mot · G10239 · 1977-11-14 00:00:00 — För att vi skall kunna förverkliga de grundläggande målen för vår ekonomiska politik är det emellertid enligt vår mening ett oeftergivligt krav att politiken ges en annan inriktning än den som den borgerliga regeringen fört under sitt första regeringsår. Vi måste med kraft ingripa mot inflationen och ta ner denna till en betydligt lägre nivå än vad som gällt under den borgerliga regeringens tid. Det är först därigenom som vi får möjligheter att dämpa vår kostnadsutveckling och på nytt få i gång produktionen i vårt land. Ett väsentligt medel för att uppnå denna lägre takt i inflationen är en finanspolitik i bättre balans. Politiken måste därför inriktas på att minska det stora statliga budgetunderskottet och det stora statliga upplåningsbehovet. I det läge där vår ekonomi nu befinner sig måste den statliga budgeten bidra till stabiliseringen av vårt lands ekonomi i stället för att som snarare skärpa landets ekonomiska problem. Vi kommer inte att vare sig kunna tillräckligt dämpa inflationstakten eller ta ner underskottet i vår utrikeshandel, om inte den statliga finanspolitiken får en mera restriktiv inriktning. Dessutom bör även framhållas att om inte finanspolitiken läggs om så kommer det statliga upplåningsbehovet att skapa betydande problem för andra sektorer i ekonomin. Kommunerna har redan försatts i ett mycket besvärligt läge. Det torde vara klart att svårigheterna för kommunerna att få lån har bidragit till de Men även bostadsbyggandets finansiering och näringslivets kapitalförsörjning kommersom en följd av den svaga statliga budgetpolitiken att allvarligt försvåras. Politiken bör även inriktas på att kraftigt öka investeringarna i landet. Under den borgerliga regeringens tid har dessa kraftigt fallit tillbaka både inom industrin och på bostadsbyggandets område - detta i ett läge då vi egentligen mer än tidigare skulle behöva ett byggande för framtiden för att lösa landets problem. I det följande kommer vi att närmare utveckla våra förslag till en politik som skall kunna återställa styrkan i vårt lands ekonomi. Vi gör det i anslutning till tio olika punkter, som bör vara riktgivande för utvecklingen . En politik för framsteg och industriell utveckling De följande tio punkterna sammanfattar socialdemokratins riktlinjer för en politik för arbete, trygghet och utveckling. De gör inte anspråk på att täcka politikens alla fält. Men det som är centralt är att klara sysselsättningen och . Sysselsättningen har alltid varit socialdemokratins och fackföreningsrörelsens viktigaste fråga. Vi vill också slå fast att i av bekymmer och påfrestningar är det särskilt viktigt att värna solidaritet och rättvisa. Bördorna måste fördelas efter bärkraft. Skall vi lyckas måste vi också återvinna och befästa framtidstron i det svenska samhället. Då måste vi bryta den kris- och undergångsstämning som den borgerliga regeringen sprider. Våra riktlinjer ansluter till det program för arbete och trygghet som vi gick till val på och till vårt förslag till aktionsprogram som lades fram . De grundar sig också på det storrådslag som genomfördes . Den djupa internationella lågkonjunkturen har skapat betydande problem för flera av våra viktigaste basindustrier. Det gäller bl. a. stål-, gruv- och skogsindustrin. Även varven och tekoindustrin har ställts inför betydande problem. I många fall har lågkonjunkturen också utlöst mera långsiktiga strukturproblem i dessa branscher. Ett kännetecknande drag i strukturomvandlingen har varit att den i allt större omfattning kommit att omfatta större företagsenheter. Särskilt inom basnäringarna är sådana företagsenheter helt dominerande för industrisysselsättningen på en rad orter. Sådana företagsnedläggningar får därför långt mer genomgripande konsekvenser för de sysselsatta än vad strukturomvandlingen tidigare medförde. Både med hänsyn till landets intresse av produktion och export från dessa basindustrier och med hänsyn till deras betydelse för sysselsättningen måste samhället nu ta på sig ett väsentligt mer aktivt ansvar för utvecklingen inom dessa branscher än vad som var nödvändigt. Strukturrationaliseringar i form av företagssamgåenden, samarbete på produktions-, forsknings- och försäljningssidan kan vara av avgörande betydelse för de svenska företagens förmåga att fortsatt framgångsrikt konkurrera på världsmarknaden. Trots detta kan det i många fall finnas ett motstånd från de privata ägarnas sida mot ett sådant samarbete, som de inte har de finansiella möjligheterna till de rekonstruktioner och satsningar som är ovillkorligen nödvändiga. Detta är endast några exempel på de problem som aktualiseras inom en aktiv branschplanering från samhällets sida. Vi kräver därför en kraftig förstärkning av den branschpolitiska planeringen och kraftfulla statliga initiativ för att stödja den industriella utvecklingen. Grunden för en sådan planering lades i regeringsställning. Vi var beredda på och arbetade aktivt för att möta de strukturproblem som först nu på allvar tycks ha upptäckts av den borgerliga regeringen. Den svenska gruvindustrin befinner sig i ett svårt läge. Från att ha varit en stark exportindustri, baserad på en av vårt lands viktigaste naturtillgångar, har situationen snabbt utvecklats på ett krisartat sätt. Även om en konjunkturuppgång kommer att förbättra situationen är problemen så djupgående att stora svårigheter kommer att bestå om inte kraftfulla åtgärder nu sätts in. En grundläggande utgångspunkt för detta arbete måste vara att gruvindustrin skall leva vidare och utvecklas. 1 samband med frågan om handelsstålsindustrins framtid och de nödvändiga samordningsåtgärderna beträffande specialstålsindustrin är det nödvändigt att också aktualisera frågan om ägaransvaret för järnmalmsgruvorna i vårt land. Ett ökat samhälleligt engagemang beträffande dessa gruvor framstår i detta sammanhang som naturligt. Socialdemokratins sju-punkts-program för gruvindustrin måste läggas till grund för en samordnad planering för utvecklingen. Detta innebär krav om aktiva åtgärder för att bredda malm- och mineralbasen, att öka den svenska malmens konkurrenskraft, att planera åtgärder för vidareförädling av järnmalmen i , att gruvföretagen aktivt utvecklar nya produkter och produktionsmöjligheter, att problemen i stål- och gruvindustrin fär en samlad lösning, att de samhällsekonomiska konsekvenserna vid malmbrytning av olika omfattning utreds samt att nylokalisering av annan industri som är nödvändig på gruvorterna för att komplettera den befintliga industrin kommer till stånd. Utöver dessa insatser måste också åtgärder på transportområdet till. Sålunda är det nödvändigt med en upprustning av i samt att den nuvarande fraktpolitiken för malmtransporterna i omprövas. 1** 1977/78. Vi återkommer i samband med den allmänna motionstiden till dessa frågor. Stålindustrin i hela världen befinner sig i en djup kris. I ett längre perspektiv ökar emellertid stålbehovet både i vårt land och i världen i övrigt. Inom den svenska stålindustrin krävs betydande investeringar och kraftfulla satsningar på forskning, utveckling och marknadsföring. För att dessa satsningar skall få tillräcklig omfattning och genomföras på ett planmässigt sätt måste samhället bidra med stora finansiella resurser och ta ansvar för att en samordning på ägarsidan verkligen kommer till stånd. De tre stora handelsstålsverken kommer enligt träffad överenskommelse att föras samman i ett nytt bolag. Det nya företaget måste få tillräckliga resurser för att göra de investeringar och strukturanpassningar som är nödvändiga för att uppnå konkurrenskraft och genomföra omställningarna i socialt acceptabla former. Därefter måste en samordning ske med de mindre handelsstålsverken. Det finns plats för både små och stora handelsstålsverk i vårt land. Regeringen har aviserat en proposition om bildandet av . Vi återkommer med en närmare granskning av förslaget, sedan det har presenterats i sin helhet för . När det gäller specialstålsverken krävs en planmässig samordning under samhällets ledning där även ägarengagemang blir naturligt. Den nu framlagda propositionen om specialstålsindustrin tillgodoser inte dessa krav. Vi avser att återkomma med anledning av denna proposition. Stålindustrin har en avgörande betydelse för sysselsättningen inom en lång rad orter och kommuner i vårt land. De anställdas fackliga organisationer måste ges möjlighet att delta i förhandlingar om strukturförändringar. Berörda kommuner måste också få insyn och möjlighet att påverka utvecklingen. Arbetarrörelsen har varit och är positiv till de strukturförändringar som är nödvändiga för att upprätthålla styrkan i vår ekonomi. En ovillkorlig förutsättning för detta är emellertid att det finns en näringspolitik, regionalpolitik och arbetsmarknadspolitik som kan skapa nya arbeten åt de människor och orter som drabbas. För att omställningarna skall kunna ske i socialt acceptabla former måste en plan för ersättningsindustri till bruksorterna utarbetas. Samhället måste vara berett att med kraftfulla åtgärder styra industriinvesteringar till områden där ny sysselsättning behövs. Samhället måste öka sitt stöd till forskning och utveckling. Likaså behöver marknadsföring och distribution förstärkas. Kontrollen och överblicken över stålimporten behöver förbättras i syfte att göra det möjligt att i ökande utsträckning utnyttja det svensktillverkade stålet inom landet. Stålkrisen är internationell och beror delvis på en hänsynslös konkurrens från stålverk i andra länder där sociala och miljömässiga krav eftersätts. Regeringen har aviserat en proposition om stålindustrin denna höst. Vi återkommer i detta sammanhang med närmare preciserade yrkanden. Skogsindustrin är en annan av de branscher som har problem . I stor utsträckning beror de aktuella problemen på den låga efterfrågan i . Avgörande för den svenska skogsindustrins framtida utveckling och konkurrenskraft är råvaruförsörjningen. På industrisidan är den svenska skogsindustrin i stort sett mycket rationell. Industrin består av en lång rad moderna och effektiva fabriker som står sig väl i den internationella konkurrensen. Problemet är i stället att råvarukostnaderna är väsentligt högre hos oss än i våra viktigare konkurrentländer. Vi har upplevt den internationellt unika situationen att som priserna på de förädlade skogsindustrivarorna sjunkit på världsmarknaden så har råvarupriserna stigit kraftigt här hemma. Tillgången till den knappa skogsråvaran är också avgörande för den framtida utvecklingen och investeringarna inom branschen. En framtida planering av råvaruförsörjningen är nödvändig både för att garantera en rationell investeringsutveckling och rimliga och internationellt sett konkurrenskraftiga råvarupriser. En ytterligare vidareförädling av vår skogsråvara måste också vara ett mål för planeringen på det skogsindustriella området. Den tidigare socialdemokratiska regeringen arbetade med att få fram ett skogspolitiskt handlingsprogram till 1978. Det är nödvändigt att ett sådant program framläggs och att det leder till en grundläggande samhällsplanering på detta område. Situationen inom beklädnadsindustrin är krisartad. Närmare 1/3 av de anställda inom tekoindustrin är arbetslösa, varslade om avsked eller uppbär särskilt stöd för personal som eljest skulle ha fått varslas. Den andel av den svenska försörjningen med kläder som tillgodoses genom import har vuxit lavinartat. Inte minst har en starkt ökad import från länder i bidragit härtill. Om inte motåtgärder sätts in kan praktiskt taget hela vår försörjning av textil- och konfektionsprodukter komma att ske via import. Detta kan leda till allvarliga problem ur försörjningsberedskapssynpunkt. kommer sysselsättningsproblemen för de berörda anställda att bli mycket svåra att lösa, och betydande problem kommer att uppstå regionalt. I en särskild motion i anledning av propositionen 1977/78:42 utvecklar vi mot denna bakgrund behovet av att fastställa en nödvändig nivå på den svenska tekoproduktionen av beredskapsskäl. Utifrån en sådan målsättning och med krav på att omställningar skall ske i socialt acceptabla former och med beaktande av de regionala balansproblemen måste en samordnad planering av samhällets alla olika insatser komma till stånd i syfte att verkligen garantera att dessa mål uppfylls. Varvsindustrin är exempel på en bransch där den internationella utvecklingen gjort en omfattande neddragning av verksamheten nödvändig. Planeringsarbetet med detta inleddes under den socialdemokratiska regeringen och byggde på den nödvändiga förutsättningen om ett aktivt samhälleligt ägarengagemang. Trots att detta kritiserats av den dåvarande borgerliga oppositionen nya regeringen fullföljt den socialdemokratiska regeringens politik. Det .är väsentligt att samhället fortsätter sina insatser på varvsområdet med syfte att skapa alternativ produktion vid varven och för att klara omställningarna för de berörda anställda i socialt acceptabla former. Samhället har under en lång följd av år satsat betydande resurser på att utveckla en internationellt sett konkurrenskraftig kärnkraftsteknologi. Den svenska industrin har också nått en hög nivå. Det är väsentligt att dessa insatser kan nyttiggöras . Förutsättningarna härför borde i och för sig vara goda. För att dessa rätt skall kunna utnyttjas krävs emellertid en fortsatt mycket positiv satsning från samhällets sida samt naturligtvis även att statsmakterna för en energipolitik som uppfattas som ett stöd åt denna industri. Detta är en självklar förutsättning för att den svenska industrin skall få en för sin konkurrenskraft nödvändig trovärdighet på världsmarknaden. Samhällsinsatser i syfte att styra en planmässig omvandling av dessa olika branscher är nödvändiga. I många fall torde det krävas betydande resurser för att möjliggöra de investeringar som är nödvändiga för att möta framtiden. Samhället måste därför vara berett att avsätta tillräckliga resurser såväl i form av planering som i form av kapital för sanering av företag i finansiella svårigheter och för insatser i olika former till stöd för investeringar. En omstrukturering av våra basindustrier kommer som tidigare nämnts att kräva stora resurser. Härutöver måste emellertid också omfattande resurser sättas in på att utveckla vår framtida industristruktur. Inför trycket av en skärpt utländsk konkurrens måste vi acceptera strukturomvandlingen. Men den måste ske i socialt acceptabla former under en aktiv löntagarmedverkan och måste leda till en utveckling av svensk industri - inte en nedbantning och försvagning. Detta kräver investeringar både i befintliga företag med goda framtidsutsikter och i nya projekt som kan ge oss sysselsättning, försörjning och konkurrenskraft . Socialdemokraterna lade i samförstånd med i motion 1976/77:1327 fram ett förslag om inrättande av en strukturfond. Utvecklingen i vårt land har sedan detta förslag lades fram understrukit behovet av en sådan fond. Dagens ekonomiska situation och kravet att återställa balansen i vår ekonomi ställer än större krav på investeringsinsatser av denna typ. Vi upprepar därför ånyo vårt krav om inrättandet av en strukturfond. Denna måste nu emellertid ges betydligt större finansiella resurser än som var aktuellt . Vi framhöll då att det i många branscher och företag krävs insatser med stora belopp, ofta under risktagande och med ovissa möjligheter till återbetalning och avkastning . Många projekt kan vara angelägna från samhällsekonomisk synpunkt men först i ett längre perspektiv företagsekonomiskt räntabla. Är de dessutom förenade med ett inte obetydligt risktagande torde projekten inte+Lomma till stånd utan Inte minst med hänsyn till de stora samhällsekonomiska merkostnader och den kapitalförstöring som kan bli följden av oplanerade företagsnedläggningar är det angeläget att instrument skapas som gör det möjligt att göra samhällsekonomiska avvägningar. Det ökade ekonomiska risktagande detta innebär medför att det i gengäld är så naturligt att kräva inflytande att åtgärderna kan planeras på ett riktigt sätt utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. Fondens syfte skall sålunda vara att svara för en nödvändig samhällsfinansiering av sådana projekt inom grupper av företag eller inom enstaka företag som syftar till att lägga grunden för en nödvändig framtida branschstruktur med utvecklingsdugliga och livskraftiga företag. Finansieringen bör avse de investeringar som är förenade med detta. Fonden bör inte inskränkas till att enbart kunna användas för investeringar i anläggningstillgångar utan även för större insatser på utvecklings- och marknadssidan. För att fonden på ett effektivt sätt skall fungera som ett av medlen inom ramen för en samordnad aktiv näringspolitik bör i dess styrelse finnas representanter för såväl löntagarnas och näringslivets organisationer som statliga myndigheter. Med hänsyn till den föreslagna finansieringen av fonden och det starka intresse och ansvar för den näringspolitiska utvecklingen som löntagarorganisationerna visar anser vi att de bör tilldelas ett avgörande inflytande i fondens styrelse. Av styrelsens tio ledamöter bör löntagarorganisationerna utse sex, näringslivsorganisationerna två och staten två. I många företag har man reviderat ner investeringsplanerna. I stor utsträckning torde detta betingas av bristande tillgång på riskkapital. En sådan nedrevidering av investeringsplanerna framstår både och i ett mer långsiktigt perspektiv som olycklig för vår samhällsekonomi. En viktig uppgift för fonden bör därför kunna vara att medverka i finansieringen av sådana uppskjutna projekt. Löntagarna har fått en alltmer ökad insyn i företagens långsiktiga planering. är det ett starkt löntagarintresse att företagens investeringsverksamhet utökas. Genom ett nära samspel mellan strukturfonden, företagsledningarna och de anställda i företagen skapas såväl förutsättningar för som vilja till en expansion som i det aktuella läget framstår som nödvändig. Strukturfondens medel bör kunna tillföras utan att några formella krav på säkerheter uppställs. Även i normala fall bör förräntningskraven kunna ställas ganska lågt och för helt kunna efterges, om de samhällsekonomiska motiven är starka. Däremot är det naturligt att kräva ett inflytande som villkor för kapitaltillskottet. Olika former för fondens kapitaltillskott bör vara tänkbara. Såväl aktieteckning genom nyemission som konvertibla skuldebrev eller motsvarande bör kunna vara aktuella. Vilken lösning eller kombination av åtgärder som väljs bör avgöras från fall till fall. I vissa fall kan det vara lämpligt att strukturfondens insatser kombineras med tillskott av direkt lånat kapital från t. ex. investeringsbanken. I det följande kommer vi att förorda en ökning av investeringsbankens utlånings- och risktagandekapacitet. Som tidigare nämnts måste däremot de direkta insatserna i statliga företag, bl. a. varven och stålindustrin, göras i annan ordning. Strukturfonden är inte ett alternativ till dessa satsningar utan ett komplement till dessa. Enligt vår uppfattning bör inrättandet av en strukturfond ge väsentliga möjligheter till en starkt förbättrad investeringsverksamhet. Den sänkning av den allmänna arbetsgivaravgiften med 2 96 som har föreslagits av regeringen fr. o. m. innebär att nära på ett planlöst sätt sprids över hela näringslivet. Enligt vår uppfattning är det tveksamt om en åtgärd av denna typ över huvud taget får någon positiv effekt på investeringsverksamheten. Därtill kommer att ingen del av dessa miljarder, som egentligen är att se som löntagarnas pengar i och med att de beaktas i löneförhandlingar, kommer att underordnas löntagarnas inflytande. Enligt vår mening bör därför en strukturfond inrättas fr. o. m. . Under det första verksamhetsåret bör den tilldelas ett belopp som motsvarar kostnaderna för en sänkning av allmänna arbetsgivaravgiften , vilket innebär att den tilldelas ett eget kapital på . Strukturfonden bör läggas vid sidan av statsbudgeten och bör ges möjligheten att med statliga garantier gå ut på de internationella lånemarknaderna och förstärka sin verksamhet. Det sagda innebär att vi således också yrkar avslag på regeringens förslag om en sänkning av den allmänna arbetsgivaravgiften . Övriga åtgärder för att stimulera investeringarna Enligt nu föreliggande beräkningar kommer industriinvesteringarna att minska med . Detta innebär ett kraftigt brott i förhållande till den utveckling som uppnåddes under den tidigare regeringen. var ända fram internationellt sett unikt i det avseendet att investeringarna inom industrin ökade utan undantag . Enligt socialdemokratins uppfattning börén utgångspunkt förden aktuella ekonomiska politiken vara att öka industriinvesteringarna. Endast härigenom får vi möjlighet att reducera det betydande underskottet i våra utrikesaffärer, möjlighet att finansiera utbyggnaden av den offentliga sektorn samt möjlighet att betala räntor och amorteringar på den utländska skuldsättningen och att ta igen de förluster i form av rena standardsänkningar som uppstår . Alla möjligheter att pröva en ökning av industriinvesteringarna bör därför göras. En betydande del-ca 10 % -av industrins investeringar har utgjorts av investeringarna inom de statsägda företagen. De ekonomiska problem som alla stål-, skogs- och gruvföretag drabbats av har slagit särskilt hårt mot Statsföretagsgruppen, eftersom den typen av verksamhet utgör en förhållandevis stor andel av gruppens totala verksamhet. Mot den bakgrunden får man räkna med att de finansiella resurserna inom kommer att bli väsentligt reducerade. Man kan utgå från att detta även kommer att påverka investeringsprogrammet inom företagsgruppen. Därför måste särskilda åtgärder göras för att öka investeringar i de statliga företagen. Dessa företag måste spela en mera aktiv näringspolitisk roll. Vi vänder oss bestämt mot talet om att investeringarna i dessa företag ligger för högt. I stället måste man från statsmakternas sida påverka de statliga företagen att öka investeringarna. Den möjligheten utnyttjades under den socialdemokratiska regeringsperioden. Mot den bakgrunden bör en särskild inventering göras av investeringsprojekt i de statliga företagen som snabbt kan komma till stånd. bör uppdra åt regeringen att föranstalta om att en sådan inventering kommer till stånd. De anställda och deras organisationer i berörda företag bör spela en aktiv roll i detta sammanhang. Resultaten av denna inventering samt förslag om samhällsinsatser för att möjliggöra projektens igångsättande bör därefter föreläggas . Den strukturomvandling av den svenska industrin som förestår kommer att ställa stora krav på behov av kapital. Ofta kommer beloppen att vara mycket stora, och enskilda projekt kan också vara förenade med ett inte obetydligt risktagande. Investeringsbankens uppgift är att tillgodose den typen av behov. Mot den bakgrunden är det angeläget att investeringsbankens möjligheter att öka utlåningen inkl. ett ökat risktagande kommer till stånd. Inte minst de betydande kursförluster som uppstått på bankens utländska upplåning kan medverka till att minska bankens möjligheter till engagemang i projekt med en viss risk. Detta skulle i så fall vara en utomordentligt olycklig utveckling. Mot den bakgrunden upprepar vi vårt tidigare förslag om en förstärkning av investeringsbankens eget kapital med 500 milj. kr. Medel bör anvisas på tilläggsstat 1 för innevarande budgetår. Regeringen har beslutat att helt frisläppa investeringsfonderna för byggnads- och maskininvesteringar i hela landet. Tillstånd att utnyttja investeringsfonderna lämnas nu med stöd av9{j 1 mom. lagen (1955:256)om investeringsfonder för konjunkturutjämning. Därmed får företaget möjligheter att för en investering utnyttja hela den avsatta fonden för hela den nedlagda kostnaden. får företaget rätt till ett avdrag på vid inkomsttaxeringen. Rätten att utnyttja investeringsfonderna med stöd av 9 § 1 mom. nämnda lag är ytterst förmånlig för företagen. tas nu fondernas resterande medel i anspråk.