mot · G002375 · 1977-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande vid i av en professur i onkologi Den vetenskapliga forskningen har under tillfört cancervården förbättrade resurser för tidig diagnostik och delvis helt nya behandlingsmetoder. En rad olika medicinska specialiteter är involverade i denna utveckling som t. ex. kirurgi, oto-rhino-laryngologi, patologi, farmakologi, radiofysik och immunologi. Specialiteten allmän onkologi förutsätts vara den specialitet på vilken samordningen av denna brett interdisciplinära verksamhet ankommer. Denna samordning spänner över såväl klinisk sjukvård som undervisning, forskning och forskarutbildning. Avsaknaden av en professur i allmän onkologi vid i går främst ut över undervisning, forskning och forskarutbildning. Sjukvårdspanoramat i visar att antalet fall av cancer ökat kraftigt under . Förbättrade behandlingsresultat har visserligen ernåtts, men detta till trots är död i tumörsjukdom den näst vanligaste dödsorsaken i efter hjärt- och lungsjukdomar. visar att antalet nyupptäckta cancerfall fr. o. m. 1960 t. o. m. 1971 ökat från ca 20 000 till 29 000 fall . Detta innebär en 45-procentig ökning på drygt , och statistiskt kommer var fjärde person i att drabbas av någon form av cancer under sin levnad. Till detta kommer av och till alarmerande rapporter om att viss yrkesverksamhet skulle öka riskerna för ett cancerinsjuknande, t. ex. cancer i näsans bihålor hos trädammsexponerade, levercancer i viss kemisk industri etc. Redan denna summariska presentation av cancersjukvårdspanoramat talar starkt för behovet av resurser för såväl vård som forskning i allmän onkologi även inom sjukvårdsregion och dess undervisningssjukhus. är emellertid det enda universitet i landet som saknar professur i allmän onkologi. Detta innebär att de primära resurserna för onkologisk forskning saknas i och i dess sjukvårdsregion i vad avser laboratorier, driftanslag och personal. Eftersom det i såväl svenska som utländska utredningar om cancercentra påpekas att resurser för både grundforskning och klinisk forskning måste finnas för att dessa centra skall kunna fungera meningsfullt och effektivt är det ett betänkligt och allvarligt handikapp för allmän onkologi i och den på denna klinik baserade regionala cancersjukvården att resurserna saknas. framlade Råd och anvisningar för planering av onkologisk sjukvård (nr 32/75). Dessa råd och anvisningar utmynnar i att s. k. onkologiska centra skapas vid regionsjukhusen. Främst motiveras dessa centra av nödvändigheten av en effektivare samordning av den cancervård som bedrivs vid flera kliniker i samarbete inom region- och undervisningssjukhusens ram. anger i ett antal punkter dessa onkologiska centras arbetsuppgifter. Det poängteras att de onkologiska centra skall svara för den kliniska utbildningen inom ämnesområdet, stödja samverkan mellan onkologisk grundforskning och klinisk tumörforskning samt upprätta lokala regionala cancerregister. Frånvaron av en professur i allmän onkologi vid i har medfört att organisationen av ett onkologiskt centrum i ännu ej påbörjats. Riktlinjer för organisationen har dock framtagits och behandlats vid läns landstings sjukvårdsstyrelse , § 251:1976. Där understryks starkt behovet av en professur i allmän onkologi i . Redan i Kungl. Maj:ts proposition 1968:83 angående teknisk och medicinsk utbildning och forskning i m. m. behandlas allmän onkologi (då radioterapi). Av redovisningen av remissyttrandena framgår bl. a. att de medicinska fakulteterna i och vid finner att vårdplatsantalet i ger ett för litet underlag för undervisning i radioterapi. löses detta genom att lokaler och vårdplatser ökas i och med inflyttningen av andra kliniker i nu färdigställda huvudblock. Detta är för oss ett ytterligare starkt bärande skäl att motionsvägen nu yrka på en professur i i allmän onkologi. Vidare anges angående allmän radioterapi - onkologi - bl. a. följande: Medicinska fakulteten i framhåller vidare att en professur i radioterapi med tumördiagnostik är nödvändig för att fullgod utbildning i diagnostik och behandling av tumörsjukdomar skall kunna anordnas. Medicinska fakulteten i anser att överläkaren vid radioterapeutiska klinik inte kan svara för den omfattande undervisning i ämnet jämsides med sjukvården. Synpunkter av samma innebörd förs fram av medicinska fakulteterna i och vid . Vi vill starkt understryka dessa synpunkter i propositionen . Medicinska fakulteten i har i sina senaste petitaäskanden haft en professur i allmän onkologi upptagen med hög prioritet. Göteborgsfakultetens ovan återgivna uttalade farhåga att undervisningen i detta viktiga ämne svårligen går att förena med en tung sjukvårdsbörda illustreras enklast av följande siffror. har en läkartjänst i allmän onkologi per 132 000 invånare att jämföras med som har en onkolog per 55 000 invånare. Dessa siffror förutsätter att befintliga läkartjänster är bemannade med behöriga läkare, vilket tyvärr nu inte är fallet i , varför situationen är än sämre. Detta bidrar till att nu har en hart när omöjlig sits att ge fullgod och adekvat undervisning i ämnet onkologi och understryker ytterligare behovet av en professur i ämnet i . Den sjukvårdspolitiska satsningen på öppenvård förutsätter att öppenvårdsläkarna får en gedigen allmänonkologisk utbildning i vad avser tidigsymtom och diagnostik så att cancersjuka eller misstänkt cancersjuka utan försening remitteras till onkologiskt centrum. Denna utbildning måste ges medicine kandidater före AT-tjänstgöringen. Vi ifrågasätter starkt om den utbildningsaspekten fungerar i . För oss framstår det som något av en inadvertens att i fått en professur i radiofysik men ingen professur i den praktisk-kliniska, sjukvårdande delen, nämligen allmän onkologi. Frånvaron av en professur i allmän onkologi vid i har för sjukvårdshuvudmannen medfört påtagliga problem vid rekryteringen av behöriga läkare till ämnesområdet. Forskarutbildning i ämnet kan ej heller erbjudas vid . Detta ger negativa rekryteringseffekter även ur andra aspekter, då läkare, som önskar utbilda sig till specialister i onkologi, ej kan erhålla forskarutbildning vid kliniken-universitetet. Detta är desto mera oroande då flera med allmän onkologi samarbetande universitetsanknutna kliniker bedriver en kliniskt orienterad forskning med stöd bl. a. av mot cancer. En professur i allmän onkologi skulle enligt vår uppfattning fylla en värdefull samordnande funktion för den befintliga forskningen, där läkare under FV-utbildning i i allmän onkologi omgående kan kopplas in på forskarutbildning i onkologi. Ämnet onkologi skiljer sig ju påtagligt från andra medicinska specialiteter därigenom att praktiskt taget all verksamhet i såväl sluten som öppen vård måste vara regionalt klinikbunden. Kraven på en högklassig utbildning - inkluderande forskarutbildning - blir i denna specialitet därför mera markerad än i mången annan specialitet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till 1977/om att en professur i onkologi inrättas vid i . () (vpk)