ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021373 · 1977-03-02 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. Den traditionella benämningen på en högskola för högre teknisk utbildning, teknisk forskning och forskarutbildning är teknisk högskola. Tekniska högskolan i och i kommer efter högskolereformens genomförande att förbli självständiga enheter enligt liggande förslag. De tekniska fakulteterna i och kommer att ingå i resp. universitet. Tekniska högskolan i var från början en självständig enhet. Då den integrerades med beslutade att namnet tekniska högskolan i kunde behållas även inom den gemensamma organisationen (prop. Benämningen tekniska högskolan i används efter lokala beslut i olika lokala och regionala sammanhang. Det anses mycket väsentligt att marknadsföra den tekniska utbildningen och forskningen i under den traditionellt använda och väl inarbetade benämningen teknisk högskola. Konsistoriet vid i anförde i sitt yttrande (Dnr 2779/76) över H 75:s skrivelse till regeringen 197608-26 med förslag till högskolelag m. m. följande: Som redan framgått används i skilda sammanhang, främst lokalt och regionalt, benämningen Tekniska . LiTH har framhållit att denna ordning måste bestå, något som konsistoriet anser sig kunna förutsätta skall vara möjligt oavsett organisatorisk lösning. för östra högskoleregionen har också uttalat sitt stöd för detta förslag. Enligt konsistoriets mening borde benämningen i fråga också kunna accepteras av statsmakterna och av berörda centrala myndigheter i alla de sammanhang som avser frågor om högre teknisk utbildning och forskning i . Detta borde få den konsekvensen, att bilaga 1 till FISH ändras, exempelvis så att ändras till (inkl. Tekniska högskolan). Framställningarna från beträffande tekniska högskolans namnfråga har ej föranlett någon åtgärd från statsmakternas sida. I enlighet med propositionerna 1975:9 och 1976/77:59 kommer regeringen att fastställa enheternas benämning och härvid i huvudsak följa de förslag som organisationskommittéerna har lämnat. har inte ställning som enhet och berörs sålunda inte direkt av ovanstående. Å andra sidan har organisationskommittén för östra högskoleregionen uttalat sitt stöd för benämningen Tekniska högskolan i . i och dess utbildningsnämnd, konsistoriet vid i och organisationskommittén för östra hög 1 1976/77. 3 sam!. skoleregionen har således uttalat sig för benämningen teknisk högskola. Ett viktigt skäl för att lägga avsevärd vikt vid de samstämmiga lokala önskemålen är det rådande rekryteringsläget för högre teknisk utbildning. Namnet teknisk högskola är väl inarbetat och anger klart verksamhetens allmänna inriktning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att för det som f. n. benämns tekniska fakulteten vid i fastställs namnet tekniska högskolan i .
mot · G0021375 · 1977-03-01 00:00:00 — Motion 1976/77:1375 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I riksdagsbeslut i enlighet med utbildningsutskottets betänkande (UbU 1975:17) gavs H 75 möjlighet att föreslå samordning av högskoleenheter på samma ort, dock med rätt att föreslå inrättande av fler enheter i och . I propositionen 1976/77:59 föreslås att fem enheter inrättas i , nämligen , tekniska högskolan, , och konstnärshögskolan. För del föreslås däremot endast två högskoleenheter, nämligen och . 1 har frågan om sammanslagning mellan och bl. a. och förskoleseminariet vållat kraftig opposition från såväl studerande som lärare. Kritiken mot sammanslagningen har främst varit den att de berörda förlorar inflytandet över sin egen studie- och arbetssituation. Detta innefattar både frågan om byråkratisering av högskolan och möjligheterna för de hitintills fristående högskolorna att bibehålla sin särprägel och profil. Till denna uppfattning bidrar det förhållandet att det nu föreslagits att i inte skall inrättas. Svårigheterna att bibehålla skolans särprägel försvåras därigenom ytterligare. Såväl utbildningens karaktär som mer praktiska avväganden, t. ex. det geografiska avståndet mellan centrala förvaltning i och i , talar för ett bibehållande av den fristående ställning denna skola haft. Vidare skulle tillsammans med utbildning av sjuksköterskor, vilket redan ligger i , och förskoleseminariet, som skall förläggas dit, utgöra en naturlig enhet och kunna bilda en särskild högskola för lärarutbildning. På grund av vad sålunda anförts hemställer jag att beslutar att förskoleseminariet, och utbildning av sjuksköterskor i skall utgöra en högskoleenhet.
mot · G0021376 · 1977-03-01 00:00:00 — Motion 1976/77:1376 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I propositionen 1976/77:59 anges att organisationskommittén i högskoleregion föreslagit en högskola för konstnärlig utbildning i , innefattande dansskolan, dramatiska institutet, (utom teckningslärarinstitutet), , statens musikdramatiska skola, (del), statens scenskola, grafiska institutet och kommunikations- och reklamutbildning. I har däremot organisationskommittén föreslagit att , statens scenskola, Sämus i (och Konstindustriskolan) skall föras till . Departementschefen har funnit sig inte kunna godta förslaget såvitt avser . Han finner det uppenbart att utbildningarna inom kulturområdet i vissa avseenden har speciella förhållanden, som ibland kan motivera särordningar. Han anser därför att dessa skolors organisatoriska ställning bör ses över ytterligare, dock så att en ny organisation kan träda i kraft . Hans avsikt är att uppdra åt UHÄ att i samverkan med , organisationskommittén för högskoleregion, den kommande och de berörda skolorna överväga organisationen för kulturutbildning i . Han framhåller särskilt att i uppdraget bör ingå att pröva andra organisatoriska lösningar än den som organisationskommittén föreslagit. Beträffande musikhögskolorna och scenskolorna i och framhåller departementschefen att det skulle finnas skäl att skjuta upp inordnandet i universiteten även för dessa skolor, men han fortsätter med att konstatera att han anser övervägande skäl tala för att inordnandet sker . Det förefaller svårt att förstå skälen till den olikartade behandlingen. Statens scenskola i har t. ex. föreslagit att reformen för skolorna med högre konstnärlig utbildning skall uppskjutas i avvaktan på förslag från utredningar på konst- och kulturområdet. Skolan har vidare framhållit vikten av att en likartad organisationsform skapas för konstnärsutbildningarna i , och . För och Konstindustriskolan i , som båda f. n. har kommunalt huvudmannaskap, har förhandlingar om att överföra dem till staten ännu inte slutförts. har vidare framfört krav på att få kvarstå som egen enhet, och Konstindustriskolan har uttalat tveksamhet inför förslaget att föra utbildningarna på kulturområdet med endast få elever in i stora Övervägande skäl talar alltså för att också, såvitt avser utbildningarna inom kulturområdet i , beakta de speciella förhållanden som kan motivera särordningar. Även dessa skolors organisation bör ses över ytterligare. På grund av vad sålunda anförts hemställs att måtte besluta om ytterligare översyn av den organisatoriska ställningen beträfTande följande skolor i , nämligen , statens scenskola, Sämus i , och Konstindustriskolan.
mot · G0021379 · 1977-03-03 00:00:00 — av herrar Lorentzon i och Nyhage med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. Jordbruk och skogsbruk är två stora basnäringar. En effektiv utbildning av arbetare och företagare för dessa näringar är således av mycket stor betydelse. Rekryteringen till gymnasieskolans studievägar för jordbruk, skogsbruk och trädgård har utvecklats gynnsamt. Som exempel kan nämnas att jordbrukslinjen hade 204 förstahandssökande per 100 elevplatser. För skogsbrukslinjen ökade antalet förstahandssökande med i förhållande . Nuvarande kapacitet för lärarutbildning inom jordbruk, skogsbruk och trädgård är 48 studerande . Enbart för skogsbruksutbildningen uppgår det akuta behovet av pedagogisk utbildning till ett 50-tal lärare. Bristen på behöriga lärare för jordbruk och trädgård torde vara av ungefär samma omfattning som inom skogsbruk. Bristen på behöriga lärare för dessa utbildningar är således mycket besvärande. Enligt vad vi har oss bekant har SÖ i petita /78, , begärt en utökning av lärarutbildningen för jordbruk, skogsbruk och trädgård. Av propositionen 1976/77:59 framgår dock inte om regeringen tagit ställning till detta förslag. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen begär att lärarutbildningen för jordbruk, skogsbruk och trädgård förslagsvis ökas med minst 24 elever. (m) HANS NYHAGE (m) i
mot · G0021380 · 1977-03-03 00:00:00 — Motion 1976/77:1380 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. 1 propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan läggs fram förslag om särskild studiegång till läkare för sjuksköterskor. Enligt förslaget bör den särskilda studiegången till en början anordnas vid , med en intagning om 30 studerande inom ramen för nuvarande intagningskapacitet, och vara kortare än den reguljära läkarutbildningen. Avkortningen ligger hvudsakligen inom det kliniska stadiet, men vissa beskärningar har även gjorts av de prekliniska och propedeutiska delarna av utbildningen. Statsrådet ställer sig positiv till förslaget och anser att det bör genomföras . Uppläggningen av utbildningen anses väl avvägd. Det är positivt att en möjlighet till läkarutbildning för sjuksköterskor nu öppnar sig. Emellertid kan man ställa sig tveksam till den utformning den särskilda utbildningsgången har fått. Skälen till detta är i första hand följande: Förslaget innebär att de 30 sjuksköterskorna under större delen av utbildningen kommer att studera i en särskild grupp, helt avskild från övriga medicine studerande. Detta är av många skäl olyckligt, inte minst psykologiskt. Utbildningen blir lätt betraktad som en särskild läkarutbildning, eventuellt blir den även kvalitetsmässigt betraktad som varande av sämre kvalitet. Man går miste om den viktiga kontakten mellan sjuksköterskorna med yrkeserfarenhet och övriga studerande . Lokaliseringen till en enda studieort utestänger i praktiken de flesta sjuksköterskorna från övriga delar av landet från möjligheten till denna utbildning, eftersom de inte kan byta bosättningsort som utbildningen omfattar. Avgörande rekryteringshinderärav social och ekonomisk art. Då enligt propositionen vuxenstudiestöd inte skall kunna utgå, kommer många att vara utestängda av ekonomiska skäl. De begärda extra resurserna för utbildningens genomförande har avslagits i propositionen. Detta medför att utbildningen inte kan genomföras med den ambitionsnivå som fastslagits, nämligen att samma utbildningsmål skall nås som i ordinarie läkarutbildning. Alternativt kan det innebära att den övriga läkarutbildningen inom försämras. Sammantaget talar de anförda invändningarna för att sjuksköterskorna bör följa den reguljära medicinarutbildningen. Man uppnår på det sättet de väsentliga integrationsaspekterna och tillför den ordinarie utbildningen flera personer med praktisk vårderfarenhet. En förkortning av den totala läkarutbildningen för sjuksköterskor kan i stället göras genom förkortning av allmäntjänstgöringen, den första delen av läkarnas vidareutbildning, vilken är obligatorisk för erhållande av läkarlegitimation. Med stöd av ovanstående hemställes att hos regeringen begär en omarbetning av utbildningsplanen för sjuksköterskor till läkare, i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G0021381 · 1977-03-03 00:00:00 — 1976/77 1381-1388 1976/77: 1381 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I propositionen 1976/77:59 säger föredraganden att det finns skäl för ett enhetligt huvudmannaskap för all högskoleutbildning men att det inte nu är aktuellt med en övergripande utredning om detta. Vidare kommer föredraganden att föreslå regeringen bemyndigande att tillkalla en särskild kommitté för att fortsätta det arbete som Vård -76 har inlett beträffande vårdutbildningarna. Denna kommitté skall bl. a. ha till uppdrag att pröva frågan om huvudmannaskapet för sjukgymnastutbildningen, beroende på att denna har såväl statligt som kommunalt huvudmannaskap. Även om sjuksköterskeutbildningen har enbart kommunalt huvudmannaskap bör enligt motionärernas mening även frågan om ett statligt huvudmannaskap för denna utbildning prövas i samma sammanhang. Den möjlighet till forskningsanknytning som den statliga högskolan ger måste vara av stort värde för sjuksköterskeutbildningen, inte minst inom områden som beteende- och samhällsvetenskap. Det måste också vara värdefullt att få en nivå på utbildningen, som ligger över den integrerade gymnasieskolans, bl. a. för att en svensk sjuksköterskeexamen skall kunna bli internationellt konkurrenskraftig. Med stöd av vad som i motionen anförts hemställes att hos regeringen begär att den aviserade kommittén om vårdyrkesutbildning får i uppdrag att även pröva frågan om statligt huvudmannaskap för sjuksköterskeutbildning. () () 1 1976/77.
mot · G0021382 · 1977-03-03 00:00:00 — Motion 1976/77: 1382 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. När gymnasieskolan genomfördes nedskärs tjänsteunderlaget för många vävlärare. Med anledning därav begärde i skrivelse till SÖ anordnande av behörighetskurser i textilslöjd för vissa vävlärare. fick SÖ i uppdrag av Kungl. att överväga frågan om kompletterande utbildning, huvudsakligen förlagd till ferietid, för vissa lärare i vävning. kom SÖ:s förslag till närmare bestämmelser rörande denna kompletterande utbildning. När utbildningen utannonserades var intagningsvillkoren bl. a. att den sökande skulle ha tjänstgjort som lärare . Den sista kullen vävlärare utexaminerades . Det fanns förslag om att dessa skulle fä genomgå kursen innan de lämnade seminariet. Så blev dock inte fallet. Emellertid skickade dessa lärarkandidater en skrivelse till SÖ med förslag att det skulle anordnas ytterligare en kurs just för dem som inte hade fått söka till den tidigare kursen. SÖ har tagit upp medel för denna kurs i petita /78, men i propositionen 1976/77:59 förklarar sig föredraganden inte vara beredd att tillstyrka den föreslagna kompletteringsutbildningen. Det måste anses vara ett rättvisekrav att även de sist examinerade vävlärarna - ca 30 st. - skall fä chans att genomgå denna kompletteringsutbildning, eftersom inträdeskraven till de tidigare kurserna var sådana att de inte kunde bli antagna. Det förefaller vara sista möjligheten att anordna denna kurs . Seminarielärarna skall påbörja sin kompletteringsutbildning för att kunna undervisa i försöksutbildningen till tvåämneslärare i , som beräknas påbörjas /79. Kursen är nödvändig för att dessa vävlärare skall kunna fä fasta tjänster. Flera av dem undervisar redan i textilslöjd i , men är ej behöriga i ämnet. En del av dem har kurser inom Komvux, men har ej tillräckligt antal timmar för att fä en eo tjänst. Har de genomgått behörighetskursen kan de fä resterande timmar inom och på så sätt få en eo tjänst. Med stöd av vad i motionen anförs hemställs att hos regeringen begär att möjligheter till kompletteringsutbildning för vissa vävlärare kommer till stånd.
mot · G0021384 · 1977-03-01 00:00:00 — Motion 1976/77: 1384 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I propositionen 1976/77:59 tar föredragande statsrådet upp frågan om utformningen av de interimistiska reglerna om kårobligatorium i den nya högskoleorganisationen. En grundläggande linje är att de studerande eller grupper av studerande vid utbildning som före inte omfattas av några regler om obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutning skall genom beslut av högskolestyrelsen kunna undantas från obligatoriskt medlemskap och avgiftsskyldighet. I övrigt skall inga större förändringar ske för dem som studerar vid utbildning där studerandesammanslutningar finns. Som en följd av detta förutsätts att det heller inte bör bli fråga om att skapa nya obligatoriska sammanslutningar, t. ex. genom delning av de nuvarande kårerna eller föreningarna. Jag kan givetvis instämma i skälen som talar mot bildandet av nya obligatoriska sammanslutningar och därigenom en vidgning av obligatoriet till att gälla fler studerande. Jag anser däremot inte att de anförda skälen är relevanta för att förhindra en delning av redan existerande sammanslutningar. Tvärtom borde den ökade frihet som eftersträvas i den nya högskolan innebära att de studerande som enligt rådande förhållanden tillhör obligatorisk studerandesammanslutning ges ökad frihet att själva bestämma över utformningen och organisationen av sammanslutningen. Dessutom borde gällande regler inte motverka en enhetlighet i konstruktionen. Så kan t. ex. nämnas att de studerande vid tekniska högskolorna i och har egna studentkårer, medan så icke är fallet för sådana studerande i . Jag föreslår därför att, när särskilda skäl gäller, studerandesammanslutning skall kunna delas i flera enheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att 10 § förslaget till lag om obligatoriska sammanslutningar får följande lydelse: 10 § Två eller flera sammanslutningar som avses i 8 § får besluta att de skall slås ihop till en sammanslutning. 10 S Två eller en sammanslutning. Sammanslutning får delas i två sammanslutningar endast om särskilda skäl föreligger. Beslut därom fattas av styrelsen för högskoleenheten.
mot · G0021385 · 1977-03-02 00:00:00 — 1976/77: 1385 med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I propositionen 1976/77:59 framför föredraganden att frågan om att använda färre betygssteg än de har angivit som riktpunkt måste bedömas från fall till fall efter de särskilda förutsättningar som gäller för varje enskild utbildning. Vi anser detta vara ett riktigt ställningstagande men vill vidga bedömningen till att gälla också sådana fall där det finns krav på att använda fler betygssteg än de tre som angivit som riktpunkt. a. de tekniska högskolorna använder ett mera differentierat betygssystem, och utan att här ta ställning till hur många betygssteg som kan anses böra finnas vid dessa utbildningslinjer anser vi dock att den av föredraganden förordade bedömningen också måste kunna gälla de fall där fler än tre betygssteg uppfattas som angelägna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att bedömningen av antalet betygssteg måtte ske som förordats men gälla såväl när det är fråga om fler som om färre än tre betygssteg.
mot · G0021386 · 1977-03-01 00:00:00 — Motion 1976/77: 1386 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. I samband med behandlingen av propositionen 1975:9 beslutade att arbetslivserfarenhet upp till skall ge poäng motsvarande betygspoäng vid ansökan till utbildningslinjer vid högskolan till vilka tillträdet icke är fritt. Vi anser det riktigt att arbetslivserfarenhet skall förbättra den sökandes möjlighet att antas till spärrade utbildningar. Vi vet emellertid ännu ingenting om i vilken grad dessa nya beräkningar för antagning kommer att förändra sammansättningen av de studerande på de spärrade utbildningslinjerna. Vi vet däremot att flickor i högre grad än pojkar är benägna att välja kortare utbildningar. De krav på ökad jämställdhet mellan könen som gör sig gällande inom hela samhällslivet innebär att man också inom utbildningen skall sträva efter en jämnare fördelning av könen på alla utbildningsområden. Det är alltså i hög grad önskvärt att öka antalet kvinnor på sådana utbildningslinjer där de varit i minoritet, bl. a. på vissa spärrade linjer med förhållandevis lång utbildningstid. På grund av de nya reglerna om poängsättning av arbetslivserfarenhet vid tillträde till högskolan är det troligt att genomsnittsåldern på dem som antas till ovannämnda linjer kommer att öka. Detta kan komma att bidra till att kvinnor i än högre grad kommer att söka sig till kortare utbildningar - med en ökad snedrekrytering på de längre spärrade utbildningarna som följd. Vi anser att en sådan utveckling skulle vara olycklig och hemställer om att UHÄ ges i uppdrag att noga följa konsekvenserna av poängberäkningen för arbetslivserfarenhet med avseende på könsfördelningen av dem som antas till spärrade utbildningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att av regeringen begär en årlig redovisning av könsfördelningen på dem som antagits till spärrade utbildningslinjer. () ()
mot · G0021389 · 1977-03-03 00:00:00 — Motion 1976/77: 1389 med anledning av propositionen 1976/77:63 med förslag till lag om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m. m. Propositionen 1976/77:63 upptar förslag till ett effektivare kungörelsesystem. 1 3 § förslaget till lag om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m. m. anges principerna för kungörande i ortstidning. Av tredje stycket framgår att kungörande icke skall föreskrivas ske i kvällspress och annonsblad. Denna inskränkning synes i sak kunna accepteras. Emellertid ger tredje stycket en definition av begreppet dagstidning som förefaller mindre lyckad, eftersom kvällspress utesluts ur detta begrepp, oaktat den enligt vanligt språkbruk naturligtvis tillhör kategorin dagstidningar. Enligt specialmotiveringen till 3 § (prop. 1976/77:63 s. 169) ansluter definitionen av dagstidning i tredje stycket i huvudsak till andra författningsdefinitioner av samma begrepp. Den överensstämmer dock ej med dagstidningsdefinitionen i 4 § förordningen (1976:336) om statligt stöd till dagstidningar. Motsvarande fråga uppmärksammades av pressutredning i betänkandet Statlig presspolitik (SOU 1975:79 s. 297 0- gällande regler undantog kvällstidningar från dagstidningsdefinitionen, därför att de inte ansågs böra få produktionsbidrag. föreslog ingen ändring i bidragsfrågan men ansåg likväl att kvällstidningarna definitionsmässigt inte skulle uteslutas ur dagstidningsbegreppet. Utredningen anförde härom bl. a.: Mot bakgrund av den roll som kvällspressen spelar kan det emellertid verka stötande att kvällstidningarna genom den nuvarande definitionen utesluts ur gruppen 'dagstidningar'. Definitionen bör därför fortsättningsvis få följande förkortade lydelse: 'Med dagstidning avses allmän nyhetstidning av dagspresskaraktär, som normalt utkommer med minst ett nummer . I stället bör införas en bestämmelse av innebörd att endast dagstidning vars totalupplaga i huvudsak är abonnerad kan erhålla produktionsbidrag. På motsvarande sätt synes i 3 § i förevarande lagförslag själva definitionen böra ändras, t. ex. genom att orden och som har en på vardagar i huvudsak abonnerad upplaga utgår. Om kungörande inte anses erforderligt i kvällstidningar kan i paragrafen göras ett tillägg av innebörd att kungörande endast föreskrivs i dagstidning som har en på vardagar i huvudsak abonnerad upplaga. Det torde få ankomma på vederbörande utskott att närmare utarbeta erforderlig författningstext. 1 1976/77. 3 sami Nr 1389-1398 Åberopande det anförda hemställs att beslutar att definitionen av dagstidning i 3 § förslaget till lag om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m. m. ändras så att den inte utesluter kvällspress.