mot · G002713 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77:713 av i m. fl. om huvudmannaskapet för undervisning av psykiskt utvecklingsstörda barn I propositionen 1967:142 upptogs frågan om förslag till ny lagstiftning om undervisning och vård av psykiskt efterblivna. Propositionen var föranlåten av betänkandet Omsorger om psykiskt utvecklingshämmade. I såväl utredningen som propositionen fastslogs att huvudmannaskapet för omsorger om psykiskt utvecklingsstörda fortfarande skall ligga på landstingskommunerna, utom när det gäller viss undervisning av psykiskt utvecklingsstörda med syn- eller hörselskada, som staten alltjämt skall ha hand om. Flera av remissinstanserna ansåg dock att huvudmannaskapet för undervisningen av de psykiskt utvecklingsstörda borde flyttas över på primärkommunerna eller att denna fråga borde utredas närmare. Från något håll uttalades den meningen, att endast den mer teoretiskt betonade delen av undervisningen borde läggas under primärkommunalt huvudmannaskap. Motiveringen för denna åsikt var den allmänna önskvärdheten av att särskoleundervisningen i så hög grad som möjligt integrerades i det allmänna skolväsendet. Med anledning av vad de ovan nämnda remissinstanserna anfört uttalade departementschefen följande: Enligt min mening saknas det inte skäl för att huvudmannaskapet för undervisningen av de psykiskt utvecklingsstörda läggs på primärkommunerna, som har hand om den allmänna skolundervisningen. En sådan ordning skulle vara i linje med vad som gäller i fråga om undervisning och vård av de rörelsehindrade barnen. har allt fler externatskolor för psykiskt utvecklingsstörda uppförts i anslutning till eller inrymts i vanliga skolor. Erfarenheterna av denna integrering i fråga om skollokalerna, som främst gällt den teoretiskt inriktade särskolundervisningen, anses i allmänhet mycket goda. Utredningen föreslår också - och jag ämnar återkomma till detta - att man skall gå vidare på denna väg. Det kan givetvis invändas, att det är opraktiskt att en del av en skola lyder under en huvudman och en annan del under en annan huvudman. Det låter sig också sägas att tillgängliga lokal- och personresurser utnyttjas bäst om huvudmannen är densamme och att ett gemensamt huvudmannaskap skulle kunna underlätta en smidig övergång mellan olika undervisningsformer och därmed främja den allmänna målsättningen att varje barn skall få den undervisning det behöver och kan tillgodogöra sig. Emellertid finner jag för min del att skälen för fortsatt landstingskommunalt huvudmannaskap för särskolundervisningen f. n. väger tyngre. kommunerna har en organisation pä området som i det stora hela visat sig fungera väl. Det synes mindre välbetänkt att överge denna för den primärkommunala skolorganisationen i ett läge då den sistnämnda är starkt engagerad i stora nydaningsuppgifter på den allmänna skolans område. Departementschefens uttalade tvivel på det praktiska värdet av att överföra huvudmannaskapet för undervisningen av de psykiskt utvecklingsstörda från landstingskommunerna till den primärkommunala skolorganisationen var med all säkerhet välmotiverat. behandlade en motion 1972:1026, som var uppbyggd mot bakgrunden av vad som ovan framförts. beslutade i enlighet med socialutskottets betänkande 1972:45, vari hemställdes att skulle avslå motionen. Utskottet framhöll dock i sitt betänkande att man, i likhet med de flesta remissinstanserna, därmed inte bestred att en förutsättningslös utredning skulle visa sig motiverad. Utskottet framhöll vidare, att en sådan utredning i varje fall inte borde komma till stånd förrän omsorgslagen varit i kraft . Då det nu förflutit riksdagsbeslutet, anser undertecknade att tiden bör vara inne för en förutsättningslös utredning. Till detta bör även framhållas den positiva ställning till primärkommunalt huvudmannaskap för särskolan som SOU 1957:6, Huvudmannaskapet för specialskolan och särskolan, framhöll i sitt betänkande. Sedan propositionen avlämnades har det inom den primärkommunala skolorganisationen skett stora förändringar inom flertalet av landets kommuner, och man har byggt upp stora och välorganiserade skolenheter inte minst på specialundervisningens område. Mot den bakgrunden torde tiden nu vara inne för en omprövning av riksdagsbeslut, när det gäller huvudmannaskapet för den del av omsorgen av de utvecklingsstörda som gäller undervisningen. Ett gemensamt huvudmannaskap skulle som departementschefen framhåller underlätta en smidig övergång mellan olika undervisningsformer och därmed främja den allmänna målsättningen, att varje barn skall få den undervisning det behöver och kan tillgodogöra sig. Den allmänna målsättningen för all omsorg om utvecklingsstörda i är normaliseringsprincipen, och som ett led i denna princip bör vara att de utvecklingsstörda underställs samma skolorganisation som övriga barn. Med hänvisning till vad som ovan framförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning som syftar till att undersöka möjligheterna av att överflytta huvudmannaskapet för undervisning av utvecklingsstörda barn från landstingskommunerna till primärkommunerna. () ()