mot · G002589 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77: 589 av i m. fl. I flera socialdemokratiska motioner har framhållits att måste få ett tillräckligt beslutsunderlag innan slutlig ställning kan tas till lokalfrågor på . Det kan här erinras om att motionen 1973:981 fick en mycket positiv behandling av , som för sin del uttalade att det var "en betydande fördel att det fortsatta utredningsarbetet kan bedrivas så förutsättningslöst som möjligt inom de av förvaltningsstyrelscn angivna ramarna" (KU 1973:51 s. 3). Utskottet underströk också vikten av att arbetet inriktades på att ge underlag för beslut om vilketdera av de båda huvudalternativen-Sergels torg eller Helgeandsholmen-som borde genomföras. Sedan förvaltningsstyrelsens utredning. , hade lagts fram för konstaterades i motionen 1974:1882 med beklagande att önskemålet om ett allsidigt underlag för beslut inte hade blivit tillgodosett. I motionen underströks också att det nuvarande , som ligger mitt bland folket intill det livfulla och har överlägsna kommunikationer till fördel för både väljare och valda, väl svarar mot en modern tids krav på öppenhet i politiken. Ytterligare initiativ kunde också tas för att göra denna byggnad till ett "det öppna samhällets riksdagshus". stannade - efter ett omfattande remitterings- och utredningsarbete - för alt frågan om hur på lång sikt skall lösa sin lokalfråga borde ytterligare övervägas. Mot bakgrunden av en fördjupad prövning av samtliga de aktuella alternativen från funktionssynpunkt - och med särskilt beaktande av expansionsmöjligheterna - borde sålunda, enligt utskottets mening, vissa stadsplane- och miljöfrågor och i betänkandet angivna kostnadsfrågor närmare övervägas inom . beslut blev emellertid att återflyttning skulle ske till ombyggda lokaler på och att förvaltningsstyrelsen skulle "föranstalta om fortsatt arbete med lokalfrågor i första hand enligt alternativ 2 i och återkomma lill med nytt förslag, om förvaltningsstyrelsen skulle finna att nya överväganden talar för andra lösningar eller om andra förhållanden framkommer som motiverar detta. Det kan vidare erinras om att några socialdemokratiska ledamöter i ett särskilt yttrande till utskottets betänkande 1975/76:53 framhöll att de hade tagit konsekvenserna av principbeslut och därför inte motsatte srg att ytterligare 6 milj. kr. anslogs till fortsatt utredningsarbete, som syftade till att mera fullständigt belysa återflyttningsalternativet 2. Detta hade nämligen efter riksdagsbeslutet undergått väsentliga förändringar, särskilt till följd av den föreslagna gångbrons från funktionssynpunkt starkt försämrade läge. Med hänvisning till de av förvaltningsstyrelsen presenterade reviderade kostnadsberäkningarna framhölls i yttrandet att skepsis betänkande gentemot de angivna kostnaderna varit berättigad och att det fanns anledning att befara att de verkliga kostnaderna för alternativet kommer att bli ca dubbelt så höga som förvaltningsstyrelsen tidigare utgått från. Eftersom fortsatt utredning enligt utskottets förslag inte innebar att skulle avhända sig handlingsfrihet inför det slutliga ställningstagandet, som att döma av i ärendet presenterade tidsplaner beräknades kunna ske , tillstyrktes det begärda anslaget. Vi finner inte anledning att i detta sammanhang ytterligare ta upp de i och för sig för det slutliga avgörandet mycket viktiga kostnadsaspekterna. Till detta blir det möjligt att närmare återkomma när förvaltningsstyrelsen för redovisar resultaten av det pågående utredningsarbetet. Däremot vill vi - mot bakgrunden av utvecklingen understryka det nödvändiga i att lokalfråga får en lösning som inte bara tillgodoser de nu eller på kort sikt aktuella behoven utan också ger tillräckliga expansionsmöjligheter för de framtida behov som sannolikt uppkommer. Lokalfrågan, som är av grundläggande betydelse för möjligheter att på bästa sätt fullgöra sin funktion, måste alltså ses i ett avsevärt längre tidsperspektiv än en bit in . Detta överensstämmer helt med vad ett enhälligt utskott anförde vid riksdagsbehandling av ärendet. Inte minst med hänsyn till de mycket betydande investeringskostnader som skulle uppkomma vid en återflyttning till ombyggda lokaler på är det självklart att ett sådant projekt inte får framstå som ett bristfälligt provisorium. Bland de krav som enligt ett enhälligt konstitutionsutskott måste ställas på ett väl fungerande riksdagshus är att alla riksdagsledamöter har välbelägna, lämpligt utrustade arbetsrum, att utskotten har tillräckliga lokaler (både sammanträdesrum och kanslilokaler), att kammarkansliet och partigruppernas kanslier- inkl. erforderlig sekreterarhjälp-också har tillräckliga utrymmen, liksom att det inom finns tillgång till såväl upplysningstjänst som biblioteksservice. Flertalet riksdagsledamöter måste också få tillgång till lämpliga bostadsrum, som dock inie nödvändigtvis torde behöva ligga i . En rad andra centrala förvaltnings- och servicefunktioner, exempelvis förvaltningskontor och tryckeriservice måste också kunna tillgodoses och, inte minst, massmedierna och allmänheten. Utskottsmajoritetens (s, fp, vpk) sammanfattande bedömning av de år 1975 föreliggande fyra alternativen (alt. H 1, H 2 och H 3 resp. alt. 5) blev att det måste ifrågasättas om det verkligen var möjligt att genom någon av de närmare diskuterade lösningarna kunna helt tillgodose sannolika lokalbehov kring . Visserligen torde några av de mindre sambandskrävande funktionerna kunna förläggas utanför de egentliga riksbyggnaderna, men det framhölls särskilt att varje sådan lösning torde innebära försämringar från funktionssynpunkt, som särskilt på kan te sig mindre önskvärda. Om inte det framtida lokalbehovet skulle bli avsevärt mindre än det som utskottet ansåg sig ha anledning att räkna med, torde sålunda kunna förutses att finner lokaltillgången så begränsad att nya lösningar åter börjar övervägas. Enligt utskottsreservantemaslc, m) mening kunde emellertid det framtida behovet av utökade utrymmen väntas bli av betydligt mindre omfattning och inrymmas i samtliga alternativ. Någon ytterligare utredning om det framtida lokalbehovet ansågs därför inte nödvändig. Redan nu torde det - inte minst med hänsyn till det ytterligare lokalbehov som har uppkommit efter beslut och som också har föranlett en betydande omarbetning och utökning av lokalprogrammet vara uppenbart att utskottsmajoritetens bedömning var realistisk och att i det fortsatta utredningsarbetet större hänsyn måste tas till de farhågor som utskottet hyste för att såväl ombyggnadsalternativen på som ett kvarstannande i de nuvarande lokalerna vid inom några tiotal år framstår som otillräckliga från funktionssynpunkt. Att det under sådana omständigheter är bättre för att t. v. stanna kvar i hyrda lokaler vid , som är direkt anpassade till behov, än att lägga ned på en ombyggnad av de gamla riksbyggnaderna på , liksom av det nuvarande kanslihuset, framstår för oss som helt självklart. Ett slutligt ställningstagande till förmån för ett förslag, som redan innan det ens har lämnat skrivbordet är både otillräckligt sett i ett längre perspektiv och onödigt kostnadskrävande, skulle framstå som direkt oansvarigt. En konstruktiv lösning av lokalfråga på måste därför syfta till att i ett hus inrymma de centrala riksdagsfunktionerna på ett effektivt och framsynt sätt. Mot bakgrunden av de mycket stora problem som redan nu kan förutses vid ett utnyttjande av minst fyra skilda byggnader (enligt alt. H 2) är det möjligt att en god lösning av lokalfrågan bör sökas med utgångspunkt i en nybyggnad som redan från början planeras helt för behov. Detta skulle medge stor flexibilitet i lokalanvändningen och leda till att hänsyn skulle kunna tas till framtida krav från riksdagsledamöternas sida. Andra lösningar än dem som har närmare diskuterats bör därför åter tas i beaktande. Såsom framgår av det ovan anförda har ansiagit 6 milj. kr. till fortsatt utredning om hus m. m. Genom att bevilja förvallningsstyrelsen de begärda medlen för det fortsatta arbetet med riks dagens lokalfrågor på ansåg att den nödvändiga grunden kunde skapas för "kommande prövning av ärendet, inte minst då det gäller att ta ställning till närmare utarbetade och analyserade förslags funktionsduglighet liksom till framtida kostnader och anslagsbehov". kommer, enligt budgetpropositionen (bil. 20 s. 15), att för redovisa det fortsatta programoch projekteringsarbetet med sikte på ett riksdagsbeslut . De ytterligare medel på 4,5 milj. kr. som nu begärs motiveras i framställningen endast med att "det kontinuerliga projekteringsarbetet inte skall avbrytas vid utgången av /77 utan löpa vidare fram till dess riksdagsbeslut fattas". Inte minst från socialdemokratisk sida har liera gånger beklagats att det nödvändiga underlaget för ett definitivt beslut om lokalfrågor på inte fanns tillgängligt då riksdagshusutredningen presenterade sitt förslag. Ovanpå alla tidigare, höga utredningskostnader har därför ytterligare 6 milj. kr. måst anslås för att skapa tillräckligt underlag för en bedömning av huvudfrågan. I denna situation och då måste bevara sin handlingsfrihet inför det slutliga ställningstagandet kan det inte anses rimligt att ställa ytterligare medel till förfogande för annat än vad som direkt följer av tidigare beslut. slutliga ställningstagande bör självfallet inte föregripas eller sakligt påverkas genom att ytterligare medel nu ställs till förfogande för projektering av ett av de förslag som finns. Sådana medel skulle redan - efter det att de beviljats - kunna framstå som "bortkastade". Med hänvisning till det anförda och i syfte att härigenom bevara handlingsfrihet hemställer vi att 1. avslår förvaltningsstyrelsens förslag att till Den inre riksdagsförvaltningen: Fortsatt utredning om hus m. ni. för /78 anvisa ett reservationsanslag av , 2. uttalar att möjligheten prövas att bibehåller sin förläggning vid i avvaktan på en utredning om att i eli hus inrymma de centrala riksdagsfunktionerna. () ()