mot · G102138 · 1977-11-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:14 om utbildning på musikområdet för högre musikutbildning (OMUS)gavs i uppgift att dra upp riktlinjer för en musikutbildningsreform med utgångspunkt i musiklivets totala situation. I betänkandet Musiken-människan-samhället (SOU 1976:33) har OMUS genomfört en god analys av musiklivets förhållanden och angett riktlinjer för hur det kan utvecklas och har därvid koncentrerat sig på utbildningsfrågorna i enlighet med sitt uppdrag. Man har föreslagit en reformering av högskoleutbildningen men har i konsekvens med en helhetssyn på musikutbildningen inte sett högskoleutbildningen isolerad utan också framlagt förslag när det gäller så viktiga områden som förberedande och kompletterande musikutbildning. Sett mot bakgrund av det material som OMUS försett regeringen med är den föreliggande propositionen en stor besvikelse, som ger anledning att kraftigt ifrågasätta regeringens intentioner och ambitioner när det gäller kulturpolitiken. I propositionen ges vissa erkännanden till de principiella ståndpunkter som OMUS redovisar, bl. a. skilda musikriktningars likaberättigande, men det leder inte till några konkreta förslag annat än när det gäller musikutbildningen inom högskolan. Det innebär att man inte gör något åt de förslag som OMUS ställer och som bl. a. skulle leda till större geografisk och social rättvisa för rekryteringen till musikutbildningen. Regeringen undviker också att som helhet diskutera de principiella riktlinjer för den högre musikutbildningen som OMUS anger i 22 punker. Det är förståeligt, eftersom en sådan diskussion knappast kan genomföras utan ett klart ställningstagande till kommitténs övriga centrala förslag, och det är uppenbarligen något som regeringen inte varit beredd till. Och man kan utan att hänge sig alltför mycket åt spekulationer ana sig till att den inställning som styrt regeringen har varit: Gärna musik - bara det inte kostar någonting. Regeringens vägran att gå in på åtgärder som kan bredda rekryteringen till musikutbildningen ligger helt i linje med den lätta förfalskning man gör sig skyldig till vid referatet av OMUS betänkande. I propositionen på sidan 12 står: OMUS menar att den stora musikaliska tradition som det borgerliga musikarvet representerat måste ha en central plats även i den kommande musikutbildningen. I betänkandet står på sidan 35: Även i den kommande musikutbildningen är denna musikaliska tradition (det borgerliga musikarvet) självklart en av de centrala. Det är uppenbart att denna glidning är uttryck för en tendens. Vpk är inte motståndare till den reformering av den högre musikutbildningen som föreslås i propositionen. Men vi anser att det endast blir en skenreform om inte också andra åtgärder som föreslås i denna motion genomförs. Musikutbildningen måste breddas och förbättras på alla nivåer: dels därför att kunskaper och färdigheter i musik självfallet har ett stort värde, även när det inte leder till yrkesmässig utövning, dels därför att en bred och kvalitativt god förberedande musikundervisning är en förutsättning för att den högre musikutbildningen skall bli bra och dessutom inte vara förbehållen ett litet privilegierat fåtal, som har ekonomiska möjligheter att bekosta en ofta dyr privatundervisning. Den kommunala finns nu snart över hela landet, men den är av mycket skiftande kvalitet och omfattning, och dessutom varierar avgifterna kraftigt från kommun till kommun. Det måste rimligtvis vara en kulturpolitisk målsättning att bygga ut den kommunala till en hög och jämn kvalitet över hela landet och dessutom ge den en sådan omfattning att alla som så önskar skall kunna delta i verksamheten. Men kommunernas ekonomiska läge är svårt, och dessutom har just kulturen och därmed också på åtskilliga platser i landet blivit en omtyckt måltavla i den kommunala kostnadsjakten. Denna inställning grundar sig naturligtvis på att kulturen och kulturskapande ännu i alltför stor utsträckning ses som en privat angelägenhet och inte som en samhällets uppgift, vartill kommer att man kan hysa en viss tveksamhet om hur utbredd insikten om vikten av en levande kultur är - en tveksamhet som för övrigt förstärks av regeringens agerande i kulturpolitiska frågor. Föredraganden hänvisar i propositionen till att man inom arbetar med frågan om statsbidrag till den kommunala . Det skulle i så fall ske via den s. k. förstärkningsresursen, inom ramen för de nya statsbidrag som ges i samband med utbyggnaden av . Vpk kan inte acceptera en sådan lösning. Vi anser att ett särskilt statsbidrag behövs som syftar till att stimulera en utbyggnad till hög och jämn standard över hela landet i vad gäller såväl den kommunala som andra områden som är under utbyggnad och där omfattning och kvalitet skiftar kraftigt från kommun till kommun. Ett sådant statsbidragssystem bör utarbetas och förslag föreläggas . Med förberedande musikutbildning avses den utbildning som skall kvalificera för deltagande i den högre musikutbildningen. Den består förutom av den kommunala av musiklinjen inom gymnasieskolan, folkhögskolans lägre musikkurser, musikcirklar och kurser som anordnas av olika organisationer och av privatundervisning. den enda förberedande utbildningen som fullt ut fyller kraven för högskoleutbildningen är den två-åriga musiklinjen inom gymnasieskolan, kompletterad med en ett-årig specialkurs. finns 180 platser vid musiklinjerna, av vilka ingen norr om , och det finns endast 90 platser i de ettåriga specialkurserna. Vid folkhögskolelinjer finns 200 platser. Detta skall jämföras med att det 1982 skall finnas mellan 500-550 platser inom högskoleutbildningen. Det innebär således att en mycket stor del av de musikstuderande även i fortsättningen kommer att vara hänvisade till dyr privatundervisning, som utestänger många som saknar ekonomiska möjligheter. Regeringen avvisar OMUS uppfattning att gymnasieskolans musiklinje bör utgöra stommen i utbildningssystemet och vill inte vidta några åtgärder för att få till stånd någon utbyggnad av musiklinjerna. Vpk ansluter sig till OMUS förslag och anser i likhet med kommittén att det i en första utbyggnadsetapp bör finnas minst en musiklinje i varje län och specialkurser på varje större ort. Detta är, vid sidan av grundläggande reformer när det gäller studiestödet, en nödvändig förutsättning för att åstadkomma en jämnare social rekrytering till musikutbildningen. 1 samband med en utbyggnad av musiklinjerna inom gymnasieskolan är det också nödvändigt att undanröja de formella hinder som kan utestänga särskilt musikbegåvade från utbildningen genom att de inte har tillräckligt höga betyg i andra ämnen. Musiklinjerna är mycket eftertraktade, och det har lett till att musikbegåvningen inte blir så utslagsgivande vid antagningen som rimligen borde vara fallet. I propositionen ansluter man sig till OMUS uppfattning om att det finns ett stort behov av kompletterande utbildning. Man är emellertid inte beredd att vidta några konkreta åtgärder för att en sådan skall komma till stånd. Man skjuter frågan framför sig , bl. a. med motiveringen att man inte har tillräcklig kännedom om behovens omfattning och art. OMUS ger emellertid även här ett ganska gott underlag, som borde göra det möjligt att inom utarbeta vissa konkreta förslag. Ett väsentligt område för den kompletterande utbildningen måste vara att se till att de som är verksamma som musiklärare ges möjlighet att få formell kompetens. Det visar sig nämligen att omkring hälften av alla musiklärare på högstadium saknar sådan kompetens. Detta är ett problem som tenderar att förvärras. Självklart bör dessa grupper erhålla kompletterande utbildning, utan löneavdrag. OMUS har också föreslagit studiestipendier, bl. a. för frilansmusiker som genomgår kompletteringsutbildning. Regeringen avvisar detta och hänvisar till konstnärsnämndens möjligheter att bevilja konstnärsbidrag. Det är helt uppenbart att detta inte är Vpk anser att studiestipendier bör inrättas i enlighet med OMUS förslag. OMUS har lagt fram ett förslag till sammanhållen reform av musikutbildningen på olika nivåer. Enskildheter i förslaget kan diskuteras, men det dominerande intrycket är att utredningen syftat till och också lyckats med att lägga fram ett förslag som, om det genomfördes, på ett påtagligt sätt skulle förändra musikutbildningen i progressiv riktning. Vpk har i den här motionen velat ta fram några centrala delar av reformförslaget och hemställer hos om uttalande i den riktning som motionen anger för att utveckla en press på regeringen att ta upp dessa frågor och inte smita ifrån dem med allmänt välvilliga uttalanden, som det finns anledning att misstänka annars kan komma att ske. OMUS har andra viktiga förslag om dokumentationscentrum, musikpedagogiskt utvecklingsarbete, förbättringar av möjligheterna till förberedande musikutbildning för vuxna, statliga anslag till organisationer som bedriver kurser och lägerverksamhet som led i förberedande musikutbildning, kompletterande kurser i samband med intagningen till högskolan m. m. Vi har inte behandlat dessa frågor här i motionen men föreslår ändå att hemställer hos regeringen att dessa förslag beaktas i samband med en proposition som bör föreläggas och som innehåller ett sammanhållet förslag om utbyggnaden av musikutbildningen på olika nivåer. Med hänvisning till ovanstående och med godkännande av propositionen 1977/78:14 föreslås 1. att hos regeringen hemställer om att förslag till en sammanhållen reform av musikutbildningen på olika nivåer föreläggs och att detta bör innehålla förslag a) om ett statsbidragssystem till den kommunala för att säkra en utbyggnad till hög och jämn standard över hela landet, b) om åtgärder för att inrätta musiklinjer inom gymnasieskolan och kompletterande specialkurser i enlighet med förslag från organisationskommittén för högre musikutbildning, c) om ändring av antagningssystemet till gymnasieskolans musiklinjer, för att inte elever med särskild musikbegåvning skall utestängas av formella skäl, d) om en utbyggnad av den kompletterande musikutbildningen, bl. a. i syfte att ge möjlighet för dem som tjänstgör som musiklärare utan att ha formell kompetens att utan inkomstminskning fö sådan, e) om studiestipendier för bl. a. frilansmusiker som önskar genomgå kompletterande utbildning, 2. att uttalar att i det under punkt 1 nämnda förslaget även bör ingå en seriös behandling av och konkreta ställningstaganden till övriga av organisationskommittén i betänkandet (SOU 1976:33) Musiken-människan-samhället avgivna förslag. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)