mot · G0021647 · 1977-05-16 00:00:00 — Motion 1976/77:1647 av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:145 om ändrade tider för allmän fastighetstaxering Datatekniken och datasystemens framväxt är en politisk maktfråga. Den berör ingalunda bara frågan om den enskilde medborgarens personliga integritet-en sida som vanligen fått dominera diskussionen. Den berör framför allt vem som skall styra datateknikens och systemens utformning och användning - och i vems intresse de skall arbeta. Den offentliga förvaltningens tänkande på dataområdet har alltför långsamt anpassats till utvecklingen. Delvis beror detta på att de stora amerikanska datatillverkarna varit inriktade på storindustrins och bankernas behov. Stat och kommuner har erbjudits system och maskiner som inte varit specialanpassade. Detta har starkt ökat risken för misslyckanden - liksom för centralbyråkratiska intressegrupper att dölja dessa misslyckanden. Ett exempel på sådana misslyckanden erbjuder fastighetsdatasystemet. Den offentliga förvaltningen har i sitt dataarbete i själva verket rört sig i helt motsatt riktning mot övriga sektorer. Följden har blivit stora förseningar, kostnadsöverskridanden och bristande effektivitet. Dataområdet inom förvaltningen har blivit en tummelplats för en osympatisk form av maktutövning, vars pris får betalas av allmänhet, kommuner m. fl. Användarna av datasystem har svagt inflytande gentemot systemutvecklare och centralbyråkrater. Än sämre inflytande har medborgarna i gemen, vilka är de som alltid drabbas av systemutvecklarnas dispositioner och strävanden att driva igenom sina propåer. De stora datasystem som - i strid med den teknisk-administrativa utvecklingen och anpassningen - griper omkring sig i förvaltningen kommer att utgöra en spärr mot framtida reformer. De kommer att låsa utvecklingen i förvaltningen. Information om dessa faror lämnas inte inför de viktiga beslut som propositionerna i datafrågor förutsätts leda till. hålls helt utanför det interna maktspel, den ineffektivitet och det hemlighetsmakeri som breder ut sig. Riksdagshandlingarna hålls kemiskt rena från alla kontroversiella fakta. När t. ex. behandlade den s. k. bidragsförskottsreformen, hölls den okunnig om att det programsystem som där förutsattes endast presterade av den kontrakterade kapaciteten. Trots att vederbörande statliga verk var helt klart över denna kris, undanhölls problemet . förutsattes bara vara stämpelinstitution. Följden av det som sker i förvaltningens datautveckling är också en helt okontrollerbar kostnadsutveckling. Dessutom leder utvecklingen till 1 1976/77. tendensen att man i stora system blandar upp sådana data som från integritetssynpunkt är oskyldiga med känsliga data - varefter man kan sekretessbelägga stora delar av datasystemen. Det sagda leder till slutsatsen att utvecklingen på dataområdet blivit sådan att genomgripande beslut om förvaltningens datasystem inte kan få fattas på det svaga underlag som brukat delges . Detta har lett till att centralbyråkratin ansett sig få sanktion för en rad tvivelaktiga åtgärder med svåra kostnadsmässiga följder och bristande uppföljning som resultat. De brister som här påtalas går igen i propositionen 1976/77:145. har här vilseletts i bl. a. två väsentliga avseenden. fick sedan propositionen 138. Där anmäls inte det alarmerande innehållet i propositionen 145 om förseningen av fastighetstaxeringen-trots att bifall till nr 145 är en förutsättning för skrivningarna i nr 138. Problemet med fastighetstaxeringen måste ju ha varit känt . och statskontoret lovade inför databeslut en start för sina planer . Man gav förord åt den dyraste leverantören - - med motiveringen att tidplanen var viktigare än kostnaderna. däremot visar det sig att tidplanen inte alls kan upprätthållas. Inför denna kris sänker man den datatekniska ambitionsnivån, skjuter upp fastighetstaxeringen och låter kommunerna stå för de kostnader detta medför i form av skattebortfall. Det socialt oansvariga och godtyckliga i ett sådant beteende framträder i skarp relief när man vet hur trångt kommunerna sitter i t. ex. den svåra frågan om barntillsynen. Det ena krisläget får alltså betalas med ett förvärrande av det andra. Till detta kommer att det inte i egentlig mening blir fråga om något nytt datasystem. Det är en konvertering av det gamla. Man kommer inte heller i fortsättningen att klara sig utan de lekmannagranskare som burit upp taxeringsväsendet på fältet. agerande innebär också att man i krisläget mer och mer gått över till att direktstyra projektet. Detta är helt olämpligt för en reform av en så viktig samhällsfunktion som det nu gäller. Personalen på fältet och på de regionala myndigheterna skjuts åt sidan. Hur cyniskt detta fullföljs visas bl. a. av den till motionen fogade skrivelsekopian, där man säger: ''RS-seminarierna är till för att man på länen ska tro att man fått vara med och bestämma." Slutligen bör påpekas att den kalkyl som presenteras i propositionen är missvisande. Medräknar man på kostnadsökningssidan ränteersättningar till kommuner och landsting, blir det ingen besparing utan en förlust på över 100 milj. kr. Mot bakgrund av vad här anförts föreslås 1. att med avslag på propositionen 1976/77:145 fastställer att allmän fastighetstaxering skall genomföras på sätt som är stadgat i kommunallagen. 2. att som sin mening uttalar att - till förbättrande av kommuners och landstings ekonomiska situation - de per 1975 åsätta fastighetstaxeringsvärdena generellt proportioneras uppvid taxering motsvarande penningvärdets fall . (vpk) (vpk) Överläggningar med revisionsdirektörerna i --02-17 Från flera håll hade framförts önskemål om att samtliga revisionsdirektörer skulle få träffas och diskutera gemensamma problem. Vid överläggningarna behandlades företrädesvis och i samband därmed olika problem för revisionsverksamheten. Vidare diskuterades kommande landsomfattande kontrollaktioner. Under överläggningarna genomfördes tre grupparbeten. Beträffande RS-seminarierna framhölls att dessa är till för att man på länen ska tro att man fått vara med och bestämma. Man hade fått den uppfattningen att allting varit bestämt på förhand. Har man gjort en inbrytning i förslagen på något ställe och förmått utredningen att ändra sig har man från utredningens håll tagit igen detta på något annat håll. Vidare framkom att en del av utredningens representanter uppenbarligen retar folk på länen genom sitt uppträdande. Oerfaren personal från utredningen uppträder ibland på ett sätt som om de försökte lära länens specialister saker de arbetat med . Beträffande den föreslagna splittringen av revisionsverksamheten på olika enheter ansåg man att effektiviteten blev lidande och samordningsproblemen svårbemästrade. Man diskuterade möjligheten av att införa ett begränsat institut i samband med deklarationskontroll, benämnt taxeringsbesök eller kontrollbesök. De fördjupade deklarationsgranskningar som skulle göras med hjälp av detta institut, skulle närmast motsvara TN-revisioner typ A (spontana revisioner) och utföras av befattningshavare i granskningsorganisationen. En klar skillnad mellan besöken och revision bör göras lagstiftningsvägen, förslagsvis i 31 Jj taxeringslagen. Övriga TN-revisioner (typ B - E) skulle utföras av befattningshavare placerade på revisionsenheten. Sistnämnda slag av TN-revisioner förutsättes av utredningen i stor omfattning komma att utföras som integrerade revisioner. Integrerade revisioner kräver goda kunskaper inom hela beskattningsområdet och bred erfarenhet av kontrollverksamhet. För att de integrerade TN-revisionerna skulle få avsedd effekt ansåg man att de borde utföras av befattningshavare vid revisionsenheten, på vilken enhet övriga integrerade revisioner kommer att utföras. Man ställde sig tveksam till möjligheten att uppnå det av utredningen uppsatta målet 40 000 TN-revisioner. I så fall måste det övervägande antalet avse spontana och i stor omfattning avse kontroll av andra inkomstslag än rörelse. Vidare efterlyste man hur utredningen kommit fram till 40 000 revisioner. Enligt utredningen skall chefen för revisionsenheten under skattechefen svara för planering, samordning och uppföljning av all revisionsverksamhet Av utredningen går inte att utläsa vilka befogenheter revisionsdirektören har i berörda avseende. Man ville ha reda på när revisionsdirektörens ansvar börjar och slutar. Vidare undrade man vem som leder revisionsverksamheten under icke taxeringsperiod. En promemoria som upprättats i diskuterades. Förslaget i promemorian utmynnade i att den bästa organisationen var den att all revision och rörelsetaxering låg på en enhet (alternativ D). Författningsförslagen i 1977:1 diskuterades. En genomgående synpunkt var att författningsförslagen inte var tillräckligt genomarbetade i det skick de nu presenterats och måste bearbetas i många avseenden innan de kunde läggas till grund för lagstiftning. Inom kontrollavdelningen utarbetat förslag till olika kontrollaktioner diskuterades. Flertalet revisionsdirektörer varav den uppfattningen att en kontrollaktion avseende TN-revisioner - som kunde göras flexibel vad beträffar länens personalinsats - var att föredraga med hänsyn till det ansträngda personalläget.