mot · G002679 · 1977-01-24 00:00:00 — 1976/77: 679 av herrar i och om kostnaderna för anslagsanställd forskningspersonal Sedan de åmanska trygghetslagarna trädde i kraft har anställningsformerna för anslagsanställd forskningspersonal förändrats. Förändringarna innebär i princip att all forskningspersonal nu har samma anställningsförhållanden som tidigare SMF och universitetsanställd personal hade. Detta har man uppnått genom att även anslagsanställd personal nu räknas som direkt universitetsanställd. De har därigenom överförts till tillsvidare-förordnanden, och har rätt att som annan statsanställd personal erhålla A-inträde. Detta är helt uppenbart en fördel för de anställda, men effekterna på forskningsanslagen har tydligen förbisetts av myndigheterna. Vid egen sjukdom, minderårigt barns sjukdom, inskolning av barn på daghem, graviditet, vidareutbildning har den anslagsanställda personalen samma rätt som övrig statsanställd personal. De får alltså kontinuerlig lön från arbetsgivaren/. Detta innebär emellertid inte att den statsanställda personalen ställs utanför . För den anslagsanställda personalen, liksom för övriga statsanställda, betalar arbetsgivaren på bruttolönen för sjukförsäkring. Som motprestation betalar tillbaka av graviditetslönen/sjuklönen/utbildningslönen till arbetsgivaren. Enligt överenskommelse mellan och staten betalas emellertid dessa pengar till , som överför dem till statskassan. Detta är naturligtvis helt logiskt när det gäller personal, vars lön i sista hand tas ur statskassan, som t. ex. direkt universitetsanställd personal eller SMF-anställd personal. En betydande del av forskningspengarna kommer emellertid från olika privata fonder - . mot hjärtoch lungsjukdomar etc. Dessa fonder får ingen kompensation för de kostnader som sjukdom, graviditet, vidareutbildning etc. för med sig. De som betalats in till från anslagspengarna har alltså inte gett forskningen något som helst utbyte. Sjuklönen/graviditetslönen/utbildningslönen har i sista rummet lett till en överföring av medel från forskningsanslagen och till statskassan. De missförhållanden som beskrivits ovan beror naturligtvis på ett förbiseende när trygghetslagarna infördes. Naturligtvis ser alla positivt på att även forskningspersonalen får bättre och säkrare anställningsförhållanden. Det visar sig emellertid omöjligt att överföra kompensation för den utbetalade sjuklönen/graviditetslönen/utbildningslönen till det ställe där denna utbetalats, det vill säga forskningsanslagen och i sista hand fonderna. Den nuvarande situationen är ur flera synpunkter inte godtagbar. Forskningsanslagen utarmas och detta minskar möjligheterna att använda dem till forskning. På lång sikt kan detta naturligtvis påverka möjligheterna att 11 anslag på ett negativt sätt. Forskningsfondernas resurser att stödja forskningen minskar. Det kan påverka fondernas vilja att ge stöd till personal. De individer som har givit bidrag till forskningsfonder har säkerligen inte avsett att dessa bidrag skall avtappas till statskassan i en takt som beror på forskningspersonalens sjukdom, barnafödande etc. Kontakter med lokala universitet/försäkringskassa/riksförsäkringsverk/riksrevisionsverk visaratt situationen nu inte kan förändras. En förändring måste ske genom ett politiskt beslut. Den bör gälla retroaktivt och ge möjlighet att kompensera anslagen för utbetald sjuklön/graviditetslön/utbildningslön. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär utredning och förslag syftande till att de penningmedel som ställts till forskningens förfogande men som används till sjuklön, graviditetslön eller utbildningslön, skall återgå till det ursprungliga forskningsändamålet i samma utsträckning som statskassan kompenseras av . G. () i