ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002299 · 1977-01-19 00:00:00 — 1976/77 299-305 Motion 1976/77:299 av m. fl. om feriearbete för skolungdom Arbete under ferierna har traditionellt varit en viktig metod för äldre skolungdomar att skaffa sig arbetslivserfarenhet och yrkesorientering. För många ungdomar är feriearbetet en nödvändighet för att finansiera sina studier eller för att få nödvändig praktik inför fortsatta yrkesinriktade studier. I många fall är ett lämpligt arbete en förutsättning för ambitiösa och verksamma ungdomar att fylla ut ferierna på ett meningsfullt sätt. Bristande tillgång på feriearbeten kan ofta leda till sociala problem. Eftersom en allt större andel av ungdomarna i de övre tonåren befinner sig i utbildning har efterfrågan på feriearbeten ökat snabbare än tillgången. Ofta anmäls ej heller feriearbeten till arbetsförmedlingarna. I de fall arbetsförmedlingarna kunnat sätta in särskilda resurser för ackvisition har resultaten som regel varit goda. Sådana åtgärder har emellertid inte alltid gett önskat resultat. I många kommuner är bristen på feriearbete ett besvärande problem. Det är således önskvärt med åtgärder som underlättar för ungdomar att erhålla en meningsfylld sysselsättning under längre ferier. En sådan åtgärd kan vara att de planeringsråd, som inrättas i samtliga kommuner som samarbetsorgan mellan skolan, arbetsförmedlingen, företagen och de fackliga organisationerna, får till uppgift att också bevaka ungdomarnas möjligheter till feriearbete. En annan sådan åtgärd kan vara att på lämpligt sätt stimulera företagen att anställa feriearbetande skolungdom. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag angående åtgärder som syftar till underlättande för skolungdom att erhålla feriearbete. 1 1976/77. 3 sam!.
mot · G002301 · 1977-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om etablering av ett industricentrum i Lediga industrilokaler och tillgång på annan industriell service är enligt erfarenheterna från den praktiska lokaliseringsverksamheten en betydelsefull faktor i strävandena att bygga upp och utveckla näringslivet på en ort. Samhällets insatser att genom s. k. industricentra medverka till en etablering av den service företagen behöver har uppenbarligen gett resultat. Efter inledande försök i och beslutade statsmakterna att verksamheten skulle utvidgas genom etableringar även i och . Planeringen för ytterligare industricentra bör fortsätta. Som Stiftelsen Industricentra tidigare framhållit i skrivelse till skulle kontakterna med företagen ge väsentligt bättre resultat i form av nya industrietableringar, om flera ortsalternativ med större regional spridning än de ursprungligen på försök valda kunde erbjudas. I en planering av fortsatt utbyggnad är det från arbetsmarknadspolitiska synpunkter angeläget att förutsättningar som lokaliseringsort noga prövas. , som tillhör inre stödområdet, har en i sysselsättningshänseende mycket utsatt ställning i norra . Näringslivet i kommunen är ensidigt sammansatt med jord-och skogsnäring som bas. Ett antal industriella verksamheter kompletterar. Sysselsättningsutvecklingen i kommunen saknar emellertid genom strukturen en egen dynamik. Det hittillsvarande regionalpolitiska stödet har gett värdefulla resultat i riktning mot en ökad allsidighet. Insatserna behöver emellertid förstärkas om de tendenser till en stabilisering vi kunnat skönja skall befästas. Etableringen av ett industricentrum för norra , lokaliserat till , skulle vara en sådan effektiv förstärkning. Den skulle också öka kommunens möjligheter att hålla de positioner när det gäller sysselsättningsunderlagets utveckling som uppnåtts genom gemensamma statliga och kommunala ansträngningar. Det skall framhållas att verksamheterna genom läge i förhållande till övriga lokaliseringsorter för industricentra skulle komma att spridas väsentligt inom landet. Enligt stiftelsens bedömning skulle fler ortsalternativ än de ursprungligen valda som framhållits öka förutsättningarna för en framgångsrik utveckling av hela industricenterprogrammet. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att uttalar sig för att förutsättningar som etableringsort för ett industricentrum prövas i den fortsatta planeringen av industricentrasystemets utbyggnad.
mot · G002302 · 1977-01-19 00:00:00 — om åtgärder för räddningstjänst och miljöskydd Den nya lagstiftningen rörande räddningstjänst och miljöskydd här nu varit i kraft . Redan torde vissa slutsatser kunna dras av tilllämpningen. Ett mycket stort antal centrala myndigheter och verk har ansvar för dels kontroll och genomförande av förebyggande åtgärder, dels planläggning av räddningsinsatser. a. har följande myndigheter ansvar inom detta område: Under kommundepartementet: med dess Råd för räddningstjänst. Under : , med dess Produktkontrollbyrå och . Under industridepartementet: med dess och för transport av farligt gods samt . : Arbetarskyddssstyrelsen med dess yrkesinspektioner. : (sjöräddning). (flygräddning). (räddningstjänst vid tågolyckor). Budgetdepartementet: med dess bevakningsbyrå. Något entydigt samordningsansvar finns emellertid inte för någon central myndighet. Regionalt har länsstyrelserna ansvar för miljöskydd och räddningstjänst. Länsstyrelserna skall bl. a. på grundval av den planläggning som sker inom kommunerna upprätta planer för räddningstjänst inom länet. För att en sådan planläggning skall kunna fungera krävs övning av såväl ledningsorganisationen som de fältorgan som skall ingripa i händelse av räddningsinsatser. De personella och ekonomiska resurserna för att genomföra sådana övningar är begränsade. En viktig del i skyddet mot miljöfarliga varor är möjligheterna för länsstyrelserna att med tillämpning av brandlagens bestämmelser ålägga företag att vidta särskilda åtgärder i fråga om personal och materiel för att förhindra eller begränsa verkningarna av utflöde av sådana varor. Kartläggning, uppföljning och kontroll kräver insatser av per sonal med omfattande kunskaper på området. Också i detta avseende är emellertid länsstyrelsernas resurser begränsade. Lokalt har i första hand kommunernas brandstyrelser och hälsovårdsnämnder ansvaret för miljöskydd och räddningstjänst. Också här är de tillgängliga resurserna begränsade, särskilt hos kommuner med deltidsanställd brandkår. Tyvärr är också länsstyrelsernas möjligheter att bistå dessa kommuner mycket små. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av gällande lag stiftning rörande räddningstjänst och miljöskydd, syftande till dels en ökad samordning av befintliga resurser, dels en ökad insats för regionala åtgärder i fråga om räddningstjänst och miljöskydd.
mot · G002303 · 1977-01-18 00:00:00 — om ändrade bestämmelser för bostadsbidrag till familj med barn som fyllt I 2 § förordningen om statskommunala bostadsbidrag till barnfamiljer och hushåll utan barn sägs, att bostadsbidraget till barnfamiljer skall utgå till familj med barn . Bostadsbidraget skall utgå även till familj med barn som har fyllt och som uppbär förlängt barnbidrag eller studiehjälp. Detta gäller dock endast under förutsättning att familjen uppbar bostadsbidrag då barnet fyllde . Det har visat sig att denna spärregel drabbat familjer med förändrade familje- och inkomstförhållanden ganska hårt. Om den ena föräldern avlider eller om makarna separerar så att ena föräldern blir ensam med studerande barn , blir ofta inkomstförhållandena sådana att det berättigar till statskommunalt bostadsbidrag. Då familjen inte tidigare haft detta bidrag kan emellertid enligt nuvarande bestämmelser bidrag inte utgå. Då det ofta kan vara mycket ömmande fall anser vi att denna spärregel bör borttagas, så att bostadsbidrag kan utgå då familjeinkomsterna förändras enligt gäliande inkomstgränser för bidrag. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar att hos regeringen begära följande ändring av 2 Förordning om siatskomnmnala bostadsbidrag: Bostadsbidraget till barnfamiljer skall utgå till familj med barn . Bostadsbidraget skall utgå även till familj med barn som fyllt och som uppbär förlängt barnbidrag eller studiehjälp enligt vad som är särskilt stadgat om detta, under förutsättning att familjen uppbar statskommunalt bostadsbidrag dd barnet fyllde sjutton dr. Bostadsbidraget till barnfamiljer skall utgå till familj med barn . Bostadsbidraget skall utgå även till familj med barn som har fyllt och som uppbär förlängt barnbidrag eller studiehjälp enligt vad som är särskilt stadgat om detta.
mot · G002304 · 1977-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om vidgad rätt till förbättringslån för ensamstående Den genom riksdagsbeslut införda möjligheten för bostadsförbättringsbidrag till pensionärer och handikappade och som dessutom kan sökas av personer och äldre, boende i egen fastighet av typen en eller två lägenheter, har betytt mycket för dessa grupper. De förbättringar som utförts har åstadkommit en välbehövlig upprustning av äldre personers boendeförhållande och därtill också bidragit till att dessa kunnat bo kvar i sin gamla, hemvanda miljö. Inkomstgränserna för de bostadsförbättringslån det här är fråga om, som anges i taxerad inkomst, är för ensamstående och för makar . Gränsen för makar höjdes med . har föreslagit att gränserna höjs till för ensamstående och till för makar. Som skäl för sitt förslag anger styrelsen bl. a. att inkomstgränserna kontinuerligt bör anpassas till prisutvecklingen. Genom att bland annat ATP nu alltmer börjar slå igenom bland våra äldre i samhället, blir det för allt fler som avstängs från möjligheten att utnyttja bostadsförbättringsbidraget. Från förmedlingsorganen ute i landet verifieras att många som söker ifrågavarande bidrag faller bort beroende på inkomstgränsen. Detta gäller i hög grad de ensamstående som inte får ha mer än i taxerad inkomst. Skall en äldre människa kunna bo kvar i sitt hem förutsätts det att det är en god bostad. En pensionär, som bor i en dåligt utrustad bostad som t. ex. saknar anordningar för vatten och avlopp, wc, värmeisolering, uppvärmning och köksinredning, blir fortare i behov av samhällets slutna vård, som i fråga om kostnader långt överskrider de belopp som ryms inom bostadsförbättringsbidragen. Upprustning av åldringsbostäder ger också ett icke föraktligt tillskott av arbetstillfällen inom byggsektorn. I årets statsverksproposition har statsrådet och chefen för föreslagit en höjning av inkomstgränsen endast för makar. Höjningen bör uppgå till och inkomstgränsen utgöra . Ändringen bör ske , skriver departementschefen. Någon ändring av inkomstgränsen för ensamstående föreslås inte. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i gällande bestämmelser, att inkomstgränsen för rätten att söka förbättringslån, i vad gäller ensamstående, höjs.
mot · G002309 · 1977-01-20 00:00:00 — Frågan om vården av arkivalier har aktualiserats genom beslut (KU 1975/76:10, rskr 1975/76:3). Förvaltningsstyrelsen har enligt detta beslut fått i uppdrag att utarbeta förslag till arkiveringsbestämmelser för . Allmän enighet synes råda om behovet av kraftfulla åtgärder för att viktiga arkivalier från tillbaka ordnas och förtecknas och att enhetliga regler för förvaring och gallring av ständigt nytillkommande material utarbetas. Det finns därvid skäl att särskilt beakta, att helt nytt material tillförts och alltjämt tillförs, nämligen bandinspelningar från kammarens debatter. Detta material utgör i källkritisk mening s. k. lämningar eller kvarlevor och är därmed tillförlitligare än de tryckta protokollen som i detta avseende måste betraktas soms. k.berättelser(seG. A. Wengström, Riksdagsprotokollen som historiskt källmaterial. I Historisk 1975, nr 4). I propositionen 1976/77:100, bil. 12 (s. 102) aviseras att en skall inrättas . Avsikten är att därmed skapa förutsättningar för en samordning av verksamheten inom olika arkivmyndigheters ansvarsområden. Utbildningsministern anför att skall vara styrelse för (och därmed landsarkiven), dialektoch ortnamnsarkiven samt Svenskt biografiskt lexikon. Särskilda nämnder avses komma att svara för planering och samordning av verksamheten inom respektive myndighet. Tillkomsten av aktualiserar frågan om även arkiv bör ingå i arkivstyrelsens verksamhetsområde. Gentemot denna tanke kan visserligen från principiell utgångspunkt hävdas, att ingen del av verksamhet bör underordnas annan myndighet eller styrelse, men om man ser problemet som ett rent praktiskt problem finner man starka skäl för att denna uppgift anförtros . Denna verksamhet har intet med funktion som statsmakt att skaffa, och uppdraget bör självfallet utformas så, att suveränitet inte rubbas. Erfarenheten från hela tvåkammarriksdagens tid har entydigt visat vilka svårigheter som förelegat, då det gällt att sköta arkivverksamheten på ett tillfredsställande sätt. Dessa svårigheter har säkerligen till en del sin förklaring i att denna verksamhet uppfattas som helt perifer i förhållande till egentliga uppgift och därför omfattats med relativt ringa intresse från egen sida. Det bör vidare noteras att arkivmaterial är av i stort sett samma slag som det material somriksarkivet har ansvaret för. En del av äldre arkiv förvaras f. ö. i . Om uppdraråt att ha det övergripande ansvaret för arkiv, synes det vara lämpligt att en särskild nämnd, med ledamöter utsedda av eller förvaltningsstyrelse, svarar för vissa arbetsuppgifter och utgör kontaktorgan mellan och . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att skall vara styrelse för arkiv.
mot · G002312 · 1977-01-19 00:00:00 — av och om uppgiftslämnandet till offentlig myndighet De många uppgifter som på olika invecklade blanketter vid olika tillfällen avkrävs företagarna har blivit en källa till irritation. Sannolikt kommer de åtgärder som vidtagits eller som planeras inte att medföra någon så avsevärd förenkling att irritationen upphör. En svårighet för den mindre företagaren är att hålla reda på alla olika tidpunkter då olika uppgifter skall vara insända. För företag med liten kontorsverksamhet vore det också en stor förenkling, om så många uppgifter som möjligt kunde av i ett sammanhang, lämpligen under den inventerings- och bokföringsperiod som föregår inkomstdeklarationen. Alla av myndigheter infordrade uppgifter kunde därför infordras exempelvis och avse förhållandena . Vi utgår från att av organisationer och liknande infordrade uppgifter kan sammanföras på motsvarande sätt. att hos regeringen begär att uppgiftslämnandet för företagen till offentlig myndighet sammanförs till en bestämd tidsperiod.
mot · G002314 · 1977-01-19 00:00:00 — 1976/77 314-321 av m. fl. om begränsningen i det offentliga uttaget av avgifter Inom enskild verksamhet är det regel att man bara skall ha betalt för arbete som utförts eller för vara som levererats. På olika områden av statlig och verksamhet kritiseras ofta det förhållandet att fulla avgifter tas ut trots att motsvarande tjänster inte tillhandahållits. Sålunda har t. ex. kritiserats att tar ut full abonnemangsavgift även i de fall då kabelfel vållat avbrott på en telefonlinje . Att de som bor så till att de inte kan se ändå måste betala full TV-avgift är ett annat sådant exempel. har problemen ökat på det kommunala området genom det kommunala renhållningsmonopolet. I åtskilliga fall har påtalats att enskilda tvingats betala renhållningsavgifter trots att någon däremot svarande tjänst aldrig utförts av kommunen. Det borde vara lika självklart inom statlig och verksamhet som inom privat verksamhet att den enskilde aldrig skall tvingas betala för något som han inte har fått. Inom den offentliga verksamheten kan det av praktiska skäl ibland behöva tillämpas schabloner, men degsa måste utformas så, att de av de berörda uppfattas som acceptabla. Huvudregeln måste alltid vara att ingen skall behöva betala för sådant som ej erhållits. Eftersom skattetrycket har stigit till en allt högre nivå har - framför allt i kommunerna - beslutats om högre taxor och avgifter för att den vägen få in högre intäkter. Risken är att det i vissa fall kan leda till uppenbara överuttag. För att i möjligaste mån skydda den enskildes rättssäkerhet gentemot myndigheterna bör en utredning tillsättas med syfte att på olika områden inom statlig och verksamhet föreslå åtgärder för att begränsa möjligheterna att taxera ut avgifter för sådant som ej tillhandahållits. 1 1976/77. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller om utredning och förslag, syftande till begränsning av möjligheten att inom statlig och verksamhet ta ut betalning för vara eller tjänst som ej tillhandahållits. () () () . () i Vrångebäck
mot · G002315 · 1977-01-20 00:00:00 — om rätten till avdrag vid beskattningen för representationskostnader 1 meddelande 1976:37 står att RSV beslutat ändra anvisningarna om avdrag för representation utom hemmet i form av lunch och middag eller supé. Dessa avdrag bör medges med högst . per person efter utgången av . Att representation är nödvändig i många sammanhang kan vi anse vara riktigt, men vi anser att dessa belopp är för höga. Man bör iaktta sparsamhet både med statliga medel och med att medge avdrag, som inte är nödvändiga, för företag och enskilda. Även med dagens restaurangpriser kan man äta god lunch för lägre priser än de av RSV anvisade. Vi föreslår därför att RSV ändrar sina anvisningar till att medge högst . för lunch och . för middag eller supé. Dessa summor bör även vara riktlinjer för statliga företags, styrelsers och nämnders representationskostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos RSV begär ändrade anvisningar om avdrag för representation. () ()
mot · G002316 · 1977-01-20 00:00:00 — om befrielse för frikyrkosamfund från skyldigheten att i visst fall erlägga arvsskatt Det händer att människor testamenterar hela sin kvarlåtenskap eller delar därav till mission. I sådana fall är befriad från arvsskatt. Om någon testamenterar på samma sätt till trossamfundens mission får dock frikyrkosamfunden erlägga arvsskatt. I detta förhållande kan inte likvärdiga villkor anses gälla. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte ge regeringen i uppdrag att vidtaga åtgärder för att få till stånd likvärdiga villkor för och trossamfunden när det gäller arvsskatt på kvarlåtenskap testamenterad till missionsverksamhet.
mot · G002318 · 1977-01-19 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om översyn av reglerna för beskattning av byggmästare vid viss fastighetsförsäljning Enligt tillämpad praxis betraktas all pågående yrkesmässig byggnadsverksamhet som rörelse. Härvid räknas byggmästarens egna fastigheter som lagertillgångar i byggnadsrörelse under förutsättning att de bebyggts eller renoverats efter det att han börjat driva rörelse. Detsamma gäller personer som varit byggmästare och som fortfarande äger sådana fastigheter, även om förflutit sedan den aktiva byggnadsrörelsen upphörde. Också ett av byggmästare för egen räkning uppfört eget hem eller fritidshus behandlas som lagerfastighet, även om byggnadsverksamheten i övrigt uteslutande har avsett uppförande av byggnader på entreprenad eller reparationsarbeten på fastigheter. Följden av denna generella regel är att en byggmästare som byggt sitt eget hus drabbas av en långt hårdare beskattning än andra egnahemsägare när han - t. ex. vid avflyttning till annan ort - säljer detta. I hans fall beskattas vinsten nämligen som inkomst av rörelse medan det i andra fall blir fråga om realisationsvinstbeskattning. Särskilt byggmästare i mindre skala, som kanske bedrivit yrkesverksamheten helt på egen hand eller med endast tillfälliga medhjälpare, drabbas hårt av gällande beskattningspraxis vid försäljning av det egna hemmet. 1 deras fall framstår den alltmer som en orättvis särbehandling, som för den enskilde kan fä svåra ekonomiska följder. En ändring av nuvarande beskattningsregler är därför i hög grad befogad. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att företagsskatteberedningen får i uppdrag att se över reglerna för beskattning av byggmästare vid försäljning av eget hem. () i Skärstad () i Nennesholm () i Ulfsbyn
mot · G002319 · 1977-01-18 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om beskattningen av konstnärer För många kulturarbetare skiftar inkomsterna kraftigt år . Under det år som konstnären färdigställer och försäljer ett konstverk kan inkomsten bli förhållandevis hög, medan den i många fall torde bli mycket ringa under de år då vederbörande arbetar med sitt konstverk. Även för de konstnärer som har en kontinuerlig produktion kan emellertid det ekonomiska utbytet vara mycket olika under skilda år. Åtgärder bör därför vidtagas som gör det möjligt för konstnärerna att få till stånd någon form av inkomstutjämning mellan olika år. Det bör undersökas om utformningen av en sådan inkomstutjämning kan utgå från lagstiftningen om skogskonto. Denna gör det möjligt för fysiska personer m. fl. som i sin självdeklaration har att uppgiva intäkt av skogsbruk att under vissa förutsättningar och i viss utsträckning erhålla uppskov med beskattningen till såväl statlig som inkomstskatt för den del av intäkten som insatts å särskilt konto i bank (skogskonto). Kostnadsinsättningar är sålunda avdragsgilla, under det att uttag från kontot skall upptagas till beskattning. Frågan om inkomstutjämning för konstnärer bör utredas. Utredningen bör vara oförhindrad att pröva även andra metoder än den ovan nämnda. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om inkomstutjämning för konstnärer. () i Skärstad () P. O. ()
mot · G002321 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om förmögenhetsbeskattningen av levande inventarier i jordbruk Varulagervärderingsreglerna i inkomstkällorna jordbruksfastighet och rörelse är så konstruerade att den nominella tillväxten, som lagret är utsatt för på grund av inflation, blir föremål för beskattning. I vissa avseenden innebär detta förhållande olägenheter för animalieproducerande lantbrukare. I beskattningshänseende skiljer lagen på lagertillgångar och anläggningstillgångar, vilket innebär en rättvis uppdelning från skattesynpunkt. Emellertid skall i jordbruksdriften ingående djur anses som en lagertillgång. Detta innebär att värdestegringen på djur blir successivt beskattad oaktat det kapital som investerats i djurbesättningar mera är att jämställas med anläggningstillgångar. Detta förhållande i kombination med nu pågående inflation innebär stora påfrestningar för enskilda lantbrukares likviditet. I lantbruksföretag med specialiserad animalieproduktion, exempelvis mjölkproduktion, är dessa problem mycket markanta. Från såväl rättvise- som produktionssynpunkt måste en ändring av skattereglerna komma till stånd. I ett läge då det från samhällets sida görs stora ansträngningar att främja en rationell mjölkproduktion och upprätthålla en viss mjölkinvägning bör skattereglerna utformas så, att dessa ansträngningar inte onödigtvis hindras. Ett sätt att lindra beskattningar av värdetillväxten av djur är att fastställa djurvärden, vilka skall ligga till grund för beskattning, som inte görs beroende av penningvärdeförsämringen. Härvid skulle beskattningen av djurvärdena inte belasta det enskilda lantbruksföretagets likviditet i samma utsträckning som är fallet. Likaså skulle beskattningen av värdetillväxten av djur te sig mindre stötande för lantbrukare som av naturliga skäl inte under pågående lantbruksdrift - exempelvis flerårig mjölkproduktion - tillgodogör sig någon värdetillväxt. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående undanröjande av beskattning av levande inventarier så länge som den skattskyldige inte genom avyttring tillgodogör sig någon värdetillväxt. . () () i Vrångebäck i L. () i