mot · G002543 · 1977-01-21 00:00:00 — Staten, primärkommunerna och landstingen delar f. n. kostnaderna för den skyddade verksamheten. Kommittén föreslår ett system med finansiering via arbetsgivaravgift. Detta skulle enligt kommitténs uppfattning ge ökad tyngd åt arbetsgivarnas kollektiva ansvar att bereda arbetshandikappade sysselsättning i reguljära former. För att genomföra kommitténs förslag krävs ett ingående organisationsoch förhandlingsarbete. a. måste detaljorganisationen övervägas och förslag till organisationsplaner och personaldimensionering utarbetas. Förhandlingsarbetet rör framför allt personalfrågor. Detta arbete förutsätter ett positivt ställningstagande i principfrågan från sida. här sägas att en bred majoritet av remissinstanserna sluter upp bakom huvuddragen i kommitténs förslag. Fjorton av landstingen tillstyrker organisationsförslaget. Bland de övriga nio finns skilda uppfattningar. Tre av dem vill ha regionala stiftelser men säger nej till den gemensamma centrala organisationen, två vill ha statligt huvudmannaskap. Ett landsting förordar landstingskommunalt huvudmannaskap, medan ett vill behålla nuvarande organisation. Återstående två landsting vill ta ställning först i samband med remissbehandlingen av förslagen från utredningen om yrkesinriktad rehabilitering (YR). Många remissinstanser kräver att frågan om organisation och huvudmannaskap för den skyddade verksamheten får en snar lösning. a. LO och HCK påpekar nödvändigheten av att den föreslagna organisationsförändringen genomförs så snabbt som möjligt och att förslag till detaljorganisation därför utarbetas utan ytterligare dröjsmål. Ett fortsatt uppskov med beslut blir ett hinder för planering, utbyggnad och en rationell drift av verksamheten. med organisationskommittén för skyddat arbete (OSA) tillsattes en utredning om den yrkesinriktade rehabiliteringen. Verksamheten vid de landstingskommunala arbetsvårdsinstituten kostar i runda tal ca 150 milj. kr., varav statsbidragen täcker ca 30 96. Kostnaden för anpassningskurserna beräknas under innevarande budgetår uppgå till ca 70 milj. kr. Kostnaderna för ALU-kurser är svåra att ange, eftersom de ryms inom det totala anslaget för arbetsmarknadsutbildning. För verksamheten med arbetspsykologiska konsultationer disponerar AMS under innevarande budgetår 24,2 milj. kr. Till statens arbetsklinik har för innevarande budgetår anvisats drygt 3,2 milj. kr. Utredningen föreslår att resurserna för kartläggande och förberedande åtgärder inom arbetsvärden sammanförs till särskilda enheter för yrkesprövning inom arbetsmarknadsutbildningen. Utredningen föreslår att kontaktmannaskapet mellan arbetsförmedlingen och olika vårdorgan byggs ut och förstärks. Detta kontaktmannaskap bör ges en fastare organisation och omfatta fler vårdinrättningar än . Utredningen föreslår att den arbetspsykologiska verksamhet som bedrivs på konsultbasis inordnas i förmedlingsorganisationen. Vidare föreslås att de resurser för kartläggning och förberedelse som finns på olika håll samordnas vid särskilda yrkesprövningsenheter vid AMU-centra. Utredningen vill att yrkesprövningsenheter inrättas vid större AMU-centra i varje län. Arbetsvårdsinstitutens verksamhet, elever och personal bör bilda grunden till de nya yrkesprövningsenheterna. För metodutveckling föreslås en decentraliserad organisation med sär skilda resurser vid yrkesprövningsenheter i , och . Statens arbetskliniks resurser för metodutveckling skulle därvid överföras till en yrkesprövningsenhet i . Beträffande dimensionering av yrkesprövningsenheterna föreslås att nuvarande resurser vid arbetsvårdsinstituten samordnas med rehabiliteringsverksamheten vid AMU-centra och bildar underlag för de nya enheterna. Remissbehandlingen av utredningens förslag är avslutat. Sammanfattningsvis kan sägas att många remissinstanser har pekat på frågor som behöver ägnas ytterligare uppmärksamhet, innan ett slutligt beslut kan fattas. 4.4 Principbeslut om skyddat arbete Vi har inledningsvis framhållit att de arbetshandikappades sysselsättningsfråga inte kan lösas genom särskilda institutioner men att sådana kan behövas som komplement i arbetsmarknadspolitiken för vissa grupper. Detta måste vara en viktig utgångspunkt för ställningstagandet till förslagen från de nu refererade utredningarna. Dessa har flera inbördes samband. Ett viktigt sådant är att de nuvarande huvudmännen för verkstäder för skyddat arbete - landstingen och i vissa fall primärkommuner - också är huvudmän för den arbetsprövning och arbetsträning som bedrivs vid särskilda arbetsvårdsinstitut. Verksamheten strålar samman administrativt i landstingens arbetsvårdsnämnder. Detta förhållande pekar på nödvändigheten av att frågan om framtida organisation och huvudmannaskap för skyddat arbete resp. yrkesinriktad rehabilitering bör behandlas i ett sammanhang. För att undvika ytterligare dröjsmål och därav följande hinder för planering och utbyggnad av de skyddade verkstäderna, föreslår vi att nu fattar principbeslut om organisation av det skyddade arbetet. Syftet med ett sådant beslut bör vara att göra det möjligt att starta det omfattande organisations- och förhandlingsarbete som reformen förutsätter. I detta arbete bör också ingå organisations- och förhandlingsarbete, som gäller yrkesinriktad rehabilitering. Därmed kan klarhet skapas om hur det skyddade arbetet i fortsättningen skall vara organiserat och ges möjlighet att behandla den yrkesinriktade rehabiliteringens organisation i direkt samband med den närmare utformningen av den skyddade verksamheten. Arbetet bör ske i samarbete med sysselsättningsutredningen som arbetar med principiella och övergripande frågor, bl. a. om verksamhetens innehåll. I principbeslutet bör ingå att huvudmannaskapet för skyddat arbete överflyttas till regionala stiftelser med staten och landstingen som huvudmän fr. o. m. . Vidare bör en central stiftelse inrättas med serviceuppgifter gentemot de regionala stiftelserna. Verksamheten, vars underskott nu täcks genom statsbidrag och genom bidrag från kommuner och landsting, bör i fortsättningen finansieras med hjälp av arbetsgivaravgift på sätt som kommittén föreslog. Slutligen bör i beslutet ingå en hemställan till regeringen att tillsätta en organisationskommitté med uppgift att förbereda övergången och behandla frågor angående den yrkesinriktade rehabiliteringens framtida organisation. I propositionen 1975/76:211 om samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik angavs att ett av målen för politiken är att skapa jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivet. Arbetshinder i form av en otillräcklig barnomsorg, dåliga kommunikationer, felaktig bebyggelseplanering osv. Insatser måste via arbetsförmedlingen och arbetsmarknadsutbildningen göras för att motarbeta ett yrkesbundet könsval. En fortsatt utjämning av löne- och anställningsvillkoren bör komma till stånd. Det är således fråga om åtgärder som krävs över en bred front. I enlighet med det synsätt som redovisats i propositionen har betydande insatser redan gjorts. Att dessa åtgärder har haft effekt framgår också av uppgifterna om hur kvinnornas förvärvsintensitet har ökat . Följande uppgifter är hämtade från arbetskraftsundersökningarna: xavser forsta-tredje kvartalen. Den här utvecklingen innebär att allt fler kvinnor har kommit in på arbetsmarknaden och fått sysselsättning. Särskilt snabb har ökningen varit . Men alltjämt finns det många kvinnor som hindras att förvärvsarbeta på grund av att det inte finns arbetstillfällen, eller på grund av arbetshinder som har sin grund i hur samhället eller arbetsplatserna fungerar. långtidsutredning räknade med att de relativa arbetskraftstalen bland kvinnorna i åldern med barn och övriga kvinnor i åldern kommer att utveckla sig i enlighet med trenden för 1 . Det innebär för kvinnor med förskolebarn en ökning . Det sammanvägda relativa arbetskraftstalet för kvinnorna väntas stiga till 64,3 (). När det gäller antalet personer i arbetskraften räknar långtidsutredningen med att ökningen blir svagare än under 1970-1975, beroende dels på den något långsammare befolkningsökningen, dels på den mycket kraftiga förändringen i kvinnornas relativa arbetskraftstal . Totalt väntas antalet kvinnor i arbetskraften emellertid öka med 160 000 personer. I propositionen 1975/76:211 redovisas att mer än 180 000 kvinnor i åldern 25^44 år vill ha förvärvsarbete eller något . Den svaga konjunkturen 1976 har i till skillnad från i andra länder inte satt några spår i arbetslöshetstalen - detta till följd av en rad kraftfulla åtgärder som vidtagits av den socialdemokratiska regeringen. Men av de arbetslösa är majoriteten kvinnor. Vidare har kvinnornas inträde på arbetsmarknaden bromsats upp. Som tidigare nämnts var dock 29 000 fler kvinnor sysselsatta än . När man nu i budgetpropositionen räknar med att antalet personer på arbetsmarknaden inte kommer att öka nämnvärt innebär detta ett avsteg från de mål som lades fast av . Den målsättning som då angavs - att politiken skall inriktas på en fortgående ökning av sysselsättningen - kräver selektivt insatta åtgärder inte minst för att komma till rätta med arbetslösheten bland kvinnor och för att undanröja hinder för deras inträde i arbetslivet. Detta kräver insatser inom en rad olika samhällsområden. Det s. k. jämställdhetsbidraget för arbetsgivare som anställer och utbildar kvinnor resp. män till vissa yrken som domineras av det motsatta könet utgår med /tim. De remissinstanser som yttrade sig innan verksamheten påbörjades var mycket positiva och förutsåg ett stort intresse för detta jämställdhetsbidrag. Verkligheten har emellertid inte motsvarat förhoppningarna. Sedan försöken startade har 829 personer, därav ett fåtal män, fått utbildning. Emellertid har bidraget också haft en indirekt effekt genom att det medverkat till en förändrad inställning till kvinnlig arbetskraft även bland arbetsgivare som inte själva utnyttjat bidraget. Någon motsvarande effekt för att bryta den könsbundna rekryteringen av män har däremot inte uppnåtts. Med en rejäl höjning av bidraget och med i viss mån ändrade tillämpningsföreskrifter bör det emellertid finnas förutsättningar för att denna bidragsform skall kunna bli ett effektivt hjälpmedel i arbetet på jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi föreslåratt bidraget höjs till /tim. Vidare bör reglerna beträffande vilka yrkeskategorier som kan komma i fråga ändras så att en bättre anpassning kan ske till skilda förhållanden i olika län. 1 enlighet med regeringsförslaget bör försöksperioden förlängas till utgången av /78. Kostnaderna för den föreslagna reformen och för förbättringen i stödet till företagsutbildning, som föreslås längre fram i motionen, beräknas rymmas inom en totalkostnad för arbetsmarknadsutbildningen på 2 080 milj. kr. har 100 arbetsförmedlare försöksvis arbetat särskilt med kvinnliga arbetssökande. Försöksverksamheten skulle enligt det ursprungliga förslaget pågå . 1 budgetpropositionen anger nu den borgerliga regeringen att försöken har gett en rad värdefulla praktiska erfarenheter men menar att försöken nu får anses avslutade. Regeringen säger att det ankommer på arbetsmarknadsverket att avgöra hur verksamheten i fortsättningen skall drivas. Någon redovisning för av vilka positiva erfarenheter som vunnits och hur dessa bör utnyttjas lämnas över huvud taget inte. startade en annan av de försöksverksamheter delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnor tog initiativ till. Försöken, som syftar till att öka kvinnornas möjligheter att få arbete i traditionellt manliga jobb, började i län och har senare utvidgats även till , , , och . Försöksverksamheten innebär i stort att företag med i huvudsak män anställda och som har behov av att öka sin personal föreslås rekrytera kvinnor och detta med hjälp av de extra åtgärder som följer med försöksverksamheten. Försöken innehåller alla de moment som tidigare använts var för sig inom arbetsmarknadspolitiken: information till kvinnorna, förändringar inne på arbetsplatserna och slutligen - och inte minst viktigt - möjlighet till anställning för de kvinnor som är intresserade. Inom företagen finns anpassningsgrupper som består av representanter för företaget, de fackliga organisationerna och arbetsförmedlingen och som normalt arbetar med att anpassa arbetsplatser till de äldres och de handikappades krav. För denna verksamhet haranpassningsgrupperna förstärkts med en kvinnlig anställd och arbetar med inventering av arbetsplatser, information inom företaget osv. Arbetsförmedlingen går ut med annonser och gruppkorsband och inbjuder kvinnor till en informationsdag på företaget. Då får kvinnorna titta på företaget, de får information om hur arbetsmarknadsutbildningen fungerar och vilken service kommunen har. efter informationsdagen startar en praktikkurs. I allmänhet anmäler sig kvinnorna till den redan på informationsdagen. Kursen innehåller en del teori, men drygt tre av de ägnas åt praktik på olika arbetsställen inom företaget. Under kursen får kvinnorna arbetsmarknadsutbildningsbidrag. Företaget ställer upp med handledare. Kvinnorna får möjlighet att pröva olika typer av arbeten inom företagen. En förutsättning är att de skall ha rätt att pröva på samtliga lediga jobb - inte bara vissa. När kvinnorna har hittat ett arbete de tycker att de trivs med, anställs de i regel av företaget och får företagsutbildning med avtalsenlig lön. har företaget möjlighet att utnyttja jämställdhetsbidraget. Försöksverksamheten har visat sig effektiv. Ca 150 företag har medverkat. Över 2 000 kvinnor har genomgått den speciella kursen Arbetsliv och utbildning (ALU) och därefter fått arbeten i tidigare traditionellt manliga arbeten. Men försöksverksamhetens viktigaste betydelse har bestått däri att företag, som inte ingår i försöksverksamheten, har tagit intryck av den och påverkats i sin personalrekrytering och att kvinnor, som inte heller direkt har blivit föremål för särskilda åtgärder, har fått intresse för nya arbetsområden. Vad händer i familjer där kvinnorna går ut i typiska mansjobb? Det är en av frågeställningarna i den fantiljesociologiska utvärdering jämställdhetsdelegationen lät göra om försöksverksamheten. En delrapport i detta arbete presenterades inför i . Sociologerna som gjort undersökningen redovisar i sin sammanfattning bl. a. följande: - I våra samtal framträder en bild av gifta kvinnor som inte känner sig tvingade ut i arbetslivet utan som vill arbeta av personliga skäl. De har en egen inkomst och deltar i produktionen, men många av dem upplever inte sig själva som försörjare. - Men vi möter också bilden av ensamstående kvinnor som är försörjare och övertagit ansvaret för familjens ekonomi. De flesta kvinnor tycker de påverkats positivt av inträdet i arbetslivet. De har blivit piggare och fått bättre självförtroende. I en tredjedel av barnfamiljerna tog mannen över en större del av hemarbetet när hustrun fick anställning. Men i två tredjedelar var alltså arbetsfördelningen orubbad. Bland de intervjuade familjerna finns flera för vilka hustruns förvärvsarbete inneburit en ny möjlighet för mannen att få kontakt med barnen. Det är när pappan lämnas ensam med barnen av något skäl som förhållandet blir djupare. Bidrar försöksverksamheten till jämställdhet mellan könen? Det beror på, säger man i rapporten. - Kvinnornas utträde på arbetsmarknaden är ett nödvändigt led i könsrollernas förändring. Bristen på arbetskraft gör det möjligt att bekämpa den tudelade arbetsmarknaden, men rollerna kan inte förändras inom ett delområde, om de är låsta på andra områden. Den familjesociologiska utvärderingen av försöksverksamheten är nu avslutad, men den slutliga rapporten har ännu inte publicerats. Försöksperioden för denna verksamhet upphör enligt det ursprungliga beslutet . begär att få fortsätta verksamheten. Regeringen har i budgetpropositionen inte sagt någonting om sin inställning. Resultaten av försöksverksamheten pekar enligt vår mening på att det bör vara befogat att ge samtliga län möjlighet att använda de medel som kommit försökslänen till del. Det finns emellertid skäl för att utvärdera hur denna försöksverksamhet och den tidigare nämnda med de 100 tjänstemännen kan överföras i reguljärt förmed 1 ingsarbete och om vissa delar av arbetet bör fortsätta i form av försöksverksamhet. Vi föreslår därför att hos regeringen begär att förslag i detta avseende föreläggs senast i tilläggsbudget HI. Intill dess bör den nuvarande verksamheten, dvs. även beträffande de 100 tjänstemännen, fortgå. Något beslut om att den försöksverksamheten skall anses avslutad bör således nu inte fattas. 5.3 Insatser för de deltidsarbetande Den borgerliga regeringen utlovade i sin regeringsförklaring förbättringar av de deltidsarbetandes villkor. Delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnor lät undersöka och analysera deltidsarbetet. Delegationens rapport, Deltidsanställdas villkor, publicerades i som nummer 1976:6. 650 000 människor hade 1974 stadigvarande deltidsarbeten. Av dem var drygt 600 000 kvinnor. Deltidsarbete är alltså mycket ovanligt bland män och förekommer knappast alls för dem i de s. k. produktiva åldrarna. Deltidsarbete är betydligt vanligare bland medelålders och äldre kvinnor än bland yngre. Praktiskt taget alla deltidsarbetande kvinnor är gifta - och gifta med heltidsarbetande män. Närmare hälften av de deltidsanställda vuxna kvinnorna var hemarbetande innan de började sitt nuvarande arbete. Deltidsarbetet är koncentrerat till städning, husligt arbete, hälso- och sjukvårdsarbete, affärsbiträde samt kontorsarbete, traditionellt kvinnliga yrken som utmärks av låga lönelägen. Stadigvarande deltidsarbeten förekommer med de mest skiftande arbetstider och arbetstidsförläggningar. Allt från enstaka timmar till närmare full tid finns. Oregelbundna och obekväma arbetstider är mycket vanligt. 200 000 av de 570 000 deltidsanställda vuxna () kvinnorna arbetar . Trots att den korta deltiden minskat är den alltså fortfarande mycket vanlig. De deltidsarbetande har ofta brister i sina anställningsförhållanden. Många får t. ex. inte den betalda ledighet som de är berättigade till och saknar ofta arbetstidsschema samt är dessutom dåligt informerade om sina anställningsvillkor. Den fackliga anslutningen bland de deltidsanställda är mycket låg. De deltidsarbetande är inte någon instabil grupp på arbetsmarknaden. Stora grupper har haft sina anställningar . Knappt hälften av de deltidsanställda vuxna kvinnorna har barn under 1*** Kiksdaften 1076177. Stora grupper av barnen har osäkra omsorgsformer eller får klara sig själva under delar av dagen. Obekväma arbetstider är särskilt vanliga bland kvinnor som har små barn och bland dem som har många barn. 84 000 deltidsanställda vuxna kvinnor vill ha mer arbete. Detta innebär att av alla kvinnor på arbetsmarknaden är partiellt arbetslösa. Delegationen fann att hindren för att arbeta full tid är brist på arbete, brist på god barnomsorg, brister i arbetslivets organisation och dåliga arbetsmiljöer, brist på utbildning och förvärvsvana. Faktorer både på arbetsmarknaden och i hemmen samverkar till att det blir kvinnorna och inte männen som arbetar deltid. Delegationen ansåg att det omfattande deltidsarbetet bland kvinnor motverkar jämställdhet mellan män och kvinnor på arbetsmarknaden. Det bidrar också till att den traditionella fördelningen av arbete och ansvar i hemmen kan bestå. Att kvinnor arbetar deltid gör det möjligt för män att arbeta heltid på de villkor som råder på arbetsmarknaden. Enligt delegationens uppfattning borde därför en långsiktig lösning av problemet att förena förvärvsarbete, hemarbete och barnens omvårdnad inte sökas i en ökning av deltidsarbetets omfattning. Eftersom arbetslivet i så liten utsträckning är anpassat efter att människor har skyldigheter och intressen utanför arbetet, är deltidsarbete det enda praktiskt möjliga alternativet för kvinnor i många familjer. Utredningen visar dock att de deltidsarbetande har en svag ställning på arbetsmarknaden. Därför är det angeläget att deras ställning stärks. Utredningens och delegationens i en särskild skrivelse framförda förslag har remissbehandlats. Remissinstanserna är övervägande positiva till delegationens förslag. Bland delegationens förslag märks: - Lagen om anställningsskydd ändras så att arbetsgivare skall vara skyldiga att före nyanställningar erbjuda redan anställda med deltidsarbete mer arbete. - Dessutom bör lagen ändras så att en anställd som har lön endast för arbetad tid garanteras rätt till permitteringslön om hon/han inte bereds arbete i den utsträckning som varit normalt i anställningen. - AMS bör fl i uppdrag att i samarbete med de fackliga organisationerna göra en informationskampanj för deltidsarbetande om deras möjlighet till arbetsmarknadsutbildning. - Sysselsättningspolitiken bör utgå från att alla skall kunna erbjudas arbete . Men också från att både kvinnor och män under vissa perioder har behov av ledighet eller nedsättning av arbetstiden, t. ex. för studier, inför pensionering eller för vård av barn. Varken i budgetpropositionen eller i den förteckning över propositioner som avses föreläggas finns nämnda utredning med. Mot denna bakgrund föreslår vi att uttalar att regeringen redovisar hur utredningen och förslagen från delegationen om de deltidsanställdas villkor skall behandlas av . Beträffande den föreslagna informationskampanjen bör positiv ställning redan nu kunna tas. Vi föreslår således att arbetsmarknadsverket tilldelas . för detta ändamål. 5.4 Åtgärder inom statlig verksamhet tog beslut om särskilda jämställdhetsåtgärder för anställda inom statlig tjänst. Som följd av detta har myndigheterna bl. a. ålagts årlig rapporteringsskyldighet beträffande vidtagna åtgärder och planer för att nå större jämställdhet mellan anställda kvinnor och män. Tidpunkten för den första rapporteringen har av den borgerliga regeringen uppskjutits till . Enligt budgetministern kommer rapporterna att sammanställas och därefter tillställas de olika myndigheterna. Vissa myndigheter har redan i sina äskanden redovisat behov av särskilda insatser, bl. a. för utbildning av anställda i den s. k. kontoristkarriären, för att kunna uppfylla de krav som ställs enligt den nya jämställdhetsförordningen. Man kan förutse att myndigheterna i de rapporter som skall lämnas kommer med ytterligare krav beträffande liknande insatser liksom åtgärder för information och andra personalpolitiska program. Det är förvånande att regeringen i budgetpropositionen inte redovisar några särskilda åtgärder för att följa upp och förverkliga riksdagsbeslutet och att man tydligen inte heller avser att återkomma till i denna fråga efter det att myndigheternas rapporter inkommit. bör därför uttala att regeringen redovisar sin bedömning senast i samband med tilläggsbudget III. Som tidigare nämnts (s. 18) borde regeringen nu ha presenterat försiag för om ett nytt och effektivare statsbidragssystem för beredskapsarbeten. Detta är angeläget inte minst med tanke på att en majoritet av de arbetslösa är kvinnor och att nuvarande bestämmelser utformades i då åtgärderna framför allt behövdes för att minska arbetslösheten bland män. Ett nytt bidragssystem skulle väsentligt underlätta utnyttjandet av sådana beredskapsarbeten som bättre passar dagens arbetslösa. Strävan att ge arbete åt alla innefattar också trygghet i anställningen. Grunden för detta är lagstiftningen om anställningsskydd. Den innebär en skyldighet för varje arbetsgivare att ta ansvar för varje anställd. Genom lagstiftningen har skapats inte bara en viktig förutsättning för att den enskilde skall kunna känna trygghet i arbetet utan också en förutsättning för den förnyelse av arbetsmarknadspolitiken som redovisats tidigare i denna motion. De lagstadgade skyldigheterna har förenats med ekonomiska stimulanser för att påverka företagens personalpolitik i en riktning så att den bättre stämmer med sysselsättningspolitikens mål.