mot · G102194 · 1977-11-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:57 om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra och Planmässig hushållning med mark och vatten har i sin natur unika tillgångar, som vi måste slå vakt om. För socialdemokratin är varje hot mot människans livsmiljö en uppfordran till politisk handling. Hotet mot natur och miljö skärper kraven på en planmässig hushållning. En ohämmad konkurrens om naturresurser som mark och vatten undergräver möjligheterna att tillförsäkra alla människor en god yttre miljö. Våra mark- och vattentillgångar måste användas så att de kommer alla medborgare till gagn. råkar angelägna mål -1, ex. kravet på orörd natur och människors behov av arbete i en region - i konflikt med varandra. Miljöproblemen kan emellertid inte isoleras från andra samhällsproblem. För att ge samhället möjligheter att planera för en god livsmiljö för alla och behålla välfärd och sysselsättning tog den socialdemokratiska regeringen initiativ till en fysisk riksplanering. Ett första steg mot en sådan mera planmässig hushållning med våra mark- och vattentillgångar togs genom beslut (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr 348). Därigenom lades fast vissa riktlinjer för hushållningen med värdefulla naturtillgångar om vilka konkurrensen är stor eller vilka är särskilt känsliga för miljöpåverkan. Beslutet förutsattes bli uppföljt genom närmare preciseringar av de geografiska riktlinjerna för en övergripande fysisk planering. Genom beslut (prop. 1975/76:1, CU 1975/76:1, rskr 45) gjordes en sådan precisering beträffande vissa av de s. k. verksamhetsanknutna riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. Vidare godkände vissa principfrågor om ansvarsfördelning m. m. i den fortsatta fysiska riksplaneringen. Formerna för den fortsatta fysiska riksplaneringen hänger nära samman med frågan om en framtida lagstiftning rörande markanvändning och byggande. Den socialdemokratiska regeringen avsåg att låta remissbehandla ett förslag till nytt system för planläggning, vilket därefter skulle läggas till grund för förslag till . Till följd av regeringsskiftet har emellertid det angelägna arbetet på en reformering av byggnadslagstiftningen avsevärt fördröjts. Riktlinjer för vattendrag i norra och I samband med besluten om den fysiska riksplaneringen tillkallade den socialdemokratiska regeringen en utredning för att närmare studera vattenkraftsutbyggnader i södra och norra . Detta utredningsarbete följdes sedan upp med en likartad utredning rörande vattenkraftsutbyggnader i norra . Genom regeringens proposition 1977/78:57 inbjuds nu att ta ställning till vissa riktlinjer rörande vattenkraftsutbyggnad i vattendrag i norra och . Propositionens förslag innebär visserligen långtgående undantag från vattenkraftsutbyggnad, men förslagen innebär likväl inte någon större framgång för miljöintressena. Bostadsministern säger nämligen i propositionen, att det nu lämnade förslaget ger regeringen handlingsfrihet att i samband med kommande förslag till riktlinjer för energipolitiken på nytt pröva vattenkraftens roll i energipolitiken. Denna prövning har förutskickats till 1978. Därmed undanröjs inte genom propositionen den oklarhet som råder beträffande den framtida vattenkraftsutbyggnaden. Detta är olyckligt såväl med hänsyn till miljöintressen som behovet av en tryggad energiförsörjning och full sysselsättning. Regeringens proposition om riktlinjer för vattendragens utnyttjande är i själva verket en tidsbegränsad, provisorisk principproposition. En kortsiktighet av detta slag är främmande för den fysiska riksplaneringen. I anslutning till riksdagsbeslut angående energihushållning m. m. 1975:30, CU 1975:28, NU 1975:30, rskr 202,203) förutsatte visserligen civilutskottet att regeringen, sedan det tillkommande utredningsmaterialet hade remissbehandlats, skulle förelägga en redovisning av materialet jämte därav föranledda förslag till kompletterande riktlinjer för vattenkraftsutbyggnader fram till år 1985.1 energibeslutet förutsätts vattenkraftsproduktionen öka med . har emellertid nästan förflutit utan att fått möjlighet att ta ställning till frågan om riktlinjer för vattenkraftsutbyggnaden, som kommer att få ta ställning till vattenkraftens roll i samhällets energipolitik. Därtill kommer den ökade osäkerhet beträffande den framtida energipolitiken efter 1978, som blivit en ofrånkomlig följd av regeringens splittring i energifrågorna. Såväl en ansvarsfull energipolitik som en planmässig hushållning med våra mark- och vattentillgångar kräver långsiktiga ställningstaganden. Regeringens proposition innebär emellertid ett provisoriskt ställningstagande på mycket kort sikt. Tvärtemot vad som sägs av bostadsministern kommer därför, även efter ett ställningstagande till de i propositionen föreslagna riktlinjerna, oklarhet alltjämt att bestå beträffande avvägningen mellan bevarandeintressen och kraftintressen i fråga om vattenkraftsutbyggnaden. Mot denna bakgrund bör enligt vår mening ställningstagande till riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra och anstå till dess att frågan kan prövas i direkt anslutning till ställningstagande till den framtida energipolitiken. En sådan handlingslinje skulle stämma väl överens med principerna för den fysiska riksplaneringen. Även om vi sålunda anser att frågan om vattenkraftsutbyggnaden bör bedömas i samband med ställningstagandet till en mera långsiktig energipolitik, vill vi emellertid redan nu redovisa vissa ställningstaganden. Som de nämnda utredningarna har visat knyts starka bevarandevärden till åtskilliga av de ännu outbyggda vattendragen. Enligt vår uppfattning bör därför återhållsamhet iakttas när det galler den fortsatta vattenkraftsutbyggnaden. Med hänsyn till bl. a. behovet av elkraft och sysselsättningseffekterna är emellertid en viss ytterligare vattenkraftsutbyggnad ofrånkomlig. Detta har också förutsatts i energipolitiska beslut . Mot denna bakgrund är, enligt vår mening, ett fåtal ingrepp i större älvar att föredra framför ett stort antal ingrepp i mindre vattendrag. En sådan handlingslinje är avgjort att föredra från kraftsynpunkt och är också skonsammare från miljösynpunkt. Denna uppfattning har också kommit till uttryck i såväl utredningarna som ett stort antal remissvar. En begränsning av antalet ingrepp som påverkar miljön för att därigenom kunna bevara större områden orörda ligger f. ö. helt i linje med den allmänna syn som varit vägledande för arbetet med den fysiska riksplaneringen. I utredningarna har framhållits de stora bevarandevärden som de mindre vattendragen har. Det gäller framför allt de s. k. skogsälvarna i närheten av de större orterna vid kusten. En vattenkraftsutbyggnad ger i många av de mindre vattendragen endast ett litet krafttillskott. Däremot har dessa vattendrag stor betydelse från rekreationssynpunkt för befolkningen. Det finns också i detta sammanhang skäl att varna för en alltför stark tro på att s. k. småkraftverk i stort antal kan byggas ut utan att detta leder till negativa konsekvenser för miljön. Vi ställer oss därför mycket tveksamma till den utbyggnad i de mindre vattendragen som möjliggörs i propositionen. En strävan bör i stället vara att i ökad utsträckning söka erbjuda rekreationsmöjligheter t. ex. genom fiskebefrämjande åtgärder i anslutning till sådana vattendrag där bevarandesynpunkterna i första hand bör beaktas. energipolitiska beslut förutsatte bl. a. en utbyggnad av vattenkraften med . Vattenkraften är en förnyelsebar energikälla som i allmänhet kan byggas ut till förhållandevis låga kostnader. För att i enlighet med vad vi framhållit i det föregående i så stor utsträckning som möjligt begränsa miljöeffekterna av en ytterligare vattenkraftsutbyggnad, bör enligt vår mening en av de s. k. orörda Norrlandsälvarna få byggas ut. Etapp I i bör därför tillätlighetsprövas för vattenkraftsutbyggnad. Av de orörda Norrlandsälvarna lämnade den socialdemokratiska regeringen frågan om en eventuell utbyggnad av öppen. är därför den enda av de outbyggda huvudälvarna, vilken har utretts tillfredsställande med avseende på vattenkraftsutbyggnad. Från kraftförsörjningssynpunkt finns det mycket starka skäl att bygga ut någon outnyttjad huvudälv för kraftproduktion. svarar ensam för ungefär en tredjedel av det möjliga energitillskottet i det utredningsmaterial som den s. k. Ekströmska utredningen redovisar. En utbyggnad av etapp I i skulle möjliggöra en mer återhållsam linje vid prövningen av utbyggnadsförslag i mindre vattendrag. Ett ställningstagande till en vattenkraftsutbyggnad är självfallet inget lätt avgörande. Som det har belysts i de båda utredningarna innebär det bl. a. att bevarandeintressen måste vägas mot kraftintressen. Men även andra betydande intressen måste tillmätas vikt i en sådan bedömning. Sålunda spelar självfallet kraven på full sysselsättning, industriell utveckling och regional balans en stor roll vid ställningstagandet till en eventuell vattenkraftsutbyggnad. Utredningen har visat att lämpar sig väl för utbygnad, främst i sitt mellersta lopp. Visserligen kan mycket starka skäl redovisas för att bevara outbyggd, men det har också visat sig möjligt att få ut ganska mycket kraft - och därvid ändå spara stora natur- och kulturvärden även vid en partiell utbyggnad av älven. i har framhållit att en utbyggnad skulle innebära ett värdefullt energitillskott från länets synpunkt. Vi delar denna uppfattning. hotas speciellt av sysselsättningssvårigheter och en ekonomisk kris. Samhället måste därför vidta kraftfulla åtgärder för att vända denna utveckling. En ökad satsning på vidareförädling av råvarorna i ställer ökade krav på elkraftsförsörjningen. En utbyggnad av vattenkraften kan därför framför allt ge företagen i bättre utvecklingsmöjligheter. En utbyggnad skulle därtill medföra ett sysselsättningstillskott till regionen. Sålunda skulle en eventuell utbyggnad av etapp I enligt ge 7 000 årsarbeten i kommun, fördelade på en utbyggnadstid av . I detta sammanhang bör övervägas att bilda ett speciellt bolag av de statliga företagen tillsammans med . Bolaget bör ges möjlighet att efter nödvändiga utredningar bygga ut i enlighet med vårt förslag. Med hänsyn till sysselsättning och långsiktig arbetsplanering bör enligt vår mening en utbyggnad av vissa projekt kunna prövas enligt vattenlagen utan att avvakta ett samlat ställningstagande angående utnyttjandet av vattendragen inom den fysiska riksplaneringens ram. Det gäller sådana projekt som har stor betydelse från sysselsättningssynpunkt och som inte tillhör de högst värderade älvsträckorna med hänsyn till motstående intressen. Gällande riktlinjer för regeringens prövning bör ändras så att de ger utrymme för en tillämpning av dessa synpunkter. Enligt vår uppfattning ligger en sådan prövning i linje med ställningstagande i samband med energipolitiska beslut. Ett aktuel lt exempel på sådana projekt är övre älven där det finns planer på utbyggnad av tre vattenkraftsprojekt (som ägs av staten) och Volgsjöfors (som ägs av ). Anläggningarna är från kraftekonomisk synpunkt mycket värdefulla. En utbyggnad i övre är också mycket angelägen från sysselsättningssynpunkt. Den skulle bidra till att stabilisera sysselsättningen i och kommuner. Från vattenfallsverket har framhållits att en fordröjning av utbyggnaden i skulle leda till allvarliga sysselsättningssvårigheter för den berörda personalen. 1978-1979 sker en nedtrappning av de arbeten som pågår i Juktån, och om denna personal skall kunna flyttas över till övre , där arbetskraftsbehovet angetts till 300 anställda, är ett besked i tillståndsfrågan nödvändigt. Mot denna bakgrund togs frågan om en vattenkraftsutbyggnad i övre upp i en socialdemokratisk motion . Med hänsyn till de omedelbara sysselsättningssvårigheterna i det berörda området bör regeringen, som har ärendet för prövning, fatta ett beslut i frågan. Vi vill i detta sammanhang också understryka att en utbyggnad av Volgsjöfors, som har betydelse för fritidsfisket i kommun, bör kombineras med sådana åtgärder i nedre Vojmån att ett tillfredsställande fiske kan skapas och upprätthållas där. De överledningsprojekt som aktualiserats i propositionen och beträffande vilka föreslås ytterligare utredning är från kraftsynpunkt mycket intressanta. De torde också kunna förenas med mycket begränsade ingrepp i miljön. En överledning ligger också i linje med vår allmänna syn, att ett begränsat antal från kraftsynpunkt betydelsefulla projekt är att föredra framför ett större antal utbyggnadsprojekt i mindre vattendrag. Vi vill alltså för vår del tillstyrka den ytterligare utredning av frågan om överledning av vatten vilken föreslås i propositionen. Sammanfattningsvis innebär våra ställningstaganden 1) att bör ta ställning till riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen för utnyttjandet av vattendragen först i samband med ställningstagandet till den framtida energipolitiken, 2) att en utgångspunkt därvid bör vara ett starkt hävdande av bevarandeintressena, 3) att en vattenkraftsutbyggnad av etapp I i redan nu får prövas i syfte att möjliggöra ett beslut i frågan, i direkt anslutning till energipolitiska ställningstagande, samt 4) att tillstånd bör ges för sådana projekt som har stor betydelse från sysselsättningssynpunkt men där bevarandeintressena inte bedömts vara så betydande att en utbyggnad bör förhindras. att - i avvaktan på ett ställningstagande i anslutning till beslut om den framtida energi politiken-godkänner de riktlinjer för vattenkraftsutbyggnaden som förordas i motionen. () () () () () () HANS () () () () () () () () () ()