mot · G0021636 · 1977-05-04 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:139 om vissa varvsfrågor Bakgrunden Varvsindustrin i och befinner sig i mångårig kris. stora japanska offensiven på skeppsbyggnadsområdet raserade stora delar av de gamla varvsnationernas ställning. Det fanns ett undantag - . Svensk varvsindustri behöll sina produktionsandelar trots den japanska anstormningen. Den viktigaste faktorn bakom detta var den starka produktivitetsutvecklingen en frukt av de arbetandes yrkesskicklighet och prestation. Det privata kapitalets företrädare begick däremot allvarliga fel. Dessa fel blev uppenbara när den internationella expansionen på varvs- och sjöfartsområdet tog slut omkring . Främst tre brister framstår som uppenbara. Redarkapitalet som behärskade varvsindustrin saknade varje långsiktigt perspektiv. När konjunkturen vek hade man bara ett enda mål - att mjölka staten på subventioner och att retirera till lönsammare verksamheter. Tankermarknaden som bar upp den stora högkonjunkturen blev föremål för ensidig satsning. Man utnyttjade inte de goda åren till att bredda möjligheterna för den framtida tillverkningen. Tesen var ungefär: låt japanerna forska så skall vi bygga båtar. När redarkapitalets män väl bestämt sig för att lämna varvsindustrin åt sitt öde startades en process där staten steg för steg fick lösa ut kapitalägarna. De senare vände sig till andra verksamheter, ofta av spekulativ natur. Grundfelet var att staten aldrig ledde processen, den ryckte in med provisorier varje gång ett problem uppstod. Kortsiktighet, passivitet och följsamhet mot de privata intressena var signaturen för statens politik. Den socialdemokratiska regeringen bär ett stort ansvar för denna kapitulationspolitik. Positiva ansatser som t. ex. Uddevallavarvet förblev ofullkomnade. Redarkapitalet fick helt dirigera utvecklingen. Under högtidliga proklamationer om socialt ansvar ryckte staten in i krislägena för att med skattepengar betala det som hunnit bli oundvikligt genom statens passivitet. Även senaste varvspolitiska beslut präglades av denna passivitet. Stöd till lagerproduktion fick träda i stället för konstruktiv och nydanande 1976/77: 1636 Inte ens i detta stadium var socialdemokratin beredd att ta ett fullständigt förstatligande av varvsnäringen för att äntligen få bort redarkapitalet. kommer det oundvikliga förstatligandet av varven - ironiskt nog föreslaget av en borgerlig regering. Men ser förstatligandet också ut därefter. Man går vidare på avvecklingens väg. Regeringens syn på varvsindustrin präglas av fem avgörande brister. Den första är kortsiktighet. Man har bara några få års perspektiv. Detta är orimligt som grund för statlig varvsindustri. Detta sammanhänger med den andra bristen - politisk falskhet. Man vågar inte säga som det är, att man förutser långtgående steg mot avveckling i nästa stadium. Den tredje bristen är avsaknaden av nydanande. Det finns inget program för breddning av produktionen. Industriministern motsätter sig direkt en medveten satsning på forskning. Den fjärde är bristen på sammanhang med det regionala sysselsättningsläget. Det finns inga alternativ för att utveckla ny sysselsättning i de utpräglade varvsregionema. Den femte är likgiltigheten för de arbetande. Inte med en antydan berörs arbetarnas roll och prestation. Inte med ett ord berörs frågan om deras inflytande i den statliga varvsindustrin. Det är borgerligt tänkande - man glömmer varvsarbetarna. Vpk har vänt sig mot kapitulationspolitiken och underkastelsen under redarkapitalets intressen. Vpk har konsekvent stött de arbetandes krav. Vpk har hävdat att varvsindustrins framtid kan säkras om man slår in på en offensiv politik med nya utvecklingslinjer. Även de som inte delat vår bedömning av varvsindustrins möjligheter torde erkänna att tidiga insatser i nydanande riktning hade kunnat rädda mycket av det som ges upp. Kapitulationspolitiken måste få ett slut. Varvsindustrin måste infogas i en offensiv industripolitik med bredare och längre perspektiv. De arbetande skall ha en ledande roll i genomförandet av en sådan utveckling. Vpk framlägger ett sjupunktsprogram som kan bilda den politiska grunden för att omdana varvsindustrin och rädda sysselsättningen i de drabbade regionerna. Programmet är en kombination av kortsiktiga och långsiktiga åtgärder. Rederierna skall i princip lägga alla beställningar på svenska varv. Rederinäringen bör av detta och andra skäl förstatligas. Handelspolitiska kontakter skall tas med de länder, företrädesvis inom 1976/77: 1636 det socialistiska blocket, som har underskott på flott- och skeppsbyggnadskapacitet. En utvecklingsplan skall utarbetas för den inrikes sjöfarten, siktande till att denna tar över delar av de tunga transporterna. Även personfärjetrafikens möjligheter skall beaktas. Mot den anförda bakgrunden skall en planmässig breddning av varvsproduktionen ske, som bryter med det ensidiga tankerberoendet och inriktar sig på alternativa fartygstyper. En medveten satsning på skeppsteknisk och kommunikationsteknisk forskning skall ske. Avsikten skall vara att utveckla nya lösningar på såväl sjö- som landtransportområdet, vilka direkt och indirekt kan komma varvsindustrin till godo. Ett industripolitiskt program skall utarbetas. Däri skall varvsindustrins behov av alternativ produktion, det allmänna behovet av nya förädlingsindustrier samt varvsregionernas behov av sysselsättningstillskott sammankopplas. De arbetande skall ha ett avgörande inflytande över den nya statliga varvsindustrins planering och styrning. I alla styrande organ skall de anställdas valda representanter ha majoritet. De som byggt upp svensk varvsnäring med sitt arbete skall också leda dess omdaning och förnyelse. Utöver detta sjupunktsprogram vill vi tillägga att förstatligandet av storvarven måste vara totalt. Därför måste också varv förstatligas och ingå i ett statligt varvsbolag. Det finns inga skäl till varför skulle fortsätta i privat ägo, då dess verksamhet ändå måste samordnas med övriga varv. En offensiv statlig varvspolitik kan inte lämna utanför. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att hos regeringen hemställa om förslag till förstatligande av varv, 2. att hos regeringen hemställa om förslag till förstatligande av rederinäringen, 3. att i övrigt uttala sig för det sjupunktsprogram som finns i motionen och hos regeringen hemställa om initiativ och förslag till åtgärder som föranleds av detta program. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)