mot · G002729 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 729 av m. fl. om sjukvården för invandrare Invandrarna i utgjorde omkring 400 000. De flesta kommer från nordiska länder, men antalet från exempelvis , och är också betydligt. invandrade brutto från 18 600 personer, från 7 500 och från 37 000. har vårt land dessutom fått ta emot något tusental assyrier. För många av dessa relativt nyinflyttade måste man utgå från att deras kunskaper i svenska språket - särskilt sådant det skrivs av myndigheter - och ännu mera deras förmåga att läsa detta språk är betydligt lägre än hos infödda medborgare. Svenska samhället har vidtagit en rad åtgärder för att hjälpa invandrarna till en standard motsvarande andra medborgares. Sålunda har man gjort en del på sjukvårdsområdet för att hjälpa invandrarna med deras speciella språksvårigheter. 1970 sände ut en cirkulärskrivelse till landstingens förvaltningsutskott, vari det rekommenderades att landstingen skulle bekosta tolkservice inom hälso- och sjukvården. sände en rundskrivelse till bl. a. landets läkare i vilken man betonade att personer som inte har svenska som modersmål får problem då de söker vård. Samtal via tolk kan vara till god hjälp men är otillfredsställande, när patienten söker för psykiska eller psykosomatiska besvär. För att förbättra invandrarnas möjligheter - särskilt inom den psykiatriska vården men också inom hälsooch sjukvården i övrigt - vill kartlägga tillgången på språkkunnig sjukvårdspersonal i första hand läkare. De åtgärder som vidtagits för att underlätta för invandrarna i sjukvårdssammanhang framstår dock som otillräckliga när man beaktar alla problem av social och medicinsk karaktär, som möter en invandrare, då han drabbas av en viss tids ohälsa. Vi vill här nämna som exempel några sådana problem, som mött invandrare och som i viss mån kan sägas vara specifika för dem. då var diktatur fanns det här åtskilliga politiska flyktingar från detta land. Många av dem var unga män, som måst lämna sitt land efter det att de deltagit i motståndet mot diktaturen. Dessa politiska flyktingar kunde ej återvända till sitt land; var de medvetna om att deras anförvanter, som var kvar i , utsattes för trakasserier. Brev från till de politiska flyktingarna blev konfiskerade, och om en flykting sökte sända pengar till sina gamla föräldrar i hemlandet kom de inte fram. Dessa flyktingar led ofta av svåra nervösa besvär, sömnsvårigheter och magsmärtor. Många av dem rökte upp till 60 cigaretter . Läkare kunde alltså konstatera, att dessa patienter hade svåra problem, både socialt och medicinskt. Med sina ofta bristande kunskaper om dessa patienters bakgrund och hela deras aktuella situation, hade sjukvården och de sociala myndigheterna därmed icke möjlighet att ge dem en lika meningsfull hjälp som hade kunnat komma svenska medborgare till del. I andra fall har invandrare kommit till vårt land i små grupper, unga familjer med små barn och någon äldre kvinnlig släkting som följt med för att hjälpa till i hushållet. , då barnen går i skolan och inte behöver så mycket tillsyn, upplever stundom den unga familjen den äldre släktingen som en börda. Hon har inte lärt sig svenska och har ingen yrkesutbildning från hemlandet, där hon i många fall fått slita hårt i tungt praktiskt arbete. Det finns exempel på att dylika kvinnor blivit sittande i hyreslägenheter , helt isolerade då de på grund av språksvårigheter inte har någon att tala med. Då de försökt gå på omskolningskurser, har de svårt att klara av dessa. Bland invandrarna kan man möta en annan syn på kvinnans ställning i samhället än den som är den gängse i vårt land. I deras hemland är det ibland inte vanligt, eller kanske inte ens accepterat, att kvinnan har förvärvsarbete eller att hon ensam vistas utom hemmet annat än då hon utför ärenden som är förknippade med hushållet. I sina respektive hemländer har dessa kvinnor en nära kontakt med varandra, men i vårt land blir de lätt isolerade från omgivningen. De hindras ofta av sin familj att lära sig svenska språket, eftersom det inte går an att de ensamma deltager i kurser. Denna isolering leder ofta till psykosomatiska besvär som huvudvärk, magbesvär och fetma. Även i dessa fall har en svensk läkare svårt att ge kausal terapi. Vid inrättades en särskild psykiatrisk klinik för invandrare. Denna klinik visar sig fylla ett stort behov. Personalen består f. n. av åtta halvtidsanställda personer, som talar finska, grekiska och serbokratiska. Det har där bekräftats, att det är synnerligen viktigt att personalen förstår invandrarnas eget språk. Det är nämligen svårare att genom tolk få fram nyanser i språket och att rätt förstå patienternas sätt att reagera, om man inte känner till patientens hemland och dess kultur. Följden kan bli missförstånd, feltolkningar och feldiagnoser. har visat att det finns ett stort uppdämt behov på det här området. Vi erinrar om ett ärende som föranlett uttalande av JO, , (1086/75). Detta ärende har föranletts av en skrivelse från en praktiserande allmänläkare och avsåg en sjuk kvinnlig invandrare. som därför att hon inte förstod svenska inte fått klart för sig att hon led av en allvarlig sjukdom. Hon var sjukskriven till men arbetade för mycket , varför drog in hennes sjukpenning, för övrigt utan att underrätta henne om möjligheten att överklaga kassans beslut. Detta i sin tur medförde att hon åtog sig heltidsarbete, vilket ledde till att hon fick ett återfall i sin allvarliga hjärtsjukdom. JO uttalar i ärendet bl. a. att invandrare självfallet ofta har behov av att genom myndighet få upplysningar om gällande bestämmelser på visst område och att behovet av sådan information kan anses vara avsevärt större för personer som ej behärskar svenska språket än för andra personer som vistas här i landet. JO anser att det i sådana fall är av särskild vikt att myndighet genom användandet av tolk ser till att den som åtgärden riktar sig emot får klart för sig vad saken gäller. Det bör enligt JO vara ett självklart led i servicen hos exempelvis försäkringskassorna och socialbyråerna, att man hjälper invandrarna till rätta, så att de inte gör rättsförluster på grund av bristande kunskaper om språket och systemet. En inom tillsatt arbetsgrupp för psykiatriska frågor berörande invandrare har efter en enkät hos landets läkare utarbetat en förteckning över läkare som behärskar vissa främmande språk. Förteckningen har tillställts sjukhus och informationsbyråer för invandrare. Syftet är att man skall kunna nå dessa läkare när en invandrare önskar kommunicera med en läkare på sitt eget språk. Åtgärden underlättar i viss mån invandrarnas situation, men är inte på långt när tillfredsställande. Vi anser det nödvändigt att det i varje landsting om möjligt inrättas särskilda konsultläkartjänster för immigranter, försöksvis knutna till länsläkarinstitutionerna. Dessa tjänster skulle då besättas med läkare, som invandrat från respektive länder och som genomgått speciell utbildning rörande den svenska hälso- och sjukvårdssektorn samt socialvården. Det borde även ske en återkommande rapportering till statens invandrarverk om vilka problem som vid olika perioder uppstår för olika invandrargrupper. Viss kontakt skulle även kunna knytas mellan immigrantläkarna och de socialmedicinska institutionerna vid våra universitet, där man kunde inleda forskning med syfte att på bästa sätt söka lösa invandrarnas problem. Även annan sjukvårdspersonal, såsom psykologer, kuratorer, sjuk- och mentalskötare, borde vid t. ex. vissa psykiatriska mottagningar bestå av invandrade befattningshavare. De förslag vi här framlagt löser dock inte problemen på lång sikt. Vi anser det nödvändigt att dessa och sammanhängande problem kartlägges genom en särskild utredning och att denna utredning även får till uppgift att föreslå ändringar ägnade att lösa problemen. Med hänvisning till vad ovan framförts föreslår vi att beslutar 1. att hos regeringen hemställa om utredning rörande invandrarnas speciella sjukvårdsbehov, 2. att uttala sig för inrättandet av immigrantläkartjänster m. fl. enligt vad som föreslagits i motionen. () ()