mot · G0021442 · 1977-03-16 00:00:00 — Motion 1976/77:1442 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:55 om folkhögskolan Folkhögskolan har spelat en central roll i det svenska folkbildningsarbetet. Den växte fram i takt med de stora folkrörelserna, och inte minst för dessa har folkhögskolorna och då särskilt de s. k. rörelseskolorna haft en avgörande betydelse. Den relativa stagnationen i folkrörelsearbetet, som inträdde under 1950-och 1960-talen, har också kommit att avspegla sig på folkhögskolorna, av vilka ett flertal har fätt kämpa mot vikande elevunderlag. En av folkhögskolans många viktiga uppgifter har bestått i att ge många, främst från arbetarklassen, en möjlighet att kompensera brister i sin skolutbildning och lägga grunden för en yrkesutbildning. För att motverka tendenserna till vikande elevunderlag använde sig många skolor av metoden att alltmer lägga över tyngdpunkten i verksamheten till sådan yrkesförberedande utbildning. Efter hand som allt fler människor nu gått igenom grundskola och gymnasieskola har behovet av ytterligare en skolform med likartad inriktning minskat. Detta har i sin tur lett till en kraftig ökning av antalet kortare ämneskurser på folkhögskolorna. Det är utan tvivel så, att dessa ämneskurser fyller ett behov liksom att folkhögskolan lämpligen kan tillgodose en betydande del av detta behov. Däremot går det inte att, som föreslås i propositionen, acceptera att folkhögskolan helt anpassas efter behovet av kortare ämneskurser. Enligt propositionen skall folkhögskolans målsättning även i fortsättningen vara att "främja en allmän medborgerlig bildning. Detta är en riktig målsättning som emellertid måste ges ett innehåll dels av elever och anställda vid varje skola, dels av den eventuella rörelseanknytning skolan har. 1 propositionen föreslås att de nuvarande långa kurserna minimeras , dvs. skolan skall vara skyldig att anordna två 15-veckorskurser, som dock inte får sammanfalla i tiden. Detta förslag har bland landets folkhögskoleelever väckt en berättigad oro för en allvarlig utarmning av folkhögskolans bildningsverksamhet. Mot bakgrund av den utveckling som redan i stor utsträckning förekommit på folkhögskolorna finns det anledning att tro att antalet strömlinjeformade kurser för korttidsutbildning eller återkommande utbildning kommer att öka kraftigt på bekostnad av de långa kurserna. Det kommer också att bli lätt för folkhögskolorna att, exempelvis i samarbete med arbetsmarknadsmyndigheterna, rekrytera elever till dessa kortare kurser, vilket kommer att bidra till denna utveckling. Självfallet bör möjligheterna till utbildning förbättras, men det bör inte ske på bekostnad av en försämring av folkhögskolorna. Skälen för att bibehålla de långa kurserna vid folkhögskolorna är många. En 15-veckorskurs blir alltför begränsad i vad gäller både ämnesval och studieformer för att på ett rimligt sätt kunna uppfylla målsättningen om allmän medborgerlig bildning. Ett annat viktigt skäl är att de korta kurserna ger eleverna mycket lite inflytande över studierna. Folkhögskolornas långa vinterkurser har av generationer av folkhögskoleelever upplevts som en unik möjlighet till personlig utveckling, med frigörelse och ökad självtillit, vilka man arbetat sig fram till vid studier och diskussioner med andra som man lärt känna . Detta är värden som folkhögskolan har och som inte är mätbara, men som får ett otvetydigt uttryck genom den enhälliga elevopinionen mot en förkortning av kurserna och för bevarande av de långa kurserna. Propositionens förslag innebär i och för sig inget hinder för anordnande av längre kurser. Men det innebär inte heller att man underlättar för skolorna att anordna längre kurser. (SOU 1976:16) kunde inte seriöst behandla frågan om att förändra de ekonomiska förutsättningarna för folkhögskolorna, vilket skulle ha kunnat ge ett större handlingsutrymme, eftersom det klart uttrycktes i direktiven att utredningen inte skulle gå in på statsbidragsfrågorna annat än i mycket begränsad och i direktiven klart angiven mening, vilket inte skulle medföra några egentliga kostnadsökningar. Det kan rimligtvis inte vara negativt att vid folkhögskolorna anordna kortare ämneskurser. Men kärnan i skolans verksamhet måste utgöras av de långa kurserna för att inte folkhögskolorna skall förvandlas till kursoch konferenshotell. Vid en förnyad utredning om folkhögskolans framtid bör därför det statliga stödet till folkhögskolan på allvar tas i betraktande. I det kommande förslaget till folkhögskolelag bör stadgas om en förlängning av de långa kurserna . Enligt propositionen bör beslutsstrukturen inom skolan uppdelas på tre organ: styrelse, lärarråd och kursråd. Styrelsen utses av huvudmannen, och elever, lärare och övrig personal ges möjlighet att närvara vid sammanträdena. skall bestå av lärarna vid skolan och elever, och övrig personal skall ges möjlighet att närvara. väljs av dem som är verksamma inom skolan, och eleverna bör ha minst lika många representanter som lärare och övrig personal tillsammans. Det är således en traditionell hierarkisk beslutsstruktur som propositionen förordar. Förslaget i propositionen är avsett som en möjlig modell för hur samverkan inom skolan bör ske. Det är då märkligt att man inte fastnat för en demokratisk lösning. Frågan om personalinflytande i styrelsen kommer att tas upp i en kommande övergripande lagstiftning. I det sammanhanget bör också frågan om elevinflytandet tas upp. kommunisterna har i andra sammanhang hävdat att styrelsen för en utbildningsenhet bör vara politiskt sammansatt. Det bör även gälla för folkhögskolorna i den mån det inte är rörelseskolor. Det skall åligga styrelsen att dra upp ramarna för verksamheten på skolan. För verksamheten på skolan bör finnas ett beslutande organ bestående av elever, lärare och övrig personal. Detta organ bör utses i val, där alla inom skolan verksamma utgör en gemensam valkorporation. För valen skall gälla principen "en man - en röst. Var och en av kategorierna elever, lärare och övrig personal bör dock tillförsäkras en viss minimirepresentation, bl. a. innebärande att elevrepresentanterna skall utgöra minst hälften av det beslutande organet. Vi avvisar således förslaget om en uppdelning av beslutsfunktionerna på lärarråd och kursråd. Frågor av facklig karaktär handläggs självfallet i respektive elevers, lärares och övrig personals fackliga organisationer. Därefter återstår frågor att handlägga inom de ramar som styrelsen beslutat och som är av gemensamt intresse för de inom skolan verksamma. Betyg och omdömen är en negativ företeelse inom skolväsendet. De skapar konkurrens, likriktning och tvingar in studierna mot mätbara kunskaper och motverkar därmed sociala värden som personlighetsutveckling och frigörelse, vilka studiearbetet kan ge, i synnerhet när det bedrivs i samarbete med andra. I konsekvens med vår ståndpunkt när det gäller betygen inom andra skolformer anser vi att omdömena även inom folkhögskolan bör avskaffas och ersättas av de intyg om genomgången kurs som finns . I propositionen föreslås att ett normeringsinstrument skall utarbetas, som skall ha till uppgift att underlätta jämförelser av standarden på likartade kurser vid olika folkhögskolor. Ett sådant normeringsinstrument kommer att verka styrande på kursuppläggning och kursinnehåll genom att man på olika skolor kommer att eftersträva att anpassa sig till instrumentet. Därigenom kommer det också att utgöra en allvarlig inskränkning av folkhögskolans frihet. Förslaget om ett normeringsinstrument måste därför avvisas. Det utgår ett särskilt statligt stöd till fritidsledarutbildningen. Detta stöd föreslås i propositionen höjt från . per elev och läsår. I och med att staten på detta sätt går in och stimulerar en viss yrkesutbildning måste staten också ta på sig ett ansvar för att de som utbildar sig också kan få arbete. Fritidsledarutbildningen vid folkhögskolorna har fått en större omfattning än vad som från början var avsett. Det har också vållat problem, som består i att många av de färdiga fritidsledarna har svårt att få arbete som motsvarar deras utbildning. Det beror i och för sig inte på att det finns överskott på fritidsledare utan snarare på att det är brist på tjänster med rimliga löne- och anställningsvillkor. Tills dessa problem är lösta bör fritidsledarutbildningen inte tillåtas svälla ytterligare. Det extra statsbidraget bör därför kompletteras med att , i sin egenskap av tillsynsmyndighet, ges möjlighet att utöva kontroll av dimensioneringen av fritidsledarutbildningen. I samband med fritidsledarutbildningen finns det också anledning att påpeka, eftersom formuleringen i propositionen är mycket oklar, att vad beträffar intyg till elever vid fritidsledarlinjerna, bör dessa intyg innehålla uppgifter om utbildningens innehåll och arbetsformer och inget annat. Den formulering som finns i propositionen på s. 144 antyder att även andra uppgifter skulle finnas i dessa intyg. Så bör emellertid inte få vara fallet. För att förbättra invandrarnas möjligheter att bedriva meningsfulla folkhögskolestudier anser vi att ett stöd i likhet med vad som föreslås för fysiskt och psykiskt handikappade och för musikundervisning även bör utgå för språkligt handikappade. Till språkligt handikappade bör förutom invandrare hänföras även analfabeter och elever med uttalade läs- och skrivsvårigheter. Vi anser att för dessa elever bör man tillämpa en lärartäthet av . Under hänvisning till ovanstående och med godkännande av propositionen 1976/77:55 i övrigt föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en ny utredning om folkhögskolans framtid, varvid även bör beaktas förstärkt statligt stöd till folkhögskolan; 2. att uttalar att i det kommande förslaget till folkhögskolelag bör stadgas om en förlängning av de långa kurserna ; 3. att uttalar sig för ett demokratiskt inflytande inom folkhögskolan, i enlighet med vad som anförs i motionen; 4. att uttalar att studieomdömena bör avskaffas inom folkhögskolan och att i fortsättningen endast intyg om genomgången kurs bör avges; 5. att beslutar avvisa propositionen 1976/77:55 i vad gäller normeringsinstrument; 6. att uttalar att bör ges möjlighet att utöva kontroll över dimensioneringen av fritidsledarutbildningen; 7. att beslutar att ett stöd för språkligt handikappade elever skall utgå med en lärartäthet av per elewecka. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) i (vpk) i