mot · G0021582 · 1977-04-19 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:132 om ändring i utlänningslagen (1954:193) Propositionen 1976/77:132 berör några av de mest omstridda paragraferna i den nuvarande utlänningslagen. Det är ett intresse både för och för människor som söker sig hit att frågan om en utlänning skall få stanna i landet eller inte avgörs mycket snabbt. Kravet på fermitet får dock aldrig råda över rättssäkerheten. Enligt min mening har detta tyvärr skett i föreliggande proposition. har polisen rätt att avvisa en utlänning som kommer till ifall han eller hon inte har arbetstillstånd, medel att försörja sig med etc. Denna rätt till avvisning föreligger vid gränsen och efter det att utlänningen kommit till . Om utlänningen varit längre än i måste han eller hon dock förpassas. Det innebär att ärendet överförs till invandrarverket. Det finns en viktig principiell skillnad mellan de två förfarandena. Fattar polisen beslutet vid gränsen verkställs avvisningen . I praktiken finns då ingen möjlighet att överklaga. beslut tar och kan överklagas. Det som har kritiserats är att polisens möjlighet att avvisa invandrare inte enbart gäller avvisningar på materiella grunder, utan att polisen också har rätt att avvisa människor som uppger sig vara politiska flyktingar. En sådan avvisning kommer då inte att underställas invandrarverket eller kunna överklagas. I praktiken får heller inte invandraren något juridiskt ombud. Vad regeringen nu vill göra är att vidga polisens möjligheter att på egen hand göra avvisningar. har hävdat att åtskilliga utlänningar som kommer hit håller sig undan i och forst därefter anmäler sig till polisen. Därför vill regeringen att polisen skall kunna avvisa utlänningar efter den tidpunkt då utlänningen anmäler sig till myndighet. Det skall alltså inte löna sig att hålla sig undan. gäller dock en tremånadersgräns. Den som håller sig undan upp får vanligen sin sak behandlad via invandrarverket. Det finns enligt min mening tre viktiga invändningar mot regeringens förslag: De paragrafer som regeringen vill utvidga innebär möjlighet för polisen att utvisa politiska flyktingar. Normalt skall den som uppger sig vara politisk flykting få sin sak behandlad av invandrarverket. Detta gäller dock inte om polisen bedömer påståendet om politiskt flyktingskap som uppenbart Vidare skall invandrarverket underställas frågan i det fall då utlänning påstår att han på grund av de politiska förhållandena i hemlandet inte vill återvända dit och då de omständigheter han åberopar inte kan lämnas utan avseende. Det blir alltså polisen som får avgöra, om de förhållanden som utlänningen anger bör lämnas utan avseende eller inte. Frågan om vem som är politisk flykting eller inte är grannlaga och mycket svår. De första vietnamdesertörerna som kom till avvisades av polisen. fattades regeringsbeslut om att nya vietnamdesertörer fick stanna. När de första chilenska flyktingarna, som bott i , kom till sade polisen nej. Genom en slump upptäckte Amnesty deras belägenhet och slog larm till regeringen, som senare ändrade beslutet. Polisen försökte avvisa de polska zigenare som kom till . Regeringen ändrade beslutet. I alla dessa fall har, genom ren tur, polisens beslut upphävts. Polisen avvisar ca 2 000 utlänningar, som söker sig till . I hur många fall är dessa personer politiska flyktingar, som de uppgett sig vara, men polisen däremot ansett att de omständigheter de åberopat kan lämnas utan avseende? Enligt min mening bör en utlänning som uppger sig vara politisk flykting alltid få sitt ärende underställt invandrarverket. Polisen är inte rätt organ att avgöra ifall förhållanden i ett land berättigar till politiskt flyktingskap eller inte. Att då ytterligare utvidga de paragrafer som ger polisen möjlighet att avvisa är inte bra. När polisen fattar beslut om avvisning skall verkställigheten ske och utan hinder av anförda besvär. Detta innebär att en utlänning som kommer hit, uppger sig vara politisk flykting och ändå avvisas inte har någon möjlighet att överklaga beslutet. Detta strider mot svensk rättspraxis. En av orsakerna till att politiska flyktingar som kommer hit håller sig undan för att senare få sitt fall behandlat av invandrarverket är ju att de - och deras ombud - inte litar på polisen utan vill ha ärendet behandlat av invandrarverket. Då får de också möjlighet att överklaga. Paragrafer som möjliggör för polisen att avvisa utan överklagningsmöjlighet bör tas bort, inte vidgas. håller sig många flyktingar gömda för att sedan gå till polisen. Därigenom vill de garantera att deras ärenden behandlas av invandrarverket. Med den nya lagstiftningen riskerar vi att få en stor grupp flyktingar som gömmer sig undan polisen för att sedan Riskerna för skärpt polisjakt och människor som lever i underjordisk skräck ökar. Det är nödvändigt att vi får ett nytt och förenklat förfaringssätt för beslut i tillståndsärenden. De ändringar som föreslås av regeringen motiveras av invandrarverkets stora arbetsbörda. Det är ett seriöst problem. Det är ett elände att så många invandrare tvingas gå i månader och vänta på besked. Men detta skall förbättras genom en ny handläggningsordning och genom fler tjänster hos invandrarverket. Inte genom att införa ändringar i utlänningslagen vilka hotar rättssäkerheten. Flera av de remissinstanser som har mest intensiv kontakt med flyktingar har också avstyrkt förslaget. Det gäller bl. a. och . och häri uppvaktningar för statsrådet krävt att den nu föreslagna lagändringen inte genomförs. Vidare anser att man bör avvakta den översyn av utlänningslagstiftningen som sker via utlänningslagskommittén. skall redan i vår komma med ett förslag om förenklade rutiner vid bedömningen av tillståndsärenden. Någon anledning att bryta ut den här frågan redan nu finns inte. Statsrådet säger själv i propositionen att utlänningslagskommitténs arbete kan komma att inverka, även på de nu föreslagna, begränsade ändringarna i utlänningslagen. Detta innebär att de nu föreslagna ändringarna sannolikt blir temporära. En ny ändring kommer att ske . Det förefaller olyckligt att ändra lagar i så snabb takt. Det centrala i den kritik jag här har framfört är, att de invandrare som uppger sig vara politiska flyktingar måste känna tryggheten att deras ärenden behandlas av politiskt sakkunniga instanser. De måste ha möjlighet att överklaga. Det är för denna grupp invandrare som tillståndsproceduren måste öka i rättssäkerhet. De exempel som finns på övergrepp från polisens sida är tillräckligt allvarliga för att motivera att alla invandrare som uppger sig vara politiska flyktingar får sina fall behandlade av invandrarverket. Detta kräver dock mer omfattande lagändringar. bör därför redan nu uttala att regeringen bör framlägga förslag som innebär att politiskt flyktingskap inte avgörs av polisen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att med anledning av propositionen 1976/77:132 hos regeringen anhåller om förslag till , innebärande att alla ärenden angående utlänningar som uppger sig vara politiska flyktingar handläggs av invandrarverket.