mot · G002647 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 647 av m. fl. om ansvaret för funktionärer i offentlig verksamhet inträdde väsentliga förändringar i vad avser reglerna om beivrande av fel och försummelser som begåtts av funktionärer i offentlig verksamhet. Det tidigare s. k. ämbetsansvaret ersattes med ett nytt system med nära anknytning till det som tidigare rått inom den privata arbetsmarknaden. De genomförda förändringarna skulle väsentligen tillgodose tre syften, enligt riktlinjer som dragits upp av den s. k. ämbetsansvarskommittén, nämligen att avsevärt inskränka det straffbara området för funktionärer i offentlig verksamhet, att mer konkret än tidigare varit fallet fastslå vilka offentliga funktionärer som skulle vara underkastade straffansvar samt att få till stånd ett närmande mellan den offentliga och den privata arbetsmarknadens sanktionssystem. Enligt vår mening går det inte att bortse från att offentliga funktioner i många fall har en helt annan karaktär än vad som gäller inom den privata sektorn. Detta har tidigare påvisats i bl. a. motionerna 1975:2087 och 1975/76:1096. Till skillnad från den enskilda sektorn drabbar fel och försummelser av anställda inte i första hand arbetsgivaren utan i minst lika hög grad allmänheten. Det är därför mindre ändamålsenligt att i så stor utsträckning som skett överlåta till arbetsmarknadens parter att förhandla om utformningen av de offentliga funktionärernas ansvar. Allmänhetens intresse av ett korrekt handhavande av den offentliga verksamheten kan med ett sådant system komma att tillmätas mindre vikt. Risk föreligger för att så blir fallet, eftersom fel i tjänsten kan betraktas som avtalsbrott och beivras med sanktioner som står arbetsgivaren till buds men icke med straffrättsliga påföljder. Att allmänheten kan ha ett intresse av att även privat verksamhet bedrivs korrekt minskar på inget sätt behovet av regler som garanterar det korrekta handhavandet av den offentliga verksamheten. Det nya systemet kan dessutom vara av negativ art för den offentligt anställde, eftersom han först efter ett överklagande av beslut om disciplinpåföljd eller avskedande kan uppnå prövning inför domstol av om påföljden varit berättigad. Medbestämmandelagen har också komplicerat bilden när det gäller att nå en riktig bedömning av ett eventuellt fel som har begåtts av en offentligt anställd person. Det synes mindre lämpligt att beslut i frågan huruvida fel eller försummelse skall beivras skall fattas av ett organ sammansatt av skilda partsrepresentanter på arbetsmarknaden. Uppenbar risk föreligger för att den enskildes rättsintresse då inte kommer att tillvaratas. 1976/77: 647 kan av den anledningen finnas skäl att flytta disciplinmålen till en fristående nämnd av domstolskaraktär som icke är sammansatt av partsrepresentanter. Med hänsyn till vad som nämnts samt till att de nuvarande reglerna kan innebära otrygghet för de offentligt anställda och rättsosäkerhet för allmänheten anser vi att en arbetsgrupp bör tillsättas med uppgift att kontinuerligt följa den nya lagstiftningens verkningar och lägga fram de ändringsförslag som kan visa sig erforderliga. Med åberopande av det anförda hemställs att hos regeringen begär att en arbetsgrupp tillsätts med uppgift att kontinuerligt följa den praktiska tillämpningen av lagstiftningen angående ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet, m. m. och lägga fram de ändringsförslag i lagstiftningen som kan visa sig erforderliga. () () G. () i