ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002471 · 1977-01-20 00:00:00 — av om ersättningen för feriebarn återkommer barnavårdsmyndigheterna med sin begäran om att ta emot sommarbarn. Trots vårt lands höga standard och materiella välfärd tycks det fortfarande föreligga ett behov av den här verksamheten. Många hem öppnas också med glädje för barn som annars kanske fått tillbringa sommaren i en större tätort med ringa möjligheter till friluftsliv, bad och meningsfull sysselsättning. Av SOU 1975:94, Barns sommar, framgåratt denna verksamhet, benämnd feriebarnsverksamhet, omfattar ca 20 000 barn. av alla placerade feriebarn är förskolebarn. I denna grupp återfinns de flesta barn som placerades i någon form av heldygnsomsorg. I många kommuner är feriehem det enda alternativ för barnomsorg som erbjuds . I de flesta kommuner är de ett viktigt komplement till kommunens övriga barnomsorg . Undersökningar visar att feriebarn till stor del är barn till ensamstående, förvärvsarbetande föräldrar med ett eller flera barn. När ett barn placeras i feriehem är detta inte en insats enbart för barnet utan den berör i hög grad hela familjen. Föräldrarna själva kan behöva vila och därför ha semester tillsammans utan barn för att sedan kunna fungera bättre tillsammans med sina barn . Många ensamstående föräldrar behöver för avlastning från det stora ansvar som är förknippat med att ensam ha vårdnaden om ett eller flera barn. En väl fungerande feriehemsverksamhet kan cockså rymma väsentliga utvecklingsmöjligheter för barnet. Den förändring i relationen barn-föräldrar som uppstår när barnet vistas i feriehemmet kan stimulera barnet att bli mer självständigt och agera friare. Feriehemmen har sålunda en funktion att fylla för både individ och familj. Då feriebarnsverksamheten är en heldygnsomsorg är det mycket förvånande att ersättningen till dessa hem är så låg som ca /dag. Av denna summa är hälften skattepliktig. Det som då återstår skall täcka kostnader för mat, husrum, tvätt och därutöver t. ex. toalettartiklar, telefonsamtal, glass, utflykter m. m. Statsbidrag utgår till kommunerna med /år för varje barn , om ferievistelsen omfattar minst . samhet skall kunna fortsätta, måste en översyn göras av ersättningen till de familjer som på detta sätt gör en stor insats i vårt land. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen i samband med den pågående utredningen av reglerna för barns ferievistelse beaktar vad som i motionen anförts om ersättningsnivån.
mot · G002473 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 473 av i Agnäs m. fl. Befolkningsutvecklingen i vårt land inger oro. Åldersfördelningen med många gamla och allt färre unga kommer mycket snart att medföra stora svårigheter för samhället och den enskilde. Man beräknar att endast 98 000 barn föddes i , vilket är det lägsta antalet per 1 000 av folkmängden som någonsin noterats hos oss. Det torde vara klart att de familjer som har barn har en ogynnsam ställning i jämförelse med andra. Trots samhällets insatser för dem har kostnadsfördelningen utvecklats i en för dem negativ riktning, och vissa svårigheter då det gäller tillsyn och fostran har medverkat till att de flesta makar anser sig icke ha råd att ha mer än ett eller två barn. Detta innebär att vårt folk kommer att decimeras och en mängd problem uppstå då det gäller både nödvändig verksamhet i samhället och vården av den allt större del av befolkningen som hunnit till hög ålder. En lösning som innebär att ökad invandring stimuleras medför givetvis många svårigheter då det gäller språk, undervisning, utbildning och de nya folkgruppernas anpassning i vårt samhälle. vårt klimat och våra livsmönster tills ur dessa invandrarfolk det nya en gång bildats och enats. Det åligger därför de ansvariga statsmakterna att överväga åtgärder som underlättar barnfamiljernas tillvaro och som medför en jämnare fördelning av ansvaret för dem som föds och växer upp i vårt folk. Man har redan tidigare diskuterat förslag om att göra barnbidragen progressiva genom att höja det belopp som utgår för vart barn i en skala som innebär att det tredje barnet får högre bidrag, det fjärde ännu högre etc. Om den nuvarande trenden då det gäller födelsetalet icke brytes kommer svårigheterna på många områden att bli allvarliga. Det bör därför på allvar övervägas om icke en sådan reform av barnbidragssystemet nu bör genomföras i syfte att undanröja det hinder som de stora kostnaderna för barnfamiljerna innebär. En utredning som belyser problemen i denna fråga bör även ta hänsyn till att de daghem, barnstugor och skolor som våra kommuner bygger - eller planerar - med stora samhällsutgifter som följd, mycket snart kommer att visa sig överdimensionerade samt att arbetstillfällen för 1 7 9 76 / 77. lärare och handledare kommer att starkt och snabbt decimeras, om icke nativiteten ökar . Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen hemställer om utredning om progressivt famiijestöd genom högre barnbidrag för varje tillkommande barn per familj. () i Agnäs
mot · G002478 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om rätten till tjänstledighet vid vård av sjuka Genom de förändringar som skett i samhället, bl. a. omflyttningen så att föräldrar och vuxna barn ofta bor långt ifrån varandra, det alltmer ökande antalet kvinnor som förvärvsarbetar utanför hemmet, är det allt färre som kan vårda gamla föräldrar eller make/maka som drabbas av sjukdom. Kontakten och gemenskapen kan ha mycket stor betydelse även om det inte går att mäta i pengar. Allt större krav ställs på sjukvården och det är svårt att klara efterfrågan på vård. En glädjande utveckling mot mer öppen vård sker och behöver ytterligare ökas. Väl fungerande team med läkare, sjukgymnaster, distriktssköterskor, hemsjukvårdsbiträden m. fl. kan avlasta den slutna vården och leda till en mera personlig vård och omsorg. För att hemsjukvård skall kunna fungera måste någon finnas hemma som kan ta på sig detta jobb för . Det finns säkert många som skulle vilja göra detta men har svårigheter att fl tjänstledighet från sitt arbete. En rätt att vid vuxen nära anhörigs sjukdom fl vara tjänstledig, t. ex. 3 månader, borde utredas (och eventuellt prövas genom försöksverksamhet). Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära att sjukvårdsutredningen eller annat lämpligt organ ges i uppdrag att utreda möjligheterna till i motionen föreslagen rätt till tjänstledighet. () ()
mot · G002479 · 1977-01-21 00:00:00 — av herrar Carlstein och om en ökad satsning på kvinnoidrotten Det statliga stödet till idrotten föreslås /78 erhålla en ökning av anslaget med 24 milj. kr. till 143,5 milj. kr. Av medlen avses drygt 107 milj. kr. disponeras till organisationsstöd m. m. Merparten av medlen fördelas av riksidrottsförbundet som bidrag till de olika specialförbunden. har vid olika tillfällen avvisat motioner med förslag om viljeinriktningar om hur medlen skall disponeras. Det har ansetts att det bör ankomma på idrottsrörelsen att suveränt avgöra medelsdispositionen. I budgetpropositionen bil. 13 konstateras att svenska framgångar i internationella idrottssammanhang är värdefulla från många synpunkter. Det anses därför angeläget att vår internationella toppidrott får förstärkta resurser. Toppidrottsprestationerna anses stimulera det allmänna idrottsintresset i synnerhet bland barn och ungdom. Ett förhållande som man emellertid kan konstatera är att det finns en förkrossande dominans av manliga elitidrottare. De kvinnliga idrottarna är, med några få lysande undantag, helt anonyma. Är det möjligen så att det satsas alldeles för litet på kvinnoidrotten? Att det råder stora orättvisor när det gäller behandlingen av kvinnliga idrottsutövare jämfört med manliga på det lokala planet är helt uppenbart. Många idrottsanläggningar i vårt land är i stort sett inrättade enbart för manlig idrottsutövning. Vilka möjligheter erbjuds t. ex. för barnpassning? Men även på riksplanet är den kvinnliga idrotten missgynnad. Inom de flesta specialförbund får de kvinnliga idrottarna nöja sig med de smulor som blir över när herridrotten har fått sitt. har ansett att idrottsrörelsen själv är suverän att bestämma hur den vill använda de av staten anvisade medlen. har satsat även på kvinnoidrotten, t. ex. och . Framgångarna har inte uteblivit. Men dessa specialförbund är undantag. I arbetet för att åstadkomma en utjämning mellan könen måste också idrottsrörelsen medverka på ett kraftfullare sätt än vad den visat prov på. Ett sätt att åstadkomma en ökad satsning på kvinnoidrotten vore att en viss del av anslaget anvisades speciellt för kvinnoidrott. Vi är medvetna om att en sådan åtgärd skulle stå i strid mot den av tidigare intagna ståndpunkten att inte ge direktiv för den närmare inriktningen av statens stöd till idrotten. Någon form av viljeyttring borde ändå ge till känna vid anvisandet av medlen till stöd till idrotten. att uttalar sig för en ökad satsning på kvinnoidrotten så att rättvisare förhållanden skapas mellan kvinnliga och manliga idrottsutövare. () ()
mot · G00248 · 1977-01-11 00:00:00 — av m. fl. om kyrkans skiljande från staten Förhållandet mellan staten och kyrkan bör regleras i enlighet med demokratins och religionsfrihetens principer. Denna fråga bör inte få förhalas längre. kommunisterna föreslår därför kyrkans skiljande från staten. Det nuvarande förhållandet mellan staten och kyrkan kan inte anses stå i överensstämmelse med demokratins och religionsfrihetens principer. Det finns en bred opinion som företräder uppfattningen att dessa principer måste vara vägledande när förhållandet mellan staten och kyrkan regleras. Det är dock uppenbart att det finns krafter som försöker förhindra en principiellt riktig lösning av frågan. Därför förhalas kyrkans skiljande från staten. Under den långvariga debatt som förts rörande förhållandet mellan staten och kyrkan har det inte saknats hätska angrepp från vissa kretsar mot planerna på att skilja kyrkan från staten. Det är därför föga sannolikt att lösningen av frågorna kan ske i en så långt möjligt lugn och avspänd atmosfär och att en uppslitande politisk strid på detta område måste undvikas, så som anfördes i betänkande 1975/ 76:20. Demokratins och religionsfrihetens principer får inte vika för reaktionära kretsars motstånd. Stat-kyrka-beredningens förslag, som framlades , utgjorde en tillräcklig grund för att lösa förhållandet mellan staten och kyrkan. Motståndet mot beredningens förslag från vissa kyrkliga och borgerliga kretsar fick dock till följd att frågan ännu inte kommit till ett avgörande. Ärendet måste anses nog utrett. De hänvisningar som förekommit till arbetsgrupp, arbetsutskott och expertgrupper tillkallade av ärkebiskopen, är endast ägnade att ytterligare förhala frågans lösning. Enligt vår mening bör frågan om kyrkans skiljande från staten lösas utan ytterligare dröjsmål. Som anhängare av religionsfrihet anser vi kyrkans skiljande från staten vara en angelägen åtgärd. Denna uppfattning delar vi också med många religiösa. Även inom statskyrkans egna led finns en betydande opinion, som anser nuvarande ordning felaktig. Kravet på kyrkans skiljande från staten är långt ifrån begränsat till anhängare av ett ateistiskt synsätt. Vi kan inte godta de skäl som anförts för ytterligare dröjsmål med lösningen av relationerna mellan staten och kyrkan. Vi anser därför att förslag i frågan bör föreläggas . Med hänvisning tili det anförda föreslås. att hos regeringen begär förslag om kyrkans skiljande från staten. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · G002480 · 1977-01-20 00:00:00 — av i Agnäs om bidraget till Kyrkornas världsråd Kyrkornas världsråd förverkligades som frukt av en ekumenisk tankegång som vid allvarlig teologisk granskning i ljus ter sig förvirrad. Mönstret ansluter till det som lett till bildandet av . En förening av stater är varken anbefalld eller förbjuden i ; den är enbart en fullbordan av biblisk profetia om utvecklingen fram mot den stora upplösningen av den nuvarande världen vid återkomst. Däremot talar de kristna kyrkornas grund och rättesnöre - icke om ekumenik i den meningen att samfund och kyrkor skall förenas och likriktas. talar om de kristnas enhet som de tillhör olika kyrkor och konfessioner. Redan från början fanns därför hos många kristna fruktan inför Kyrkornas världsråd. Det har besannats att Kyrkornas världsråd utvecklats i en anmärkningsvärd riktning som väckt oro också hos många som deltog i dess bildande. Det finns kyrkor som alltid stått utanför och någon som utträtt. Också i vårt land växer tveksamheten inför Kyrkornas världsråd berättigande som ett slags arbetsutskott för en världskyrka. Ett stort antal svenska präster har uttryckt sin protest i en skrivelse till . Det framhålls i den att de saknar förtroende för världsrådet, som bl. a. är huvudman för den s. k. Kyrkornas världsråd förenar - eller söker förena - konfessionell neutralitet med politiskt engagemang, stöder väpnade befrielserörelser och arbetar numera i en anda som är främmande för missionsbefallningen. De många svenska givare som lämnar pengar till missionsändamål vill att pengarna används för mission och icke för politisk verksamhet och inbördeskrig. Sjukvård och evangelisation är de stora och väsentliga uppgifter som missionen avser. Det är därför uppseendeväckande att anslaget under C 7 i budgetpropositionens bilaga 12 uppräknas med . En majoritet av svenskar torde dela uppfattningen att den bild Kyrkornas världsråd företer ger anledning till restriktivitet vid medelstilldelning från svensk sida. Den föreslagna höjningen av anslaget till världsrådet bör därför icke komma till stånd och anslaget på . för årsavgift till rådet bibehållas oförändrat också för nästa budgetår. Det bör utredas om skall fortsätta att vara medlem i Kyrkornas världsråd. Då ju förhållandet mellan kyrkan och staten är under utredning bör dock icke nu ta ställning till denna fråga. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att årsavgift till Kyrkornas världsråd skall bibehållas på oförändrad nivå. () i Agnäs
mot · G002481 · 1977-01-21 00:00:00 — av och i om ansvaret för barnfilm I all verksamhet är det viktigt att de som ansvarar för verksamheten har en samlad överblick över densamma och över alla delar som ingår i verksamheten. På barnkulturens område har viktiga delar inom barnfilmens område undantagits från denna regel i och med att , en fristående stiftelse hårt knuten till filmbranschen, fortfarande har det reella inflytandet över produktion, import och distribution av barnfilm. Parlamentariskt inflytande över verksamheten saknas. har visat föga intresser för barnfilmsfrågorna. Institutets ointresse visade sig redan vid revideringen av filmavtalet 1972, då man tog bort föreskriften att skulle vinnlägga sig särskilt om produktion av barnfilm (filmavtalet 18 ii E). För att få en samlad överblick över barnfilmens område krävs inte bara kunskap på filmens område. Det är lika viktigt att erfarenheter från och kunskap om de områden inom vilka man arbetar tillsammans med barnen knyts till barnfilmsproblematiken - dvs. barn- och ungdomsorganisationer, kommunala institutioner som arbetar tillsammans med barn etc. Viktigt är också att barnkulturen ses ur och inordnas i ett allmänkulturellt perspektiv. Lika väsentligt är att det organ som handhar barnfilmsfrågorna inte är ett kommersiellt organ, ekonomiskt uppknutet till sin egen bransch. är ekonomiskt knutet till filmbranschen. Redan det barnfilmsseminarium med 200 deltagare som hölls i konstaterade det otillfredsställande i att barnfilmsfrågorna knöts till med dess branschorienterade konstruktion. I enlighet med filmutredningens förslag samt kulturpropositionen 1975:20 och i avvaktan på barnkulturgruppens förslag tillsatte regeringen ett barnfilmråd, som bl. a. har till uppgift att följa hela utvecklingen inom barnfilmsområdet, för att kunna ge förslag till åtgärder. Av administrativa skäl kom barnfilmrådet olyckligtvis att knytas till . snäva syn på barnkulturens och speciellt barnfilmens område gjorde att barnfilmrådet är knutet till . Emellertid kom ansvaret för barnfilmen /77 på grund av redan fattade beslut att delas mellan barnfilmrådet och SFI. /78 anges inte hur barnfilmsmedlen skall disponeras. Den samlade överblicken över barnfilmsområdet riskerar att gå förlorad om inte hela ansvaret för barnfilmsfrågan läggs på det av regeringen utsedda organet - barnfilmrådet. Barnfilmrådet, sammansatt av representanter för barn- och ungdomsorganisationer, , politiska partier, folkrörelser, TRU, filmbranschen, filmarbetarna etc. är, med denna sammansättning, väl skickat att handha hela barnfilmsfrågan. Uppdelningen på två organ för handhavandet av barnfilmsfrågan är olycklig, splittrande och orationell. Med hänvisning till det anförda kräver vi att hos regeringen begär att hela ansvaret förbarnfilmsfrågorna läggs på barnfilmrådet. MAJ () ()
mot · G002484 · 1977-01-21 00:00:00 — 1976/77 484-492 Motion 1976/77: 484 av m. fl. om förläggning till /av viss yrkesteknisk högskoleutbildning, m. m. beslut om reformering av högskoleutbildningen innebar bl. a. att skall vara utbyggnadsort för permanent grundläggande högskoleutbildning (prop. 1975:9 s. 492493). Beträffande inriktningen av högskoleutbildningen på de olika utbyggnadsorterna hänvisades till vad utbildningsutredning (U 68) anfört därom. U 68 redovisar i sitt betänkande Högskolan (SOU 1973:2) på s. 421-423 sitt förslag till utbyggnad av högskoleutbildningen i och framhåller därvid bl. a. beträffande yrkesteknisk utbildning med inriktning mot plastbearbetning följande: "Önskemål om yrkesteknisk utbildning med inriktning mot plastbearbetning bör ses mot bakgrund av att inom län finns några av landets större industrier för tillverkning av plastprodukter. Enligt U 68:s mening bör därför i den fortsatta planeringen bl. a. möjligheterna undersökas att inrätta sådan utbildning redan tidigt . Detta ställningstagande för en lokalisering av yrkesteknisk plastutbildning till hade föregåtts av ett omfattande utredningsarbete på lokal nivå och även förankrats i riksorganisationer som Svenska arbetsgivareföreningens allmänna grupp, och . Behovet understryks bl. a. i statens industriverks utredning . Överläggningar med företrädare för , , samt lokala fackklubbar och enskilda företag visar att utbildningsbehovet av alla berörda parter upplevs som synnerligen stort. Tyngdpunkten av antalet anställda inom plastindustrin finns söder om gränsen , och flera av landets större plastföretag ligger inom utbildningsområdet. I finns fr. o. m. en statlig högskola med administrativa resurser. I finns möjligheter för högre teknisk likartad utbildning. Starka regionalpolitiska skäl talar också för en lokalisering till /. Enligt riksdagsbeslut är /s. k. primärt centrum, och en lokalisering dit skulle motverka den rådande regionala obalansen inom även vad gäller tillgång till högre utbildning. Den nu pågående försöksverksamheten med yrkesteknisk högskoleutbildning är inne på sin tredje termin. De erfarenheter som därvid gjorts har redan delvis rapporterats och kan i sin helhet väntas föreligga . De bör därför kunna beaktas vid planeringen för yrkesteknisk högskoleutbildning/plast . Ett framgångsrikt genomförande av högskolereformen kräver vertikal utbildningsplanering, där såväl tilltänkta elevgrupper och avlämnande skolor som fackorganisationer och avnämare innefattas. De nu framförda argumenten, visar att samtliga dessa faktorer beaktats. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en utredning med syfte att undersöka möjligheterna av placering av yrkesteknisk högskoleutbildning med inriktning på plastbearbetning och med förläggning i /, 2. att hos regeringen begär att utredningen även undersöker möjligheten av försöksverksamhet av kurs för utbildning av polymertekniker med förläggning till . () () V. () i
mot · G002485 · 1977-01-20 00:00:00 — Motion 1976/77: 485 av om ökad forskning rörande cystisk fibrös Cystisk fibrös är en svår sjukdom som läkarvetenskapen ännu inte har kontroll över. Den yttrar sig i slembildning som riskerar att täppa till andningsvägarna. Slembildningens orsak har ännu inte kunnat klarläggas, och därför har det inte heller gått att finna några definitiva botemedel. Behandlingsmetoderna har förbättrats väsentligt . En nyfödd med cf i allvarlig form och som inte kommer under behandling dör som regel . Trots utvecklingen på behandlingsområdet är medellivslängden för barn som föds med cf endast . Omkring 200 barn i lider f. n. av sjukdomen. Forskningen för att klarlägga sjukdomens orsaker och finna bestående botemedel är utomordentligt begränsad. anslås för ändamålet. Det är uppenbart att med så begränsade insatser är förhoppningarna om snara resultat mycket små. Med hänsyn till sjukdomens särskilda svårighetsgrad och till de stora lidanden som drabbar de sjuka och deras anhöriga är en kraftig utökning av anslagen angelägen. Anslagen borde åtminstone få en sådan omfattning att de möjliggör för en forskare att på heltid ägna sig åt cf-forskning med vederbörlig assistenthjälp. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att inom ramen för existerande anslag för medicinsk forskning anslagen för forskning kring cystisk fibrös kraftigt utökas.
mot · G002486 · 1977-01-18 00:00:00 — Motion 1976/77:486 av i m. fl. om gymnasiekommuns ansvar för elevhemsplatser Ett av målen för utbildningspolitiken är att utjämna de reella möjligheterna att delta i icke obligatorisk utbildning av olika slag, t. ex. i gymnasieskolan. För att nå det målet måste hinder av olika slag undanröjas. Dessa hinder kan vara av bl. a. social, kulturell, ekonomisk eller geografisk natur. Ofta är f. ö. flera hinder kopplade till varandra. Ett exempel på geografiskt hinder kan vara att bo i glesbygd, t. ex. i en skärgård. Olika åtgärder har vidtagits från samhällets sida för att bidra till en utjämning av de reella möjligheterna att gå i t. ex. gymnasieskola. Exempel på sådana åtgärder för att motverka geografiska hinder är bl. a. inackorderingstillägg, resetillägg, statsbidrag till byggande eller hyrande av skolhem och statsbidrag till avlönande av föreståndare för skolhem i vissa fall. Statsbidragsbestämmelserna för byggande eller hyrande av skolhem liksom för avlönande av föreståndare för skolhem för gymnasieskolan finns i Kungl. Maj:ts kungörelse 1945:594, ändrad senast 1973:354, samt i Kungl, brev . Nyssnämnda författningar reglerar emellertid, som framgått, enbart statsbidragen och villkoren för dessa. Någon skyldighet för kommuner att bygga elevhem finns alltså inte. diskuterar i sitt betänkande Utbildning i glesbygder (Ds In 1972:1) bl. a. inackorderingsfrågan. Utredningen konstaterar därvid att gymnasieskolutbildning får räknas till regional service av sådant slag att det inte är rimligt att alla elever i alla delar av landet skall kunna resa till och från skolorten . Inackordering blir därför, enligt utredningen, nödvändig. finns ingen myndighet som är ansvarig för att inackorderingsmöjligheterna är tillgängliga i erforderlig utsträckning. Utredningen föreslår därför att den kommun som är huvudman för gymnasieskolan skall ha ansvar för att det på gymnasieorten finns tillfredsställande inackorderingsmöjligheter. Detta behöver inte nödvändigtvis innebära, skriver utredningen, att kommunen skall driva egna elevhem, men kommunen bör vara ansvarig för att alla elever som behöver det får en godtagbar inackordering. Utredningen föreslår därför att kommunen bör organisera inackorderingsverksamheten och utöva tillsyn över densamma. förslag i detta avseende refererades utförligt i pro position 1973:77 men föranledde inget förslag från Kungl. Maj:t och inte heller något beslut i . Vi anser det för vår del angeläget att frågan om ansvaret för inackordering av elever i form av elevhemsplatser nu avgörs utan att ytterligare utredningar inväntas. Det bör enligt vår mening vara gymnasiekommunens skyldighet att tillgodose behovet av elevhemsplatser. Denna skyldighet bör skrivas in i skollag och skolstadga. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändring av skollag och skolstadga att gymnasiekommuns ansvar för att tillgodose behovet av elevhemsplatser fastslås som en skyldighet.