mot · G10299 · 1977-11-22 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:23 om vissa sjukförsäkrings- och avgiftsfrågor I propositionen 1977/78:23 har regeringen lagt fram förslag bl. a. om att vissa privatpraktiserande läkare skall fl rätt att ta ut högre taxa för sina tjänster. Det är ett förslag mot vilket en rad allvarliga invändningar kan riktas. I propositionen vill man ge intryck av att det s. k. läkarfördelningsprogrammet programenligt skulle innebära att 30 läkare skulle tillföras gruppen av privatpraktiserande läkare. Men detta är inte fallet. Det rör sig i stället om en teknisk avräkning av 21-22 läkare, vilka inte skall tas i anspråk vid läkarfördelningen inom den offentliga hälso- och sjukvården. Regeringens förslag innebäratt man vid sidan av den offentliga sjukvården öppnar möjlighet till en ny organisation, som givetvis med de föreslagna generösa taxebestämmelserna kan verka konkurrerande mot främst den av landstingen organiserade öppna vården. Trots att läkarutbildningskapaciteten kraftigt vidgats kvarstår fortfarande en kännbar brist på läkare i främst den offentliga öppna sjukvården. Det finns 400 vakanta läkartjänster i landstingens öppna sjukvård, och ett stort antal nya moderna vårdcentraler ute i landstingen har inte på långt när kunnat utnyttjas till fullo. Härtill kommer de stora vakanser som finns inom sjukhusverksamheten, exempelvis inom långtidssjukvården och psykiatrin. Det kan då inte vara rimligt att på det sätt regeringen föreslår börja bygga upp en ny organisation med privatvård vid sidan av en existerande sjukvårdsorganisation där de nya läkarna behövs. Det är i stället angeläget att den offentliga öppna vården tillförs här diskuterade resurser. Visserligen hävdar regeringen att det skulle vara fråga om en anordning som skulle gälla endast övergångsvis. Men allt talar för att resultatet i verkligheten blir en bestående ny form av privatsjukvård och därmed ett nytt inslag i den privatiseringstendens inom sjukvården som den borgerliga regeringen i skilda sammanhang har ställt sig bakom. Det finns också anledning påpeka att frågan om de privatpraktiserande läkarnas framtida ställning berörs av hälso- och sjukvårdsutredningens pågående arbete med en helt ny sjukvårdslagstiftning. Propositionens förslag om en ny organisationsform för privatpraktiserande läkares verksamhet föregriper på ett olyckligt sätt utredningens allsidiga prövning av hithörande frågor, bl. a. i organisatoriskt avseende. Förslaget i propositionen inger allvarliga betänkligheter även från en annan synpunkt. Det inslag som finns av individuell, dvs. högre, taxebindning är av historisk karaktär och skall avvecklas efter en övergångsperiod. man nu enligt propositionen öppnar en ny väg för taxehöjningar, innebär det nya taxenivåskillnader mellan olika kategorier av läkare, skillnader som kan komma att uppfattas som orättvisa. Detta nya system kan leda till att det blir svårt att över huvud taget bibehålla den nuvarande taxan och att regeringens förslag därför kommer att leda till en allmän press uppåt av hela taxenivån för privatpraktiserande läkare. Det arén uppenbar risk för att en sådan generellt högre taxenivå i kombination med en befrielse från jourtjänstgöring kan leda till direkta överströmningseffekter från den offentliga hälso- och sjukvården till privatsjukvården. Regeringens förslag bör på de nu angivna grunderna avvisas. Detta bör av ges regeringen till känna. Med stöd av det ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om individuell taxebindning för vissa privatpraktiserande läkare. () () () () () () () ()