mot · G0021523 · 1977-03-28 00:00:00 — Motion 1976/77: 1523 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:74 om inriktningen av säkerhetspolitiken och totalförsvarets fortsatta utveckling Regeringens proposition 1976/77:74 angående inriktningen av säkerhetspolitiken och totalförsvarets fortsatta utveckling innebär en fortsatt satsning på en dyrbar och alltmera ineffektiv militärapparat. Den borgerliga regeringen har dessutom brutit med den mera återhållsamma linje som, trots allt, inleddes av socialdemokraterna 1968 och påbörjar nu på nytt en regelrätt upprustning. kommunisterna har, som enda parti, förespråkat en minskning av försvarskostnaderna och framför allt en omläggning av hela försvarsstrukturen. Det nuvarande totalförsvaret domineras helt av den militära sektorn, som dessutom inriktats mot en olycklig satsning på dyrbara och sårbara tekniska system i ett krampaktigt försök att efterapa och följa med i den internationella kapprustningen. Vi har kritiserat denna utveckling, och verkligheten visar att den kritiken har varit riktig. Vem vill , med något krav på trovärdighet, påstå att de miljarder som lagts ner på försvaret på något avgörande sätt påverkat vår ställning som nation? Det är andra faktorer, politiska, diplomatiska, bistånds- och handelspolitiska som bestämt vår position, och det skulle ha skett på samma sätt oavsett hur vårt försvar sett ut. Dessa fakta, som gällde med större motsättningar och spänningar i världen än vad som är fallet, är ännu tydligare . Det är således hög tid att omprövar sin försvarspolitik. Vi har i motionen 1976/77:249 i stort redovisat våra synpunkter på försvarets utformning och vår kritik mot dess nuvarande inriktning. En upprepning av dessa argument här är därför inte nödvändig. Partiet vill emellertid med anledning av propositionen 1976/77:74 tillägga några synpunkter och därefter redovisa sin uppfattning i några detaljfrågor. Det är naturligtvis omöjligt att i detta sammanhang göra en grundlig analys av det stora material det här är frågan om, framför allt därför att kommunisterna konsekvent hållits utanför förberedelsearbetet till detta beslut i såväl försvarsutskott som försvarsutredningen. Statsministern anför, i en inledning till propositionen, att säkerhetspolitik syftar till att bevara landets oberoende och till alliansfrihet i fred och neutralitet i krig. Det är också vår uppfattning att detta skall vara inriktningen. De överväganden och slutsatser som statsministern där 1 1976/77. efter gör om vilka medel som skall användas och vilken politik som skall föras för att nå detta mål kan vi däremot inte acceptera. Det gäller främst följande påståenden av statsministern: internationella engagemang i fredsarbetet står inte i motsats till de höga svenska rustningskostnaderna. Vpk anser att det är politisk dubbelmoral att tala om och kräva nedrustning som vi själva håller en rustningsnivå som, räknat per innevånare, ger oss en fjärdeplats i världen. "Den styrka som en stormakt, den enda tänkbara angriparen, kan sätta in mot oss begränsas av att huvuddelen av hans resurser måste avdelas mot huvudmotståndaren. Detta är önsketänkande och tillsammans med teorin om skalförsvar vår mest omhuldade militära myt! Om en stormakt går in för att anfalla oss, så satsar den också vad som behövs för att nå framgång. Anskaffning av väsentlig försvarsmateriel får inte försätta i beroendeställning till andra länder." Anskaffningen av materiel till det svenska försvaret har redan satt oss i beroendeställning till västalliansen och dess militärorganisation, NATO. Det gäller redan anskaffad materiel och det gäller framför allt ersättning av vapen och reservdelar i ett krigsfall. Hur är underhållssäkerheten ordnad? "Totalförsvaret är hela folkets angelägenhet och har en bred folklig förankring, rotad i en grundläggande värdegemenskap. De värderingar som dominerar det militära tänkandet i är, som i andra kapitalistiska länder, reaktionära. Någon värdegemenskap med det arbetande folket har aldrig uttryckts från det hållet. Det är därför felaktigt och farligt att det militära tänkandet fått styra totalförsvarets utveckling. kommunisterna anser att diskussionen om försvaret måste breddas och ge utrymme åt andra synpunkter och överväganden än de rent militära. I detta sammanhang måste även försvarsindustrins roll och dess koppling till det militära systemet föras in i debatten. Som i många andra fall används nu risken för arbetslöshet för de arbetande inom försvarsindustrin som ett påtryckningsmedel för att vidmakthålla det militär-industriella komplexet. För att möjliggöra den grundläggande omprövning och omformning av det svenska totalförsvaret som vpk anser vara nödvändig föreslår partiet att en ny parlamentarisk utredning tillsätts så fort som möjligt. Det bör inte vara en försvarsutredning utan en nedrustningsutredning, som tar under övervägande såväl militära som industriella problem. Målsättningen bör vara ett gräns- och djupförsvar som kan tas upp på alla platser inom landet. Det bör vara utrustat med moderna vapen för bekämpning av flyg och pansar. Det bör vidare vara försett med transportmedel som säkerställer en så hög rörlighet som möjligt. En sådan försvarsorganisation utesluter offensiva komponenter som det nuvarande attackflyget och pansarförbanden. En ökad satsning på civilförsvar och ekonomiskt försvar hör också I jämförelse med övriga neutrala stater i , t. ex. eller , har en mer än dubbelt så hög försvarskostnad per invånare. F. n. tar de militära utgifterna av statsutgifterna. En nedtrappning till av statsutgifterna är en realistisk målsättning. I propositionen 1976/77:74 föreslås en utgiftsram för /78 på 11 925,7 milj. kr. Härav utgör 1 510 milj. kr. kompensation för prisoch lönehöjningar. I de preliminära beräkningar som redovisades i budgetpropositionen uppgick detta belopp till 2 030 milj. kr. har vissa anslag räknats upp, varför man fått denna lägre siffra för priskompensation. Vi har i motionen 1976/77:249 begärt att försvarskostnaderna skall sänkas med det först beräknade beloppet och vidhåller detta yrkande. För /78 skulle det betyda en kostnad av 11925,7 milj. kr. - 2 030 milj. kr. = 9 895,7 milj. kr. Kostnaderna kommer ändå att hamna långt över detta belopp eftersom 70 miljoner redan avsatts utanför ramen för omlokalisering m. m. Detsamma gäller kostnader för de värnpliktigas förmåner som kan komma att överstiga nettoprisindex. Dessa belopp gäller det militära försvaret. För totalförsvaret som helhet tillkommer civilförsvarets kostnader ca 263 milj., ekonomiska försvaret ca 170 milj., häri ej inräknat medel för beredskapsiagringen m. m., samt kostnader under övriga huvudtitlar som uppgår till betydande belopp. Sammantaget uppgår således försvarskostnaderna till en nivå som ligger långt över den som brukar diskuteras i den offentliga debatten, där vanligtvis endast de militära anslagen tas upp. För begärs för det militära försvaret 51 875 milj. kr. Detta är då räknat i prisläge . Som vi redan har sett för det första budgetåret stiger kostnaderna snabbt. För femårsperioden kommer således kostnaderna för enbart det militära försvaret att uppgå till 5 x 12 000 = 60 000 milj. kr. i dagens penningvärde. Detta är som tidigare framhållits en helt oacceptabel utveckling. Efter /78 måste en fortsatt nedtrappning ske, och i fortsättningen lämnas några förslag till kostnadsbesparande åtgärder. Det går att spara inom den militära sektorn I propositionen föreslås att ett större antal infanteribrigader än vad som anges i ÖB:s nivå B skall moderniseras. Man närmar sig alltså A-nivån, dvs. Enligt vpk:s mening bör ingen ökning av antalet brigader ske. bör det i stället övervägas om brigaderna inte kan ersättas med förband av mindre kvalificerad typ. Detta betyder inte att de personella resurserna minskas, vilket också framhålles av såväl försvarsutredningen som försvarsministern. av pansarvärn och luftvärn som förordas i propositionen är positiv. Satsningen på inhemska pansarvärnsrobotar är riktig och bör genomföras. Den modernisering av gamla centurionstridsvagnar som propositionen talar om är dyrbar och meningslös. De kan inte ersättas inom landet och kommer därför snabbt att försvinna ur organisationen i händelse av krig. Det är bättre att satsa resurser på förbättrat pansarvärn, och det behövs inte stridsvagnar för att bekämpa stridsvagnar. Om pansarbrigaderna avskaffas kan betydande besparingar göras. Vi anser att den utveckling som skett inom marinen mot lättare och för våra förhållanden lämpade fartygstyper är riktig. Den ersättning av fartyg som erfordras för flottiljledning när jagarna utgår och som förordas i propositionen bör inte genomföras. Anskaffning av sjörobotar bör däremot övervägas. Hit räknas attackflyg och ubåtar. Flygvapnets nuvarande utformning måste enligt vår mening i grunden förändras. Vpk upprepar sitt krav i den tidigare motionen om att produktionen av avbryts så fort som möjligt och att arbetet med utveckling av flygplan A 20 avbryts. Givetvis finns inte heller något utrymme för det s. k. B3LA i partiets förslag. Vpk förordar för flygets del övergångsvis alternativet C 2 i . Det innebär anskaffning av flygplan av SK 60-typ. De kan användas för utbildning och spaning och ingå i krigsorganisationen i form av lätta attack förband. En del av flygindustrins kapacitet kan tas i anspråk för detta. Ytterligare kapacitet åtgår för utveckling och tillverkning av olika robotsystem, som är den typ av defensiva vapen som vi anser bör ingå i ett neutralitetsförsvar. Användningen av försvarsindustrins resurser i övrigt bör utredas med sikte på övergång till angelägen civil produktion. Vad beträffar ubåtar anser vi att de 14 båtar som kommer att finnas 1982 är tillräckliga. Inom detta område bör resurserna överflyttas från jaktflyg till luftvärnsrobot och luftvärnsförband. Anskaffningen av luftvärnsrobot 70 som pågår är ett steg i rätt riktning. Frågan om anskaffning av tyngre luftvärnsrobotar bör utredas ytterligare. Central och högre regional ledning. I propositionen framhålls vikten av att så långt som möjligt reducera kostnader och personalbehov för staberna i fred. Här finns möjligheter till besparingar genom indragning av vissa staber. Vi har sex militärområdesstaber i landet. Av dem är två stycken, Milostab B i och Milostab NN i , att betrakta som helt överflödiga. De svarar i fredstid för ett fåtal förband och skolor, vilket med all önskvärd tydlighet framgår av översiktsskissen på s. 151 i propositionen. Vid mobilisering utgör de mer eller mindre basområden för angränsande militärområden. Uppgifterna kan med fördel övertas av dessa båda senare nämnda, och de förstnämnda staberna kan upplösas. En ökad samordning av vapenslagens stabsarbete i övrigt bör också genomföras. som arbetar med dessa frågor, bör uppmärksamma problemen. Gemensamma myndigheter och funktioner. Inom detta område gäller detsamma som inom det föregående. Här finns också redan en utredning, fredsorganisationsutredningen. Det bör finnas möjligheter att minska antalet utbildningsenheter. Det gäller först och främst flygvapnet, men även de andra vapenslagen. Vi vill beträffande dessa båda sista områden avvakta de sittande utredningarnas förslag men har velat påpeka de möjligheter till rationaliseringar som finns framför allt inom stabsområdet men även inom förvaltningar och andra organ. Satsa mera på civilförsvaret och det ekonomiska försvaret Civilförsvaret bör ges ökade resurser till skyddsrum och skyddsmasker för civilbefolkningen. Det finns f. n. omkring 3 miljoner skyddsmasker,och man kan fråga sig vilka som skall bli utan. För små barn har ännu inte producerats några skyddsanordningar. Det fattas skyddsrumsplatser, framför allt i de större städerna men även i områden med småhusbebyggelse. Om man jämför de resurser som satsats på det militära försvaret med dem som lagts ner på skydd av civilbefolkningen, framgår tydligt den snedvridning till fördel för det förstnämnda området som ägt rum. Beträffande civilförsvarets fortsatta utveckling vill vi förorda ett kommunanknutet civilförsvar, som bättre kan tillvarata det civila samhällets resurser. Beträffande det ekonomiska försvaret bör dess roll ytterligare betonas. Detta ligger i linje med den uppfattning som kommunisterna företräder och som innebären omfördelning av försvarskostnader från militär till civil sektor. Vi har inte haft möjlighet att detaljgranska de olika anslagsposterna till det ekonomiska försvaret men anser att åtgärder för att säkerställa folkförsörjningen under avspärrning och andra svåra förhållanden bör prioriteras ytterligare på det militära försvarets bekostnad. Med stöd av det anförda föreslås 1. att avslår regeringens proposition 1976/77:74 om inriktningen av säkerhetspolitiken och totalförsvarets fortsatta utveckling, 2. att hos regeringen hemställer om att en nedrustningsutredning tillsättes med i motionen angivna målsättningar, 3. att beslutar om nedskärningar av det militära försvaret /78-1981/82, enligt i motionen angivna riktlinjer. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)