ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021034 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1034 av herrar i och Silfverstrand om etableringen av systembutiker Alkoholpolitiken syftar bl. a. till att motverka hembränning, smuggling, langning och annan illegal alkoholhantering. Gällande restriktioner mot etablering av systembutiker har ofta motiverats av alkoholpolitiska skäl. Vi vill för vår del ifrågasätta om inte den restriktiva hållning som präglar nuvarande tillståndsgivning i stället har motsatt verkan, dvs. främjar en illegal hantering av alkoholhaltiga drycker. Många kommuner är starkt kritiska mot den restriktivitet som Systembolaget tillämpar vid etablering av systembutiker. Inte mindre än ca en tredjedel av landets kommuner saknar denna service. Det är svårt, för att inte säga omöjligt, att finna någon logik i dessa snäva etableringsregler. Målsättningen med kommunsammanläggningarna var att i olika avseenden skapa bättre service för kommuninvånarna. Kommunreformen har inneburit att flera kommuner ökat sina invånarantal högst betydligt och servicen har också på många områden förbättrats. Nuvarande ordning i vad gäller etablering av systembutiker innebär emellertid att många människor för sina inköp av vin- och/eller spritdrycker är hänvisade till andra kommuner, vilket ofta kan innebära långa resvägar. Detta måste betraktas som högst otillfredsställande från rättvisesynpunkt och synnerligen opraktiskt från trafiksynpunkt. Enligt SOU 1974:91 - Alkoholpolitik/2-Åtgärder anses en alltför långt driven restriktivitet vad gäller försäljning av alkoholhaltiga drycker strida mot principen om frihet under ansvar, och enligt vår mening måste nuvarande förhållanden betraktas som i hög grad diskriminerande mot många kommuner. Vi vill mot ovanstående bakgrund föreslå att nu gällande restriktioner för nyetableringar av systembutiker uppmjukas, så att varje kommun som saknar utminuteringsställe men som ansöker om sådant skall kunna få butiksetablering. Vi vill dessutom föreslå att kommuner som vägras tillstånd till utökade etableringar skall kunna överklaga hos regeringen. att hos regeringen begär att nuvarande restriktioner i vad gäller etablering av systembutik uppmjukas i enlighet med vad som i motionen anförts. HANS () ()
mot · G0021035 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77: 1035 av herrar Ringaby och Nyhage om avdrag för kvarskatt från pension När regelmässigt drar preliminär skatt för den som uppbär allmän pension och vederbörande påförs kvarskatt gör verket avdrag även för kvarskatt. Sådant avdrag sker också om hela pensionen därmed skulle utebli för den försäkrade . I vissa fall medger lokal skattemyndighet anstånd med inbetalningen av kvarskatt. beslut måste då delges för att kvarskatteavdrag ej skall göras av . Men måste ha beskedet senast under den senare delen av januari månad - gäller som sista dag - annars dras kvarskatten från pensionen, även om den skattskyldige sedermera får betalningsanstånd. betalar inte tillbaka kvarskatteavdraget i sådana fall. Första avdragsmånad är februari. Vi anser att skall medges rätt att tillämpa ett mera flexibelt förfarande och kunna skjuta på kvarskatteavdragen, åtminstone någon månad. Vidare anser vi att ett kvarskatteavdrag ej skall få omfatta hela pensionen. Hänsyn måste självfallet tas till att den försäkrade skall kunna klara livets nödtorft. Anstånd måste naturligtvis ges i sådana fall och avskrivning av skulden kunna ske om fallen är ömmande. Under hänvisning till regeringsdeklarationens utfästelse om att samhällsbyråkratiseringen skall brytas och till vad som anförts hemställes att hos regeringen begär att sådana föreskrifter utfärdas som innebär att pensionärer under alla omständigheter skall slippa betala hela sin månadspension i skatt bl. a. därigenom att anståndsbeslut från skattemyndighet skall kunna avvaktas än nu är fallet utan att i varje fall de två första månadernas pensionsutbetalningar påverkas. () HANS NYHAGE (m)
mot · G0021036 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1036 av om tiden för behandling av ärende i länsskatterätt råder ofta orimligt långa väntetider för behandling av taxeringsärenden som ej godkänts av lokal skattemyndighet och som överklagats till länsskatterätten. En tvist i första instans tog tidigare upp till för att bli avgjord. kan det dröja ända innan en sådan tvist är avgjord. Vad detta kan innebära för den enskildes ekonomi är lätt att inse. Visserligen kan ansökan om uppskov med skatteinbetalningen ske, men innan densamma hunnit medgivas har ofta större delen eller hela summan måst erläggas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att en tidrymd bör vara maximum för behandling av och beslut i länsskatterätternas ärenden.
mot · G0021039 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1039 av herrar och i Agnäs om en differentierad drivmedelsbeskattning Den enskildes kostnader för privat motorfordon har blivit allt högre. Stigande skatter, försäkringspremier och inte minst den snabba ökningen av oljepriserna har bidragit härtill. På bara har bensinpriset i i genomsnitt stigit . Prishöjningarna på drivmedel har naturligtvis drabbat hela landet lika. Däremot har de mera glesbebyggda delarna drabbats hårdare i så måtto att möjligheterna att där skära ner användningen av privat motorfordon är avsevärt mindre än i andra delar av landet. Privata motorfordon behövs i avsaknad av ett fungerande kollektivt trafiknät. Drivmedelspriserna inom norra delen av är högre än t. ex. inom storstadsområdena. kostade en liter bensin . i medan motsvarande pris i låg på . De som med andra ord har det största behovet av privata fordon tvingas också betala de högsta kostnaderna. Det är sannolikt en illusion att tro att kollektiv personalbefordran inom överskådlig tid skulle kunna i någon nämnvärd grad ersätta enskilda fordon i glesbygden. Underlaget av trafikanter är för litet och kommer sannolikt att så förbli. För att komma till rätta med glesbygdens kommunikationsproblem kan flera lösningar tänkas. Ett sätt att åtminstone i någon mån minska kostnaderna för privata fordon vore att differentiera drivmedelsskatten. Därigenom skulle via skattesystemet en viss kompensation kunna utgå till dem som av geografiska skäl inte har något alternativ till att betala ständigt högre priser för nödvändiga transporter. En översyn av kostnadsstegringarna för fordonsägare och hur dessa drabbar människor i bygder, där behovet är stort av privata fordon för daglig personbefordran till arbete och serviceinrättningar, bör företas. I detta sammanhang bör formerna för och effekterna av en differentierad drivmedelsbeskattning närmare undersökas. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs att hos regeringen begär en översyn av effekterna av kostnadsstegringarna för enskilda motorfordon och möjligheterna att genomföra en differentierad drivmedelsbeskattning, i enlighet med vad som i motionen anförts. () i Agnäs
mot · G002104 · 1977-01-12 00:00:00 — om förläggning till av en avdelning för högskoleutbildning av journalister Rekryteringen till den högskoleanknutna journalistutbildningen visaren klar underbalans av norrlänningar. Detta är allvarligt bl. a. från den synpunkten att massmediernas behandling av de särpräglade problem som rör inte får den inlevelsemättade och sakkunniga prägel som en personlig förtrogenhet skapar. Svårigheten att rekrytera kunniga journalister för samhällsreportage i har också påtalats både från tidningar och från radion. Med dessa skäl som bakgrund har organisationskommittén för högskoleregion (Urn 75) föreslagit att sådan journalistutbildning skall förläggas till regionen. En journalistutbildning lokaliserad lill skulle också utgöra en välkommen förstärkning av undervisningen vid och av som högskoleort. Med stöd av den anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning om möjligheterna att till lokalisera en avdelning för högskoleutbildning av journalister.
mot · G0021040 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 1040-1047 av i om beskattningen av yrkesfiskare Vårt progressiva skattesystem medför som bekant att skattebelastningen för dem som icke kan reglera sin produktion kan bli ytterligt ojämn. Det var för att råda bot häremot som en gång möjligheten att avsätta medel till s. k. skogskonto infördes. Givetvis vore det önskvärt att en sådan inkomsutjämning generellt vore möjlig, men särskilt angelägen är den för de yrkesutövare som för sin verksamhet nästan helt är beroende av väder och vind m. m. För våra yrkesfiskare är det inte bara väderleken som har inflytande på fångsterna utan också andra omständigheter, t. ex. fiskens vandringar, som kan vara orsaken till mycket goda fångster . På grund av progressionen blir dessa fångster då så hårt beskattade att intet återstår för att täcka ett följande års förluster genom ett fiske som kanske helt har slagit fel. Av de olika direktiven till skatteutredning har jag icke kunnat utläsa något uppdrag för denna att taga upp här berörda fråga. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att skatteutredning genom tilläggsdirektiv får i uppdrag att utreda frågan om inkomstutjämning särskilt för yrkesfiskare. HANS () i
mot · G0021041 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar i och Wennerfors om avdrag vid inkomsttaxeringen för ökade levnadskostnader vid vissa tjänsteresor beslöt att med verkan ändra anvisningarna angående avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresor till utlandet i enskild tjänst. Detta innebär att vid vistelse på en och samma utrikes ort i följd de faktiska merkostnaderna från och med det sextonde dygnet förutom styrkta utgifter för hotellrum skall anses motsvara av det statliga normalbeloppet. Erfarenheterna har visat att levnadskostnaderna för utsänd servicepersonal och andra knappast minskar efter det sextonde dygnet. Detta gäller speciellt för tjänsteresor utanför men även till många östeuropeiska länder. Såväl från säkerhets- som hygienisk synpunkt är européerna särskilt vid uppehåll i hänvisade att bo och äta på hotell med högsta möjliga standard. Vikten av en tillfredsställande hygienisk standard understryks ytterligare av det faktum att var tredje nordeuropé som besöker tropiska eller subtropiska länder drabbas av magsjukdom. Den utresta servicepersonalens stressande arbete med ständiga förskjutningar och rubbningar i den biologiska rytmen ökar mottagligheten för alla födoämnessmittor. Även om avdrag torde beviljas för styrkta merkostnader kan det för den enskilde vara svårt att få kvitto och läsbara sådana för de många utgifter som möter utlandsresenärerna. Även om det är en tämligen begränsad grupp servicemontörer och ingenjörer som drabbas av ändrade anvisningar är det ett rättvisekrav att ingen oförskyllt drabbas av ett mindre väl genomtänkt beslut. För svensk exportindustri råder påtagliga svårigheter att behålla berörd personal och klara nyrekryteringen. Det kan tilläggas att andra regler gäller för utrikes tjänsteresor i statlig tjänst. Dessa regler innebär (FST 3 kap. 9 S 6 mom.) att vid uppehåll på en och samma ort än (ankomstdagen oräknad) traktamente för dag för överskjutande tid skall nedsättas med 30 96. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av bestämmelserna angående avdrag för ökade levnadskostnader vid utlandsresa i enskild tjänst i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G0021042 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om företagsinterna forsknings- och utvecklingsfonder De svenska företagens konkurrenssituation har allvarligt försämrats bl. a. till följd av kraftiga inhemska kostnadsstegringar i kombination med stagnerande produktivitetstillväxt. Ansträngningarna att behålla och framför allt återvinna marknadsandelar kommer att vara ett drygt arbete . Endast genom att erbjuda funktionsmässigt överlägsna produkter kan den svenska industrin hävda sig på lång sikt. Konsekvensen för statsmakterna blir därför att man särskilt måste sträva efter att underlätta företagens produktutveckling. FoU-arbetet finansieras till med företagens egna medel, och verksamhetens omfattning påverkas därför kraftigt av vinstutvecklingen. Under goda år saknar man ofta personella resurser för att utnyttja tillgängliga medel för FoU i önskvärd utsträckning. Under dåliga år räcker inte de självgenererade medlen till för att helt utnyttja FoU-personalen. På grund av att särskilda möjligheter saknas för att överföra vinstmedel mellan år för FoU-ändamål tvingas många företag att ligga på en genomsnittligt lägre FoU-nivå än vad man skulle önska. Förhållandet illustreras klart , då man inte kunnat öka forskningen i proportion till goda vinster, samt och förmodligen 1977, då forskningsverksamheten tycks minska på grund av låg vinstnivå. Förhållandena i mindre företag är även i detta fall särskilt besvärande. Av finansiella och personella skäl kan dessa sällan bedriva kontinuerlig produktutveckling. Man kan kanske bara generera medel för att göra en tillräckligt stor satsning med tre till mellanrum. Möjligheten att spara i form av dolda reserver är ofta begränsad. En väg att motverka de nämnda effekterna vore att inrätta företagsinterna FoU-investeringsfonder, till vilka företagen skulle kunna göra skattefria avsättningar under goda vinstår för FoU-arbete . Sådana fonder skulle väsentligt kunna bidra till att utjämna den företagsinterna konjunkturen och därmed lägga grunden för en jämn och hög långsiktig FoU-verksamhet. Förslag att inrätta företagsinterna FoU-fonder efter de nämnda riktlinjerna bör utarbetas. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om direktiv till företagsskatteberedningen att framlägga förslag om företagsinterna forsknings- och utvecklingsfonder efter de riktlinjer som föreslås i motionen. BO () ()
mot · G0021045 · 1977-01-25 00:00:00 — skall enligt justitieutskottets betänkande 1976/77:10 ta ställning till frågan om telefonavlyssning, bl. a. på grundval av den proposition som lades fram av den förutvarande socialdemokratiska regeringen. Telefonavlyssning utgör ett mycket allvarligt ingrepp i den personliga integriteten. En utredning om telefonavlyssning tillkallades 1974 för att bl. a. undersöka möjligheterna att ytterligare stärka rättssäkerhetsgarantierna vid telefonavlyssning. Utredningen uppehöll sig särskilt vid hur man skulle få utnyttja den information som erhölls genom telefonavlyssning. Utredningen uttalade att information från telefonavlyssning bör få utnyttjas endast för utredning om den brottslighet som föranlett tillståndet, dvs. inom ramen för den inledda undersökningen. Utredningens förslag om uppteckning av samtal och förstörande av vad som inte är av betydelse för förundersökningen stämmer överens med denna uppfattning. Förslaget innebar vidare ett avståndstagande från tanken att unyttja information om annan brottslighet i utredningssyfte. Sådant material skulle inte få begagnas och skulle förstöras enligt uppteckningsparagrafen. 1 fråga om annat brott som var förestående uttalade utredningen att man borde få utnyttja information från telefonavlyssning för att förebygga sådant brott om det är grovt. Till ledning för tillämpningen pekade utredningen minimistraff som en utgångspunkt för när det kunde vara försvarligt att utnyttja informationen i brottsförhindrande syfte men angav också att denna gräns kunde få underskridas om det gällde allvarlig fara för liv och lem. På grundval av utredningens betänkande framlades propositionen 1975/76:202. Den innebär emellertid en försämring jämfört med utredningens förslag: Genom den i propositionen vidgade rätten att utnyttja information till att avse också utredning om andra grova brott än det som tillståndet omfattar kommer hela avlyssningsinstitutet i ett helt annat läge. Institutet får därmed en allvarligare innebörd med hänsyn till bl. a. risken för ett kringgående av grundförutsättningarna för avlyssning. Om t. ex. grov skattebrottslighet misstänks, är det möjligt att de yttre omständigheterna alternativt kan åberopas för avlyssning på grund av narkotikabrottslighet. Ett sådant illojalt utnyttjande av reglerna är väl endast en teoretisk risk men bör likväl beaktas, inte minst med tanke på den misstro och den osäkerhetskänsla som lätt kan uppstå kring detta tvångsmedel. Ett friare användande av avlyssnat material skulle kunna få stora praktiska verkningar. Mot propositionens uttalande i denna del kan således starka rättssäkerhetsskäl anföras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar ta avstånd från vad som i propositionen 1975/76:202 och lagrådets yttrande däröver sägs om rätten att i brottsutredande syfte utnyttja information om annan brottslighet än den för vilken avlyssningstillstånd givits.
mot · G0021047 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1047 av m. fl. om erkännande av Förenade fångars centralorganisation (FFCO) som förhandlingspart En människa som av olika anledningar spärras in på ett fängelse - - utsätts för oerhörda påfrestningar. Om dessutom dessa människor då berövas alla möjligheter till en meningsfull kommunikation med beslutande myndighet, i det här fallet , kan följden bli katastrofal. Det uttalas många vackra ord om den svenska kriminalvården: rehabilitering, återanpassning osv. Men hur skall detta kunna förverkligas när varje begäran från fångarna om att få diskutera vissa förhållanden inom fängelserna bemöts av KVS med auktoritära metoder, som kollektiv bestraffning i olika former? Hur skall man kunna återanpassa när inte ens fångarnas egen organisation erkänns som förhandlingspart? Hur skall man kunna rehabilitera människor när systemet i fängelserna skiljer sig så markant från livet utanför fängelserna? Om det skall finnas någon mening i vad man säger om kriminalvård så bör åtminstone fångarna ges ett meningsfullt arbete, ges möjlighet att arbeta fackligt och inte minst ges möjlighet att ta ökat ansvar för sig själva . Ett minimikrav till att börja med är att FFCO erkänns som en förhandlingspart med rätt att förhandla med . Med anledning av det anförda hemställs att uttalar att Förenade fångars centralorganisation (FFCO) erkänns som en förhandlingspart. (vpk) (vpk) (vpk) C.-H. GOTAB 77 53014 Slockholm 1977
mot · G0021048 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 1048-1056 av herrar och i Ulfsbyn om höjt anslag till kriminalvårdsanstalternas biblioteksverksamhet Kriminalvårdsanstalterna -22 riksanstalter, 50 lokalanstalter samt 21 häkten med sammanlagt ca 5 000 platser - betjänas när det gäller biblioteksverksamheten av de kommunala biblioteken på respektive orter. För dessa bibliotekstjänster utgår viss ersättning med statsmedel. och plats för häkten, . för sluten riksanstaltsplats och . för övriga platser. Ersättningen är närmast symbolisk. Kommunernas faktiska kostnader beräknades 1976 till i genomsnitt . per vårdplats och år. För vissa kommuner är beloppet avsevärt högre. Som exempel kan nämnas att i betjänade häktet därstädes till en redovisad kostnad av . I utgjorde motsvarande kostnader ca . per vårdplats och år. Denna påtagliga disproportion mellan tjänster och ersättningar har ägnats uppmärksamhet i petita /78. Anslaget för biblioteksverksamhet utgår /77 med totalt , och styrelsen äskar en höjning /78 med . Av detta är . nytt anslag till förmån för utländska intagna och . en faktisk höjning av ersättningen till de berörda kommunerna. I budgetpropositionen har chefen för inte ansett sig kunna föreslå en sammanlagd höjning av anslaget med mer än , i vilket ingår ovan nämnda . för inköp av litteratur och tidskrifter för de utländska intagna. har kritik riktats mot primärkommunerna därför att de haft svårigheter att höja anslagen till folkbiblioteken i takt med kostnadsstegringarna. Inte minst mot denna bakgrund är det angeläget att ersättningen till folkbiblioteken för deras tjänster vid kriminalvårdsanstalterna får en något så när realistisk nivå. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att till Kriminalvårdsanstalterna anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av . P. O. () () 1 1976/77.
mot · G002105 · 1977-01-13 00:00:00 — av och 0111 bibehållande av Pater Noster-fyren sorn kulturminnesmärke På , sydväst om , finns ute i havsbandet en grupp om ca 200 skär med det gemensamma namnet . Det gemensamma för alla dessa skär är även att de är förrädiska, de har utgjort ett av de mest fruktade områdena på och de har blivit ryktbara för sin farlighet. Till sjöfarandes hjälp har funnits en fyr på ett av dessa skär, Hamneskär. Det är Pater Noster-fyren som under mer än ett århundrade haft stor betydelse för sjöfarten men som kommer att ersättas av en ny kassunfyr. Det finns många berättelser om förlisningar och räddningsbragder i samband med . Innan fymn hvggdes var förlisningarna så många att marstrandsborna klagade över att de hade svårt att ekonomiskt klara försörjningen av alla utblottade och hemlösa skeppsbrutna. Pater Noster-fyrens tillkomst räddade sjöfarandes liv och stora ekonomiska värden. När den nya kassunfyren på , strax söder om , tas i bruk är den senare ej längre aktuell för . Att nedmontera och föra bort fyren anses i vida kretsar vara olyckligt. Fyrtornet, en järnkonstruktion, bör bevaras som ett kulturminnesmärke, bl. a. över alla dem som enligt traditionen bett sitt Fader när deras fartyg närmat sig . Denna för sjöfarande farliga plats är omnämnd i ett av världens äldsta sjökort, tryckt 1584. Den intar därmed en framträdande plats i de första seglingsbeskrivningarna och på sjökorten. Många människor, inte minst de tusentals fritidsseglarna, förknippar fortfarande bilden av med silhuetten av Pater Noster-fyren. Den anses, även om den tas ur bruk som fyr, ha fortsatt betydelse som sjömärke då skären är låga och vid sjögång svåra att se förrän man är alldeles nära. Det är angeläget att fyren bevaras som ett minnesmärke över en epok där många sjöfarandes liv och stora ekonomiska värden räddats. Farvattnen kring och den mer än hundraåriga fyren har en sådan ställning i den svenska sjöfartens historia att det får anses vara ett riksintresse att fyren bibehålls som kulturminnesmärke. Detta förutsätter dock vissa iståndsättningsåtgärder och ett framtida kontinuerligt underhåll. Beräkning av kostnaderna för dessa åtgärder har inte gjorts. Det torde vara realistiskt att i ett initialskede räkna med en kostnad i storleksordningen . Under åberopande av det anförda anhåller vi att beslutar att hos regeringen begära att motionen överlämnas till byggnadsvårdsutredningen för beaktande. /ENKEL (fp)
mot · G0021050 · 1977-01-25 00:00:00 — om ändring av avtal rörande vissa underhållsbidrag I samband med skilsmässa händer ofta att en av parterna känner sig pressad att gå med på villkor, som kan anses obilliga. Har makarna ingett gemensam ansökan t. ex., fastställer domstolen deras överenskommelser utan att pröva om de är skäliga. Särskilt betänkligt är detta då det gäller underhåll till barn. Lagstiftaren har också insett detta och i 7 kap. 7 sj, forsta stycket, stadgas: Avtal angående fullgörande för framtiden av underhållsskyldighet som ovan sägs utgör ej hinder för den underhållsberättigade att göra gällande rätt till högre underhållsbidrag. Den underhållsberättigade får härigenom möjlighet begära högre underhållsbidrag, om denne längre fram upptäcker sig ha blivit påverkad eller vilseledd för avtalet. Detta är synnerligen berättigat. Den som skall betala underhållsbidraget kan självfallet bli påverkad eller vilseledd på likartat sätt. Men den underhållsskyldige har ingen möjlighet till jämkning, såvida det inte inträffar ändrade förhållanden och den underhållsskyldige kan åberopa 8 §. Har domstol i samband med tvist om underhållsbidragets storlek fattat beslut har numera den underhållsskyldige fått större möjlighet till ändring än tidigare genom FB 7:8. Men har den underhållsskyldige frivilligt gått med på ett för högt underhållsbidrag finns ingen möjlighet till ändring. Då båda parter bör ha samma rätt till ändring av underhållsavtal, som är obilligt för endera parten, hemställes med anledning av det i motionen anförda att beslutar att antaga följande ändrade lydelse av 7 kap. 7 >; stycket i "Avtal angående fullgörande för framtiden av underhållsskyldighet som ovan sägs utgör ej hinder för någon av parterna att göra gällande rätt till ändring av underhållsbidrag.