ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021239 · 1977-01-25 00:00:00 — om åtgärder mot märkesdifferentiering Måga foretag saluför helt eller nästan identiska produkter under olika varunamn och skiljer på prissättning efter varunamnen. Detta medför svårigheter för konsumenten att göra sitt val av vara till lägsta pris. En tillverkare kan saluföra en produkt under namn A för . och samma produkt under namn B och med en annan färg för . Detta kallas för märkesdifferentiering. Tidningen kartlade märkesdifferentiering och fann att den är mycket utbredd. I ett reportage den 25 feburari kunde man läsa om hur Elektrolux säljer samma spis under två namn (Elektrolux och Elektrohelios) med annordlunda utformade kontroller och med en inbördes prisskillnad på . Ett annat exempel gällde damsugare, där märkena Volta och Elektrolux från samma tillverkare och med obetydliga skillnader i utrustning hade en inbördes prisskillnad av samma storlek som spisarna. Märkesdifferentiering förekommer också på TV-apparater, tvättmaskiner, diskmaskiner, utombordsmotorer, glödlampor, cyklar etc. Denna märkesdifferentiering har som en av flera orsaker att företagen säljer sina produkter genom olika firmor i olika serier och vid olika tillfällen. tillkommer reklam- och transportkostnader som fördyrande faktorer. Men detta är ingen tröst för konsumenten. från konsumentens sida är det fråga om att företagen ägnar sig åt att lura kunderna. Man har inte heller via konsumentupplysning lyckats komma till rätta med de konsekvenser som märkesdifferentiering medför. gjorde en rapport 1974:9 om märkesdifferentiering, där det också påpekas svårigheter för hemkonsulenterna och verkets egna rådgivare. Täta modelländringar bland hushållskapitalvaror, som inte så sällan kombineras med byte av underleverantörer, gör det svårt att ha aktuell sortimentsöverblick. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag om åtgärder mot märkesdifferentiering.
mot · G0021241 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar och om korrosionsskydd för bilar De utslagsgivande felen på våra bilar är korrosionsskador. Bilen är i många fall en nödvändighetsartikel för familjen. Det synes då betänkligt att vissa bilar har sådana rostskador att de döms ut vid besiktningen. För den enskilde bilägaren blir därmed bilkostnaderna betungande. Samhällsekonomiskt är det otillfredsställande om resurser tas i anspråk i onödan för att ersätta bilar för ofta. Den mindre goda kvaliteten medför i sin tur stora krav på resurser för reparationer och ökar behovet av energi. Frågan får därmed betydelsefulla nationalekonomiska och energimässiga konsekvenser som här endast kan antydas. Ett exempel är avgassystemen. redovisade 1975 i Avgassystem för personbilar - En materialöversikt, Bulletin nr 76, att en övergång till i fabrik monterade avgassystem av rostfritt stål på nyregistrerade personbilar i skulle medföra en inbesparing på mellan 130-430 milj. kr. Men också betydande energibesparingar skulle uppnås. Det antyds 160-250 kWh eller en energimängd motsvarande mellan 23 000-60 000 m3 olja. Omräkningen till olja anses osäker med hänsyn till att olika stålprocesser kräver olika energiformer, sinsemellan med olika verkningsgrad. Detta gällde endast en detalj - avgassystemen. En antydan om problemets betydelse i större sammanhang kan studeras i en amerikansk utredning (Fels, FF: The Energy Cost of Automobiles, Science and Public Affairs, Dec. 1973, s. 11-17, 58-60). I denna utredning anges att det åtgår 36 000 kWh för att framställa en bil. Maximalt kan av denna energimängd, säg 12 000 kWh, återvinnas om bilskrotet utnyttjas på bästa sätt, ca 24 000 kWh förloras. Dessa 24 000 kWh motsvarar för vårt lands 3 miljoner bilar en oljekvantitet på 10-20 milj. m3 olja. Andelen av inom tillverkade bilar ärhög. Detta innebär att varje ökning av bilens nyttjandetid ger betydande besparingar av energi och råvara. Mot bakgrund av dessa antydningar om problemets vidd och med tanke på våra begränsade råvaru- och energitillgångar föreslås att hos regeringen anhåller att de material- och energiaspekter som kan läggas på vårt lands bilbestånd närmare utreds och att erforderliga bestämmelser härför tillskapas samt att i övrigt beaktas vad i motionen anförts. H. () ()
mot · G0021244 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1244 av herrar i Stenkyrka och i om statligt stöd för framtagande av nya energisnåla bilmodeller Våra nuvarande bilmodeller, uppbyggda kring explosionsmotorn, arbetades fram i en situation då olja betraktades som ett billigt, outsinligt drivmedel. Dagens utvecklingsarbete inom bilindustrin är till övervägande del knutet till vidareutvecklandet av denna traditionella teknik. Ett kärvt kostnadsläge i förening med låsta konkurrenssituationer medverkar uppenbarligen till att utvecklingsarbetet i bilindustrin går efter konventionella mönster. Trots utbyggnaden av kollektivtrafiken är det uppenbart att bilen även i fortsättningen för många människor kommer att framstå som en nödvändighet. Framför allt i glesbygderna kommer bilen att vara oumbärlig, om näringsliv och sociala funktioner skall kunna upprätthållas. Det är av denna anledning en allmänt samhällelig angelägenhet att utvecklingsarbetet, när det gäller bilen som bruksvara, drivs vidare med nya och mera okonventionella medel. har människornas intresse för det decentraliserade, glesbygdsinriktade boendet ökat avsevärt. I stora delar av vårt land kan man numera konstatera att den egentliga befolkningsökningen sker utanför de stora tätorterna. Det är angeläget att våra kommunikationsmedel anpassas till denna utveckling. Dådet måste anses vara ett allmänt samhällsintresse att utvecklingsarbetet i bilbranschen drivs vidare efter nya värderingar och då bilindustrin uppenbarligen inte har möjlighet att driva detta arbete på egen hand är det angeläget att statliga forsknings- och utvecklingsinsatser åstadkommes. Detta statliga engagemang bör begränsas till stöd åt forsknings- och utvecklingsarbete. Den färdiga produkten bör som konstrueras och produceras av fristående företag enligt marknadshushållningens principer. Det är alltså inte fråga om att bygga upp statliga bilindustrier. Med stöd av vad som här anförts hemställs att hos regeringen begär utredning om statligt stöd till forsknings- och utvecklingsarbete för att fä fram nya energisnåla bilmodeller i enlighet med vad som anförts i denna motion. () ()
mot · G0021246 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1246 om åtgärder för att stimulera användningen av avfallsprodukter inom skogsnäringen Den energikris som berört och än mer kommer att beröra inte bara vårt land utan även stora delar av vår värld ger oss vägande skäl att tillvarata all den energi som kan utvinnas ur olika inhemska produkter. Dessa kan användas för uppvärmning av bostäder och även en del industrier. Därför bör staten på olika sätt främja att sådan energi tillvaratas. I vårt land finns betydande mängder skogsavfall som lämnas att ruttna i markerna och även i en del fall sprider insektsangrepp på den växande och värdefulla skogen, vars överskott skall ge vårt land intäkter i samband med att trävaror exporteras. De sekunda skogsprodukterna som kan användas för uppvärmning av bostäder m. m., skulle även kunna ge oss betydande mängder varmvatten att användas i hushållen. Från nationalekonomisk synpunkt är det i hög grad positivt att tillvarata den energi som finns i sågspån, bark, stubbar, torv och annat avfall, som kan finnas inom landet. Att använda här uppräknade avfallsprodukter är även från miljösynpunkt positivt, då rökutsläppen vid förbränning av dessa inte försurar markerna, sjöarna eller vattendragen, något som däremot sker genom betydande mängder svavelutsläpp, när den importerade oljan förbränns. Att spara på den globala energitillgången är i det långa perspektivet av värde för jordens befolkning. För att främja användningen av de avfallsprodukter jag här har nämnt bör särskilda stimulansåtgärder övervägas, t. ex. någon form av skattebefrielse eller någon typ av avdragsmöjlighet på skatt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till särskilda stimulansåtgärder för användningen av sågspån, bark, stubbar m. fl. avfallsprodukter samt torv. () i Skärstad
mot · G002125 · 1977-01-11 00:00:00 — Motion 1976/77:125 av m. fl. I flera av våra glesbygder är ett sågverk den enda industrin. kan någon snickerifabrik utgöra komplettering, även den i så fall beroende av sågverkets produkter. Med hänsyn till angelägenheten av att bevara och om möjligt skapa nya sysselsättningstillfällen har från samhällets sida lokaliseringsstöd utgått till foretag av denna typ. Situationen är välkänd i glesbygdsdelarna av , exempelvis Västerdalarna och norra . Det är helt klart att dessa foretag står och faller med tillgången på sågtimmer. Om det nu rör sig om s. k. köpsågverk har deras virkesförsörjning försvårats i hög grad. Staten, skogsbolagen och skogsägareföreningarna sköter i huvudsak förädlingen i egna industrier. Orsaken är främst knappheten på råvara. Det som bliröver, när nämnda ägarkategorier tagit sitt, blir oftast orimligt dyrt för köparna. Råvaruförsörjningen skulle kanske kunna förbättras en del, om köparna av sågtimmer kunde acceptera något klenare dimensioner än de nu vanliga. Då minskas emellertid råvaruunderlaget för massaindustrin. Det bör då undersökas om inte massaindustrin kan kompenseras med rivningsvirke, som bränns eller forslas till avfallstippar. Det framstår klart att snabba åtgärder måste vidtas, så att inte ytterligare sysselsättningssvårigheter uppstår för redan hårt drabbade bygder. 1. att hos regeringen begär sådana åtgärder som kan bidra till att trygga de s. k. köpsågverkens råvaruförsörjning, 2. att hos regeringen begär att frågan om massaindustrins möjligheter att ta tillvara rivningsvirke utreds. () () () ()
mot · G0021251 · 1977-01-24 00:00:00 — 1976/77 1251-1257 1976/77: 1251 av i Nennesholm m. fl om kommunernas inflytande på eldistributionen Vid riksdag väckte jag tillsammans med några partikamrater en motion, i vilken vi föreslog att skulle ge regeringen i uppdrag att utarbeta direktiv till den pågående elutredningen, innebärande att förslag skulle utarbetas i syfte att söka stärka det kommunala inflytandet över eldistributionen för att erhålla enhetliga leveransvillkor inom respektive kommuner. Motionen avslogs av med hänvisning tili näringsutskottets yttrande, där utskottet framhöll att elutredningen väntades lägga förslag i enlighet med de önskemål vi framförde i motionen. Vid 1975/riksdag lades också en proposition med förslag om vissa ändringar, dels beträffande reglerna för förvärv av eldistributionsanläggningar, dels med angivande av vissa riktlinjer för en fortsatt strukturomvandling på eldistributionsområdet. Propositionen bifölls av , men detta beslut har inte på något sätt inneburit att kommunerna fått ett ökat inflytande över detta viktiga område, vilket är en nödvändighet om både likvärdig elservice och rättvist fördelade eltaxor skall kunna uppnås för innevånarna i en kommun. F. n. finns det i kommunerna eldistributörer med både starkt varierande leveranstrygghet och service för elkonsumenterna och skilda eltaxor. Det är även så att de distributörer som har den sämsta servicen vanligen också har de högsta taxorna. Vidare är ofta den ansvariga ledningen placerad långt ifrån distributionsorten med därpå följande dåliga kontakt med elkonsumenterna som följd. Detta förhållande har resulterat i att familjer med samma elkonsumtion får avsevärt skilda elkostnader. Det förekommer fall, där familjer med samma elkonsumtion fått en skillnad i elkostnader på uppåt . Detta kan inte anses rimligt. De enskilda kommuninnevånarna måste få ett större inflytande över eldistributionerna för att kunna uppnå både en mera likvärdig service och rättvist fördelade eltaxor. Detta kan sannolikt endast genomföras med ett större kommunalt inflytande över eldistributionen. Därigenom får kommuninnevånarna genom kommunfullmäktige och dess organ möjlighet att påverka denna viktiga del av samhällsservicen. 1 1976/77. Med anledning av vad vi ovan anfort för vi hemställa att hos regeringen begär att initiativ tas, så att kommunerna erhåller ett större inflytande på eldistributionens område i syfte att skapa såväl en mera enhetlig elservice som rättvist fördelade eltaxor i kommunerna. () i Nennesholm () i Skärstad () i Heden
mot · G0021255 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1255 av i m. fl. om en ökad konsumenttrygghet () har efter långa och tidsödande förhandlingar i ökad utsträckning träffat uppgörelser med vissa branschorganisationer om hur köpekontrakt, leveransvillkor m. m. skall utformas för att uppfylla vissa minimikrav på köptrygghet för konsumenterna. Dessa avtal blir efter träffad överenskommelse normerande för hela den bransch som berörs. Avtalen hindrar dess värre inte mindre seriösa företag att alltjämt tillämpa andra för konsumenten mindre förmånliga villkor och klausuler. Eftersom de företag som är anslutna till branschorganisationerna dominerar marknaden, uppfattar konsumenterna ofta deras köpvillkor som om de vore generellt giltiga. Följden blir ofta en obehaglig överraskning för konsumenten, då denne upptäcker att inte alla företag håller sig till den för branschen träffade avtalskonstruktionen. Vi motionärer anser därför, att om en överenskommelse har ingåtts mellan KO och en eller flera branschorganisationer, omfattande den övervägande delen av marknaden i berörd bransch, bör gällande minimikrav om köpoch sälj villkor bli normgivande för resterande del av marknaden i branschen. Med anledning av det ovan anförda hemställes att hos regeringen begär en närmare belysning av förutsättningarna för en utvidgning av köptryggheten, så att överenskommelserna om köp- och säljvillkor blir bindande och normgivande för samtliga företag inom berörd bransch, oavsett om företagen tillhör branschorganisation eller inte.
mot · G0021256 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1256 av herrar Rosqvist och i om en branschutredning för sjöfarten Den internationella lågkonjunkturen och minskad världshandel har på ett påtagligt sätt drabbat sjöfarten. Även den överkapacitet som rått inom varvsnäringen har bidragit till ett f. n. alltför stort utbud av sjötransporttjänster. Ett stort antal svenska fartyg har lagts upp eller sålts till utlandet. Den sociala och säkerhetsmässiga lagstiftningen som gäller försvenska fartyg och de berättigade avtalsmässiga förmåner som tillkommer svenskt sjöfolk saknas i vissa länder. Det gör att fartyg registrerade i ett sådant land tar över den strikt affärsmässiga sjöfraktmarknaden. Även svenska redare vill nu flagga ut sina fartyg. Man vill bekvämlighetsregistrera. De ombordanställda å svenska fartyg skall ha samma anställnings- och trygghetsbestämmelser samt arbetsmiljöförhållanden som övriga svenska arbetstagare. Sjöfolket skall inte bära kostnaderna för att redarna skall uppnå vad de anser vara rimlig lönsamhets- och vinstnivå. Prutningar på tillkämpade olika slag av sociala rättigheter får inte bli subsidierna till en tillfälligt trängd sjöfartsnäring. Den svenska handelsflottan är nödvändig för landet. Den seglar in utländsk valuta. Den ger sysselsättning åt ca 30 000 arbetstagare. Den ger möjlighet att i neutralitet under krig förse vårt land med nödvändiga råvaror och importvaror för folkhushållet. Den ger fördelar i vår handelspolitik och utrikespolitik. Under nuvarande lågkonjunktur för varvsnäringen byggs med statliga kreditgarantier fartyg på lager. Att för nuvarande låga priser sälja sådana fartyg till spekulanter, representerande sjöfartsintressen i länder med lågt kostnadsläge, skulle ytterligare försämra konkurrenssituationen för svenskflaggade fartyg. Det borde prövas att med ytterligare statligt engagemang etablera samhällsägd rederiverksamhet. Mot bakgrund av den stora betydelse som sjöfartsnäringen har för vårt land och de problem som man måste räkna med under bör riktlinjer dras upp för en svensk sjöfartspolitik. Sjöfarten har dock som näringsgren en framtid. Det gäller nu att snabbt finna vägar som gör en övervintring möjlig. Det behövs statliga insatser. En grundlig och genomlysande men ändå snabb branschutredning bör därför komma lill stånd. Förslag om snara stödåtgärder bör snart kunna presenteras. att hos regeringen begär en branschutredning för svensk sjöfart. () ()
mot · G0021257 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77: 1257 av m. fl. om kommersiell service i glesbygd I propositionen 1976/77:100 föreslås under elfte huvudtiteln ett bidrag till kommersiell service i glesbygd på . Stödet utgår dels i form av hemsändningsbidrag till kommuner som subventionerar hemsändning av dagligvaror, dels investeringsstöd i form av investeringslån, avskrivningslån och kreditgaranti till näringsidkare med fast försäljningsställe för dagligvaror. Hemsändningsbidragen beviljas av , medan investeringsstödet beviljas av . Vid prövningen av investeringsstödet bistås av en rådgivande nämnd, glesbygdsnämnden. Av budgetpropositionen framgår vidare att anslaget för kommersiell service i glesbygd inte utnyttjats i den utsträckning som varit möjlig, varken beträffande hemsändningsbidraget eller investeringsstödet. Enligt vår mening skulle stödet väsentligt kunna bidraga till upprätthållandet av en fungerande kommersiell service i glesbygderna och därigenom vara ett verkningsfullt medel i kampen mot befolkningsminskningen därstädes. Det är därför av stor vikt att de i budgeten anvisade medlen utnyttjas för avsett ändamål. Orsakerna till att anvisade medel endast utnyttjats till en mindre del kan vara flera. Det mest sannolika är emellertid att de regler som gäller för att stöd skall kunna erhållas är för rigorösa eller ger möjlighet till alltför restriktiva bedömningar från den anslagsbeviljande myndighetens sida. Möjligheterna att erhålla stöd är vidare begränsade till kommuner respektive näringsidkare i det inre stödområdet. Beträffande hemsändningsbidraget kan nämnas att detta utgår av kommunens nettoutgift och utbetalas i efterskott per kalenderår. Vidare gäller bl. a. att kommunen skall genomföra den planering som behövs för att hemsändning skall kunna ske på ett ändamålsenligt sätt samt att för hemsändningen av dagligvaror skall reguljära transportmedel utnyttjas. Beträffande investeringsstödet gäller bl. a. att detta kan utgå till näringsidkare med fast försäljningsställe för dagligvaror, om detta är lokaliserat i överensstämmelse med serviceplanering och med hjälp av stödet bedöms kunna vidmakthållas . Enligt vår mening är det av vikt att även glesbygder utanför det inre stödområdet har en rimlig kommersiell service, och stödet bör därför efter resp. prövning även kunna utgå till såväl kommuner som enskilda näringsidkare i glesbygder utanför det inre stödområdet. Vidare bör en översyn av gällande bestämmelser företas i avsikt att ge såväl kommuner som enskilda näringsidkare större möjligheter att erhålla stöd ur anslaget för kommersiell service i glesbygd. Vi hemställer med anledning av vad som ovan anförts att hos regeringen anhåller om ändring av kungörelse om statligt stöd till kommersiell service i glesbygd i enlighet med de i motionen angivna riktlinjerna: a) slopande av de geografiska begränsningarna av glesbygdsstödet, b) översyn och förenkling av reglerna för kommersiell service i glesbygd. () fö)
mot · G0021258 · 1977-01-25 00:00:00 — b) till : Forskning m. m. /78 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , c) till Bidrag till kommersiell service i glesbygd m. m. för /78 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av , varvid anslaget ges benämningen Bidrag till kommersiell service, d) till Lån till investeringar för kommersiell service i glesbygd för /78 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt investeringsanslag av , varvid anslaget ges benämningen Lån till investeringar för kommersiell service. . () i () () () Lag om planering av varuförsörjningen 1 § Denna lag gäller yrkesmässig försäljning av varor till konsumenter, om varorna till väsentlig del är avsedda för enskilt bruk (varuförsörjning). 2 S Kommun skall upprätta varuförsörjningsplan i syfte att främja att konsumenterna fär bekväm tillgång till inköpsställen för varor som de regelbundet behöver. Varuförsörjningsplan skall hållas aktuell. Varuförsörjningsplan skall alltid omfatta försäljning av livsmedel. 1 den mån det behövs skall planen omfatta också försäljning av andra varor. Ingår kommun helt eller till viss del i område som kan anses utgöra en enhet i fråga om försäljning av vissa varor och avser kommunen att upprätta varuförsörjningsplan som omfattar sådana varor, skall kommunen samråda med övriga kommuner inom området. Det åligger kommunen att till lämna redogörelse för varuförsörjningsplanen. 3 S Näringsidkare, som avser att påbörja, avsluta eller vidta viktigare förändring i fråga om verksamhet inom viss kommun för försäljning av sådana varor som omfattas av varuförsörjningsplan för kommunen, är skyldig att så snart det kan ske och senast den tilltänkta åtgärden skall vidtas anmäla sina planer till kommunen. Motsvarande anmälningsskyldighet åligger fastighetsägare som avser genomföra sådan åtgärd med lokaler för varuförsörjning för vilken krävs byggnadslov, om det icke senast åtgärden skall vara genomförd är bestämt vem som skall utnyttja lokalen. 4 S Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 3 5 dömes till böter. 5 S Den som har tagit befattning med anmälan enligt 3 S får icke obehörigen yppa eller nyttja vad han därvid har erfarit om näringsidkares affärseller andra förhållanden. Denna lag träder i kraft .
mot · G0021259 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1259 av herrar i och i om fördjupad ekonomisk demokrati Undertecknade motionärer aktualiserade 1970 i en motion i andra kammaren frågan om ökat inflytande i företaget för samhället och de anställda. Efter en omfattande remiss till bl. a. arbetsmarknadsparternas organisationer uttalade sig bankoutskottet i sitt utlåtande nr 1970 mycket positivt om motionens syfte. Enligt utskottets uppfattning var det angeläget att olika uppslag i syfte att befrämja en eftersträvad fördjupning av den ekonomiska demokratin prövades. Detta borde gälla även det i motionen redovisade förslaget. Vårt förslag anknöt nära till en företagsform som skisserat under beteckningen samhällsföretag utan ägare. Enligt detta förslag skulle det ske en tredelning av inflytandet i företagen mellan samhälle, kapitalägare och anställda. I ett sådant system skulle företagen, som närmare utvecklat, närmast bli stiftelser utan ägare med en ledning som självklart och uttryckligen har till uppgift att förvalta en del av landets produktiva tillgångar. beslut med anledning av motionen blev att den föreslagna företagsmodellen borde ses som ett uppslag bland andra. Med hänsyn till att samarbetsutredningen i sitt betänkande Företag och samhälle (SOU 1970:41) diskuterat en intressesyn på företagen, vilken nära överensstämmer med motionärernas, dock utan att närmare utreda den, bör den nämnda företagsmodellen, hette det i bankoutskottets utlåtande, bli föremål för överväganden i samband med att utredningens förslag och remissyttrandena däröver bereds inom Kungl. Det tillädes att dessa överväganden kunde fullföljas genom en särskild parlamentarisk utredning. I samband med bortgång har allmänt vitsordats den pionjärinsats han har gjort för att utveckla den ekonomiska demokratin. De överväganden om löntagarfonder som efter beslut av LOkongress gjorts inom fackföreningsrörelsen är nära inspirerade av tankegångar. Den prövning som begärdes i skrivelse till regeringen med anledning av kamrarnas behandling av vår motion har aldrig redovisats i . Vi föreslår att modell företag utan ägare blir föremål för nya överväganden i utredningen (Fi 1975:03) om löntagarna och kapitaltillväxten. Därmed skulle beslut i denna fråga bäst tillgodoses. Med stöd av ovanstående motivering hemställes att med anledning av motionen som sin mening ger regeringen till känna vad i denna anförts om fördjupad ekonomisk demokrati.