mot · G0021378 · 1977-03-03 00:00:00 — Motion 1976/77:1378 av fröken och i med anledning av propositionen 1976/77:59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m. Enligt rubricerade proposition har Vård 76 när det gäller sociala servicelinjen frångått U 68:s förslag till samordnad grundutbildning för kortare vårdutbildningar. Oförändrat utbildningsmål ingick även i direktiven för utredningen, men det har man ej tagit hänsyn till. Som skäl för ändringen anförs en enkät från . I det ursprungliga U 68-förslaget betonades också kravet på möjlighet till varvad utbildning och flexibilitet. landstings utbildningsnämnd har i sitt remissvar varit positiv till dessa riktlinjer. Enligt uppgift skulle etapp 1 i Vård 76-uppdraget endast innebära en teknisk översättning av befintliga utbildningar till högskolans poängberäkning och organisation. Först i etapp 2 skulle större förändringar i utbildningsplanerna genomföras. , , och Spri har bedrivit förstudier inom områdena primärvård, äldreomsorg och samverkan primärkommuner-landsting. Dessa områden föreslås bli föremål för fortsatta gemensamma utredningar angående boende, service och vård för äldre, sjukvård i hemmet, social hemtjänst, omhändertagande av åldersdementa patienter samt kartläggande av arbetsuppgifterna inom primärvården och vilka kunskaper som fordras för att lösa dem. Vi anser att innan dessa utredningar är slutförda bör yrkesfunktionen inte ändras. utvärdering av nuvarande utbildning utgör otillräckligt underlag för genomgripande förändringar. Den i propositionen föreslagna utbildningsplanen utesluter samordnad grundutbildning och däremd också de studerandes möjligheter att välja olika specialinriktade delkurser samt möjligheterna till flexibilitet i vad gäller olika utbildningsalternativ. Planen förefaller vidare försvåra varvad utbildning. Den stora mängden ämnesområden och korta splittrade praktikperioder leder därtill ofelbart till endast ytliga kunskaper. Vi anser att utbildningsplanen bör omarbetas. Representanter för elever och lärare inom pågående utbildning skall därvid självfallet delta. Med utbyggnaden av hjälp i det egna hemmet av alla slag, av färdtjänst och liknande, kommer de äldre när de slutligen flyttar till eller annan primärkommunal institution att vara betydligt mer service- och vårdkrävande än tidigare redan vid inflyttningen. Den tendensen är redan nu tydlig. Det är angeläget att de gamla helst inte skall behöva flytta mer än en gång. Förutsättningarna för detta är två, nämligen tillgång till god akutsjukvård vid behov och att det finns tillräcklig tillgång till personal inom den primärkommunala sektorn med adekvat utbildning just för service och vård av äldre och riktigt gamla människor. Akutsjukvården kan - rätt insatt - återställa patienten, så att vederbörande kan återvända till det egna hemmet. Det måste vara självklart att akutsjukvård av äldre människor inte skall utgöra en inledning till en påföljande sluten långvård. Den cyniska vårdattityden gentemot äldre, som inte sällan lyser igenom, måste underkännas och tillbakavisas. De äldre måste ha exakt samma rätt som andra till fullgod vård i alla avseenden. För att kunna uppnå syftet att hemförlova äldre patienter efter insatt akutsjukvård måste den primärkommunala äldrevården kunna leva upp till högt ställda krav. Att sådana krav infrias är nödvändigt med hänsyn till utvecklingen inom vårdsektorn. Landstings- och primärkommuner måste då kunna samarbeta inom flexibla ramar och inom ramen för nya organisationsformer med rörliga och kombinerade vård- och servicegrupper som var för sig opererar inom georgrafiskt begränsade, små vårdområden. Detta kommer att bli oundgängligt bl. a. för att kunna upprätthålla nödvändig eftervård av äldre efter en akutsjukvårdssituation, men också för att undvika eller i varje fall i det längsta förebygga institutionsvård med den för de vårdade fördärvliga institutionalisering - i praktiken mycket snabba senilisering - som en sluten äldrevård så skrämmande ofta medför. Det är därför med oro vi konstaterar att i det föreliggande förslaget till utbildningsplan för social servicelinje den tidigare utbildningen till föreståndare för ålderdomshem och öppen åldringsvård försvunnit och att den ej ersatts med ny utbildning, som skulle ge motsvarande kunskaper och kompetens. Vi anser det motiverat med en grundutbildning om minst 40 poäng gemensam för all vårdpersonal. Eftersom så många vårdutbildade av alla kategorier kommer att få att göra med äldre och riktigt gamla människor, är det nödvändigt med en samordnad grundutbildning. a. når man därmed syftet att olika kategorier vårdpersonal på alla nivåer ges förutsättningar för full förståelse för människornas sätt att vara och reagera under livscykelns alla skeden. Men efter denna gemensamma grundutbildning måste specialisering ta vid, dvs. kurser som var för sig medger en naturlig avgång till yrkeslivet, med adekvat funktionsnivå, med möjlighet till återkommande utbildning samt med flexibilitet mellan olika vårdutbildningar. Vi föreslåratt nuvarande kursplan bibehålls och inordnas inom högskolan under etapp 1 och att därefter - sedan nödvändigt utrednings- och utvärderingsarbete skapat tillräckligt beslutsunderlag - all vårdutbildning på grundläggande nivå samordnas med efterföljande specialisering till olika vårdområden. Med stöd av vad som anförts hemstäils att vid behandlingen av propositionen 1976/77:59, i vad gäller den sociala servicelinjen, hos regeringen hemställer om ytterligare utredning och förslag, syftande till gemensam grundutbildning för all vårdpersonal med efterföljande specialisering till olika vårdområden, i enlighet med vad i förevarande motion anförts. () ()