mot · G10248 · 1977-11-15 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:42 om åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet När regeringen förra gången lämnade en proposition som berörde tekoområdet saknades långsiktiga målsättningar. Vilken utveckling regeringen vill se får man heller inte klart för sig vid ett studium av den föreliggande propositionen, 1977/78:42. Där har regeringen brutit ut de beredskapsmässiga aspekterna på tekobranschen. Regeringens industri- och näringspolitiska överväganden tänker den ange i ett senare sammanhang. Något som kan kallas ett samlat grepp på frågan tänker regeringen tydligen inte ta. Detta är icke en acceptabel behandling av ämnet. Frågan om tekobranschens framtid är inte i första hand en fråga om beredskapsförsörjning. Det är framför allt en näringspolitisk fråga: det är en fråga om sysselsättning, om tillvaratagande av befintlig yrkesskicklighet och produkttradition. Då stora delar av de konfektionsvaror som svenska konsumenter nu erbjuds är tillverkade som led i modespekulation för att ge snabba pengar och därför ofta har låg kvalitet, skulle en svensk tekoindustri med ett dominerande samhälleligt (statligt eller olika former av kooperativt) ägande kunna spela en viktig roll med alternativ högkvalitativ produktion till rimliga priser. Av alla dessa skäl och med de möjligheter som finns måste utslagningen av arbetsplatser inom branschen nu stoppas. Regeringen talar i propositionen allmänt om önskvärdheten av en långsiktig plan för hur försörjningsberedskapen skall kunna tillgodoses. Men den uttalar ingen kvantitativ målsättning för försörjningsberedskapen. Den vill således ha en planering för ett odefinierat mål. kan inte en långsiktig planering på tekoområdet begränsas till beredskapsaspekten. Den måste ha som ett minimimål en utveckling av branschen så att nuvarande sysselsättning bibehålls. Den måste bygga på ändrade ägandeförhållanden inom branschen med ett dominerande samhälleligt ägande. Den måste ha inriktningen att bättre arbetsförhållanden och arbetsmiljöer skall skapas. Den bör ha som inriktning att skapa alternativ till modehetsen med t. ex. olika basserier av slitstarka material. Även om planeringen skall bygga på ett stopp för utslagningen, måste den likväl omfatta ett program för att bryta främst ensidiga tekoberoende genom att statliga industrier inom andra områden lokaliseras dit. En fråga som ägnas stort utrymme vid behandlingen av tekokrisen är mycket stora importberoende. Detta försvaras genom ett ständigt upprepande av fördomen att den handel som domineras av de stora internationella trusternas profitintressen kan kallas fri och att man vill slå 1 1977/78. vakt om denna fria handel. Ett omfattande internationellt handelsutbyte är i sig angeläget. Men eftersom det här och sker på kapitalets villkor, där kapital och produktion flyttas dit man mest skoningslöst kan utnyttja arbetskraften, måste reglering kunna tillämpas. I den akuta situationen är det nödvändigt med importbegränsningar inom tekoområdet, så att importandelen minskas med 10 procentenhter . Med hänvisning till det anförda föreslås att i anledning av propositionen 1977/78:42 beslutar att i motionen anförda riktlinjer skall ligga till grund för politiken inom tekoområdet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)