mot · G102151 · 1977-11-24 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:40 om åtgärder för att främja de mindre och medelstora företagens utveckling I propositionen 1977/78:40 läggs förslag om lindring i nuvarande bestämmelser beträffande beskattningen av förmögenhet inom den mindre och medelstora företagsamheten inkl. jord- och skogsbruket. Beträffande det senare införs en särskild spärregel i avsikt att förhindra spekulation i dylika fastigheter. I anslutning härtill vill vi anföra följande. En huvudregel beträffande beskattning av förmögenhet bör vara att all förmögenhet beskattas lika, oavsett om den består av banktillgodohavande, innehav av fastighet, rörelse etc. Från den utgångspunkten borde en dylik skattejustering ske i ett större sammanhang med beaktande av denna aspekt. Varje avsteg från linjen om neutral beskattning leder, framför allt i tider med stark inflation, till annars omotiverade investeringar och köp av värdebeständiga objekt. Alldeles särskilt märkbart har detta, redan med nuvarande beskattningsregler, varit beträffande jord- och skogsbruk. Den ökande efterfrågan inom de begränsade ramar beträffande jord och skog som finns har på detta område pressat priserna på fastigheter så högt, att saluförda objekt, som säljs utanför släktleden, i huvudsak köps av personer med stora kapitaltillgångar. Självfallet kommer efterfrågetrycket att öka ytterligare med de nya beskattningsreglerna och därmed också priserna. Detta leder till menliga effekter, som man i annat sammanhang försöker stävja. Inom övrig av propositionens förslag berörd företagsamhet finns förmodligen ingen sådan utveckling, i varje fall inte så accentuerad. Statistiken beträffande köpeskilling och värdestegring är här helt naturligt mer osäker, men man kan göra detta antagande. Området är oenhetligt och bestående av mer riskfyllda och konjunkturkänsliga objekt. Det krävs som regel också en speciell branschkännedom för etablering inom detta område. Sammantaget kan således antas att överpriserna här är mindre. Här finns som regel också ett nybyggnadsalternativ. På bostadsområdet - som inte berörs av propositionen - finns, särskilt på villaområdet, liknande tendenser som på jordbrukets fastighetsmarknad. Också här finns emellertid ett nybyggnadsalternativ, varför de markanta överpriserna i regel hänför sig till tomtmark och belägenhet. Det föreliggande förslaget är således ett avsteg från principen om likabeskattning av förmögenhet. Detta innebär ingen nyhet. Det s. k. arbetande kapitalet har redan tidigare varit av vissa skäl särbehandlat. Vi accepterar också de ytterligare lättnader som föreslås, även om vi är tveksamma till frågan om man därmed stimulerar mest och bäst där behoven är störst. Ett ofrånkomligt krav är emellertid att man nogsamt följer utvecklingen särskilt visavi bieffekter som ej varit förutsedda. Redan nu kan man fastslå att det är ytterst svårt att inom detta mycket heterogena område nå avsedda skattelättnader och undgå att de nya reglerna får den effekten att de stimulerar till spekulation av olika slag. Spärregeln beträffande jord och skog ger vid handen att departementschefen observerat dessa svårigheter. Det kan emellertid starkt ifrågasättas om inte, med hänsyn till de alldeles speciella förhållanden som råder beträffande jordbruket, detta borde avgränsas från annan rörelse i högre grad än vad denna spärregel gör. En möjlighet vore att icke reducera fastighetsvärdet utan begränsa lättnaderna till inventarier, djur och lager. Vi förordar en utredning härvidlag. Vad som anförts beträffande ständigt stigande priser på viss fast egendom, främst jordbruk och villafastigheter, motiverar också att rent preventiva åtgärder sätts in vid nyförvärv. Det kan inte vara rimligt att en persons förmögenhetsskattesituation avsevärt förbättras då förmögenhet i pengar omsätts i värdebeständiga tillgångar. Ett sådant förhållande leder obestridligen till ytterligare prisstegringar och en fastighetsmarknad där priserna alltmer fjärmar sig från det egentliga bruksvärdet. För att bryta denna trend bör vid nyförvärv av fastigheter köpeskillingen upptas som förmögenhet så länge denna ligger högre än taxeringsvärdet. En sådan regel bör i princip gälla alla slag av fast egendom. En kommande utredning bör emellertid klargöra om skäl finns för kategorilösningar beroende på att olika slag av fastigheter märkbart skiljer sig vad beträffar värdebeständighet, efterfrågetryck eller andra omständigheter som kan föranleda särlösningar. Med stöd av det anförda hemställs 1. att hos regeringen begära en noggrann uppföljning beträffande icke avsedda effekter som kan bli en följd av den föreslagna förändringen i förmögenhetsbeskattningen, 2. att hos regeringen begära att frågan om jord- och skogsbrukets avgränsning från regler som generellt gäller vid förmögenhetsbeskattning beträffande rörelsefastighet blir föremål för utredning, 3. att hos regeringen begära att frågan om förmögenhetsbeskattningen vid nyförvärv av fastigheter utreds i enlighet med vad i motionen anförts. AXEL () ()