mot · G0021230 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1230 av herrar och i Ulfsbyn om en översyn av bestämmelserna rörande avfallshanteringen Nedskräpning, nedsmutsning och allmän miljöförstöring uppmärksammades på allvar i vårt land först . Såväl myndigheter som enskilda vaknade till insikt om behovet av en lagstiftning som skulle förebygga den hotande miljöförstöringen. Ett renare blev målsättningen för det lagstiftningsarbete som inleddes. I rask följd kom bestämmelserom normalhälsovårdsordning samt de nya naturvårds- och renhållningslagarna. Den allmänna nedskräpningen hejdades. Så långt var allt gott och väl, men sällan har någon lagstiftning blivit så kontroversiell i sin tillämpning. När även glesbygdsområdena inlemmades i det kommunala sophämtningsmonopolet, och därmed underställdes lagen om kommunala renhållningsavgifter, uppstod tvister med de fastighetsägare som själva tog hand om sitt avfall, antingen genom bränning eller kompostering. Dessa tvister har i sin tur medfört att tusentals fastighetsägare i glesbygdsområden står inför indrivningshot och utmätningar. De har utsatts för krav och debiteringar för tjänster som de aldrig utnyttjat. En sådan händelseutveckling kan inte ha varit lagstiftarnas avsikt. Hur har då den nuvarande situationen kunnat uppstå? Orsakerna är flera. I vissa fall kan det nog sägas att kommunerna har uppträtt onödigt stelt. Men detta uppträdande kan i sin tur ha den förklaringen att länsstyrelserna visat en mindre positiv inställning i dispensfrågorna. har några missförhållanden rättats till genom beslut och uttalanden av riksdag och regering. Inte minst har de ökade möjligheterna till utnyttjande av containersystemet betytt förbättringar. Trots detta är det uppenbart att ytterligare steg måste tas. Bestämmelserna i sin nuvarande form är dåligt anpassade för praktiskt bruk. Uppsamlingsarbetet blir onödigt dyrt, och föga hänsyn tas till det ekologiska systemet. Som exempel kan nämnas hur den nuvarande lagstiftningen i princip stoppar privat kompostering av avfall, trots att denna gamla och beprövade metod är både bäst och billigast. En utvärdering av hittillsvarande tillämpning av bestämmelserna på renhållningsområdet är därför på sin plats. Det bör också övervägas om inte hela det berörda lagkomplexet skall regleras av en ramlagstiftning med lokala stadgor och förordningar som styr den praktiska tillämpningen. Kommunerna skulle då fatta erforderliga detaljbeslut, och medborgarna finge klagorätt i vanlig ordning till länsstyrelserna. En sådan ordning skulle också stå i god samklang med den kommunala självstyrelsen. Man får nämligen också här förutsätta att de som lever närmast problemen också bäst vet hur problemen skall lösas. Slutligen bör påpekas att själva huvudfrågan också är ett besvärligt samordningsproblem. Avfallshanteringen påverkas nämligen av flera bestämmelser, såsom naturvårdslagen, lagen om kommunala renhållningsavgifter, den kommunala renhållningslagen samt lokala hälsovårdsordningar utfärdade med lening av hälsovårdsstadgan. Var för sig kan dessa bestämmelser vara goda, men i flera fall harmoniserar de inte med varandra. Samordningsproblematiken uppmärksammades i en riksdagsmotion . Riksdagsbeslutet innebar dock endast en hänvisning till den sittande hälsovårdsutredningen. Eftersom denna utredning inte erhållit tilläggsdirektiv, är den förhindrad att göra en bred översyn av hela det berörda lagkomplexet. Samordningen väntar därför ännu på sin lösning. Ett utredningsuppdrag med syfte att dels harmonisera de skilda bestämmelserna med varandra, dels skapa mera praktiska och smidiga bestämmelser och dels en mera decentraliserad beslutsordning kan enligt vår mening antingen anförtros den redan arbetande hälsovårdsutredningen genom tilläggsdirektiv eller också en för ändamålet speciellt tillsatt utredning. Att lagkomplexet som sådant bör bli föremål för översyn är dock det primära. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär en skyndsam översyn av samtliga lagar och förordningar som reglerar avfallshanteringen och anhåller om förslag till sådana ändringar att kommunernas möjligheter till ökad smidighet vid tillämpningen av dessa regler underlättas. () i Ulfsbyn