mot · G102121 · 1977-11-24 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:20 med förslag till ändrad organisation för besvärsprövning inom socialförsäkringen m. m. 1 propositionen 1977/78:20 föreslås bl. a. att regionala försäkringsrätter skall inrättas för överprövning av framför allt ärenden som handläggs av de allmänna försäkringskassorna. Försäkringsrätterna skall överta de arbetsuppgifter som och försäkringsrådet f. n. har. I remissbehandlingen av frågan är det omfattningen av lekmannainflytandet i mellaninstansen som tilldragit sig det största intresset. I propositionen föreslås att lekmannamedverkan skall förekomma framför allt i sådana ärenden som i försäkringskassa har avgjorts av pensionsdelegation eller av försäkringsnämnd i dess helhet. I arbetsskadeärenden föreslås generell lekmannamedverkan. Som skäl för att begränsa lekmannainflytandet till dessa typer av mål anförs att verksamheten blir omständligare och handläggningstiderna förlängda. Frågan om ett eventuellt utökat lekmannainflytande föreslås tas upp till nytt övervägande senare, när man fått erfarenhet av tillämpningen av de nya bestämmelserna. Vi kan inte acceptera propositionens förslag om ett begränsat lekmannainflytande i försäkringsrätterna. Detta inte minst med tanke på den utveckling mot ett vidgat förtroendemannainflytande inom olika samhällsområden som har varit så påtaglig . Den har motiverats från den principiella utgångspunkten att demokratin bör utvidgas att gälla alla områden av samhällslivet. Den har också motiverats av samhällsutvecklingen i sig. Alltmer komplicerade tekniska och administrativa system har gjort det svårare för den enskilde att överblicka och sätta sig in i vilka rättigheter och skyldigheter han har. Det är därför ännu angelägnare att förtroendemannainflytandet utvidgas inom sektorer där denna utveckling varit särskilt märkbar. Detta gäller bl. a. socialförsäkringssystemet som expanderat kraftigt och i stor utsträckning nu använder sig av datateknik vid beslutsfattandet och kommuniceringen med de försäkrade. Lekmannainflytandet i försäkringsrätterna är alltså viktigt för att klara allmänhetens behov och intresse av insyn, kontroll och medinflytande i dessa frågor som i så hög grad berör problem som nästan alla människor kommer i kontakt med. Den enskilde torde också kunna känna större förtroende för målets utgång, om han vet att även lekmän deltagit i avgörandet. I mål inom socialförsäkringen förekommer skälighetsbedömningar i stor utsträckning, och där spelar lekmännens allmänna livserfarenhet en viktig roll. Lekmannainflytandet ger dessutom insikter om hur socialförsäkringen fungerar i sin helhet. Det är från våra synpunkter självklart att om lekmän deltagit i beslut i första instans, så bör de också delta i avgörandet av dessa ärenden i nästa instans. Detta bör också gälla avgöranden som är av stor ekonomisk betydelse för den enskilde eller som innebär indragning eller nedsättning av beslutad förmån. I detta sammanhang vill vi betona den utomordentligt stora betydelsen som fastställande av sjukpenninggrundande inkomst numera har för storleken av en lång rad förmåner. Flertalet förmåner är dessutom skattepliktiga och pensionsgrundande och kan alltså påverka såväl skatten som den framtida pensionen. I sådana frågor är det viktigt med ett förtroendemannainflytande vid behandlingen av besvärsmål. Flera remissinstanser är kritiska till den av utredningen föreslagna begränsningen av lekmannainflytandet, bl. a. Försäkringsdomstolen, LO, TCO, JO och . Försäkringsdomstolen föredrar att lekmän deltar i avgörandet av samtliga vid försäkringsrätt anhängiggjorda mål, utom när det gäller vissa processuella och liknande avgöranden. LO och TCO framför liknande åsikter. LO pekar också på sambandet mellan olika frågor inom socialförsäkringarna och nödvändigheten av att lekmännen får en allsidig inblick i och erfarenhet av ärenden inom hela fältet för att bli väl skickade att döma i de mer kvalificerade frågorna. JO finnér det inkonsekvent att man i försäkringsrätterna begränsar lekmannainflytandet till mål av mera komplicerad natur, medan man avstår från sådan begränsning i försäkringsöverdomstolen. Vi anser att omfattningen av lekmannainflytandet i försäkringsrätterna inte får begränsas till vissa typer av mål. Det är viktigt att lekmännen är med och bildar praxis inom hela socialförsäkringsområdet redan från början. Vi finner därför inga skäl till att man väntar med att överväga eventuella ökningar av lekmannainflytandet tills man fått erfarenheter av tillämpningen. Vi delar heller inte de farhågor som socialministern framför i propositionen att ett ökat lekmannainflytande också skall leda till att verksamheten i försäkringsrätten blir omständligare och handläggningstiden därmed längre. Det beror ju till stor del på hur rutinerna för arbetet läggs upp. Vi finnér alltså att starka skäl talar för att nämndemännen skall delta i mål i försäkringsrätterna i samma utsträckning som föreslås gälla för försäkringsöverdomstolen. Med hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att ger 7 § i det i propositionen 1977/78:20 intagna lagförslaget följande lydelse: Försäkringsrätt är domför med fem ledamöter. Av dem skall tre vara försäkringsrättsråd eller försäkringsrättsassessorer samt två nämndemän. 1977/78:121 4 Försäkringsrätt är alltid domför utan nämndemän i fall som avses i 3 § andra stycket. () HANS ()