mot · FY022159 · 1977-05-22 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:110 om verksamheten vid . I propositionen 1975: 110 läggs förslag till åtgärder för att kortsiktigt lösa krisen vid (). Sålunda föreslås att staten per för ett symboliskt belopp . övertar samtliga aktier i från dess moderbolag . Tirfing å sin sida lämnar EMV ett koncernbidrag för på 225 milj. kr. samt beställer två fartyg till ett pris som, enligt uppgifter i pressen, innebär ett överpris om 60 milj. kr. Staten garanterar vidare ett lån på 150 milj. kr. till Tirfing att amorteras för att Tirfing skall kunna lämna det nämnda koncernbidraget. Staten ställer också en kredit på 200 milj. kr. till EMV:s förfogande. Varvsindustrin världen över befinner sig i en allvarlig krissituation. Skälet härtill är, kort uttryckt, att förbrukningen av oljeprodukter till följd av de höjda oljepriserna nu väntas bli lägre än vad som tidigare antagits och legat till grund för fartygsbeställningar och varvsutbyggnader. Därtill kommer att arbetsvillkoren för varvsindustrin rent allmänt är komplicerade. varvskommission har i sin till propositionen fogade rapport beskrivit varvsindustrins situation på följande sätt: Snabba och internationellt betingade marknadsfluktuationer, sannolikt utan motsvarighet i andra större industrigrenar. Hög skuldsättningsgrad (lågt eget kapital i förhållande till balansomslutningen) till följd av den mycket omfattande kreditgivningen till fartygsbeställare med åtföljande refinansiering. Avsevärd känslighet för fluktuationer i valutakurserna på grund av omfattande engagemang i utländsk valuta. Avsevärd känslighet för räntevariationer vid upplåning. Fartygskontrakten har i stor utsträckning tagits i fasta räntor. Lång orderstock, ofta med fartygskontrakt i fasta priser medan kostnaderna i stor utsträckning får betalas i löpande priser. Ojämn orderingång, vilket bl. a. ofta lett till pressade produktionsprogram medförande temporär brist på arbetskraft och underleveranser. Vidare bör kraftigt understrykas att varvsindustrin världen över ofta är kraftigt subventionerad och understödd av staten. De betydande förlusterna hotar EMV:s framtid. har riktat hård kritik mot det sätt på vilket EMV skötts. måste konstateras att den svenska varvsnäringens konkurrensläge är svårt, främst därför att andra länder till skillnad från beviljat den inhemska varvsindustrin ett generellt statligt stöd. Före EMV har och Uddevallavarvet vid olika tillfällen Brottats med stora svårigheter, som i båda fallen föranlett ett direkt engagemang från statens sida. Senast fastlades riktlinjerna för den svenska varvsindustripolitiken i propositionen 1974: 1, bilaga 15. Av denna proposition framgår att industridepartementet genomförde en enkätundersökning om varvens framtidsutsikter. Svaren på denna enkät synes ha lämnats före oljeprishöjningen . Departementschefens ställningstagande till det redovisade prognosmaterialet präglades av osäkerhet. Å ena sidan sades att särskilt stort är det tillkommande behovet av större tonnage för oljetransporter och att för världens varvsindustri är denna väntade långsiktiga marknadsutveckling tillfredsställande. A andra sidan sades att det är därför sannolikt att en överkapacitet på oljefraktmarknaden är under uppbyggnad. Departementschefens slutsats blev emellertid att den tidigare varvspolitiken, baserad på den grundläggande principen att staten inte skulle medverka till en ökning av varvsindustrins kapacitet, inte längre kunde anses adekvat utformad. I stället föreslog departementschefen att statsmakterna borde vara beredda att medverka till ett upprätthållande av den svenska varvsindustrins konkurrenskraft även om det innebär kapacitetsexpansion (kurs. Industriministerns bedömning av varvsindustrins framtidsutsikter, gjord efter oljeprishöjningen, har visat sig överoptimistisk, för att inte säga direkt felaktig. Ståndpunkterna på statligt håll har således växlat påtagligt . Det är inte omöjligt att industriministerns ljusare syn bidragit till att den nuvarande varvskrisen blivit svårare än vad den annars behövt vara. Under alla omständigheter visar ryckigheten i industriministerns bedömningar att offentlig planering inte utgör någon garanti för att svårigheter i fortsättningen skall kunna undvikas. Detta leder i sin tur fram till slutsatsen att staten som ägare till EMV står inför en besvärlig uppgift. Departementschefen anför själv att de ekonomiska konsekvenserna av ett statligt övertagande inte nu kan överblickas. Förlusterna på inneliggande orderstock kan beräknas uppgå till . Även med ett statligt övertagande av varvet är framtidsutsikterna för de anställda vid mörka. Således har varvskommissionen beräknat att antalet anställda till kommer att behöva nedgå från cirka 5 500 till cirka 2 000 personer, om vissa sannolika avbeställningar görs. Omfattande och effektiva arbetsmarknadspolitiska stödåtgärder behöver därför sättas in för att underlätta för dem som kan komma att lämna sina anställningar att erhålla nytt arbete. Departementschefen anger som en målsättning att från övriga tre storvarv söka erhålla stödbeställningar, som medger en sysselsättning på ca 3 000 personer vid EMV under större delen av . Mycket talar emellertid för att denna nivå kommer att bli svår att uppnå. Som kommissionen skriver i sin rapport är nämligen en väsentlig förutsättning för de tre varvens eventuella åtaganden gentemot EMV att de själva inte drabbas av avbeställningar i sådan omfattning att sysselsättningen vid det egna varvet kommer i fara. Avbeställningar har redan förekommit, och ytterligare sådana är inte osannolika. Långtgående arbetsmarknadspolitiska beredskapsåtgärder bör därför förberedas för att kunna sättas in, om läget blir allvarligare än vad departementschefen nu utgår ifrån. Den nu föreslagna lösningen av den akuta krisen vid EMV anges uttryckligen i propositionen vara av temporär och provisorisk karaktär. Departementschefen aviserar förslag till mer långsiktiga lösningar . Vi vill i detta sammanhang betona vikten av att den överdrivna optimism beträffande varvsindustrins framtid som kom till uttryck i förra årets statsverksproposition inte får sätta sin prägel på de fortsatta övervägandena. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar 1. att hos regeringen hemställa om ytterligare arbetsmarknadspolitisk beredskap så att åtgärder kan sättas in om sysselsättningen vid blir lägre än vad regeringen nu räknar med, 2. att ge regeringen till känna vad i övrigt i motionen anförts. () ()