mot · G002606 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 606 om vissa skattelättnader för ensamstående De ensamstående åren eftersatt grupp, när det gäller både bostadsplanering och sociala reformer. De ensamstående utgörs av många skfitande kategorier: frånskilda, studerande ungdomar, pensionärer, människor i produktionen eller utslagna i svåra sociala förhållanden. Statistiken visar att de ensamstående i större utsträckning än andra medborgare bor i omoderna lägenheter. De har de lägsta inkomsterna. De drabbas oftare och svårare av arbetslöshet än andra. De tvingas i högre grad än andra att leva på existensminimum med socialhjälp som enda räddningen. De äter den sämsta och ensidigaste kosten. Hänsynen till barnfamiljernas särskilda behov har länge inneburit att de ensamstående fått stå tillbaka vid föredelningen av det tillgängliga bostadsbeståndet. Bostadsproduktionen har i alltför ringa grad tillgodosett de ensamståendes behov av lägenheter. I vissa kommuner tillämpar den kommunala bostadsförmedlingen en ytransonering för ensamstående, som ytterligare försämrar deras möjligheter att få en önskad bostad. Även den ensamstående kan ha behov av en rymlig lägenhet. Ensamstående i aktiv ålder har fortfarande ytterst svårt att vid sjukdom få social hemhjälp trots inkomstgraderad betalning. Då en sjuk ensamboende vanligen är mera hjälplös än en familjemedlem, är det angeläget att verksamheten utökas eller omdisponeras för att kunna lämna hjälp efter behov. Ensamstående med barn, liksom de familjer där endast ena maken arbetar, åtnjuter en särskild "skatterabatt" på . Vid en inkomst som understiger ca . för ensamstående kan dock inte avdraget utnyttjas fullt ut. Särskilt ensamstående kvinnor med barn har ofta låga inkomster. Dessa är givetvis i särskilt behov av detta stöd. De ensamstående med barn och små inkomster skulle gynnas av att avdraget omformades till ett bidrag. En sådan omläggning skulle också stå i bättre överensstämmelse med principen om individuell beskattning. har i aktualiserat problem som rör de ensamstående. Vissa förbättringar har också uppnåtts. Många problem är dock ännu olösta. Skattskyldig har t. ex. enligt 33 § kommunalskattelagen under vissa betingelser rätt att i sin självdeklaration göra avdrag för resor som företas för att besöka familjen, när förvärvsverksamheten utövas på annan ort än där familjen är bosatt. Denna avdragsrätt har inte de föräldrar som inte är vårdnadshavare och som på grund av skilda bostadsorter tvingas till långa resor för att kunna träffa sina barn. Ändå är det ofrånkomligt att familjebanden för dessa båda grupper är desamma. Skattebestämmelserna bör inte göra skillnad mellan olika föräldrakategorier i möjligheterna att ha kontakt med sina barn. Detta yrkande har tidigare avslagits av . motivering var att sådana resor inte var kostnader för inkomstens förvärvande. Samma argument måste i så fall gälla för gifta, som har sitt förvärvsarbete på annan ort än där barnen bor. Vi finner det naturligt att alla skall ha samma förmåner, oavsett civilstånd eller sammanboendeform. En ensamstående bör vid tjänstgöring eller utbildning på annan ort än hemorten få göra avdrag för samma antal hemresor per person och månad som sina gifta eller sammanboende arbetskamrater. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att motionen överlämnas till skatteutredning. /ENKEL (fp) 1* 1976/77.