mot · G002588 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 588 av m. fl. om förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti Den nya grundlagen stadgar i 7 kap. 2 5 3 st. att svensk medborgare skall skyddas mot att myndighet tvingar honom att tillhöra förening eller trossamfund eller att ge sina åsikter till känna Denna bestämmelse är ett uttryck för den grundläggande demokratiska principen att varje samhällsmedborgare skall ha rätt att utan tvång från utomstående fritt få utforma sina åsikter och själv bestämma i vilken utsträckning han önskar delge andra sin uppfattning. Detta är naturligtvis speciellt viktigt när det gäller politiska ställningstaganden. Formellt gäller lagstadgandet endast den enskildes förhållande till myndigheterna, men det borde självfallet ha utformats så att det kunde fa allmän giltighet. Det kan inte vara mindre betänkligt om en enskild tvingas att ge sina åsikter till känna" genom beslut av en organisation, som han av helt andra skäl anser sig böra tillhöra, än om det sker på myndighets initiativ. Den utredning som skall utreda frågan om en komplettering av fri- och rättigheterna i grundlagen bör i sina direktiv även få till uppgift att i detta hänseende föreslå en utvidgning av innehållet i 7 kap. 2 S 3 st. I avvaktan på att denna utredning slutför sitt arbete och nya grundlagsbestämmelser träder i kraft bör en reglering ske genom lagstiftning i vanlig ordning. Det är speciellt ett område som varit föremål för kritisk uppmärksamhet. Det gäller kollektivanslutning av fackföreningsmedlemmar till det socialdemokratiska partiet. När LO bildades stadgades, trots tveksamhet från det socialdemokratiska partiets sida, att medlemsskap i LO automatiskt skulle medföra även medlemskap i det socialdemokratiska partiet. Bestämmelsen utlöste en stark kritik inom arbetarrörelsen, och flera fackförbund vägrade gå in i LO. Vid avskaffades tvånganslutningen, och man nöjde sig med ett uttalande om att LO borde verka för en massanslutning. Vid 1909 togs även detta krav bort. finns inte ett ord i stadgarna för LO eller dess förbund om kollektivanslutning till något parti. Däremot antogs vid den socialdemokratiska partikongressen 1908 vissa ändringar i grundstadgarna för arbetarkommunerna av följande innehåll: Föreningar, å den plats arbetarkommun är bildad, som erkänna socialdemokratiska partiets program och enligt här stadgade grunder önska ansluta sig till densamma, äga rätt att inträda i arbetarekommunen, genom vilken de skola tillhöra partiet. Sådan anslutning skall ske med hela det medlemsantal föreningen äger, frånräknat dem som hos föreningens styrelse skriftligen reserverat sig mot medlemskap i partiet. Dessa regler gäller än . Det är intressant att konstatera att frågan om kollektivanslutning av fackföreningsmedlemmar till det socialdemokratiska paritet sålunda inte på något sätt finns reglerad i fackliga bestämmelser utan endast i stadgarna för arbetarkommuner. Detta gäller även reservationsrätten. Det är förbluffande att viktiga beslut av denna typ inte reglerats i den organisation som fattar dem utan att man endast tillämpar vad en helt annan organisation internt beslutat. Det är därför också felaktigt att, som ofta skett, påstå att genom debatt om kollektivanslutningen skulle lägga sig i vad en enskild organisation - i detta fall fackföreningarna - bestämt. Kollektivanslutningen har helt sin juridiska grund och sitt stöd i stadgar inom en politisk rörelse, dvs. det socialdemokratiska partiet. Ändringar i det nuvarande förfarandet måste sålunda i första hand åstadkommas genom ändring av reglerna för antagande av nya medlemmar inom detta parti. Man skulle kunna tro att kollektivanslutningen till det socialdemokratiska partiet fått en ganska begränsad räckvidd med hänsyn till den skarpa kritik den utsatts för, inte minst inom LO. Så är dock inte fallet. Antalet kollektivanslutna socialdemokratiska partimedlemmar har i stället ökat år . uppger i broschyren Medlem i partiet (1972) att 428 000 LO-medlemmar var kollektivanslutna . Antalet hade ökat till 548 000 och till 650 000. beräknas siffran vara 730 000. Ekonomiskt tillför detta socialdemokratiska partiet närmare 15 milj. kr. Vad som gör denna tvångsanslutning och tvångsdebitering speciellt anstötlig är att beslut härom ofta träffas av en obetydlig minoritet inom fackföreningen. Opinionsundersökningar har dessutom visat att inte ens av de tvångsanslutna över huvud taget känner till att de anslutits till partiet. Det bör även understrykas att de kollektivanslutna partimedlemmarna av fackföreningen endast redovisas till det socialdemokratiska partiet utan nämnande av namn, genom att ett visst antal medlemsavgifter insänds, helt i enlighet med beslutet av partikongress. Medlemskapet är sålunda i princip anonymt, och det socialdemokratiska partiet vet därför oftast inte ens namnet på dessa medlemmar. Den reservationsrätt som existerar innebär ofta inte att fackföreningsmedlemmen slipper betala det belopp som partiavgiften utgör; det hålls inne för andra utgifter. Det allvarligaste är dock att en reservation i realiteten tvingar vederbörande att i viss utsträckning avslöja sin politiska uppfattning. Detta är stridande mot grundläggande demokratiska principer och grundlagens anda. Kollektivanslutningen har ända varit föremål för kritiska uttalanden och motioner i . Många har hoppats att denna kritik skulle medföra att systemet avskaffades genom interna åtgärder. Andra har velat gå längre, särskilt sedan man konstaterat den ringa förståelse kritiken mött inom berörda grupper. I en motion , undertecknad av medlemmar från flera partier, framlades t. o, m. ett lagförslag av följande innehåll: Härigenom förordnas som följer. För medlemskap i politiskt parti kräves att personlig ansökan därom gjorts och beviljats. Denna lag träder i kraft ; dock att medlemskap som vunnits i annan ordning än vad denna lag föreskriver äger giltighet t. o. m. . Under hänvisning till vad sålunda anförts föreslår vi att 1. anhåller att regeringen ger den tillsatta utredningen rörande vissa grundlagsfrågor i uppdrag att även framlägga förslag om ett förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti, 2. anhåller att regeringen i avvaktan på grundlagsändring enligt punkten 1 underställer ett förslag om lag mot kollektivanslutning till politiskt parti. () ()