mot · G002330 · 1977-01-20 00:00:00 — av fröken och om åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten Seriösa uppskattningar av den ekonomiska brottslighetens omfattning tyder på att den omsätter i . De mest frekventa och betydelsefulla ekonomiska brotten kan definieras på följande sätt. Någon aktuell granskning av illegal låneverksamhet finns inte utförd. 1 slutet gjorde polisen målmedvetna attacker mot denna typ av brott varvid man fann att många ockrare gjorde vinster i storleksordningen en miljon . Ockret tenderar att öka i perioder av kreditrestriktioner, och försiktiga bedömningar tyder på att vanligt ocker omsätter ca . Hyresockret har en ännu större omfattning. Enbart i överlåts minst ett 50-tal lägenheter till ett genomsnittligt ockerpris på , motsvarande en årsomsättning på 150 milj. kr. För hela landet torde motsvarande siffra uppgå till minst det tredubbla beloppet, 450 milj. kr. En försiktig uppskattning visar att minst 2 000 kvinnor i försörjer sig som prostituerade på heltid. De beräknas omsätta ca 600 milj. kr. En betydande del av denna prostitution sker i organiserad form, och förtjänsterna går till beskyddare och hallickar. Omfattningen av denna verksamhet är mycket svår att överblicka. Många pol iser anser att s. k. bookmaking-illegal t totospel-är av samma omfattning som det iagliga totospelet, vilket skulle innebära att det omsätter en miljard . Det illegala spelet omfattar dessutom verksamheten i olagliga spelhålor, där stora belopp omsätts på roulett, kort och olagliga enarmade banditer. Knappast någon anser att omsättningen understiger 250 milj. kr. på denna typ av verksamhet. Det är dessutom väl känt att det förekommer ett omfattande skoj med 1 1976/77. de lagliga enarmade banditerna. Banditernas ägare redovisar själva intäkterna på automaterna. I genomsnitt anges inkomsten per automat till ca . Det är på denna summa som ägaren betalar skatt. Stickkontroller har visat att inkomsterna i genomsnitt borde vara tio gånger så stora. De sextusen enarmade banditer som finns i ger på detta sätt en illegal inkomst på 250 miljoner . I poliskretsar brukar man räkna med att det finns mellan 15 000 och 30 000 narkomaner i . Erfarenheterna av rörligheten inom denna grupp tyder på att man får räkna med att dessa siffror bör reduceras till ca 3 000 personer, om man vill uppskatta ett årligt genomsnitt. En försiktig uppskattning av omsättningen grundas på att varje narkoman förbrukar narkotika för ca . Därmed uppgår årskostnaden till 200 milj. kr., alltså det belopp som utgör omsättningen av narkotikahandeln i . Det är ett absolut minimibelopp. Det är väl dokumenterat att narkotikamissbruket i stor omfattning finansieras genom stölder. Om man räknar med att hälften av narkotikan finansieras på detta sätt, innebär det att narkomanerna måste stjäla för för att finansiera sin konsumtion av narkotika, eftersom hälarna normalt bara betalar av varornas värde. statistik över omfattningen av stölder, inbrott och rån visar för på en omsättning på 482 milj. kr. betalade försäkringsbolagen ut 125 milj. kr. i stöldförsäkringar, exkl. bilstölder. Allt detta tyder på att man kan räkna med en omsättning på på stölder som begåtts i mera organiserad form och där stöldgodset hamnar i händerna på hälare. Flera olika utredningar visar att omfattningen av skattebrottsligheten är 1 storleksordningen för ej deklarerade inkomster. Utredarna har använt olika metoder men kommit till ganska samstämmiga resultat om omfattningen. Kortfattat kan sägas att bedrägerierna med deklarationer av inkomster och förmögenheter ligger i storleksordningen , momsbedrägerier en miljard och underlåtenhet att redovisa sociala avgifter för anställda ca två miljarder . Omfattningen av valutabrotten är okänd. Bara ett fåtal tjänstemän på ägnar sig åt att avslöja sådana brott. Men det finns skäl att anta att mångmiljardbelopp olagligt förts ut ur landet och förvaras utomlands. En enda bank i misstänks ha tagit emot olagligt utförda svenska pengar i storleksordningen 500-1 000 milj. kr. Trots att någon regelbunden valutakontroll inte sker vid utresor från avslöjades 130 försök till utförsel av sedlar för ett sammanlagt belopp på omkring 5 milj. kr. bestämmelser och rutiner för företagens internationella valutaaffärer är sådana att upptäcktsrisken för valutabrott är mycket liten. Effekten av alla dessa brott är att det sker en ansamling av svarta pengar som måste placeras på något sätt. Det är en betydande del av bruttonationalprodukten som utnyttjas asocialt och som säkerligen haren betydande effekt även på inflationen i landet. Den svenska debatten handlar ofta om den oroande brottsutvecklingen när det gäller vålds- och tillgreppsbrott av inbrotts- och råntyp. Däremot förbises ofta sambandet mellan den vardagliga brottsligheten och den mera organiserade ekonomiska brottsligheten. Undersökningar visar i stället att de här brottstyperna är beroende av varandra. När en narkoman stjäl en radioapparat eller några smycken för att få pengar till narkotika är det inte bara det brott han begår för att komma åt godset som är av intresse. Han byter sedan tjuvgodset mot narkotika. Därmed startas också en hälerikedja. Radioapparaten går kanske till en radiooch TV-affär som startats av fastighetsägaren till huset där affären är belägen. Därifrån säljs den vidare till allmänheten. Förtjänsten kommer då både radiohandlaren och fastighetsägaren till godo. Den bildar underlag för flera fastighetsaffärer och nya köp och försäljningar av hälerigods. Även inom narkotikahandeln uppkommer liknande effekter. Betraktar man brotten på detta sätt, dvs. att de hänger samman och att det finns någon med en seriös yttre fasad 1 utkanten som tar en del av förtjänsten på den brottsliga verksamheten, måste samhällets åtgärder anpassas till detta synsätt. Polisens spanings- och utredningsverksamhet är inriktad på att avslöja varje typ av brott för sig. Därigenom minskas möjligheterna att avslöja huvudmännen i den organiserade ekonomiska brottsligheten, som ofta har en seriös fasad, men i verkligheten har en omfattande brottslighet på sitt program. Ett par exempel kan visa hur dessa personer ofta utgör förutsättningen för traditionella brott. En stor del av stölderna begås för att gärningsmannen skall få möjlighet att omsätta det stulna i pengar eller narkotika. I alla dessa fall är hälaren 1* 1976177. förutsättningen för att stölden skall vara lönsam. har ofta betonat att man anser sig veta att narkotikahandeln finansieras av personer som själva aldrig deltar i själva narkotikahanteringen. De lånar ut pengar mot höga räntor för införseln av narkotikan och skapar hela brottskedjor utan att själva riskera avslöjanden och bestraffning för narkotikabrott. har polisen i , och inrättat mindre spaningsenheter för att syssla med den ekonomiska brottsligheten. Verksamheten försvåras av att kontrollmöjligheterna är starkt begränsade, att polisorganisationen är helt inriktad på att bekämpa brottsbalksbrott och att åklagarväsendet och domstolarna varken har utbildning eller erfarenheter av den nya typen av brottslighet. Trots detta visar erfarenheterna att de ekonomiska brotten är av stor omfattning och att de tenderar att öka. Här, liksom i , är vi redan inne i en utveckling som innebär att männen bakom den organiserade brottsligheten - både ekonomisk och traditionell sådan - söker sig in i det normala näringslivet och etablerar sig som helt vanliga affärsmän. Som företagare uppnår de ekonomiska brottslingarna många fördelar. Svarta pengar kan tvättas vita, de skapar sig en social status, så att de inte lika lätt misstänks för brottslig verksamhet, och företagen kan vid sidan av den lagliga verksamheten också fungera som bas och organisation för brott. Otaliga reportage i massmedia har avslöjat hur handeln med hyreshus i storstäderna fungerat på detta sätt. Handeln med hyresfastigheter, verkstadslokaler, bilhandlarlokaler, kontorslokaler etc. är en del i hela det här komplexet med ekonomisk brottslighet. Ofta syftar handeln med fastigheter till att av skatteskäl dölja de verkliga förhållandena. Olagligt förtjänade pengar, s. k. svarta pengar, sätts in i fastighetsbranschen för att de ska bli officiella igen, s. k. vita pengar. Dessutom tjänar fastighetshandeln ett annat syfte. Det är ett sätt att komma åt lokaler för drivande av illegal verksamhet, t. ex. bordeller, illegala rouletter, spritklubbar, restauranger för servering av smuggelsprit eller för narkotikaförsäljning. Vem som helst kan också köpa fastigheter, förvalta och sälja dem. I , och prövar dock nu hyresnämnderna varje förvärv av hyresfastigheter. Den prövningen har dock knappast varit tillräcklig. De som inte anses vara godtagbara som fastighetsköpare skaffar snabbt fram en bulvan som genomför affären. Dessutom har den nya lagen inneburit att skojet med fastigheter getts spridning till alla andra större orter i landet. Ett ytterligare skäl till att fastigheter spelar en central roll i den grövre ekonomiska brottsligheten är bankernas välvilliga medverkan vid finansieringen av alla fastighetsaffärer. Belåning av hyres- och kontorsfastigheter långt utöver det verkliga värdet på fastigheten möter inte hinder, tycks det. Bankerna bistår ofta välvilligt med bankgarantier på lån som dessutom har mycket höga räntor, ibland på . Detta även i lägen då hårda kreditrestriktioner gäller. Med en någorlunda seriös fasad går det alltså relativt enkelt att med hjälp av fastighetsaffärer låna upp pengar. Sätts verksamheten i system kan betydande belopp frigöras för investeringar i t. ex. brottslig verksamhet. Pengarna som finansierar knarkhandeln innan en gren av den blir självbärande har säkerligen passerat via någon eller några fastighetsaffärer. Lagen om förvärv av hyresfastigheter m. m. (1975:1132) syftar till att förebygga spekulation i hyresfastigheter och att hindra personer som är olämpliga att förvalta sådana fastigheter från att förvärva dem. Erfarenheterna visar att lagstiftningen inte haft avsedd effekt. Det är vanligt att personer som bedriver verksamhet i aktiebolagsform gång på gång låter bolagen gå i konkurs. Det sker naturligtvis inte med samma bolagsnamn men däremot med samma typ av verksamhet. En byggmästare i har t. ex. gått i konkurs åtta gånger . Det har kostat samhället stora summor i lönegarantier, AMSinsatser etc. En direktör i konfektionsbranschen har under bara låtit sina företag gå i konkurs elva gånger. Varje gång ett företag har gått i konkurs har han flyttat den fasta utrustningen till en ny kommun och med stöd av kommunen dragit i gång verksamheten på nytt. En bilhandlare gick under i konkurs med tre olika företag. Skulderna var stora. Trots det startade han ett nytt bolag som fortsätter bilförsäljningen från samma lokal, med samma telefon etc. I samtliga fall handlades konkurserna som s. k. fattigkonkurser, enligt paragraf 185 i konkurslagen. Det betyder att någon egentlig konkursutredning inte görs, då tillgångarna är så små att de inte ens förslår till att ersätta en konkursutredare. Men det betyder också att eventuellt undangömda pengar aldrig kommer fram, att riskerna för uppdagande av något brottsligt är små samt att det inte blir några konsekvenser alls för innehavaren av bolaget. Ett exempel på hur det fungerar kan se ut så här. Fallet har aktualiserats. En bilhandlare - välkänd och väletablerad - behöver snabbt ha fram nya friska pengar i sin rörelse. Han erbjuder fem personer att gå in som kompanjoner i bilfirman. De accepterar och går in i projektet. De fem reser runt till generalagenterna i och köper var och en mellan fem och tio nya bilar. De betalar som alla köpare av köpeskillingen kontant. Pengar som de lånat av bilhandlaren. Resten tar de på avbetalning med första delbetalning om en månad. Bilarna forslas till bilhandlarens firma och säljs därifrån vidare till olika privatpersoner på normalt sätt. Det här är ett vanligt sätt i bilhandlarkretsar att skaffa sig krediter. I det här fallet är det bara så, att bilhandlaren, som lovar sköta om affärerna åt kompanjonerna, aldrig löser de många avbetalningskontrakten. När smällen kommer visar det sig att den samlade skulden för bilhandlaren och de fem kompanjonerna uppgår till omkring en halv milj. kr. Vid rättegången som foijer utdöms ett längre fängelsestraff för bilhandlaren samt villkorliga domar för de fem kompanjonerna. Men fyra av dem döms att betala stora skadeståndsbelopp till de bilfirmor som de lurat. Den femte klarar sig ifrån varje skadeståndskrav. Jo, han har gjort affärerna i sitt bolags namn och då blir han personligen inte skadeståndsskyldig. Och bolaget saknar nämnvärda tillgångar, så det har bara att gå i konkurs. Exemplet visar på skillnaden i lagstiftningshänseenden om en privatperson agerar i ekonomiska sammanhang eller om han, kanske som enda ägare och styrelseledamot, agerar via ett bolag. I det förra fallet fungerar hela rättsmaskineriet mycket effektivt. I det andra fallet händer ingenting annat än att ett nytt bolag bildas med samma typ av verksamhet och med samma ägare som det som gick i konkurs. Konkurser handläggs vid tingsrätterna som enskilda ärenden oberoende av varandra. En person kan alltså med sina bolag gå i konkurs hur som helst. Någon kontroll av konkurserna från någon övervakande myndighets sida förekommer inte. Det vet också många affärsmän som utnyttjar möjligheterna till det yttersta med minimala risker för upptäckt. I det ovan relaterade fallet med bilhandlaren gick pengar vidare till spel på illegala rouletter. S. k. vita pengar blev svarta och investerades sedan vidare i fortsatt brottslig verksamhet. Samhället har en omfattande kontroll och registreringsapparat när det gäller nästan alla ekonomiska transaktioner. Kontroll- och registreringsapparatens syfte är dock ingalunda att avslöja och beivra brott utan har en helt annan karaktär. registrerar alla nya aktiebolag med avseende på namn, styrelse, firmatecknare, aktiekapital m. m. Förändringar skall anmälas dit och införes efter hand. samlar också in ett räkenskapssammandrag för varje bolag. Enkla förändringar i rutinerna och i bestämmelserna skulle underlätta en kontroll av aktiebolagen och ge möjlighet att på ett tidigt stadium avslöja olagliga transaktioner. Någon sådan aktiv kontroll förekommer inte . Sådana förändringar skulle kunna vara: enhetligt räkenskapsår för samtliga aktiebolag, förbud mot namnbyte, krav på bevis från myndighet att aktiekapitalet är inbetalt, förbud mot olika röstvärde på aktierna och borttagandet av möjligheterna att införa hembudsklausul i bolagsordningen. är det vanligt att bolag ofta byter räkenskapsår för att förvilla skattemyndigheterna. Namnbyten förekommer mycket ofta för att vilseleda. Aktiekapitalet inbetalas i många fall aldrig, trots att intyg utfärdas av aktieägarna att det har gjorts. Någon möjlighet att se om en person är ensam eller delägare i flera bolag finns inte. Inte heller om en person sitter i styrelsen för flera bolag. Enda möjligheten att komma in i registren är med hjälp av bolagets namn, som kan skifta . Det ursprungliga namnet kan därmed snabbt försvinna inte bara i verkligheten utan också ur patentverkets namnlista. Möjligheter till andra ingångsvägar i registren borde övervägas av kontrollskäl. registrerar handelsbolag, kommanditbolag, ekonomiska föreningar, bostadsrättsföreningar m. fl. Beträffande handels- och kommanditbolagen saknar registreringen betydelse, då det bara är bolagets namn och innehavare som noteras. All kontroll av förhållandena inom bolagen saknas. Detta är helt otillfredsställande. Kronofogdemyndigheterna handlägger krav från samhället på aktiebolag, andra juridiska personer samt fysiska personer. Dessutom driver man in fordringar från privatpersoner och aktiebolag m. fl. om de så önskar och kan redovisa rättsgrund för dem. Rättsprocessen är långsam, och mycket hinner hända innan någon annan myndighet utanför kronofogdemyndigheten får kännedom om skattekraven. 1 en konkurs som handläggs i just nu finns krav på en privatperson . Det mesta är skatteskulder, som är ända upp till . Personen i fråga har också åtalats vid tingsrätten för grovt skattebrott. Med en mera samordnad kontroll från samhällets sida hade skattefordringarna aldrig blivit så stora, och det hade inte dröjt så innan skattebrottsmisstanke uppstått. Staten har gått in i konkursförfarandet på ett aktivt sätt. Det har man gjort för att ge de anställda i de bolag som försätts i konkurs en viss trygghet. Staten går ofta in med en s. k. statlig lönegaranti för att de anställda skall få sina lönekrav utbetalda. Detta i kombination med att konkurserna spelar en central roll i den grövre ekonomiska brottsligheten ställer krav på en utökad övervakning och kontroll. borde regelmässigt granska samtliga konkurser. Lagstiftningen borde också ses över, så att handläggningen inte som vid s. k. fattigkonkurser blir så summarisk att begångna brott inte avslöjas. Möjligheten till insyn i och kontroll över fastighetshandeln är i praktiken begränsad till inskrivningsväsendet, dvs. systemet för inskrivning i offentliga urkunder av rättsförvärv rörande fast egendom. Det bärs upp av en tankegång, som vanligen benämns publicitetsprincipen och som innebär att rättsförvärv till fast egendom bör offentliggöras för att komma till tredje mans kännedom. Det är allmänt erkänt att man endast på detta sätt kan uppnå ordning, klarhet och rättssäkerhet på fastighetsomsättningens och fastighetskreditens fält. har fastighetsbok och tomträttsbok förts manuellt eller med hjälp av skrivmaskin som regel vid varje tingsrätt. F. n. pågår emellertid arbete med att införa automatisk databehandling på inskrivningsväsendets område. har fattat principbeslut om genomförande av en sådan reform. Därmed sätts i verkligheten den bärande tankegången med inskrivningsväsendet - offentlighetsprincipen - ur kraft. Det blir inte längre möjligt för allmänheten att utan preciserade faktauppgifter söka i fastighets- och tomträttsbok, och även när sådana finns blir allmänheten helt beroende av hjälp och anvisningar från dataoperatörerna. Förutsättningen för att inskrivningsväsendet över huvud taget skall fungera som kontrollinstrument beträffande fastighetshandeln är att lagfartsskyldigheten iakttas. Var och en som förvärvar fastighet är skyldig att söka lagfart på sitt förvärv efter det att den handling på vilken förvärvet grundas upprättades. Någon övervakning från myndighets sida av att lagfart söks inom föreskriven tid förekommer inte. Enligt uppgift från har inskrivningsmyndigheterna i landet inte tid att bedriva några efterforskningar om vilka som underlåter att i rätt tid söka lagfart. Brott mot lagfartskyldigheten beivras heller inte. Dock har inskrivningsmyndigheten befogenhet att förelägga vite för lagfartsskyldighetens fullgörande. Vitesföreläggande kan komma i fråga när inskrivningsmyndigheten genom påpekande från någon som har intresse av att lagfart söks eller på annat sätt får kännedom om att lagfartsskyldigheten blivit åsidosatt. I princip är dock brott mot lagfartsskyldigheten inte förenad med risk för straffpåföljd. har som ett led i förvaltningsrevisionen av domstolsväsendet analyserat förhållanden rörande försenade lagfartsansökningar m. m. vid inskrivningsmyndigheterna. Materialet finns sammanställt i RRV:s revisionsrapport, dnr 1976:536. Följande citat är hämtat ur rapporten: Enligt uppgift under förstudien förekommer det i viss utsträckning att förvärvare av fastighet inte sökt lagfart inom föreskriven tid. En sådan försening leder till inskrivningsmässiga svårigheter och oklara ägareförhållanden i fastighetsböckerna. Staten gör också en ränteförlust genom att stämpelskatten inbetalas . Stickprovet har totalt omfattat 9 775 beviljade lagfarter. var 2 023, eller ca 21 96, sökta efter tremånadersfristens utgång. Andelen försenade på de olika tingsrätterna varierade mellan och . Av utredningen framgår att 359 ansökningar i stickprovet var försenade, dvs. de har inkommit till tingsrätten mer än 15 månader efter förvärvet. Det innebär alltså att av alla lagfarter söks , vilket utgör närmare en femtedel av alla försenade. Det är dessutom värt att notera att förseningen uppgår till beträffande så många som 50 av de granskade ansökningarna. I en analys av undersökningen fastslår RRV att antalet förseningar är stort. Man diskuterar också tre typer av åtgärder för att förbättra efterlevnaden av lagfartsbestämmelserna. Den första åtgärden, en informations kampanj, anser RRV vara tveksam från effektivitetssynpunkt. Den andra åtgärden, som innebär en kontroll av att fastighetsförvärv följs av lagfartsansökning, anser verket vara svår att genomföra. Man pekar dock på propositionen 1970:20 med förslag till jordabalk där olika möjligheter till kontroll av lagfartsskyldigheten diskuterades. a. övervägdes införandet av laga köpevittnen. Departementschefen avvisade emellertid de föreslagna åtgärderna under motivering att de vore alltför ingripande. Mot bakgrunden av den spekulationsvåg i fastighetshandel som pågått bör kanske frågan om laga köpevittnen på nytt prövas. RRV pekar också på ett tredje alternativ, nämligen ekonomiska sanktioner. I ett särskilt yttrande föreslog experter i jordabalksutredningen att en förhöjning av stämpelskatten borde ske vid förseningar (SOU 1963:55). En eventuell förhöjning av stämpelskatten borde göras beroende av såväl beloppets storlek som förseningens längd. Liknande tankegångar har tidigare framförts av stämpelskatteutredningen (SOU 1961:37). kontrollerar inte heller regelmässigt att den uppgivna köpeskillingen i köpehandlingen motsvarar den verkliga köpeskillingen. Om så inte är fallet är köpet ogiltigt. Det finns många skäl för både köpare och säljare att dölja den verkliga köpeskillingen i köpehandlingen. Bortsett från de uppenbara motiv som uppstår när affären sker med svarta pengar skall två fall belysas: Man kan uppge en lägre köpeskilling i köpehandlingen än den verkliga i avsikt att undgå full lagfartsstämpel (av egendomens värde i vad gäller förvärv av fysiska personer och annars ) eller för att undvika realisationsvinstbeskattning hos säljaren. Man kan uppge en högre köpeskilling i köpehandlingen än den verkliga i avsikt att vilseleda staten, som vid avslag på köparens ansökan om förvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen (nr 290) kan förpliktas lösa fastigheten. Oavsett om den verkliga köpeskillingen är högre eller lägre, är avsikten att vilseleda tredje man eller myndighet. Mot bakgrund av de synpunkter som förs fram i motionen är det nödvändigt att göra en bred översyn av möjligheterna att förebygga, avslöja och beivra grova ekonomiska brott. Målet bör vara att skapa sådana bestämmelser och regler att olika myndigheters och institutioners kontrolloch övervakningsuppgifter på ett effektivt sätt bidrar till detta. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen begär en utredning i syfte att effektivt bekämpa den ekonomiska brottsligheten i enlighet med motionens intentioner.