mot · G002736 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 736-739 Motion 1976/77: 736 om utseende av ledamöter i radionämnden Det råder inget tvivel om att en betydande del av den svenska allmänheten upplever många av våra radio- och TV-program som utmanande och kränkande av vedertagen etisk och moralisk uppfattning och som stridande mot rättsmedvetande och journalistisk hederlighet. Närhelst man med andra människor diskuterar enskilda program eller programpolitiken i stort möter man indignation och tyvärr också ofta resignation. Känslan av maktlöshet mot det stora monopolföretaget är ofta påfallande. Kritiken gäller givetvis inte alla program. Det finns delar av utbudet som väl fyller de krav som uppställs i avtalet med staten, men för den som under en lång följd av år haft möjlighet att följa utvecklingen är det lätt att konstatera att en allt större del av programmen präglas av indoktrinering i bestämd riktning. Vad allmänheten upplever som särskilt märkligt är att denna utveckling kan fortsätta opåtald och att synbarligen ingenting görs för att få ändring till det bättre till stånd. Program som fälls av radionämnden kan utan vidare gå i repris. Ju grövre övertrampen är desto roligare tycks det vara att sända ut dem på nytt. Från början var Radiotjänst, som det tidigare hette, och senare ett aktat företag, vars information och budskap bar saklighetens och objektivitetens prägel, och det fanns en radioledning som uppenbarligen hade tillräcklig kraft och auktoritet att begränsa övertrampen till ett minimum. Och i den mån sådana förekom tog man itu med saken och tillsåg att ingen upprepning fick ske. Men sedan ett eller ett par årtionden har också kommit att inlemmas i den systematiska extrema vänsterindoktrineringens verksamhetsfält. För syns skull har man inrättat en radionämnd, dit allmänheten kan vända sig med sina klagomål. Antalet fällda program är emellertid relativt få i förhållande till det dolda antalet anmärkningar. Siffror bör kunna erhållas från SR. Ett modernt sätt att kunna göra vilka angrepp som helst opåtalt är att framföra dem i form av teater. Teater räknas nämligen till konstnärlig verksamhet och är därmed tabu och nästan oåtkomligt för rättvisan. Vill man ta heder och ära av någon eller något är det bara att använda benämningen teater, och att angripa det fria ordet i teaterns form väcker ju indignation. Om ett eller annat radio-och TV-program misslyckas så till vida att det brister i fråga om objektivitet är inget att ondgöra sig över, men när förhållandena har nått sådana proportioner som vi har , då är det allvarligt. Som särskilt grotesk måste man beteckna att klagomålen blivit så många att det måste finnas en hel stab av folk som tar hand om dem och en 1 1976/77. nämnd som har fullt upp med jobb. För att inte tala om att har låtit trycka särskilda blanketter som tillhandahålles klagomålsskrivarna! Att indoktrineringen i radio och TV är välplanerad framgår klart av att det är framfor allt i barn- och ungdomsprogrammen den förekommer. Och detta är givetvis ytterst oroande. Vad som retar många är emellertid också de ideliga gliringar som utdelas i form av kommentarer och slutsatser ofta helt felaktiga - i samband med nyhetsprogram. Kommenterande och tyckande skall naturligtvis inte bannlysas från radio och TV. Men det är inte företagets anställdas privata uppfattningar som skall delges allmänheten i dessa sammanhang. Kommentatorer till världshändelser och annat skall rekryteras på annat sätt. Ty att opinionsbildningen i vårt land skall vara beroende av vilka som råkar ta anställning på kan inte vara förenligt med samhällsintressena! Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att anhåller hos regeringen att förslag framläggs innebärande att radionämnden utses direkt av .