mot · G002392 · 1977-01-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 392 om inrättande vid lantbruksnämnden i av en konsulenttjänst för pälsdjursnäringen 1 bilaga 13 till budgetpropositionen nämnes under B 2, Lantbruksnämnderna, dessas uppgifter inom bl. a. husdjursskötsel och fiske. Det framgår därav att en näringsgren med stark anknytning till fisket, nämligen pälsdjursuppfödningen, huvudsakligen av mink och räv, så att säga ligger utanför det hela. Det är emellertid två näringsgrenar, som är nära förbundna med och ömsesidigt beroende av varandra. Ömsesidigheten kan tydligt illustreras av det förhållandet att minknäringen (vari här i fortsättningen även inbegripes rävuppfödning) så gott som helt bygger på fiskets avfallsprodukter. Fisket eller närmare sagt fiskindustrin å sin sida skulle, om inte minkfarmarna funnes som avämnare av avfallet, behöva ta ut ett med /kg förhöjt pris på filéerna, i dagens konkurrensläge helt otänkbart. Om inte fiskförädlingen kan bli av med sitt avfall, som ekonomiskt inte tål några längre transporter, blir den nödgad att flytta, vilket för exempelvis Nogersunds fiskeläge på Listerlandet skulle innebära att där mister 50 kvinnliga arbetstillfällen. Eftersom ungefär 600 personer eller 10 96 av hela kommunens arbetskraft är direkt beroende av minknäringen, huvudsakligen driven som familjeföretag, skulle detta medföra en ytterst allvarlig försämring av det redan förut svåra sysselsättningsläget där. Koncentrationen av minkfarmer till Listerlandet och angränsande delar av län är mycket hög, men näringens företrädare menar att förutsättningarna för utökning i storleksklassen 20-25 96 av redan befintliga företag och för nyetablering ärmycket goda; skinnpriserna befinner sig dessutom i stigande. En sådan utökning innebär, uttryckt i siffror, att antalet avelsdjur i Blekinge-Skåneområdet kan komma att uppgå till ca 110 000 (85 000 i och 25 000 i ). Det må i sammanhanget nämnas att försäljningsvärdet för hela den svenska minkproduktionen uppgick till över 100 milj. kr., varav 90 96 gick på export. svarade för ca 30 milj. kr. Att minkfarmarna själva tror på sin närings utvecklingsmöjligheter visas av att de beslutat att helt för egna medel bygga ett centralt foderkök för en årsproduktion av minkfoder. Köket, som till en början kommer att bereda sysselsättning för 5 personer, blir landets största och torde utan större svårigheter kunna byggas ut för en än större kapacitet. 1976/77: 392 kommer emellertid att i det närmaste uttömma minkfarmarnas ekonomiska resurser, varför man måste ställa en så viktig angelägenhet som en heltidsanställd konsulent. En sådan anses vara en ovillkorlig förutsättning för den ovannämnda expansionen. Han behövs för att med sin teoretiska bakgrund komplettera minkfarmarnas praktiska kunnande och inte minst för att bevaka foderfrågan i allmänhet. En viss osäkerhet råder nämligen beträffande denna, enär ett fiskestopp ju slår igenom på fodertillgången, och broilerproduktionen, varifrån en del minkfoder kommer, visar sjunkande tendens. Visserligen kan redan nu minknäringen från länens företagarföreningar få visst bistånd, men en utvidgad minknäring blir för stor för den mer eller mindre tillfälliga hjälp som kan erhållas av andra än heltidsanställda specialister. Mot skisserad bakgrund är en statligt avlönad konsulent från såväl samhälls- som sysselsättningssynpunkter väl motiverad. I vad avser de ekonomiska förhållandena bör han stå till förfogande utan särskild kostnad. I annat fall kommer han endast att anlitas av de större farmerna, som har råd, under det att de små företagen, som har det svårare ekonomiskt, måste avstå. Lönemässigt kan han lämpligen jämställas med fiskerikonsulent och inplaceras i lgr . Under hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen begär förslag om inrättande vid lantbruksnämnden i av en konsulenttjänst för pälsdjursnäringen. HANS () i