mot · G0021624 · 1977-05-04 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av proposition 1976/77:139 om vissa varvsfrågor 1 propositionen 1976/77:139 behandlas den svenska varvsindustrins problem och presenteras industriministerns förslag till lösningar av dessa på vissa områden. Propositionen och statsrådets olika förslag bygger i stor utsträckning på de förslag som de tillsatta utredningarna, vilka hade att komma med förslag om samordning av de statsägda varven, och analysgruppen för vissa varvsfrågor har lagt fram. I motionen kommer vi endast att ta upp vissa frågor som berörs i propositionen. Statsrådet redovisar, mot bakgrund av vad analysgruppen uttalat om den internationella situationen för varven och mot bakgrund av de subventioner och statsstöd som utgår i en rad skeppsbyggarländer, att det är ytterst svårt att fastslå när en balanserad och mera normal marknad kan inträda. Mot denna bakgrund, framhåller statsrådet, bör det statliga stöd som skall utgå vara avgränsat i tiden och syfta till att överbrygga svårigheter som kan anses vara temporära. Men det är också, framhålls det, nödvändigt med en reduktion av kapaciteten inom svensk varvsindustri; denna bör dock ske i balanserad takt och i socialt acceptabla former. Mot denna samlade bakgrund föreslås i propositionen en ytterligare neddragning av kapaciteten hos de svenska varven - en reduktion som av analysgruppen föreslagits till drygt 1 000 personer utöver det förslag som antogs av 1976 men som reducerats något av statsrådet i propositionen. Den största neddragningen skall enligt förslaget ske vid Öresundsvarvet i . Förslaget innebär att arbetsstyrkan till utgången av 1979 skall reduceras med 500 personer mot av analysgruppen föreslagna 700. Statsrådet framhåller att det främst är arbetsmarknadsmässiga skäl som fått honom att begränsa neddragningen till 500 personer. Om statsrådet tagit konsekvenserna av sitt resonemang i propositionen om den arbetsmarknadsmässiga situationen i och för övrigt i borde inte ett enda arbetstillfälle dragits bort. Enligt de regionala arbetsmarknadsmyndigheternas bedömning kommer sysselsättningsproblemen i inte att kunna lösas vare sig lokalt eller regionalt om man blir nödsakad att avskeda arbetskraft vid varvet. Hur hårt varvet och dess anställda drabbas av nedskärningen beror i hög grad på hur stor den naturliga avgången blir. Denna varierar nämligen mycket starkt med exempelvis konjunkturen. Likaså gäller att avgången av nyanställda är relativt hög, medan kärnan av de anställda har mycket stor lojalitet rådde praktiskt taget anställningsstopp vid varvet. Avgången är därför också liten. Man måste dock räkna med att det blir tal om en mycket betydande omskolningsverksamhet i varvets regi . Vid dessa antaganden har man inte tagit hänsyn till den organiserade intagning som sker vid Öresundsvarvets verkstadsskola, som i medoch motgångstider tagit in och utbildat ungdomar till varvsarbetare. Den treåriga utbildningen, som utgör en del av kommuns gymnasieskola, har fungerat som ett föredöme också för andra industriella verkstadsskolor. Den tar f. n. in ca 120 elever . Ungefär hälften av alla dem som genomgått verkstadsskolan är fortfarande verksamma i produktionen vid varvet som yrkesarbetare, förmän, konstruktörer eller ingenjörer. från kommunens och regionens synpunkt skulle en katastrof vara på gång, om utbildningen vid verkstadsskolan slopades. Varvet har enligt uppgift nu kommit så långt i sina förberedelser att man avser att ta in elever även 1977, om än i något begränsad omfattning. Däremot är det med den stora neddragning som propositionen föreslår mycket tveksamt om varvet har möjlighet att fortsätta med skolan . Skulle verkstadsskolan kraftigt reduceras och stängas , skulle det innebära ett mycket allvarligt problem för ungdomssysselsättningen i kommun och omnejd, som det psykologiskt skulle uppfattas som att man helt tappat tron på varvsindustrins långsiktiga konkurrensförmåga. - och delvis även tidigare - har och kanske i synnerhet betraktats som en överhettad region, en uppfattning som i vissa avseenden var riktig. Men har det skett en markant förändring på arbetsmarknaden i . Sysselsättningen totalt i länet har visserligen ökat med 3,5 96, men ökningen i hela riket var nästan dubbelt så stor eller 6 96. minskade sysselsättningen i länet med 8 000 personer eller 2,5 96, medan den ökade i hela landet med 0,5 96. var således från sysselsättningssynpunkt ett mycket dåligt år för länet. Den försämrade sysselsättningsutvecklingen i under 1970talet har varit mest markant för industrin. Industrisysselsättningen har minskat med 6 000 personer eller 6 96 mot en ökning i hela landet med 4 96. Med samma relativa ökning i länet som i hela landet skulle länet ha haft ytterligare 10 000 sysselsatta inom industrin. Utsikterna för ter sig inte särskilt ljusa. Antalet varselberörda sysselsatta har legat högt och ökade kraftigt . Ca 4 000 varslades då om uppsägning, vilket var ca 19 96 av varslade i landet, medan länet endast svarar för 9 96 av sysselsättningen. I dessa varsel ingår inte sysselsättningsminskningen vid Öresundsvarvet och varv, trots att sysselsättningen där redan minskat med inemot 1 000 personer. Detta har skett genom s. k. naturlig avgång. Industriföretagens egna bedömningar visar för länet lägre produktionsökning än genomsnittligt i landet samt en fortsatt sysselsättningsminskning. Mot denna bakgrund kommer nedskärningarna av sysselsättningen vid länets varv att medföra långvariga och allvarliga rubbningar på arbetsmarknaden i länet. Det kommer inte att vara möjligt att inom länets nuvarande näringsliv bereda arbete åt dem som blir friställda från varven. Arbetslösheten kommer att stiga till oacceptabel nivå. Nedskärningen beräknas visserligen att ske delvis genom naturlig avgång, men detta innebär likväl ett bortfall av arbetstillfällen och därmed ökade svårigheter att bereda arbete åt nytillträdande på arbetsmarknaden. Härigenom skulle den redan höga ungdomsarbetslösheten i länet ytterligare förvärras. Nedskärningen kommer också att medföra minskning av varvens beställningar hos underleverantörer. Ett stort antal personer utanför varven är beroende av varven forsin utkomst. Exempelvis Öresundsvarvet köper varor och tjänster för betydande belopp av underleverantörer i kommunen och regionen. En neddragning av varvets verksamhet får därför effekter också hos dessa företag och kan leda till nedläggningar och friställningar. Mot här redovisad bakgrund säger länsmyndigheterna sig inte kunna bemästra sysselsättningsproblemen i kommun och region, om arbetskraft vid Öresundsvarvet kommer att avskedas. Det kan dock förutsättas att om siffran 500, som föreslagits i propositionen, ändras till högst 350 så skall inga direkta avskedanden förhoppningsvis behöva göras, utan avgången kan lösas genom s. k. naturlig avgång. Detta är naturligtvis att föredra, även om också detta skapar problem, främst för kommunen. Under alla omständigheter måste kraftfulla och snabba arbetsmarknadspolitiska åtgärder sättas in i regionen, eftersom situationen även i övrigt är bekymmersam. Statsrådet framhåller att arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av utbildning, beredskapsarbete och liknande måste sättas in i regionen för att överbrygga uppkommande arbetsmarknadsproblem. En förstärkning av arbetsförmedlingens resurser i regionen bör övervägas, framhålls det. Vidare framhålls det att, bl. a. för att hindra en utflyttning från regionen, strävan måste vara att söka lokalisera annan verksamhet till området. Dessa båda uttalanden är allmänt hållna och alltför vaga att bygga medborgarnas framtid på inom kommunen och regionen. Om vårt förslag följs slipper man att gå till direkta avskedanden vid företaget, vilket kommer att bli fallet om man följer propositionens och statsrådets förslag. Men även om man analyserar det lägre alternativ som vi förordar kommer betydande svårigheter att ppstå i kommunen genom att sysselsättningsgraden i kommunen och regionen minskar, ett förhållande som i första hand går ut över ungdomar som lämnar skolan och söker sig ut på arbetsmarknaden. Det måste därför med skärpa framhållas att nylokalisering till regionen är en under alla omständigheter livsnödvändig förutsättning för aU inte en alltför stor utflyttning skall bli resultatet av vad som håller på att ske. Redan till följd av fjolårets beslut om neddragning av antalet anställda vid genom naturlig avgång, en åtgärd som inleddes , och till följd av det dåliga sysselsättningsläget i övrigt har kommun omkring 400 tomma lägenheter. Befolkningsminskningen i kommun var 448 personer , en utveckling som fortsatt även under innevarande år. Vi ställer därför krav om omedelbara åtgärder i form av nylokalisering till kommun och till regionen för att förhindra att ett ännu svårare läge uppstår. En fortsatt neddragning av arbetsstyrkan vid Öresundsvarvet bör därför anstå till dess nya arbetstillfällen skapats. Den ytterligare belastning detta kan medföra av kostnader vid varvet bör bäras av staten. Detta kan inte komma att ställa sig dyrare än andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder som kommer att behövas. från företagets synpunkt skulle den nedskärning av antalet anställda vid som industriministern föreslår medföra att lönsamheten hos företaget försämras och att konkurrenskraften minskas. försätts varvet i en försämrad situation i förhållande till övriga svenska varv. Det bör också framhållas att varje nedskärning slår direkt på varvets egna anställda. Detta beror på att varvet hörsammat statsmakternas och fackföreningsrörelsens begäran om att eliminera den grå arbetskraften. finns inte en enda entreprenadanställd för uppgifter som kan utföras av varvets egna anställda. Den framtida organisationen av de statliga varven har behandlats av såväl analysgruppen som varvskommittén. Båda har funnit det angeläget att den statliga varvsverksamheten samlas i en gemensam företagsgrupp. I den föreslagna gruppen skall ingå samtliga varvsenheter i den nuvarande Götaverksgruppen samt de av statsföretag ägda Karlskrona- och Uddevallavarven. Departementschefen har inga erinringar i sak utan förordar vad de båda utredningarna föreslagit. Den vikt han därvid tillmäter en för de olika varvsföretagen gemensam koncernledning och dess betydelse för att erhålla en bättre överblick ger, som det också framhålls, större möjligheter till ett rationellt handlande för att lösa bl. a. strukturella problem. Vi delar denna uppfattning och tror att denna koncernledning kan komma att fylla en stor uppgift. 1 avsnittet som behandlar organisationen av de statliga varven framhåller statsrådet: enskilda varvsföretagen bör erhålla den rörelsefrihet koncernledningen bedömer ekonomisk och rationell, koncernledningen bör härvid överväga lämpligheten av att låta de olika varvsenheterna var för sig utgöra dotterbolag. Detta något vaga uttalande från statsrådet om hur dotterbolagens status skall vara i den nya organisationen kan vi inte dela. I detta avseende delar vi de synpunkter som framförts av de fackliga förbunden, vilket innebär att Öresundsvarvet, Sölvesborgsvarvet och Finn boda varv blir dotterbolag direkt under moderbolaget. Det finns alltså starka skäl för att ett statligt bolag skapas för finansiering av redarkrediterna och samordning. Däremot är det väsentligt att inte de enskilda varvsföretagens initiativförmåga berövas dem genom alltför långt gående central styrning. Från fackligt håll har i olika sammanhang starkt betonats att man önskar kunna påverka det egna företagets utveckling, som man vill ha representation i det nya moderbolagets styrelse. Det bästa sättet att åstadkomma detta torde vara att i riksdagsbeslut fastlägga att de på olika orter belägna varvsföretagen fungerar som dotterbolag direkt under det statliga moderbolaget med fullständigt ansvar för alla funktioner utom refinansieringen. Sålunda skulle i den nya koncernen ingå Uddevallavarvet, Öresundsvarvet i , varv, och varv i . Detta innebär att varvsföretagen i , och överförs från AB till moderbolaget. bör den illträdande koncernledningen utreda om och när de icke varvsdrivande delarna av AB , dvs. , Ångteknik och Calor-Celsius-konemen, skall sättas under moderbolaget direkt eller eventuellt överföras till annan statlig ägargrupp. Tiden bör också fä utvisa huruvida AB varv i var för sig kan sättas under moderbolaget. Problemen för varvsindustrin i är väl kända, och det torde ligga i allas intresse att ledningen för kan koncentrera sina insatser på att lösa problemen i . Ett sätt att underlätta detta är givetvis att man slipper belastningen av varven i , och och kan överlåta styrningen av dem till moderbolaget. Den av oss föreslagna organisationen behöver naturligtvis inte på något sätt innebära att varven skall sluta samarbeta på områden där vinster för hela koncernen kan göras, exempelvis i fråga om motortillverkning. Analysgruppen har också föreslagit att ökat stöd skulle ges till skeppstekniskt inriktad forsknings- och utvecklingsverksamhet av betydelse för varvsindustrins utveckling och konkurrenskraft. Vidare föreslår man stöd till ett nytt program för långsiktig planering och utveckling av de nuvarande varven för att skapa en grund för en fortlöpande nyinriktning av varvens produktion mot nya produkter och ny teknik. Analysgruppen begär kraftiga ekonomiska satsningar redan under kommande budgetår för att åstadkomma detta som man bedömer som ytterligt betydelsefullt för svensk varvsnäring. Statsrådet är emellertid inte beredd att föreslå nya pengar för ändamålet utan menar att inom ramen för de statliga satsningar som görs på forsknings- och utvecklingsverksamheten inom olika samhällsområden får prioriteringar göras. Han framhåller dock att det enligt hans mening föreligger behov av tekniska utvecklingsinsatser för att förstärka och bevara de svenska varvens konkurrenskraft. En högt utvecklad produktionsteknik och tekniskt avancerade produkter är härvid nödvändiga för att de svenska varven skall kunna konkurrera på världsmarknaden. Vi är medvetna om att samhällets resurser trots allt är begränsade och att statsrådet mot denna bakgrund inte kunnat föreslå ytterligare medel förde av analysgruppen föreslagna mycket betydelsefulla ändamålen inom forsknings- och utvecklingsområdet för varven. Men för att styra över mer av resurser till detta område, där vi delar såväl analysgruppens som statsrådets uppfattning, bör göra ett uttalande till regeringen att verka för en omfördelning av resurser till här angivet område. Detta innebär att statens skeppsprovningsanstalt i första hand ges dessa ökade resurser. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar uttala att antalet anställda vid fram t. o. m. 1979 får reduceras med högst 350 personer och att detta skall ske genom naturlig avgång, 2. att hos regeringen hemställer att nylokalisering till och Landskronaregionen av industriell och annan verksamhet genomförs i takt med nedskärningen av antalet anställda vid , 3. att beslutar att den nya varvskoncernen organiseras i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ökade resurser för skeppsteknisk forsknings- och utvecklingsverksamhet HANS () i