mot · G0021468 · 1977-03-24 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:92 om ändrade regler för skattetillägg enligt taxeringslagen (1956:623), m. m. Är det rimligt att man skall kunna drabbas av skattetillägg på flera för ett slarvfel i deklarationen som utan svårighet kan rättas av taxeringsnämnd med ledning av tillgängliga kontrolluppgifter? Många har haft anledning att ställa sig den frågan efter att ha påförts stora skattetillägg för vad de själva - och andra - uppfattat som relativt små förseelser. I propositionen 1976/77:92 föreslås att skattetillägg skall utgå med 25 96 i stället för som i sådana fall där oriktiga uppgifter i självdeklaration har kunnat rättas med ledning av kontroll material som normalt är tillgängligt för taxeringsnämnden. Genom detta förslag har regeringen visat en vilja att komma till rätta med de orimligt hårda straff som f. n. kan bli följden av även oskyldiga slarvfel i de skattskyldigas deklarationer. Genom förslaget kommer skattetilläggen att sänkas till en nivå som bättre står i överensstämmelse med förseelsernas karaktär. Det är emellertid tvivelaktigt om denna åtgärd räcker. Regeringen aviserar också kommande förslag till reformering av bestämmelserna om skattetillägg och förseningsavgift. Redan nu kan det emellertid finnas anledning för att pröva formerna för skattetillägg. Det nuvarande systemet leder till att ungefär samma typ av förseelse drabbas av helt olika påföljder. Ett exempel: A. tjänar . men skriver av misstag . B. tjänar . men råkar skriva . I båda fallen rör det sig om uppenbara misstag. Inte desto mindre kommer A. att drabbas av skattetillägg på . B. råkar emellertid värre ut och tvingas betala . Efter en sänkning av skattetilläggssatsen blir dessa belopp halverade. Men skillnaden i straffen består och därmed orättvisan i systemet. Särskilt med tanke på att B:s misstag måste framstå som än mer uppenbart och att risken för att taxeringsmyndigheterna skall vilseledas är mindre än i A:s fall framstår detta system som orimligt. Ett annat exempel: A. och 3. har vardera en tjänsteinkomst på . Båda råkar skriva 50 000 i sin deklaration. B. har emellertid också andra inkomster på sammanlagt . När skattetillägget för A. resp. B. skall räknas ut, skall taxeringsmyndigheterna påföra B. ett större skattetillägg därför att hans sammanlagda inkomst gör att skatten på de . han har "undandragit blir högre än i A:s fall. Skatteprogressionen gör således att exakt samma förseelse renderar olika straff. Inte heller detta kan anses rimligt. Det kan på goda grunder hävdas att sådana felskrivningar i deklarationen, vilka utan svårighet kan rättas av taxeringsmyndigheten med ledning av kontrolluppgifter och andra uppgifter som taxeringsnämnden har tillgång till vid kontrollen av deklarationerna, icke borde rendera något straff. Visserligen kan det hävdas att de skattskyldiga bör vara noggranna vid deklarerandet. Detta är naturligtvis riktigt. Det svenska skattesystemet bygger på att de skattskyldiga själva lämnar de uppgifter som är nödvändiga för en riktig debitering. Men måste krävas av skattemyndigheterna att de i sin kontroll av de avgivna deklarationerna är noggranna. Det innebär därför ingen extra belastning på taxeringsmyndigheterna att kräva att de kontrollerar de uppgifter som deklaranterna lämnat och som motsvaras av uppgifter i skilda kontrolluppgifter och därvid rättar eventuella, uppenbara felaktigheter. Det vore ett välbehövligt steg i riktning mot en avbyråkratisering av taxeringsförfarandet att låta dessa enkla misstag passera utan straff eller annan påföljd. Under alla förhållanden bör reglerna om skattetillägg utformas så, att inte samma förseelse straffas olika. Det bör ankomma på regeringen att i den vidare översynen av reglerna om skattetillägg och förseningsavgift pröva hur detta skall kunna undvikas. Redan nu kan emellertid begränsa verkningarna av de olikheter som blir följden av att man begagnar sig av en fast procentsats genom att maximera storleken på skattetilläggen i de fall som här avses. En lämplig övre gräns för sådana skattetillägg synes vara . 1 detta sammanhang kan erinras om att exempelvis förseningsavgiften, som utgår av den högsta beskattningsbara inkomsten, är maximerad till . 1 de fall då det kan misstänkas att uppsåt eller grov oaktsamhet ligger bakom den felaktiga uppgiften skall samhället som med stöd av skattebrottslagen beivra förseelsen eller brottet. Med tanke på att reglerna om skattetillägg i denna del endast skall användas när det är fråga om ett misstag på den skattskyldiges sida förefaller en maximigräns på . inte vara för lågt satt. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta författningstext. Med stöd av det anförda hemställs 1. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande den framtida utformningen av reglerna om skattetillägg, 2. att beslutar att skattetillägg må påföras skattskyldig med högst . i det fall som avses i den i propositionen 1976/77:92 föreslagna lydelsen av 116 a 4? andra stycket taxeringslagen.