mot · G002830 · 1977-01-24 00:00:00 — om åtgärder för att begränsa privatbilismen i tätorter I städernas, och inte minst storstädernas, centrala delar är privatbilismen ett stort problem. Olycksrisker, buller och luftföroreningar är en följd av den koncentrerade biltrafiken. Det är t. ex. klart att många människor i städerna drabbas av cancer och andra sjukdomar, särskilt lungsjukdomar, på grund av luftföroreningar. Problemen är ur såväl allmän som enskild synpunkt alltför välkända för alt närmare behöva utvecklas. För att begränsa nackdelarna med bilismen främst i större tätorter har en rad olika åtgärder vidtagits inom ramen för gällande lagstiftning. Genom olika riktlinjer för trafiksystemets användning, t. ex. trafiksaneringar, försöker man befria vissa områden från trafik och kanalisera och skära ned genom fartstrafiken. Gatukapaciteten begränsas, kollektiva körfält införs. Trafikplatser och trafiksignaler byggs om så att bussar, gående och cyklister prioriteras. avgifter och övervakning kan man påverka ärendetrafiken och därmed indirekt en del av den rörliga trafiken. Ett problem vad avser de senare styrmedlen är dock att den övervägande delen av parkeringen i många stadsdelar sker på kvartersmark. Denna parkering kan kommunen f. n. inte effektivt styra. En väl utvecklad kollektivtrafik är självfallet också nödvändig för att begränsa privatbilismen. De ovan uppräknade styrmedlen har t. ex. i visat sig ofullständiga såvitt gäller möjligheterna att i större utsträckning begränsa del totala inflödet av biltrafik till innerstaden. Utredningar i och utomlands bestyrker erfarenheterna från . Därför diskuteras begränsningar av bilkapaciteten vid infarterna genom införande av licenser och/eller tullavgifter. Ett exempel på ett tullavgiftssystem är följande: Vid varje infart anordnas kontrollstationer mellan l. ex. kl. 6.00 och 9.00 på morgnarna. På väl synlig plats skall varje fordon som passerar ha bevis för inträde (dagsbevis eller månadsbevis). Möjlighet att köpa bevisen bör finnas, förutom före kontrollstationen, vid t. ex. bensinstationer och kiosker. Ett sanktionssvstem mot dem som saknar bevis måste finnas. Få torde för övrigt underlåta att skaffa beviset om krav på detta tydligt annonseras före "tullen" samt vetskap finns om att kontroll sker vid passagen. Någon kontroll behövs sedan knappast såvida inte Iler resor än morgonrusningen skall belastas. Ur administrativ synpunkt bör alla fordon, laxi. varutransporter, lastbilar osv. Ett system med reglering. innebärande att vissa skall få tillstånd att passera infarterna och andra inte, leder till olämplig byråkrati och höga kostnader. Den avgift sorn det kan bli fråga om torde fört. ex. taxi och distribulionstrafik tjänas in genom ökad framkomlighet i innerstaden inte bara . utan som en följd av det minskade antalet bilar. Med ett licenssystem avses vanligen krav på bevis inom ett visst område, som , eventuellt hela dygn. var som helst kan kontrolleras. Frågan om licenser och tullavgifter har bl. a. behandlats i en studie i (Laku-information 20 av ). Studien avser samhällsekonomiska bedömningar av licensavgift som medel för begränsning av biltrafiken i . Studien visar att om hänsyn ej tas till miljön så uppkommer ändå måttliga samhällsekonomiska vinster. Den totala vinsten blir avsevärt större om också de positiva effekterna på miljö och säkerhet beaktas. En annan effekt av licenssystemet är att avgiftsintäkterna kan användas för att uppnå omfördelningseffekter mellan trafikantgrupper eller mellan färdmedel. I kommuns utkast till trafikplan 1977 (generalplan för trafiken i ) förutskickas nya utredningar om hur här åsyftade åtgärder slår och hur de praktiskt kan utformas. Internationellt sett finns färdavgiftssystem, liknande det som skisserats ovan. i bruk i . Singaporesystemet bör närmare utvärderas. Preliminära uppgifter lyder på att ca 40 "o av bilisterna har ändrat arbetstider, ca 20 ".i har börjat samåka, för 10 "i betalar arbetsgivarna avgifterna medan ca 30 "o lämnar bilen hemma eller vid infartsparkeringar utanför tullarna. Mycket tyder på att försök med färdselavgifter för att begränsa biltrafiken kommer att prövas i . Om en kommun önskar pröva ett sådant system, bör hindrande eller fördröjande regler på central nivå härför inte finnas. Det är därför angeläget att frågan även följs upp genom centrala överväganden i syfte att undanröja hinder för kommunen på hithörande område. Förslag till erforderliga författningsändringar bör framläggas t. ex. genom att kommunerna i tätorterna medges ta ut avgifter inte bara för parkeringsytor utan även för den rörliga trafiken i gatuutrymmet. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen begär sådana författningsmässiga ändringar att kommun kan uttaga lardavgifter inom områden och för ändamål som ovan angivits.