ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002149 · 1977-01-13 00:00:00 — av herrar och Komstedt om bibehållande av lågstadielärarutbildning vid i Förskollärarutbildningen i bedrevs fram till /71 skild från lågstadielärarutbildningen. beslöt 1971 att samlokalisera de båda utbildningslinjerna på två orter, av vilka var en. En av motiveringarna till en sådan samlokalisering måste givetvis vara att försöka ändra det förhållandet att förskolan och lågstadiet i är två från varandra helt skilda skolformer med olika arbetsmaterial, studiestoff, miljö och lärarroller. Genom samverkan mellan de två lärarutbildningslinjerna strävar man efter kunskap om hur de nämnda skiljaktigheterna kan överbryggas med syfte att erbjuda barnen mjuka övergångar förskola-lågstadium i olika avseenden. Vid i har försöksverksamhet med samverkan förskola-lågstadium pågått under en följd av år, dels genom medverkan i forskningsprojekt med andra institutioner, dels genom egna försök. För utvecklingen i har de senare varit av särskild betydelse. Medel anslogs exempelvis av , avsedda för i , för försök med samlokalisering av avdelningar för såväl förskolebarn som lågstadiebarn. Den s. k. fria resursen, som är knuten till låg- och mellanstadielärarutbildningen, har möjliggjort en betydande vidgning av försöksverksamheten i fråga om såväl ämnesval som lokalisering. Verksamheten är således beroende av fortsatt förläggning av klasslärarutbildning till . Genom beslut om klasslärarutbildningens förläggning, enligt vilket antagning till denna utbildning upphör vid i , kommer ovan nämnda försöksverksamhet säkerligen att upphöra. Därmed skulle värdefulla utbildningsresurser raseras. En sådan utveckling torde heller inte stå i överensstämmelse med uttalande beslut om högskolereformen att befintliga resurser för högskoleutbildningen skall utnyttjas effektivt och att investeringar som gjorts för utbildning och forskning inte får äventyras.' Det kan i detta sammanhang också nämnas att beslutade att skall vara så kallad utbyggnadsort för högskoleutbildning. 1 samband med beslut om slopande av antagning till klasslärarutbildning vid i uttalades emellertid att sådan försöksverksamhet med samverkan förskola-lågstadium, som enligt beslutet förlädes till , skulle kunna förläggas även till efter utvärdering av resultaten i . Det förefaller emellertid orimligt 1 1976/77. att nu acceptera att en existerande försöksverksamhet, f. ö. med en annan inriktning än den som förlagts till , skall brytas ned för att möjligen åter tas upp. I detta sammanhang kan också nämnas en rapport av arbetsmarknadsverket () som utvisar visst läraröverskott i lokal anknytning till de större lärarhögskolorna med svårigheter för kommuner i lokal anslutning till mindre lärarhögskolor att besätta vakanser med behöriga lärare. Ett beslut om nyintagning av lågstadielärarkandidater vid i kan därför förväntas medverka till att minska bristen på lågstadielärare i och . Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att antagningen av elever till lågstadielärarutbildning vid i bibehålls.
mot · G002152 · 1977-01-14 00:00:00 — Enligt dansarutredningen, vars förslag lades fram , bör den förberedande dansundervisningen i förläggas till , och . Några särskilda skäl för den föreslagna lokaliseringen till dessa orter finns inte angivna i utredningen utan det förefaller som om man av ren slentrian anser att dansutbildningen bör koncentreras till de tre folkrikaste områdena i . Något beaktande av geografiska avstånd och önskvärdheten av en jämnare kulturell spridning över hela vårt avlånga land finns inte i dansutredningens förslag. () riktar också stark kritik mot dansarutredningens förslag då det gäller den föreslagna lokaliseringen. I sitt yttrande över utredningen skriver SDF att "det är en stor orättvisa att barn och ungdom i inte har samma utbildningsmöjligheter i dans som barn i övriga landet. Enligt dansarutredningens förslag skall avvecklas. anser att denna i fortsättningen skall behållas och att den föreslagna Stockholmsskolan i stället förläggs till . Som skäl för detta pekar SDF på att det finns ett stort dansintresse i och planer på att inrätta en dansskola. SDF påpekar vidare i sitt remissvar den stora kulturella betydelse som en regional dansensemble liknande vid har och anser att en liknande dansensemble bör skapas i anslutning till i . Om den förberedande dansundervisningen i lokaliseras till börén naturlig fortsättning på den utbildningen vara att man till också lokaliserar en regional dansensemble. Med stöd av det anförda hemställs1 att beslutar 1. att får fortsätta sin verksamhet som tidigare, 2. att lokalisera en avdelning av den förberedande dansundervisningen i till . '(Se även motion 1976/77:195)
mot · G002154 · 1977-01-14 00:00:00 — Motion 1976/77: 154 av herrar i och Hovhammar om bibehållande av järnvägstrafiken på banlinjen Med jämna mellanrum har uppgifter framkommit i massmedierna att järnvägslinjen hotas av indragning, i forsta hand i vad avser persontrafiken. Dessa uppgifter har väckt berättigad oro bland de människor och kommuner vilkas framtid är beroende av att banan också bibehålls med god trafikstandard. De berörda kommunerna har samfällt understrukit den stora betydelsen av att linjen får vara kvar med oförändrad trafikkaraktär. En nedläggning skulle innebära att många av de samhällen som finns i anknytning till järnvägen skulle fä en försämrad service. De berörda delarna av resp. har haft en otillfredsställande sysselsättningsutveckling . För att kunna öka antalet sysselsatta är en av de viktigaste förutsättningarna att de nu existerande järnvägskommunikationerna inte försämras. I annat fall riskerar man att den ogynnsamma utvecklingen på näringslivets område inom regionen fortsätts. I första hand är det godstrafiken som har betydelse för industrin. En nedläggning av persontrafik brukar emellertid snabbt leda till att en banas totala standard försämras. Steget till en total nedläggning blir kortare. De ständigt återkommande uppgifterna i massmedierna att järnvägslinjen är i farozonen har, förutom den oro de allmänt väckt, försvårat för företag och kommuner att göra en hållbar planering för framtiden. Det är därför önskvärt att klara och otvetydiga uttalanden görs från ansvarigt håll om banans fortbestånd. På så sätt kan oron stillas och en god och säker planering göras av berörda parter. bör därför uttala sig för att såväl person- som godstrafik bibehålls på banan . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar att person- och godstrafik bibehålls på järnvägslinjen .
mot · G002157 · 1977-01-13 00:00:00 — Motion 1976/77:157 om vissa krav på cykelbelysning I 30 § fordonskungörelse stadgas bl. a. att cykel vid cykling skall vara utrustad med lykta sorn kan visa rött ljus bakåt (baklykta) samt lykta sorn kan visa vitt eller gult ljus framåt av sådan ljusstyrka att fordonet under mörker kan föras på betryggande sätt. Nämnda bestämmelse gäller numera vid all cykling, inte som tidigare enbart vid cykling i mörker. Från regeln finns ett par undantag gällande bl. a. barncyklar. Cyklar skall sålunda vid cykling vara utrustade med belysning. Däremot finns det ej krav på att cyklar obligatoriskt skall utrustas med belysning vid tillverkningen och sålunda vid försäljning vara försedda med belysning. Denna brist i lagstiftningen bör rättas till. Ingen säljer en bil utan belysning. Belysningen finns självklart på bilen. Motsvarande förhållande bör gälla cyklar, med vissa undantag (barncyklar t. ex.). Det måste vara mest rationellt att anbringa all nödig utrustning på cykeln redan vid tillverkningen. Riskerna att någon underlåteratt köpa och anbringa belysning påen cykel elimineras då. Polisen slipper ett övervakningsmoment och slipper ifrån ett extra arbete som för vissa t. o. m. uppfattas som tekniskt besvärligt. Tyngst väger givetvis trafiksäkerhetsskälen. Mellan 350 och 400 rapporterade cykelolyckor inträffar i mörker. Man kan misstänka att många av dem har samband med bristande belysning. Ytterligare en omständighet bör föras in i bilden. Det torde råda allmän enighet om att cykelåkande bör stimuleras. En återhållande faktor i många tätorter är det ökande antalet cykelstölder samt stölder av tillbehör, som belysning. Åtgärder för att minska antalet cykelstölder som sådana är nödvändiga, men behandlas ej i denna motion. Genom att av tillverkarna av cyklar obligatoriskt kräver belysningsutrustning öppnas möjligheter till andra tekniska lösningar vid anbringandet än som erbjuds. Cykeltillverkarna bör således fås att anbringa belysningen på ett fast och varaktigt sätt som omöjliggör eller starkt försvårar stöld. Åberopande det anförda hemställs att anhåller att regeringen låter fastställa normer som leder till att nya cyklar vid försäljning är försedda med fast och varaktig belysningsanordning.
mot · G002158 · 1977-01-13 00:00:00 — Motion 1976/77: 158 av m. fl. om utredning rörande ersättningsindustri vid nedläggning av stål Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för ökad sysselsättning, inte minst i de delar av landet som har långsiktiga sysselsättningsproblem. Det kräver en fortsatt utbyggnad av vår industriella kapacitet, ökad specialisering, utnyttjande av stordriftsfördelar och kontinuerlig teknisk förnyelse. Erfarenheterna visar att denna process nödvändiggör en fortsatt strukturomvandling inom näringslivet. I hög grad gäller detta våra basindustrier, t. ex. stålindustrin. Vid olika tillfällen har detta påpekats från socialdemokratiskt håll. Vi har också framhållit att näringslivets strukturomvandling måste styras av en aktiv, statlig näringspolitik för att omställningarna skall kunna ske i socialt acceptabla former. Utan att några ordentliga utredningar har färdigställts har ändå omstruktureringen börjat denna höst vad gäller en del av ståltillverkningen, specialstålet. Bergslagen håller andan: Staten avgör framtiden, skrev en av våra dagstidningar . En omstrukturering av stålindustrin kommer sannolikt att kräva både nedläggningar och omflyttningar av vissa tillverkningsenheter. Nya ägarkonstellationer kan även bli aktuella. Denna process måste noga bevakas. Vårt krav är att en samlad bedömning måste göras, som inte låter omställningarna ske i snabbare takt än att nya arbetstillfällen hinner skapas på de drabbade orterna. Det har framgått inte minst vid regionala konferenser i Bergslagen . Redan nu är det emellertid angeläget att framhålla följande: De orter som drabbas av nedläggningar måste ges alternativ som bevarar sysselsättningen. Sådana insatser måste förberedas . Det får inte bli fler nödlösningar av typen , som bara skapar svårigheter för andra företag och orter. Det är därför angeläget att undersökningar inleds, parallellt med pågående stålutredningar, om vilka tillverkningar som kan etableras i samband med nedläggningar inom stålindustrin. Undersökningar av denna art bör kunna företas även om man inte vet exakt vilka orter som blir aktuella för nyetableringar. Vid genomförandet av dessa utredningar bör bl. a. berörda fackförbund och kommuner med stålindustri vara representerade. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam undersökning om alternativa etableringsmöjligheter på orter som drabbas av nedläggningar inom stålindustrin. () ts) ts)
mot · G002160 · 1977-01-14 00:00:00 — Motion 1976/77:160 av i m. fl. om ett svenskt mäss- och utställningsfartyg gavs betydande ekonomiska anslag till främjande av svensk utrikeshandel. Dock förefaller det oss som om bilar, kullager etc. från den svenska storindustrin är de produkter som kommit i fråga i detta sammanhang. Likartat stöd har däremot inte getts den mindre och medelstora svenska industrin - de exportoerfarna företagen - att marknadsföra sina varor i utlandet. Även om årets budgetproposition bilaga 14, , andas en större generositet mot dessa mindre och exportoerfarna företags strävan att söka skaffa sig marknadsandelar i utlandet, synes de grepp som där föreslås inte vara till fyllest. I det svåra sysselsättningsläge som de mindre och medelstora företagen befinner sig, måste det till radikala grepp. Gammalt konservativt och konventionellt tänkande bör förpassas till historiens skräpkammare. De företag det här är fråga om skulle, genom att deras produkter gjordes kända i utlandet, på ett bättre sätt än vad som varit fallet få möjligheter till en mera omfattande export. Dylika strävanden ligger helt i linje med den självklara uppgiften att öka sysselsättningen samt skulle ge ett icke föraktligt tillskott till landets valutainkomster. Örlogsfartyget har vid sina långresor i viss, men mycket begränsad utsträckning, utnyttjats till att göra reklam för och dess näringsliv. Det begränsade utrymmet ombord ger inte möjligheter till utställningar. Vid besöken i utländska hamnar har reklamen för och svenska industriprodukter fått inskränka sig till parties ombord, visning av film, utdelande av reklampubliktationer om svenska varor och företag. Dessa långresor kan knappast utgöra den bästa formen för goodwill åt svenska varor och svenska företag. Det är inte i linje med nutidens krav på tidsenlig marknadsföring. Säkerligen skulle det vara mera fördelaktigt om dylika resor kunde ordnas med ett mäss- och utställningsfartyg av sådan storleksordning att det gav möjligheter till en representativ utställning av vad framför allt landets mindre och medelstora företag kan bjuda köpare i utlandet. Hit hör produkter från den svenska glasindustrin, svenska möbler, svenska textilier, svenska trähus etc. Landets varvsindustri, som kämpar med stora sysselsättningssvå righeter och där lagerbyggnad är aktuell, borde ges möjligheter att bygga ett dylikt mäss- och utställningsfartyg. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om åtgärder för att få till stånd ett svenskt mäss- och utställningsfartyg i enlighet med vad som anförts i denna motion. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · G002163 · 1977-01-11 00:00:00 — Motion 1976/77:163 av i m. fl. om alternativ sysselsättning vid nedläggning av kriminalvårdsanstalten och allmänna häktet i Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1976/77:88 hemställer att , begär att regeringen skapar alternativ sysselsättning i den eller de kommuner i som drabbas av den i motionen 1976/77:88 berörda nedläggningen. () ()
mot · G002166 · 1977-01-13 00:00:00 — Motion 1976/77:166 av i m. fl. om anvisningar till byggnadsstadgan rörande högertrafik för gående Åtskilliga år har gått sedan högertrafiken infördes i . En förändring som dess värre inte lått ett totalt genomslag. 11, ex. passager i centrumanläggningar eller gångstråk, ofta med anslutning till olika typer av kollektiva transportmedel, förekommer inte sällan gångtrafik av en sådan volym att en uppdelning i skilda trafikströmmar görs. Denna uppdelning styrs i stor utsträckning av de valda byggnadstekniska utformningarna av dörrarrangemang, rulltrappors gångriktning etc. borde så ha förflutit att de anläggningar som en gång uppförts för att dela trafiken enligt vänstermodell hade kunnat byggas om. Så har även skett på många ställen men tyvärr inte överallt. Det finns fortfarande högfrekventa anläggningar som har utformats då ett trafikmässigt vänsterbeteende var riktigt. Än värre är att nyproduktion förekommer av samma slag. Vilka konsekvenser denna blandning har för övrig trafik kan inte överblickas. Klart är dock att den medverkar till att etablera och upprätthålla betingade reflexer av ett slag som inte kan få tillåtas förekomma i den övriga trafiken. Störningar inträffar ofta i gångtrafiken i anslutning till felaktigt utformade lösningar, t. ex. att oklarhet råder om möte skall ske till vänster eller höger. Med hänvisning till det anförda hemställs att regeringen låter fastställa sådana anvisningar till byggnadsstadgan att även högertrafik skall gälla för gångtrafik. PER () i HANS () i
mot · G002167 · 1977-01-13 00:00:00 — Motion 1976/77: 167 av m. fl. om statligt stöd till vissa turistanläggningar Undan för undan har svenska folket fätt en ökad fritid. Efterfrågan på fritidsaktiviteter är stor. Vår turistbalans är kraftigt negativ med åtföljande valutautflöde. Med den femte semesterveckan kommer efterfrågan på fritidsaktiviteter att bli större. Resebyråerna kommer sannolikt att öka utbudet av utlandsresor. De som har ekonomiska möjligheter kommer i stor utsträckning att förlägga femte semesterveckan utomlands. För statsmakterna gäller det att styra utvecklingen därhän att barnfamiljerna får ett utbud av sunda fritidsaktiviteter till rimliga kostnader och att en större del av svenska folket semestrar i . Vi skall även möta den förväntade turistströmmen från hårt industrialiserade länder. Det gäller människor som har ett stort behov av att få uppleva frisk luft, rent vatten och möjligheten att fritt kunna vandra i naturen. En sådan ström hit kan valutamässigt ha en positiv betydelse, men därmed ökar också kraven på lämpliga förläggningsmöjligheter. De s. k. skogslänen är sedan gammalt turistlän. De har en för turism unik natur, som ger enastående möjligheter till rekreation. Trots detta är utbudet relativt begränsat. Mycket av det som byggs för turism är inte tillgängligt förden stora allmänheten. Tendenser till lyxturismär uppenbara. En satsning i skogslänen på turistanläggningar med stugbyar, lägenheter eller rum för uthyrning skulle ge områden med sysselsättningssvårigheter flera arbetstillfällen. Sådana anläggningar bör vara bekväma och hålla en relativt god standard, inte minst med tanke på barnfamiljerna. För att ge bästa ekonomiska förutsättningar för semestervistelse bör ett statligt räntesubventionerat lån för ny- och ombyggnad av turistanläggningar införas. Lånet bör få likartad konstruktion som den som gäller för lån till flerfamiljshus samt småhus för uthyrning enligt bostadsfinansieringsförordningen (1974:946). Räntebidrag bör utgå för den del av lånet som avser hotell- och stuglägenheter och hotellrum med en normal standard. Gemensamhets- och ekonomiutrymmen bör belånas på samma sätt som lokaler belånas enligt den angivna förordningen. Med andra ord: lån med samma räntesats som statliga bostadslån men utan räntebidrag. Länsstyrelserna bör vara ansvariga för planeringen av dessa projekt, då inom länsstyrelserna finns den sakkunskap som från olika synpunkter kan För att länsstyrelserna skall kunna fatta beslut om projekts genomförande bör dock resp. länsbostadsnämnd ha gjort en belåningsmässig bedömning och fattat ett preliminärt lånebeslut. Efter ett slutligt beslut bör därefter låneverksamheten skötas av länsbostadsnämnden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om lånestöd och räntebidrag för ny- och ombyggnad av turistanläggningar i de s. k. skogslänen. () () () AXEL () i
mot · G002170 · 1977-01-18 00:00:00 — om begränsning av kravet på bokföringsmässig redovisning vid inkomstbeskattning av jordbruk fattade beslut om en successiv övergång till bokföringsmässig redovisning för alla jordbrukare. Övergången skall ske i etapper. Den successiva övergången innebär för den enskilde i korthet följande: Den lantbrukare som hade en bruttoinkomst av jord- och skogsbruk som översteg . ärbokföringsskyldig fr. o. m. Han eller hon skall deklarera enligt bokföringsmässiga grunder år Om bruttoinkomsten överstiger . inträder bokföringsskyldighet , och 1979 skall deklaration enligt bokföringsmässiga grunder upprättas. För alla andra vilka äger fastighet som är taxerad som jordbruksfastighet inträder bokföringsskyldighet , och 1980 skall deklaration enligt bokföringsmässiga grunder göras. För de mindre jordbrukarna innebär övergången till bokföringsmässig redovisning inte några större fördelar. Många av dem uppfattar i stället tvånget att gå över till bokföringsmässig redovisning som ett onödigt krångel, vars konsekvens är att de måste anlita sakkunnig hjälp vid deklarationen. Den uppfattningen är självfallet mest utbredd bland de äldre företagarna, som sällan haft tillfälle att skaffa sig den kunskap om bokföring och deklaration som denna omläggning kräver. Ett av skälen att låta reformen omfatta alla jordbruk har varit att antalet småbruk kunde väntas minska mycket snabbt mot mitten och slutet av . Åtskilliga jordbruk kommer emellertid att finnas kvar i de aktuella storleksgrupperna. Detta motiverar enligt vår mening att den sista delen av omläggningen skjuts upp. Om inte så sker kan förtida nedläggningar av mindre jordbruk tvingas fram, just beroende på tvånget till bokföringsmässig redovisning. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att omläggningen till bokföri ngsmässig redovisning för jordbrukare begränsas till att omfatta jordbruksföretag med en bruttoomsättning som överstiger .
mot · G002171 · 1977-01-14 00:00:00 — Motion 1976/77:171 av om ändrade beskattningsregler vid uthyrning av fastighet I anvisningar till 25 S kommunalskattelagen föreskrivs att för fastighet eller del av fastighet som används i ägarens rörelse avdrag skall medges enligt reglerna i 29 S kommunalskattelagen jämte anvisningar. 1 fråga om fastighet eller del av fastighet som används i rörelse bedriven av annan än fastighetens ägare stadgas att de för rörelsefastighet gällande avdragsreglerna även skall fl tillämpas för sådan fastighet eller fastighetsdel, om ägaren begär detta. Bestämmelserna i 25 S kommunalskattelagen ger alltså bl. a. möjlighet till avskrivning enligt rörelsereglerna av hyresfastighet eller del därav som är uthyrd för rörelseändamål. I den praktiska tillämpningen har reglerna dock medfört vissa icke önskvärda konsekvenser. Om uthyrning av lokaler sker för verksamhet som inte hänförs till rörelse enligt 27 S kommunalskattelagen är rörelsereglerna inte tillämpliga, vilket framgår av utslag i regeringsrätten i förhandsbeskedsärende. Vid uthyrning av t. ex. kontorslokaler till en rörelseidkare får rörelsereglerna tillämpas. Hyrs lokalerna däremot ut till stat och kommun för deras förvaltning är rörelsereglerna icke tillämpliga. Rörelsereglerna får inte heller tillämpas om lokalerna hyrs ut som kontor för fastighetsförvaltning, där verksamheten ju beskattas som inkomst av jordbruksfastighet eller annan fastighet. Av lagstiftningens förarbeten framgår att grunden till att olika avdragsregler för fastighetskostnader införts för inkomst av rörelse resp. inkomst av annan fastighet är att rörelsereglerna utformats med hänsyn till den speciella förslitning och de risker som är förenade med rörelseanvändning. Lagstiftningens syfte har varit att lokaler som används för samma ändamål skall kunna skrivas av enligt samma grunder, oavsett vem som använder dem och oavsett hyresgästens inkomstbeskattningssituation. Nuvarande tillämpning av punkt 3 av anvisningarna till 25 S kommunalskattelagen ställer även krav på att fastighetsägaren skall känna till om hyresgästens verksamhet är hänförlig till inkomstkällan rörelse eller ej, vilket ofta kan visa sig svårt att ta reda på utan att röja deklarationssekretessen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av kommunalskattelagen att den som uthyr fastighet eller del därav får rätt till samma skattemässiga behandling oberoende av om uthyrning sker för rörelseändamål eller annan verksamhet med undantag för bostadsändamål.