknads- och utbildningsministrarna har också uttalat att det forskningsarbete som bedrivs är angeläget och måste fortsätta och att former för en permanentning bör prövas. En vidareutveckling och decentralisering av dataarbetet till filialer i och bör också ske. Det är viktigt att förslag till organisation för den framtida verksamheten läggs fram och att en permanentning av verksamheten vid databasen i sker så snabbt som möjligt, förslagsvis redan fr. o. m. /78. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att ge regeringen till känna vad som anförs i motionen angående verksamheten vid den demografiska databasen i . PER () ()
mot · G0021177 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 1177-1187 om förbättrade förhållanden för skolgymnastiken Skolgymnastiken har till ändamål att ge eleverna fysisk motion och avkoppling. Den skall också göra eleverna motiverade för ett framtida fysiskt aktivt liv för individens egen nytta och glädje. Denna enkla målsättning kan inte uppfyllas med skolgymnastiken. I gymnasieskolan har man fördelade . Under denna lektionstimme skall eleverna klä om, läraren skall göra närvarokontroll och ge instruktioner för övningarna, och redskapen skall tas fram. Först därefter kan de egentliga övningarna börja. Då har som regel redan gått av lektionstiden, och övningarna kan i bästa fall endast fortsätta ytterligare beroende på att redskapen skall återställas och eleverna skall ges tillfälle att duscha och klä om. Tid skall också finnas för elevernas förflyttning till nästa lektionssal. Inget annat övningsämne behöver arbeta under så otillräckliga och svåra arbetsförhållanden som gymnastiken, och det är förvånansvärt att gymnastiklärare har klarat den psykiska påfrestning det innebär att inte få utföra ett meningsfullt arbete. För att ge möjligheter till meningsfull övning och instruktion bör gymnastiktimmarna grupperas som dubbeltimmar och antalet gymnastiktimmar bör utökas med ytterligare 1 . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att antalet gymnastiktimmar i gymnasieskolan utökas och att vid schemaläggningen av dessa timmar hänsyn till gymnastiklärarens möjligheter att utnyttja till övningar. 1 1976/77.
mot · G0021178 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1178 av herrar och om begränsning av vägsaltningen torde så mycket vägsalt ha spritts över de svenska vägarna som denna vinter. Det mesta saltet rinner ut i diken. En del går direkt ut i grundvattnet. Det mesta torde föras ut i först mindre vattendrag och sedan till större sjöar. Med saltvattnet följer en mängd föroreningar från gator och vägar, främst oljeprodukter. Om saltet kommer ut i avlopp till reningsverk tillsammans med skilda lösningsmedel, olja och liknande produkter hindras nedbrytningen i reningsverkens biologiska bäddar. Längs de stora vägarna ökar kloridhalten i grundvattnet. Vid stora mängder blir vattnet direkt hälsovådligt. En ökning av natrium och klorid i jorden kan betyda stora förändringar. För jordens och växternas del kan en överdosering av ett enda grundämne som just klor och natrium betyda ändrade fysikaliska förhållanden och i värsta fall förorsaka växternas död. Skador på träd, buskar och annan växtlighet på grund av saltningen är kända . Kännetecknande för saltningen, liksom på många andra områden där kemikalier sprids ut, är att man vet väldigt litet elier ingenting om effekterna på miljön på lång sikt. Därför behövs intensifierad forskning kring saltningens skadeverkningar på miljön. Vägsaltningen får inte vara endast en fråga för vägtekniker. Biologer och experter på grundvatten måste kopplas in. Om saltning över huvud taget skall accepteras måste den regleras hårt. Vägsaltets effekter på fordon i form av ökad korrosion måste också beaktas från samhällsekonomisk synpunkt. Dessa problem bör dock anses som sekundära i förhållande till långsiktiga skador på miljön. Självfallet måste allt göras för att rädda människoliv i trafiken. Frågan är dock om inte andra åtgärder än saltning bör sättas in vid halka, som t. ex. bättre snöröjning, trafikhastighetsbegränsningar, bättre övervakning och i svåra situationer sändning. Vi får inte kortsiktigt lösa dagens problem genom att vältra över dem . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att bättre kontrollera och helst helt eliminera vägsaltningen. () ()
mot · G002118 · 1977-01-12 00:00:00 — av herrar i Orebro och i om normer för buller från motorfordon Buller upplevs av många människor som ett allvarligt miljöproblem, såväl i arbetet som . Dess medicinska effekter har också redovisats i många olika sammanhang. Insatserna från samhällets sida för att minska bullret har dock varit klart otillräckliga. Det gäller såväl arbetsplatsbullret som trafikbullret. Vi vill emellertid i denna motion begränsa oss till trafikbullret. finns inga fastställda bestämmelser om buller från motorfordon, endast diverse riktlinjer av föga betydelse. För att utreda och föreslå normer m. m. för trafikbuller tillsattes trafikbullerutredningen. Utredningen lämnade ett delbetänkande om vägtrafikbuller och ett om flygbuller. lämnades ett delbetänkande om buller från fritidsbåtar. Utredningens arbete var därmed slutfört. Utredningen har föreslagit såväl emissionsnormer och immisionsnormer som planeringsföreskrifter m. m. Utredningens förslag har ännu inte föranlett något regeringsförslag. Vi är väl medvetna om att problem föreligger bl. a. rörande mätmetoder och att insatser mot buller är kostsamma. Vi anser dock att tiden rimligen, efter långvarigt utredande, måste vara mogen för införande av styrande bullernormer och att förslag härom bör föreläggas möjligt. Ett av trafikbullerutredningens förslag borde gå att genomföra utan vidare. Utredningen har föreslagit att särskilda normvärden införs, som skall gälla samtliga fordon oavsett årsmodell. Syftet med dessa normer skulle vara att man med stöd av dem skall kunna ingripa mot i första hand sådana fordon som har extremt hög bulleravgivning på grund av defekta avgassystem, upptrimmade motorer eller liknande. De skulle vara rättsligt bindande, men är så avpassade att de inte mer än undantagsvis överskrids av fordon i normalt skick. Utredningen föreslog att dessa normer skulle träda i kraft . Inte heller detta utredningens förslag ledde till någon åtgärd från den socialdemokratiska regeringen. Vi kan inte se något hinder mot att detta utredningens förslag genomförs omgående. Detta kan ske utan att avvakta beslut om utredningens övriga förslag eller det pågående arbetet i miljöskyddsutredningen. Härigenom skulle reella möjligheter skapas för att åtminstone komma åt det mest flagranta och onödiga bullret på vägar och gator. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att förslag föreläggs om bullernormer, som gör det möjligt att vidta åtgärder mot fordon med extremt hög bulleravgivning i enlighet med det förslag som redovisats av trafikbullerutredningen, 2. att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om införande av generella bullernormer. . () i HANS () i CiOTAB 77 52810 Slockholm 1977
mot · G0021180 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77: 1180 om postgången tili skärgårdsområden För distribution av postförsändelser och fullgörandet av övriga postala uppgifter finns inrättade flera olika typer av s. k. postanordningar. En huvudgrupp postanordningar är postanstalter som kan vara postkontor, postexpeditioner eller poststationer. Andra postanordningar är postombud, postställen, lantbrevbäring och postväskbefordran. Vilken typ av postanordning som inrättas på en viss ort synes vara beroende på olika faktorer som antalet hushåll, hushållstätheten, avståndet till närmaste postanordning, områdets topografi m. m. Frågan om postanordningarna i skärgårdsområdena har ofta varit föremål för debatt. På flera håll inom skärgårdsområdena är det så ordnat att under den ljusa och vackra tiden har man postbefordran helgfria dagar, men när fritidsfolket har flyttat in till tätorterna dras postutdelningen in till tre å . Det är helt naturligt att man från den bofasta skärgårdsbefolkningens sida reagerar mot den försämring man får postalt i och med att fritidsfolket försvinner. Man har även i dessa sammanhang påvisat att i och med att man binder personal och transportmedel till tre eller fyra av veckans dagar, det kostnadsmässigt inte är så stor sak att behålla postbefordran under alla veckans vardagar. Det pågår ju också i andra sammanhang en satsning på våra skärgårdsområden där man är angelägen att behålla och få till stånd en mer permanent boende befolkning inom skärgården. Av betydelse är därvid att serviceanordningarna, t. ex. postgången, fåren med andra orter jämförbar standard. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna om postgången i skärgårdsområdena.
mot · G0021181 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1181 av i Stenkyrka om lägre teletaxa på Stora insatser på det regionalpolitiska området har kännetecknat 1970talets forsta hälft. Förutsättningarna för regionalpolitiken ändras i takt med den allmänna utvecklingen samt med ökade kunskaper om och tidigare insatser på olika områden. Genom det utökade kontaktbehovet, såväl i näringslivet som inom samhället i övrigt, har telekommunikationerna fått en allt större betydelse. För teletrafiken mellan och fastlandet gäller allmänna taxebestämmelser. Avgiften för ett telefonsamtal varierar med nuvarande taxa i huvudsak med samtalstidens längd och avståndet mellan abonnenterna. Den tidsavståndsberoende samtalstaxan är till nackdel för utkantsregionerna vad det gäller den avståndsrelaterade delen. För del förstärks de regionala skillnaderna genom att havsområdet som skiljer från fastlandet inte erbjuder någon möjlighet till kontakttilifälle. En övergång till ett taxesystem som enbart står i proportion till kontaktens tidsmässiga omfattning skulle för del vara av betydelse. I av gjorda undersökningar 1972 och 1974 framgår att av antalet utgående samtal från riktnummer gick till , vilket förklaras därav att viss kvalificerad service, som t. ex. regionsjukvård och företagsservice av olika slag, för del finns i . Nackdelarna av den avståndsberoende teletaxan i förhållande till kan illustreras med följande exempel. Ett företag i kan ringa ett nio minuters samtal för och därvid nå drygt 1,2 miljoner apparater, eller närmare 1,5 miljoner invånare. Ett företag på , som har ett betydande kontaktbehov med olika företag, institutioner och myndigheter i , får för ett lika långt samtal betala 45 gånger mer eller . på utnyttja i befintlig datorutrustning via terminal, skulle enbart telefonkostnaden uppgå till . per dag vid åtta timmars utnyttjande, mot maximalt . för samma utnyttjande av Stockholmsföretaget. Av det anförda framgår att läge med ett 10-15 mils havsområde till närmaste annat riktnummerområde medför en omotiverat hög kostnad för telefonkontakter med dokumenterat kontaktintensiva områden. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller hos regeringen att teletaxan för ändras så att avståndet över havet ej medräknas vid inplacering i avståndsklasser för markeringsintervall. () i Stenkyrka