mot · G1021386 · 1977-01-01 00:00:00 — Motion 1977/78:1386 av och om ett nytt skattesystem Vi under skatter digna ner, lyder en strof i Intemationalen. För landets arbetare är denna strof ytterst aktuell. toppar listan över högskatteländer, och det är arbetarklassen som får bära den tyngsta bördan. De senaste årens skattepolitik har inneburit att bolagen och de stora förmögenhetsägarna givits ytterligare lättnader och svarar för en allt mindre del av statens inkomster i form av skatter. För de stora företagen är landets skattepolitik betydligt gynnsammare än i de flesta andra länder, och därtill skall läggas en flora av direkta och indirekta subventioner till bolagen. För att ytterligare förstärka klassinnehållet i den förda skattepolitiken har också en konsekvent omfördelning skett i den riktningen att de indirekta skatterna svarar för en allt större del av statens inkomst, , medan de direkta skatterna uppgår till . Av de indirekta skatterna är naturligtvis momsen den stora posten och inbringar till staten ca 25 miljarder. Denna skatteform är också utpräglat regressiv. Ju lägre inkomsten är, desto större blir momsens andel av lönen och omvänt: ju högre inkomst, desto lägre momsandel. Det gör momsen till den mest utpräglade formen för klassbeskattningen, en avskyvärd fattigmansskatt. Av samma skäl kräver kommunisterna åtgärder för att förhindra fortsatt övervältring av utgifter från staten till kommunerna med påföljande kommunalskattehöjningar. Kommunernas utgifter stiger med . Utdebiteringarna överskrider i många fall . per intjänad hundralapp. Utdebiteringen var i genomsnitt för landets kommuner år . Den överskrider med nuvarande trend år . Detta sker helt oberoende av om inflationen ökar eller minskar. Av kommunernas inkomster tas genom skatter, genom statsbidrag. Om inte de statliga bidragen i skilda former skulle utgå, vöre den kommunala utdebiteringen nu nära . Allt talar för att såväl statens som kommunernas utgifter fortsätter att stiga. Utgifterna för var 115 miljarder och innevarande år 150 miljarder. Det innebär nära en femdubbling . uppgick utgifterna till 33 miljarder. minskade den del av befolkningen som arbetade i den s. k. värdeskapande produktionen från till . Jämfört med har antalet anställda i offentliga förvaltningstjänster ökat från till 1975. Denna ökning har varit särskilt markerad . 1960 var antalet ännu . också ett känt faktum att i de flesta av landets kommuner finns ett uppdämt behov av ökad samhällelig service, bl. a. inom långtidsvården, barnomsorgen och akutvårdens områden. Flera stora städer i och befinner sig i en konkurssituation. Detta är ett varsel för alla kapitalistiska industriländer om i vilken riktning utvecklingen går. När de kommunala myndigheterna i utgår ifrån att var femte skolpojke är dömd att gå under i nöd, kriminalitet, alkoholism och misär, vittnar det om den kapitalistiska samhällsutvecklingens konsekvenser. Kommunerna liksom staten kan inte längre som tidigare finansiera de växande utgifterna. De otillräckliga inkomsterna täcks med lån. En växande och hårt tyngande räntebörda blir konsekvensen. Basnäringarna paralyseras av strukturförändringarna. Kapitalet exporteras ur landet eller låses i improduktiva s. k. sakvärden. Spekulation i inflation pågår obehindrat. Investeringar i produktiv verksamhet sjunker. Arbetslösheten ökar, och penningvärdet försämras. Nya stora utgiftsökningar för samhället är och blir aktuella. Samtliga partier tycks vara överens om att gränsen för den statliga inkomstbeskattningen är nådd. Därom vittnar de årliga provisorierna, där direkta skatteavvägningar görs för att balansera lönerörelserna. Det senaste regeringsförslaget om sänkning av marginalskatterna tjänar syftet att dämpa missnöjet i regeringens naturliga väljarunderlag. Alla partier erkänner också i ord att den kommunala beskattningen tar för mycket. Den förda skattepolitiken har med andra ord hamnat i en återvändsgränd. Arbetarrörelsen måste gemensamt arbeta för en skattepolitik där produktionen inte konsumtionen jämte landets rikedomar och den privata förmögenhetsbildningen skall klara det allmänna inkomstbehovet. För att klara kommunernas ekonomi och skapa likvärdig service för människorna, oavsett i vilken kommun de bor, är det nödvändigt att statskassan övertar kostnaderna för utbildning, sjukvård och barnomsorg. Den mest orättvisa skatten momsen måste avskaffas. De inkomstbortfall och ökade utgifter som vid dessa åtgärders genomförande skulle drabba statskassan kan och måste kompenseras. En övergång till produktionsbeskattning skapar helt andra möjligheter att beskatta företagen och deras vinster än den nuvarande företagsbeskattningen, som ger företagen rika möjligheter att själva avgöra sin beskattning. I en annan motion till årets har kommunisterna föreslagit nationaliseringar av viktiga och vinstgivande företag, vars enskilda ägande strider mot samhällets behov av större resurser och mot kraven på de privata förmögenheterna och arven. Det finns också anledning att i samband med momsens avskaffande belägga vissa varor med lyxskatt i en omfattning som minst motsvarar vad mervärdeskatten inbringar för dessa varor . De av oss föreslagna skatte förändringarna dikteras av vår uppfattning att de rika skall betala och de fattiga skyddas. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa* 1. att mervärdeskatten successivt avvecklas och ersätts med en produktionsskatt, 2. att grundavdraget höjs till , dock med den begränsningen att avdraget minskas av inkomsten till den del denna överstiger . , men icke . När inkomsten överstiger . utgör grundavdraget som f. n. (apk) (apk) * Se även motion 1977/78: 1387.