mot · G002890 · 1977-01-24 00:00:00 — 1976/77: 890 av herrar Hagel och om sysselsättningsfrämjande åtgärder i norra , i synnerhet och Tanums kommuner, har haft en stor befolkningsminskning i många årtionden. Befolkningsförändringen visar den allmänna tendens som ägt rum och alltjämt gäller. Ur Länsplanering 1974 kan följande siffror belysa förhållandet (avser verk lig folkmängd och framskriven sådan): 1965 1973 1980 1990 11 342 10 870 10 300 9 500 9 993 9 377 9 500 9 500 21 335 20 247 19 800 19 000 Åldersfördelningen är också synnerligen ofördelaktig för två nordligaste kommuner med stort inslag av personer , ett inslag som enligt Länsplanering 1974 väntas öka. Ålderspyramiden i dessa två kommuner har ett väsentligt annorlunda utseende än i i övrigt liksom i hela riket. Följande tabell visar de prognoser som återges i Länsplanering . Orsaken till den negativa befolkningsutvecklingen i nämnda kommuner är att söka i nedgången för stenindustrin och minskningen av sysselsättning inom jordbruk och fiske. Denna nedgång har inte kompenserats av industriell eller annan ny verksamhet. Sysselsättningen är också låg i nämnda nordbohuslänska kommuner. I en tidningsartikel anges att arbetslösheten är dubbelt så stor i och Tanums kommuner som genomsnittet i landet. Detta trots att ett stort antal människor är på AMS-utbildning eller i beredskapsarbete och således inte ingår i antalet arbetslösa. Att det framför allt är ungdom, kvinnor och äldre människor som återfinns i arbetslöshetskön är närmast en självklarhet. Satsningen på byggnad av oljeplattformar för blev bara en tillfällig förbättring och är nu avslutad utan några tecken på nybeställningar. Situationen har således inte förbättrats - snarare tvärtom. Kommunernas skatteunderlag blir lågt dels på grund av svag sysselsättningsgrad och det stora antalet pensionärer (enligt uppgift i och i mot ett riksgenomsnitt av 14 96), dels säkert också på grund av lägre inkomster än motsvarande på andra håll i landet. Enligt Länsplanering 1974 var medianinkomsten betydligt lägre i /än genomsnittet i landet. Uppgifterna avserår 1972, men inget tyder på att en förbättring ägt rum (med undantag möjligen för plattformsbyggets effekt). Utarmningen av norra (inte bara de två nämnda kommunerna) har pågått . skedde en positiv utveckling i med varvets expansion, som hade sysselsättningseffekt också i kommunerna norr om . Genom varvets successiva minskning av antalet anställda med ca 1 000 personer under har såväl som norr därom belägna kommuner drabbats. Det är nu nödvändigt att kompletterande verksamhet förläggs till varvet. Bekant är också betydelsen av järnvägstrafik för att det s. k. enskilda näringslivet skall ha intresse av ett område. Järnvägstrafiken har successivt försvagats i norra , genom indragning av stationer och hållplatser, upphörande av gods- och vagnslasttrafik etc. Denna politik från SJ:s sida fortsätter och senaste propåer är nedläggning av hållplatser, slopad vagnslast- och styckegodstrafik vid ett flertal "stationer i norra . Däribland Tanums station där enligt SJ:s förslag såväl styckegods- som vagnslasttrafiken skall upphöra. Kommunerna har eljest stora förutsättningar för t. ex. etableringar. På andra sidan gränsen har ett av sina mest utvecklade industriområden. Men det privata näringslivet har inte funnit det förenat med sina intressen att etablera sig i norra . Då denna del av ingår i det allmänna stödområdet är det uppenbart att olika former av ekonomiskt stöd till företag som etablerar sig inte är tillräckligt. I uppfattas det nog också så att nu har nya svårigheter uppstått. I den fysiska riksplanen utgör nordligaste delen av (som bl. a. omfattar kommunerna ) en av de s. k. obrutna kusterna. 1 ingår också ett av de fem områden i landet - Hogdalsnäset - där särskilda redovisningar skall göras om markanvändningen. I förslag till Länsprogram (Länsplanering 1974) står följande: med som regionalt centrum präglas av tillbakagående näringar och de speciella problem som råder i kommuner som haft en befolkningsminskning. I motsats till flera andra kommuner inom det allmänna stödområdet finns emellertid naturliga förutsättningar för en positiv utveckling av regionen. Avgörande för de framtida utvecklingsmöjligheterna är i vilken utsträckning regionens fysiska resurser (kursivering gjord av ), t. ex. djuphamnsmöjligheter, kan utnyttjas för olika verksamheter. Närheten till och den påbörjade oljeutvinningen i kan naturligtvis även bli av stor betydelse för regionen. De begränsningar i regionens utvecklingsmöjligheter som bevarandeaspekterna innebär, bl. a. avseende möjligheterna att skapa och utnyttja attraktiva industriområden med vattenanknytning, måste enligt mening kompenseras genom ökat och förbättrat statligt stöd i andra avseenden. Bevarandet av den obrutna kusten är ett riksintresse och det måste enligt mening därför vara en riksskyldighet att staten påtar sig ett särskilt ansvar för utvecklingen av näringslivet i denna region. I torde alla vara överens om att turismen icke kan lösa kommunernas och de enskilda människornas problem i norra . Därtill är såsongen alldeles för kort. Statligt stöd i olika former till företag som lokaliserar sig inom det allmänna stödområdet liksom generella stödåtgärder har heller inte gett resultat. behöver en basindustri - tyngre industri - som också kan ha indirekta sysselsättningseffekter. Ingen som bor i området torde ha något att invända mot att regionen bevaras från miljöförstöring, men då måste i stället andra lämpliga verksamheter styras till området. Sådan styrning kan bara staten åstadkomma. Det statliga ansvaret har förstärkts av de restriktioner som området åläggs på grund av bevarandeintressena. Med de utredningsresurser en regering har att tillgå bör ett konkret förslag snabbt kunna utarbetas till industrisatsning inom de berörda kommunerna och till kompletterande verksamhet vid Uddevallavarvet. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till statlig miljövänlig industrisatsning i norra och kompletterande produktion till Uddevallavarvet.