mot · G102561 · 1977-01-01 00:00:00 — om höjt statsbidrag till har i årets budgetförslag fått en ökning av sitt statsanslag på endast , vilket i realiteten betyder en minskning. Oförändrat anslag skulle enligt beräkning kräva en höjning med . med hänvisning till peningvärdeförsämringen. Konstföreningsrörelsen, som befinner sig i ett intensivt utvecklings- och organisationsskede, hade själv begärt och förväntat sig en ökning av anslaget med . Denna inställning delas av , som i sitt anslagsäskande föreslår en höjning med . Efter strykningar i departementet återstår av anslaget endast . - alltså en ökning med , som inte ens ger full kompensation för inflationen. Departementets njugghet har av förklarliga skäl vållat stor besvikelse inom konstföreningsrörelsen, särskilt som regeringspartiernas tidigare agerande i denna fråga gett anledning till att förmoda en välvillig inställning, även närde tidigare oppositionspartierna kommit i regeringsställning. Som exempel kan nämnas att de tre borgerliga partierna under vårriksdagen 1975 röstade mot den dåvarande regeringens avslag på framställan från om anslag och anslöt sig till en vpk-motion, vilket möjliggjorde det första anslaget till konstföreningsrörelsen. För hundratusentals medlemmar i konstföreningsrörelsen måste detta nu uppfattas så,att man var mera intresserad av att tillfoga den dåvarande regeringen ett voteringsnederlag än att principiellt stödja konstföreningarnas strävanden. konstaterar också i sin petitaframställning Vissa bidrag till bildkonst 1977/78: B 29 angelägenheten av att satsa resurser på bildkonst. Man säger där bl. a. att villkoren för att få del av bildkonstens värden är mer ojämt fördelade än vad som är fallet för övriga konstformer, och att stärkandet av bildkonsten f. n. är en angelägen kulturpolitisk uppgift. Man talar om problemen inom miljön, särskilt arbetsmiljön, och om angelägenheten av åtgärder, information och opinionsbildning inom detta område. Detta är enligt vår mening ett ytterligare argument för satsning på konstföreningsrörelsen, som utan jämförelse torde vara den organisation inom kultursektorn som bäst når ut på arbetsplatserna. Det finns över 900 personalkonstföreningar, som på ett naturligt sätt når innanför väggarna på lika många företag och institutioner. I sin framställning skriver vidare: Konstföreningarna har varit en livsnerv i konstlivet. bidrar till ökad vitalitet och förnyelse i föreningarnas arbete tack vare en väl fungerande information och ett livligt erfarenhetsutbyte. Konstföreningarna arbetar på ideell grund och med insatser av lekmän och konstnärer. Föreningarna är i stort behov av det sakkunniga stöd som ges av en riksorganisation. har fått stor stadga och erfarenhet. Organisationen bör nu också få medel att vidga sitt arbete. Bidraget till föreslås få en betydande ökning. beräknar kostnaderna för pris- och löneökningar till . och kostnaderna för ökad verksamhet till . Motiveringarna förökade resurser är som synes mycket starka. Vi vill här nämna ytterligare några punkter om och ur konstföreningsrörelsens verksamhet som understryker värdet och behovet av insatser. Konstföreningarna arrangerar över 4 500 konstutställningar och nära 3 000 övriga kulturprogram. Medlemsantalet uppgår till 450 000. De kulturpolitiska mål som antog under stor enighet 1974 i samband med att den nya kulturpolitiken fastställdes överensstämmer helt med de verksamheter konstföreningarna bedriver. har 19 regionala organisationer färdigbildade, och landstingen har också börjat anslå medel till dessa SKRenheters verksamhet. SKR har ett starkt stöd hos konstnärernas organisationer som har funnit att policyn väl överensstämmer med deras strävanden. 10000 personer är verksamma i konstföreningarnas styrelser, inköpsnämnder och utställningskommittéer. Att leda en kulturförening ute på arbetsplatser och i bygder som ligger långt från de stora tätorterna kräver en hel del kunskaper om kulturutbud, kulturliv, kulturdebatt, kulturkommersialism, kulturpolitik, föreningsliv och mycket annat. Det är i allmänhet personer som vid sidan av sitt ordinarie arbete på grund av ett starkt kulturellt intresse, utan någon som helst tanke på ersättning, ägnar åtskilliga timmar av sin fritid för att i människornas närmiljöer göra det seriösa kulturutbudet tillgängligt. Det är hundratusentals arbetstimmar som på detta sätt står till kulturlivets förfogande. SKR och dess regionala organisationer har tagit till sin uppgift att genom sin förbundstidskrift , kurser, konferenser, olika slags sammankomster och på många andra sätt informera och utbilda dessa ledare. Det är därför ytterst betänkligt att SKR i sitt viktiga uppbyggnadsskede drabbas av en resursminskning. Det sker med att behovet av en utbyggnad av de seriösa utställningsmöjligheterna för konstnärerna och kraven och förväntningarna på förbundet är större . Med hänvisning till det anförda föreslår vi alltså att anslaget till räknas upp. I och för sig anser vi den av föreslagna ökningen väl motiverad men inser också att en så pass kraftig 596 ökning i rådande läge kan verka svår, särskilt mot bakgrund av de kraftiga 597 försämringar som en del övriga områden inom kulturområdet får vidkännas. 598 Vi menar att målet att tillföra konstföreningsrörelsen nödvändiga resurser 599 måste kvarstå, men att vi i rådande läge är beredda att göra det över två Den oundgängliga summan för bibehållen verksamhet och 601 rimlig ambitionsnivå beräknar vi till . 603 att måtte besluta om en ytterligare höjning av anslaget 604 under 28 till konstför 605 eningars riksförbund med . till sammanlagt 931 000 609 (vpk) C.-H.