mot · G10297 · 1977-11-22 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken, m. m. I regeringens proposition fastslås tre mål för den framtida jordbrukspolitiken: inkomstmålet, produktionsmålet och effektivitetsmålet. Vi menar att dessa tre bör kompletteras med ett folkhälsomål. Jordbrukspolitikens främsta syfte är att tillfredsställa konsumenternas behov av livsmedel. I den mån subventioner utgår för att hålla priserna nere måste näringsfysiologiska hänsyn tillmätas stor betydelse. Stödets fördelning på olika produkter bör om möjligt främja en förbättring av våra kostvanor och i varje fall inte motverka en sådan utveckling. Den nuvarande avvägningen är från denna synpunkt inte invändningsfri. En klar markering av ett folkhälsomål skulle därför kunna bli en värdefull utgångspunkt för fortsatta jordbrukspolitiska överväganden. Förslaget om ett folkhälsomål är inte nytt. I en reservation till det betänkande som avlämnats av jordbruksutredning (SOU 1977:17) anförde ledamoten bl. a. följande: Främst två motiv kan anföras för en ändring av kostvanorna. Det ena motivet är kostens inverkan på folkhälsan. Ledande näringsexperter anser att konsumtionen av socker och fett bör minska, att mättat fett bör ersättas av fleromättat samt att konsumtionen av främst grönsaker, frukt, potatis, fettfattiga mjölkprodukter, fisk och matbröd bör öka. Enligt min mening är det angeläget att sådana förändringar av kostvanorna eftersträvas. Ett mera långsiktigt motiv för en minskning av animaliekonsumtionen och en ökning av vegetabiliekonsumtionen är, att en sådan omläggning av de ländernas kostvanor skulle minska det kalorislöseri, som bl. a. består i att stora mängder spannmål och närmare hälften av den totala fiskfångsten i världshaven utnyttjas som kreatursfoder, varigenom en stor del av kalorivärdet går förlorat. Jag är medveten om att en omläggning mot ökad vegetabiliekonsumtion i i-länderna kan komma i konflikt med önskan om ökad export till i-länderna. Men i ett läge då samstämmiga bedömningar tyder på att antalet svältande människor kommer att fördubblas och att den totala livsmedelsproduktionen kommer att vara otillräcklig, kan man inte bortse från kalorislöseriet som ett motiv för ändrade kostvanor i den rika världen. Vid världslivsmedelskonferensen i antogs på initiativ av de nordiska länderna en resolution om näringsfrågor och kosthåll. I denna erinras om behovet av förbättrad näringsstandard i alla länder och att nuvarande konsumtionsmönster i de rika länderna inte behöver vara någon förebild. Livsmedelssubventionerna har i vårt land en sådan utformning att animaliekonsumtionen stimuleras. Även om upplysning och information måste vara huvudmetod för att åstadkomma en önskvärd förändring av kostvanorna, bör enligt min mening önskemålet om näringsriktig och hälsofrämjande kost beaktas vid förändringar av livsmedelssubventionerna. Sammanfattningsvis vill jag framhålla att en ändring av kostvanorna bör eftersträvas, främst i syfte att förbättra folkhälsan men också av hänsyn till livsmedelssituationen i världen. Dessa synpunkter har fått stöd från bl. a. näringsfysiologisk expertis. I ett yttrande till skriver professorn i näringslära vid , , att den nya jordbruksutredningen från näringsfysiologisk synpunkt delvis innebär en besvikelse: Trots att det föres en aktiv debatt på internationell nivå om behovet av etablering av en livsmedels- och nutritionspolicy i alla länder, såväl i-länder som , för ett bättre utnyttjande av jordens resurser och ett bättre hälsotillstånd hos befolkningen har kost- och näringsfrågorna blivit mycket styvmoderligt behandlade i utredningen som också helt saknar förslag på etablering av en livsmedels- och nutritionspolicy i . Det förtjänar i sammanhanget påpekas, att såväl FAO som WHO gjort kraftfulla uttalanden om behovet av att samtliga länder upprättar en livsmedels- och nutritionspolicy. Livsmedelssubventionernas effekt på befolkningens kostvanor och näringssituation behandlas i alltför ringa utsträckning. Behovet av ökad forskning och information för att underlätta formulering av produktionsmålet omnämnes ej. Diskussionen om befolkningens energibehov och energiintag i samband med ett avspärrningsläge saknar verklighetsförankring. Bättre faktaunderlag kräves för bedömning av svinnet i livsmedelshanteringen inom alla led och hur detta kan påverkas. I ett annat yttrande till understryker överläkaren, docent , att inte endast undernäring i uländerna utan även övernäring och välfärdssjukdomar i bör beaktas i jordbrukspolitiken. En ytterligare ökning av energi-protein-intag i enligt utredningens prognoser är från folkhälsosynpunkt inte önskvärd. En fortsatt konsumtionsökning av mejeriprodukter och läskedrycker är också olämplig. Docent stöder tanken på en differentiering av subventionerna, så att magrare produkter gynnas på bekostnad av fetare. Han ifrågasätter också en utvidgning av stödet till att omfatta även frukt och grönsaker. ansluter sig i sitt remissvar till grundtanken i reservation och anför bl. Den vetenskapliga expertisen har vid upprepade tillfällen påtalat att det är nödvändigt från hälsosynpunkt att förbättra det svenska folkets kost- och motionsvanor. I är övervikt och olämpligt sammansatt kost ett betydande problem. Jordbruket bör enligt styrelsens mening främst producera de livsmedel som konsumenterna behöver för att få en allsidigt sammansatt och näringsriktig kost till ett godtagbart pris. Effekterna på folkhälsan av att valet mellan olika livsmedel styrs i negativ riktning genom prispolitiken har knappast behandlats av utredningen. Förändringar av folkhälsan har vittgående betydelse bl. a. för samhällets sjukvårdskostnader. Utredningen har följaktligen endast i förbigående berört näringsfrågor. Anmärkningsvärt är att ingen näringsexpert ingår i dess expertgrupp för produktionsmålsfrågor. fastslår i sin sammanfattning att det är en avgörande brist att folkhälsomålet inte har behandlats av utredningen. 1 propositionen medger jordbruksministern att det finns beröringspunkter mellan jordbrukspolitiken och samhällets strävan att förbättra folkhälsan. Han instämmer också i att avvägningen av livsmedelssubventionerna kan spela en viss roll i detta sammanhang. Därefter lämnar han emellertid ämnet med ett konstaterande, att kostvanorna framför allt bör påverkas genom informations- och upplysningsverksamhet. Vi tror att det vore värdefullt om på ett mera kraftfullt sätt ville markera sambandet mellan livsmedel och folkhälsa. Hade livsmedelspriserna inte spelat någon större roll för efterfrågan på livsmedel, skulle vi över huvud taget inte ha behövt några prissubventioner för enskilda produkter. Det hade då varit enklare att tillgodose de inkomstsvaga grupperna genom bidrag eller skattelättnader. utgår vi emellertid från att subventionerna har en viss styrande effekt, och det gäller då att tillse att de styr i rätt riktning. Det finns ingen anledning att främja en ökad konsumtion av sådana födoämnen som vi från näringsfysiologisk synpunkt redan äter för mycket av. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar att de tre i propositionen angivna målen för den framtida jordbrukspolitiken -inkomstmålet, produktionsmålet och effektivitetsmålet - kompletteras med ett folkhälsomål.