mot · G0021126 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1126 av fröken m. fl. På initiativ av Nordiska konservatorförbundets svenska sektion tillsattes en utredning med uppgift att kartlägga behovet av utbildade konservatorer i . Utredningen avlämnade sitt betänkande 1964 och bildades med uppgift att genomföra en försöksverksamhet vid kungl, . Verksamheten sattes omdelbart i gång och fortgick med två årsperioder, varefter den fortsatte i seminarieverksamhet, koncentrerad till enstaka ämnen. I väntan på det utredningsförslag som framlagts av konstutbildningssakkunniga (SOU 1976:52 Utbildning för konstvård och konservering vid ) avstannade ovannämnda verksamhet. En uppenbar brist med detta utredningsarbete är att det inte föreligger något förslag till förbättringar vad gäller konservatorernas arbetsförhållanden och till hur arbetet med konstvård och konservering skall fl en tillfredsställande lösning över hela landet. Detta har inte ingått i utredningens uppgifter. Anledningen till att konservatorerna själva tog upp utbildningsfrågan var den höga medelåldern inom denna lilla kår och de väsentligt ökade krav som ställdes från samhällets konst- och kulturvårdande myndigheter och institutioner. En kraftig upprustning hade också skett över lag utomlands efter kriget, och behovet inom landet var uppenbart. De välutbildade konservatorer som var verksamma hade själva fått skaffa sig en dyrbar utbildning utomlands och ytterst få tjänster fanns att tillgå. , , står ensamt kvar vid utgångspunkten och de kvarvarande konservatorerna har blivit ännu äldre. Med hänsyn till de osäkra arbetsmarknadsutsikterna är nyrekryteringen ett allvarligt problem. En lösning av utbildningsfrågan måste därför sättas i samband med den kommande arbetsmarknaden för färdigutbildade konservatorer. Inom har medverkat i Ledningsgruppen för försöksverksamhet med samnordisk konservatorsutbildning under Sekretariatet för nordiskt kulturellt samarbete . Det uttalades som en förutsättning för denna verksamhet att grundutbildningen skulle bedrivas av varje land för sig, och efter mandattiden har ledningsgruppen avgivit sin verksamhetsberättelse . Utvecklingen har visat att vår konst- och kulturvård liksom utbildningen av dem som skall utföra detta ytterst känsliga och krävande arbete inte kan läggas på de enskilda konservatorerna ensamma. Det är en orimlig börda både ekonomiskt och arbetsmässigt sett. De stora, vinstinbringande uppgifterna är slut och den vårdande sektorn har ökat i betydelse. Det går inte heller längre att tillgodose skriande behov med provisorier och outbildad arbetskraft enbart. Alltför mycket står på spel och okunnighet och släpphänthet kan vålla obotlig skada. I ett samhälle som vårt måste det finnas ett kulturpolitiskt medvetande om det angelägna i att vårda grunden för vår kultur och då inte minst arkitektur, konst och konsthantverk från äldsta tid till våra dagar. För att bemästra dessa problem måste det etableras en fast grundutbildning för konservatorer av alla kategorier och de färdigutbildade måste ges tillfredsställande arbetsmöjligheter. Den privata verksamheten har stort värde och kommer alltid att behövas som ett komplement, men en fast kärna av konservatorer spridda över landet och med erforderliga ateljéresurser måste till för att en långsiktig och fackmässigt högtstående planering och vård skall kunna ske. En konservator för varje län är ingen orimlighet. a. har diskuterats som en möjlig lösning att med statligt stöd skapa en organisation med länskonservatorer knutna till länsmuseerna i varje län. Vi anser det angeläget att det nu tas initiativ med sikte på att väsentligt förbättra den situation som denna del av kulturvården befinner sig i. Utbildningsfrågan är en viktig faktor, men insatser är också nödvändiga för att på organisatorisk och annan väg ge konservatorerna tillgång till permanenta arbetstillfällen. Utan en fast kader av konservatorer kommer också uppdragsverksamhet och fri yrkesutövning att även fortsättningsvis stå inför stora svårigheter. En komplettering är därför nödvändig av det utredningsarbete som presenterats i utbildningsfrågan. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en kartläggning av konservatorernas arbetsmarknadssituation och förslag till en fast organisatorisk uppbyggnad av den framtida konstvården och konserveringen. () ()