mot · G002989 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77: 989 av m. fl. om statsbidrag till zigenarföreningar, m. m. Det finns ingen annan folkgrupp i vår kulturkrets som har omgetts av så mycket mystifierande mytbildning som den zigenska. Mytbildningen har framför allt tjänat syftet att rättfärdiga alla de förföljelser och den ständiga diskriminering som gruppen utsatts för. Vi kan i uppslagsverk och "vetenskapliga verk långt in läsa om zigenarna som ett "vandrarfolk med särskild begåvning för "tjuveri och skumma affärer, de har dessutom "en naturlig musikalisk begåvning". Det anses även vara så att "Z. visar stor härdighet vid klimatförändringar och stor förmåga att uthärda umbäranden, strapatser och kroppsliga skador". Dessa uppgifter tillhandahålls i handbibliotek exempelvis i . Det finns ingen anledning att i det här sammanhanget gå djupare in på orsakerna till diskriminering och förföljelse och alla de olika former dessa har tagit historiskt och i . Det kan räcka med att konstatera att zigenarna fortfarande som grupp är utestängda från normalt deltagande i samhällslivet. Det gäller framför allt utbildning och arbetsmöjligheter, men också när det gäller bostäder förekommer en diskriminering, som innebär att hyresvärdar vägrar acceptera zigenare som hyresgäster eller försöker hävda att de bara vill ta emot ett visst antal. Det är möjligt att sätta upp sådana restriktioner dels därför att zigenarna som grupp är totalt maktlösa, dels därför att det ingår i myndigheternas filosofi när det gäller att "lösa zigenarproblemet" att man inte skall "ha för många på samma ställe". Gruppen zigenare har vuxit ganska kraftigt här i landet . Det största tillskottet har kommit genom invandring från , men betydande grupper har också kommit från och som flyktingar. som en del av den totala invandringen utgör zigenarna dock bara en mycket liten del. Totalt finns i de nordiska länderna ca 8 000 zigenare och då bor fortfarande den största delen i . Karaktäristiskt för behandlingen av zigenarna från myndigheternas sida har varit att man med olika medel försökt förmå dem att låta sig assimileras i det svenska samhället, med avsägande av sina sociala bindningar inom gruppen och avståndstagande från sin sociala och kulturella identitet. Man har således försökt, på ett som man får förmoda omedvetet sätt. fullfölja mordet på den zigenska kulturen, så som det pågått under århundraden av förföljelser och diskriminering. Resultatet har blivit förslumning och social apati som har drabbat en stor del av zigenarna. Rader av självutnämnda zigenarexperter har stått upp och lyckats få myndigheternas öra för sina olika idéer om hur zigenare skall behandlas. Zigenarna själva har däremot mycket sällan fått gehör för sina uppfattningar om vad som bör göras. Zigenarna har själva skapat den organisatoriska basen för att själva ta del i arbetet på att åstadkomma bättre sociala och kulturella villkor. Det har skett genom bildandet av finska zigenarförening , Nordiska zigenarrådet och i . Dessa organisationer har intimt samarbete, och även Nordiska zigenarrådet, som är avsett som nordiskt samarbetsorgan, har sin huvudsakliga verksamhet förlagd till . Namnet finska zigenarförening är något missvisande, eftersom föreningen har medlemmar och försöker vara verksam över hela landet. Zigenarföreningarna kan spela en mycket viktig roll för att ta till vara den zigenska gruppens intressen. Men för detta fordras först ett officiellt erkännande av deras arbete, bl. a. genom att det betraktas som en självklarhet att de skall delta i olika kommunala och statliga kommittéer och arbetsgrupper när zigenarfrågor behandlas. har inte detta skett annat än i mycket begränsad och godtycklig omfattning. Till detta kommer att de zigenska föreningarna måste få helt andra ekonomiska förutsättningar att arbeta än vad de haft. Bortsett från ett anslag på . från invandrarverket till den finska zigenarföreningen, har verksamheten finansierats helt genom medlemsavgifter. Eftersom medlemmarna undantagslöst lever under svåra ekonomiska förhållanden måste medlemsavgifternas storlek hållas lågt och det har betytt att man helt tvingas lita till frivilliga krafter. Sådana har inte saknats, men med tanke på det enorma arbetsfält det här rör sig om, måste ändå möjligheterna att klara uppgifterna på frivillig väg vara mycket begränsade. Vi föreslår därför att finska zigenarförening och i medges ett anslag på vardera . för att bygga upp en fast verksamhet På grund av de speciella förhållanden som gäller för den zigenska gruppen anser vi att detta anslag bör beviljas i särskild ordning, utanför de anslag som i övrigt utgår till invandrarnas riksorganisationers verksamhet. Det är helt uppenbart att de stora problemen för den zigenska gruppen finns i de grundläggande sociala förhållandena kring bostad, utbildning och arbete. Alltför många bor fortfarande i dåliga bostäder, exempelvis i slumbetonade områden i de större städerna. Självfallet motverkar sådana förhållanden försök att åstadkomma en drägligare tillvaro. Det finns en klar motvilja, som med jämna mellanrum dokumenteras i pressen, från hyresvärdarnas sida att upplåta lägenheter åt zigenare, liksom åt andra socialt handikappade. Av och till har det också hänt att kommuner försökt hindra zigenare att bosätta sig i kommunen. För inleddes ett samarbete mellan och kranskommunerna för att försöka åstadkomma en jämn fördelning mellan kommunerna. Samarbetet rann ut i sanden, eftersom alla gick in i samarbetet med föresatsen att hålla nere inflyttningen av zigenare till sin kommun. För att motverka den inställningen irån kommunernas sida bör staten påta sig ansvaret för en del av de bo stadskostnader som kommunerna åsamkas för socialt handikappade. Det bör inte gälla enbart zigenare, eftersom även andra grupper i samhället riskerar att få sina möjligheteter att erhålla en bra bostad där de själva önskar begränsade genom nuvarande förhållanden. Många zigenare är fortfarande analfabeter. Det gäller framför allt de vuxna generationerna, och är de inte analfabeter så har de nästan utan undantag en mycket dålig skolunderbyggnad. De harnumera möjlighet att fåen grundläggande undervisning, men den är tidsbegränsad och helt otillräcklig. För att zigenare skall ha någon möjlighet att hävda sig på arbetsmarknaden, är det nödvändigt att de bereds en skolunderbyggnad som är jämförbar med den som övriga innevånare i får. Man bör också öppna vägar, främst genom ekonomiskt stöd, som gör det möjligt för dem som så önskar att gå vidare till högre utbildning. Man härefter hand insett nödvändigheten av att ge invandrare möjlighet att bevara och utveckla sin sociala och kulturella identitet. Stödet till invandrarorganisationerna är ett uttryck för detta och hemspråksundervisningen för invandrarbarn ett annat. För den zigenska gruppen är problemen mycket större och mer djupgående än för andra minoritetsgrupper. Det beror framför allt på att de tvingats lämna sina traditionella förvärvskällor, vilket har gjort att den ekonomiska grunden för det kulturella livet har ryckts undan. Den zigenska gruppen har en rik muntlig berättartradition. men inget eget utvecklat skriftspråk. Det finns också en musikkultur, som f. ö. har mycket litet att göra med det som vanligen brukar förknippas med begreppet zigenarmusik. Det finns en bred hantverkstradition, som fortfarande upprätthålls, men bara av ett litet fåtal. Det vore möjligt att göra en lång uppräkning av alla de unika zigenska kulturuttryck som ger den zigenska folkgruppen dess identitet och som hotas av upplösning och av att falla i glömska på grund av att den ekonomiska grunden brutit samman. Tillsammans spänner de olika zigenska kulturuttrycken över hela folkgruppens liv på ett sådant sätt att den måste betraktas som en kulturell minoritet. Vi har här pekat på det ekonomiska sammanbrottet som orsak till att den zigenska kulturen är svårt hotad. Man kan naturligtvis ifrågasätta hur starkt sambandet mellan kulturellt och ekonomiskt liv är. Men man kan gå tili vilken folklig kultur som helst och man finner att arbetet, sättet att försörja sig och det dagliga livet kring detta, intar en helt central plats i kulturen. Finns det då inget utvecklat skriftspråk, när en folkgrupp kommer i en sådan situation som den zigenska, så kan det kulturella sammanbrottet ske mycket snabbare än det annars skulle ha gjort. Det finns anledning att påpeka att vad det här handlar om är någonting mer än en plädering för bibehållande av en säregen kultur i sig. Det är ett folks kultursom ger det dess sociala självuppfattnjng-det är dess historia, dess uttrycksmedel, dess sätt att vara och se på sig själv och andra. Ett folk som förlorar sin kultur hotas av en allmän förslumning. som har hänt tidigare i mänsklighetens historia och det kan räcka med att här peka på de gamla kulturfolken i Nord- och . Mot den här bakgrunden är det nödvändigt att ge ett kraftfullt stöd för att rekonstruera och bevara den zigenska kulturen. Vi föreslår därför att åtgärder vidtas för att upprätta ett zigenskt kulturcentrum. Syftet bör bl. a. vara att teckna det zigenska folkets historia, utveckla dess skriftspråk och ta vara på den muntliga berättartraditionen. Där bör också finnas möjlighet att ta till vara musikkulturen och återuppliva hantverkstraditionerna. Den zigenska folkgruppen måste själv, genom sina organisationer, få det avgörande inflytandet över hur kulturcentret skall vara format och hur det skall arbeta. I anslutning till kulturcentret bör en zigensk folkhögskola inrättas, som som den får folkhögskolans normala uppgifter även bör verka för att hålla den zigenska kulturen levande inom den zigenska folkgruppen. Under hänvisning till ovanstående hemställs1 1. att beslutar att under XII huvudtiteln, , D 3 Åtgärder för invandrare uppta ett särskilt anslag till finska zigenarförening och i om vartdera . och att anslaget under D 3 fastställs till , 2. att uttalar att åtgärder bör vidtas för ett statligt ekonomiskt stöd till kommunerna för att stimulera till bättre bostadslösningar för socialt handikappade, 3. att uttalar att i kommittéer, utredningar och arbetsgrupper där den zigenska folkgruppens förhållande diskuteras bör denna vara representerad. (vpk) INGA (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) C.-IL (vpk) (vpk) '(Se även motionen 1976/77:990)