mot · G002384 · 1977-01-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 384 av m. fl. Medelsanvisningen till drift och till byggande av statsvägar är f. n. anordnad så, att vid fastställande av riksstaten för det enskilda budgetåret avdelas medel genom anslag över driftbudgeten. Dessa anslag ställs av regeringen till förfogande för det kalenderår som börjar med budgetårets andra halvår. Att erhåller medelsanvisningen per kalenderår är motiverat av produktionstekniska och planeringstekniska skäl. Vidare erhåller ifrågavarande medelsanvisning för kostnader. Även detta är motiverat av enahanda skäl och har medverkat till att ett ökat kostnadsmedvetande kommit att genomsyra hela organisation. Medelsanvisningen till förrådsfond sker däremot per budgetår över kapitalbudgeten. Förrådsfonden som omfattar tillgångsgrupperna driftanläggningar, maskincentralförråd samt lagertillgångar är ett instrument för finansiering och periodisering, förmögenhetsredovisning samt förvaltning av dessa tillgångar. Fondens resurser används huvudsakligen för drift av statsvägar och i mindre omfattning bl. a. för vägbyggande i egen regi. I driftanläggningarna ingår vägstationer, verkstäder, förråd och bostäder. I maskincentralförrådet ingår dels motorfordon och vägmaskiner, dels färjor m. m. och dels muddringsmateriel. I lagertillgångar ingår grustag m. m. och materielförråd. För att täcka fondens driftkostnader, kapitalkostnader - räntor och amorteringar (avskrivningar)-betalas hyra för utnyttjade maskiner etc. till fonden från anslaget till, drift av statsvägar och andra berörda anslag. Ett belopp motsvarande fondens kapitalkostnader inlevereras av till statsverket. Fonden skall således i princip vara självbärande. skall med sina anslag betala såväl drift- som kapitalkostnader, och då avskrivningarna överstiger investeringarna inlevereras detta överskott till statsverket som amortering på tidigare erhållna, ej återbetalade investeringsmedel. Inom tillgångsgruppen lagertillgångar får - inom ramen för tilldelade förlagsmedel - frigjorda medel användas för reinvestering. Det har visat sig att den bundenhet till viss anskaffningsram, som medelsanvisningen över kapitalbudgeten till förrådsfonden innebär, inte står i överensstämmelse med ett effektivt och rationellt utnyttjande av de medel, som anvisas till den statliga väghållningen över driftbudgeten. 1976/77: 384 delsanvisningen över driftbudgeten som är och skall vara styrande för insatser inom den statliga väghållningen. Ett rationellt och ekonomiskt handhavande av dessa medel får inte äventyras genom restriktioner i fråga om tillgångsanskaffning, främst av maskiner, grus och materiel. Det är driftbudgetens anslag till den statliga väghållningen som via hyror och varupriser ytterst lår bära kostnaderna för förrådsfonden. När anskaffning och utnyttjning av maskinpark m. m. inte kan anordnas rationellt till följd av otillräckliga investeringsanslag, är det främst driftverksamhten som vidkänns olägenheten härav genom att driftverksamhten fördyras. För att kunna möta kravet på väghållningen fordras en personal med stor erfarenhet och yrkesskicklighet. Denna personal måste ha tillgång till de redskap som behövs för att fullgöra sina arbetsuppgifter. Det är ogörligt att minska personal- och maskinresurserna utöver vad som angetts, om målsättningen och inriktningen i femårsplanen skall kunna realiseras, om servicenivån skall kunna upprätthållas och investerat kapital i vägarna bevaras. Det är därför nödvändigt att erforderliga medel finns tillgängliga för investeringar i motorfordon och vägmaskiner. Detta är en förutsättning för att en effektiv avvägning mellan egna och lejda resursinsatser skall kunna ske med utgångspunkt från de arbetsuppgifter som skall utföras. Bland erforderliga resurser för verksamheten ingår även olika materialoch materielanslag. Dessa resurser måste finnas tillgängliga i den omfattning, på de platser och som verksamheten kräver. I annat fall uppstår merkostnader, och bl. a. underhållsstandarden på vägnätet kan försämras. För den framtida grusmaterialförsörjningen är tillgången på förvärvade grusfyndigheter dessutom av stor betydelse. För att trygga en rationell varuförsörjning har byggt upp ett system för lagerhållning som omfattar såväl centrala som lokala lager. Den centrala lagerhållningen finansieras och redovisas över förrådsfonden och är organiserad på dels tre central förråd, dels depåförråd, dels depåförråd i varje län. Centralförrådens lagerhållning omfattar dels buffertlager av varor med lång leveranstid, dels varor som det är ekonomiskt fördelaktigt för verket att lagerhålla. Depåförrådens lagerhållning omfattar säsongvaror, som är tunga och har stor volym. Depåförrådsvarorna levereras till upplag i närheten av förbrukningsplats. Den lokala lagerhållningen är knuten till byggnadsarbetsplatser och arbetsområdena. Den lokala lagerhållningen omfattar ett flertal varuslag som används kontinuerligt eller med mycket kort varsel. Dessa varuslag finansieras över drift- och byggnadsanslagen. har vid utformningen av systemet för lagerhållning sökt optimera denna med beaktande av såväl kravet på god varuförsörjning för produktionen som intresset av att inte binda för mycket kapital i lager. Särskilt angeläget är att genom en välavvägd central lagerhållning hålla nere den lokala lagerhållningen. Härigenom uppnås också en totalt sett mindre lagringsvolym. 1976/77: 384 En förutsättning för en optimal lagerhållning är att erforderliga medel finns tillgängliga. Hittillsvarande ordning med finansiering av den centrala lagerhållningen över förrådsfonden har försvårat en god varuförsörjning med åtföljande kostnadsökningar för produktionen. har under innevarande budgetår 1976/77 träffat avtal om långtidsinhyrning (leasing) av maskiner utan förare (50 paketbilar, 30 terrängvagnar samt några vältar och släpvagnar) för att söka vidmakthålla den enligt resursdimensioneringen egna maskinparken och personalstyrkan och därmed klara väghållningsåtgärderna främst servicearbetena inom driften. Inhyrningen blir dock dyrare än inköp. Vid en medelstilldelning till förrådsfonden motsvarande departementschefens ställningstagande i budgetpropositionen blir enligt sin anslagsframställning, för att klara väghållningsuppgifterna främst inom driften och undvika annars nödvändig personalreducering, tvingad att väsentligt utöka långtidsinhyrningen. Denna form för maskinanskaffning medför ökade maskinkostnader (hyror) . Dessa kostnadsökningar drabbar i första hand driftanslaget men även byggnadsanslaget och får som följd minskade väghållningsåtgärder. Då drift- och byggnadsverksamheten med de årliga anslagen måste betala maskininsatserna, antingen dessa finns tillgängliga inom eller utom , är investeringsanslaget till förrådsfonden mer en principiell fråga är en anslagsfråga, dvs. frågan gäller om skall ha tillräckligt med egna personella och maskinella resurser för att klara de fortlöpande väghållningsuppgifterna främst servicearbetena inom driften eller om ökad inhyrning skall ske. Då kostnaderna för maskiner m. m. som utnyttjas inom drift- och byggnadsverksamheten via internpriser debiteras de verksamheter som tagit i anspråk dessa tillgångar, innebär följaktligen tilldelade investeringsanslag och förlagsmedel inte något medelstillskott utöver driftbudgetanslagen. Fondkonstruktionen medför i stället extra restriktioner utöver anslagsramarna på driftbudgeten. Det förhållande som råder, med å ena sidan en verksamhet finansierad över driftbudgeten och med å andra sidan anskaffning av hjälpmedel i form av främst fordon och maskiner över kapitalbudgeten, är inte rationellt. möjligheter att anskaffa erforderliga hjälpmedel begränsas och försvårar möjligheterna att bedriva en rationell produktion. Förhållandet ökar också onödigtvis väghållningskostnaderna. Dessutom gäller olika budgetperioder, kalenderår och budgetår. har genom ändamålsinriktade anslag över driftbudgeten möjlighet att styra drift och byggande av vägar genom att sätta in de resursslag som bedöms lämpliga för att bäst utnyttja anvisade medel. Det åligger verket att välja regiform för verksamhten, dvs. att avgöra i vilken utsträckning egna resurser, entreprenörer och lejda resurser skall utnyttjas. 1976/77: 384 har härvid rätt att anställa egen personal. Ansvaret för rätt dimensionering av nödvändiga hjälpmedel bör därför också vila på verket. Frågan om en avveckling av förrådsfond i enlighet med vad som föreslagits i denna motion var så sent uppe till diskussion i trafikutskottet som vid behandlingen av innevarande års budget, trots att några motionskrav då icke förelåg. Någon förändring föreslogs emellertid icke, utan utskottet anslöt sig till departementschefens förslag om att avvakta budgetutredningens förslag i hithörande delar. Utskottet uttalade emellertid att det var angeläget att ett sådant ställningstagande kom till stånd. Detta har emellertid icke skett , och av uppgifter som inhämtats synes något sådant ställningstagande icke vara aktuellt inom regeringens kansli. Mot denna bakgrund är det därför angeläget att vid behandlingen av årets budgetproposition gör denna förändring av anslagskonstruktion som krävts av såväl styrelse och ledning som av personalorganisationerna. Med stöd av vad som ovan anförts får jag hemställa att vid behandlingen av budgetpropositionens förslag angående förrådsfond måtte besluta 1. att tillgångsgrupperna maskincentralförråd och lagertillgångar (grustag m. m. och materielförråd) avföres från förrådsfonden, varvid anskaffning av hithörande tillgångar fortsättningsvis får ske med utgångspunkt från tillgängliga medel för väghållning, utan fastställande av särskild utbetalningsram, 2. att förrådsfonden därvid bör omvandlas till en fastighetsfond där endast driftsanläggningar ingår, samt 3. att de under kapitalbudgeten upptagna medlen omfördelas till respektive ändamål i enlighet med det ovan anförda.