mot · G00278 · 1977-01-13 00:00:00 — av m. fl. om begränsningar av svenska investeringar utomlands har sysselsättningen minskat inom industrin i . Enligt uppgifter, redovisade i bilaga 17 till budgetpropositionen 1977, minskade sysselsättningen inom industrin med sammanlagt 38 000 personer. Därefter har takten i minskningen tilltagit. redovisas en nedgång i industrisysselsättningen med 28 000 personer (preliminär siffra). I finansplanen förutses en minskning i samma takt av antalet anställda inom industrin , dvs. med 20 000-30 000 personer. Om man ser till antalet anställda i svenskägda industriföretag i utlandet har utvecklingstendensen emellertid varit en helt annan. Medan sysselsättningen i industrin inom sjönk med 34 000 personer ökade den mellan i svenskägda producerande dotterföretag i utlandet med 34 800 personer. Någon siffra för antalet sysselsatta inom producerande svenska dotterföretag i utlandet föreligger veterligen ännu icke . Däremot föreligger en totalsiffra . 325 000 personer var då anställda i samtliga svenskägda företag utomlands. Om man förutsätter att de producerande företagen har samma andel av de utlandssysselsatta som 1970 leder detta till en sysselsättningsökning i de producerande dotterföretagen utomlands på minst 75 000 personer. Minskningen av industrisysselsättningen i mer än uppvägs sålunda av ökningen av sysselsättningen i svenska producerande dotterföretag utomlands. De svenska kapitalisterna har flyttat ut kapital och produktion till andra länder för att öka sina profiter eller i vissa fall undgå handelshinder. Detta är ingenting betecknande enbart för svenska kapitalister. Imperialismen kännetecknas av kapitalexport. Ett alltmera markant drag i de stora imperialistiska koncernernas verksamhet är att man sprider producerande enheter till andra länder. Industriutflyttningen från motsvaras av en stark ökning av kapitalexporten, framför allt i form av direkta investeringar i utlandet. De direkta investeringarna i produktionsföretag utomlands var omkring 150 milj. kr. men har vuxit till över 1 000 milj. kr. Ar lämnades tillstånd till direkta svenska investeringar i utlandet för sammanlagt 2 430 milj. kr., för sammanlagt 2 303 milj. kr. skedde en ökning till inte mindre än 3 476 milj. kr. Större delen av kapitalexporten sker genom de allra största företagen. 1 1976/77. Dessa svarar också för den övervägande delen av sysselsättningen i svenskägda företag utomlands. Antalet anställda utanför i de 19 största finansgruppernas företag ökade med 120 96 . gick 1/4 av storföretagens investeringar till utlandet mot 1/6 . De 25 största arbetsgivarna utomlands hade sammanlagt 306 000 anställda i utlandet. Det innebaren ökning med 83 000 anställda. Andelen anställda utomlands av anställda i dessa företag hade ökat från 41 till 44 96. En utflyttning av företag och arbetsplatser har alltså skett från . Den har finansierats med en omfattande kapitalexport. Stora privata kapitalägare har ökat sina intressen utomlands, som kommuner och andra tvingats uppta stora utländska lån. Utflyttningen av industri och arbetstillfällen har utan tvivel bidragit till att öka sysselsättningsproblemen inom . Denna utveckling har fortgått med ökad styrka . Såsom framgår av uppgifterna i finansplanen räknar storfinansen och regeringen med att den skall fortsätta även . skall även den svenska staten tvingas ta upp stora utländska lån för att klara de problem som skapas, bl. a. av storfinansens kapitalexport. Denna utveckling kan inte accepteras. Åtgärder måste till för att stoppa industriutflyttningen och kapitalexporten. I en annan vpk-motion till 1976/ behandlas utförligt sysselsättningsproblemen. I detta sammanhang är det främst fråga om skärpt restriktivitet mot svenska kapitalisters investeringar i utlandet. Efter ändringen av valutalagstiftningen har regeringen möjlighet att förordna att industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas vid beviljande eller avslag på framställning om tillstånd för investering utomlands. Denna förändring skärper något lagen, men utgör ingen förändring mot praxis. lag förutsätter granskning från fall till fall. Det föreligger emellertid skäl för att ett generellt förbud mot kapitalexport skall kunna utfärdas. Valutalagens paragraf 2 a bör ändras i enlighet därmed. Kapitalexport bör endast kunna ske till progressiva som begär detta och då äganderätten är avsedd att övergå till den mottagande staten. I sådana fall bör valutastyrelsens nuvarande praxis att höra de anställda vid ett kapitalexportansökande företag lagfästas, innebärande att de fackliga organisationerna skall höras och även ha vetorätt, detta för att företagen inte skall kunna använda kapitalexport som medel mot de arbetande i . En ny paragraf 2 b med detta innehåll bör tillföras valutalagen. Villkoren bör också skärpas på så sätt, att kapitalexportören själv måste kunna visa att en begärd kapitalexport icke medför sysselsättningsproblem i , icke har som mål att sänka företagets lönekostnader eller på annat sätt är riktad mot de anställdas fackliga intressen, att den icke är led i någon form av kapitalflykt från , att den icke är skatteundanhållande eller föranledd av annan, mot folkflertalets intressen stridande anledning. kapitalexportör måste också kunna visa att hans kapitalexport icke är till men för det mottagande landet, snedvrider dess ekonomiska struktur eller är led i försök att understödja en regim som motsätter sig ekonomisk och social utveckling och utjämning. En ny paragraf 1 a med detta innehåll bör tillföras valutalagen. Försvararna av de svenska multinationella bolagens intresse av kapitalexport hänvisar ofta till kapitalliberaliseringsstadga i sin argumentation mot skärpt restriktivitet mot kapitalexport. Är anslutning till denna stadga ett hinder för en skärpt restriktivitet bör denna anslutning omprövas. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att uttalar sig för att stoppa industriutflyttningen och kapitalexporten, 2. att beslutar anta följande Förslag till Lag om ändring i valutalagen (1939:350) Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Svenska och utländska betalningsmedel, fordringar och värdepapper må icke utföras ur riket eller på annat sätt överföras till utlandet elter överlåtas på den som är bosatt i utlandet, för investeringar i områden under kolonialt förtryck, i stater som utövar sådant kolonialt förtryck eller har fascistisk eller rasistisk regim. För att utrikes investeringar eljest skall få äga rum fordras att den som skall göra investeringen nöjaktigt kan visa att investeringen icke är föranledd av strävan att sänka lönekostnader, icke medför sysselsättningsproblem i , icke är led i någon form av kapitalflykt eller skatteundanhållande eller följd av syften som i övrigt strider mot folkflertalets ekonomiska, sociala eller politiska intressen och rättigheter. Den som ansöker om attfå investera utomlands måste också kunna styrka Nuvarande lydelse Motionärernas förslag att investeringen icke är till menför det mottagande landets ekonomi och arbetande befolkning eller utgör ted i försök att vidmakthålla en regim som motsätter sig ekonomisk och social utveckling och utjämning. Förordnande enligt denna lag skall av ianspråktagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid får industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Hänsyn av sistnämnda slag får dock föranleda avslag på framställning endast då denna på grund av beloppets storlek eller andra faktorer skulle åsamka landets intressen utomordentlig skada. Förordnande enligt denna lag skall av ianspråktagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid skall industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Framställning skall avslås om den strider mot de arbetandes intressen. Generellt förbud mot investeringar utomlands kan förordnas . Före behandlingen i valutastyrelsen av ansökan om tillstånd för företag att företaga direktinvestering utomlands bör yttrande inhämtas från de i företaget företrädda fackliga organisatio nema, vilka skola äga vetorätt. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) i