mot · G0021675 · 1977-05-31 00:00:00 — 1976/77: 1675 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:149 om arbetsmiljölag m. m. I motionen konstateras att de riktlinjer som den socialdemokratiska regeringen angav för arbetsmiljöutredningens arbete och som sedan utvecklats i en socialdemokratisk partimotion 1976/77:475 i stort sett har fullföljts i propositionen om ny arbetsmiljölag. När det gäller lagstiftningen krävs ett ökat inflytande för löntagarna över arbetarskyddsverkets arbete med föreskrifter om arbetsmiljön, bl. a. för de psykosociala förhållandena. I fråga om arbetstidens förläggning krävs tillägg till lagen om dygnsmaximering till samt en samordning mellan arbetsmiljölagen och arbetstidslagen. Vidare begärs ett principbeslut om att regionalt skyddsombud skall ha rätt till ersättning för kostnader som är förenade med uppdraget. Frågan om ersättning i samband med att arbetet stoppas på grundval av bestämmelserna i arbetsmiljölagen föreslås bli lösta i samband med översynen av anställningsskyddslagen. För att syftet med lagstiftningen skall kunna uppnås krävs en väsentlig förstärkning av resurserna för de organisationer och myndigheter som har ansvar för arbetsmiljöarbetet. I motionen begärs en långsiktig plan för utbyggnad av arbetarskyddsverkets och produktkontrollnämndens resurser. Vidare begärs ett principbeslut om att den kommunala tillsynen skall föras över till arbetarskyddsverket. I motionen krävs att uttalar sig för en snabb utbyggnad av företagshälsovården med målet företagshälsovård åt alla anställda. Vidare hemställs att regeringen snabbt lägger fram förslag om en förbättring i yrkesskadestatistiken samt att anslaget till information om arbetsmiljölagen räknas upp. har kraven på en bättre arbetsmiljö skärpts. Vi har fått större kunskaper om arbetslivets risker. Vi har också fått större kunskaper om möjligheterna att hindra olycksfall och undanröja hälsorisker. Vi har vidare, som en följd av en allmänt förbättrad materiell standard och social trygghet, ställt ökade anspråk på arbetslivets kvalitéer. Vi ställer krav på att arbetet i sig självt skall bidra till ökad välfärd. Därmed har också synen på arbetslivets risker förändrats. Arbetarskyddet var ursprungligen inriktat på att förebygga olycksfall och vissa klart skönjbara Detta är alltjämt en ytterst viktig uppgift, men insatserna har numera vidgats till att omfatta arbetsmiljön i dess helhet. Arbetsplatserna måste, som framhölls i LO-SAP:s arbetsmiljöprogram , göras säkra och riskfria utifrån en mera total hälsosynpunkt. Arbetsmiljön har både en fysisk och psykisk sida. , arbetstiderna och arbetets anpassning till människan är viktiga delar av arbetsmiljön. Åtgärderna på arbetsmiljöns område har drivits fram av arbetarrörelsen som ett led i strävan efter trygghet, jämlikhet och välfärd. 1.1 Arbetsmiljö och trygghet Arbetsmiljön har inte följt med standardstegringen i övrigt i samhället. En stark utveckling mot ökad mekanisering och arbetsuppdelning, särskilt inom industrin, har medfört att arbetstempot har drivits upp och att de psykiska påfrestningarna har ökat. Dessutom har i stegrad omfattning nya kemiska miljöfaktorer tillkommit. Arbetsmiljön har tillförts nya riskmoment. Politiken måste inriktas på att motsvara individernas krav på ett tryggare och riskfriare arbetsliv. Den måste i ökad utsträckning gripa in direkt i de tekniska, ekonomiska och sociala förhållanden i företagen som ger upphov till risker för hälsa och välbefinnande och som leder till sjukdom och olycksfall. 1.2 Arbetsmiljö och jämlikhet Insatserna för att förbättra arbetsmiljön är alltså en fråga om trygghet. Det är också en fråga om jämlikhet. Dagens arbetsliv karaktäriseras av betydande skillnader i arbetsmiljö. Många av dem som har otillfredsställande arbetsmiljö är också sämre ställda när det gäller arbetsförhållanden i övrigt. Klassamhället lever alltså i hög grad kvar i arbetslivet. Detta är ett resultat av att flertalet anställda har saknat inflytande över sin egen arbetsplats och sitt eget företag, medan de som representerar ägarintressena har bestämt över arbetsplatsernas utformning. Att vidmakthålla och ge god avkastning på insatt kapital har varit avgörande för valet av tekniska och ekonomiska lösningar. Effekterna för dem som svarar för arbetsinsatserna har kommit i andra hand. En förbättring av arbetsmiljöerna är därför en fråga om jämlikhet i inflytande över arbetsplatserna. Det är de anställda som bäst känner problemen. De fackliga organisationerna har dragit upp riktlinjerna för hur inflytandet i företagen skall byggas upp. Ett förverkligande av dessa riktlinjer innebär att maktförhållandena i företagen förändras. Utifrån dessa nya maktförhållanden skall samarbetet mellan arbetstagare och arbetsgivare byggas upp. 1.3 Arbetsmiljö och vällärd Arbetsmiljön är en fråga om trygghet och jämlikhet - men också om välfärd. Det har varit vanligt att man i utformningen av produktionsapparat och arbetsliv tagit stor hänsyn till lätt avläsbara och mätbara ekonomiska och tekniska faktorer och bortsett från miljö, hälsa och välfärd. Men allt fler har fått klart för sig att just förhållandena i arbetslivet bestämmer en stor del av vår tillvaro i övrigt. Det är inte tillräckligt att åstadkomma en förbättrad materiell standard och förbättrad social service 1 samhället utanför arbetsplatserna. Om missförhållandena och klasskillnader tillåts leva kvar i arbetslivet färgar detta av sig på tillvaron utanför arbetet, och välfärden förblir ofärdig. En förbättring av arbetsmiljön är således en avgörande del i strävandena att skapa ett välfärdssamhälle. Rätten till arbete, rätten till ett arbete som inte skadar hälsan och rätten till ett meningsfullt arbete måste utgöra grundvalarna för dessa strävanden. 2 RISKER I ARBETSMILJÖN Tack vare de forskningsresultat som kommit fram har vi fått en bättre bild av hur arbetsmiljön faktiskt ser ut. I en rapport till 1976 lämnas en översikt över riskerna i arbetslivet, som vi anser vara en viktig del av bakgrunden för statsmakternas beslut om insatser för att förbättra arbetsmiljön. 2.1 Arbetsolycks/äll För många näringsgrenar är arbetsolycksfallen klart dominerande, framhålls det i . Den största olycksfallsfrekvensen har stuveribranschen. Andra näringsgrenar med särskilt hög olycksfallsfrekvens är gjuteriindustrin, slakteri- och charkuteribranschen, skogsbruken, varvs- och sågverksindustrin. De allra flesta arbetsolycksfallen skulle ofta med mycket enkla medel ha kunnat förhindras. Det gäller exempelvis halknings-, falloch klämskador, som är relativt vanliga olycksfall. Det har konstaterats att av anställda som utsatts för buller har fått hörselskador av varierande omfattning. På grund av teknikens utveckling blir bearbetningen effektivare, som maskinerna arbetar allt hastigare, vilket har medfört att bullret snarare ökat än minskat ute på arbetsplatserna. De allt större produktionsenheterna med ofta stora arbetslokaler medför att buller kan spridas obehindrat och t. o. m. förstärkas. Det är känt att de som arbetat i bullrig miljö kan få invalidiserande hörselnedsättningar. har det blivit klarlagt att detta är långt ifrån den enda skadeverkning bullret kan förorsaka. Vetenskapliga undersökningar har bekräftat att buller som ett led i kroppens stressreaktioner kan förorsaka förändringar i blodkärl och cirkulationsorgan. Många arbetare upplever även effekter av bullret efter arbetsdagens slut i form av bl. a. sömnsvårigheter och nervösa besvär. 2.3 Fysisk belastning, utgör kroppslig påfrestning i arbetet ett stort arbetsmiljöproblem på grund av att tillräcklig hänsyn inte tagits till människan och hennes förutsättningar vid planeringen av arbetsplatserna. Rygg-, muskel- och ledbesvär har visat sig vara de vanligast förekommande hälsobesvären bland medlemmarna. Visserligen tekniska utvecklingen medfört att många tunga och kroppsligt påfrestande arbeten överförts till maskinerna. Men den nya produktionstekniken och de nya arbetsmetoderna har tillfört nya och i vissa avseenden kanske större risker för kroppslig överbelastning och förslitning. I stora delar av arbetslivet tvingas de anställda att anpassa sig till en arbetstakt och ett rörelsemönster som är skadliga såväl fysiskt som psykiskt. Förekomsten av kemiska risker ute på arbetsplatserna utgör f. n. ett av de mer svårbemästrade arbetsmiljöproblemen. Man har beräknat att i vårt land förekommer mellan 60 000 och 100000 kemiska ämnen och produkter. Mellan 500 och 1 000 nya produkter släpps ut på marknaden. Detta medför att arbetstagarna ständigt kommer i kontakt med nya ämnen och produkter, som i många fall innebär kända eller okända hälsorisker. Bland registrerade yrkesskador är också hudsjukdomar särskilt framträdande. Överkänslighetsreaktioner av olika slag har fått ökad omfattning. Silikosfarligt damm tillhör de mera kända kemiska hälsoriskerna. Cancerframkallande effekter av olika ämnen har alltmer framkommit. Synen på vad arbetsmiljön omfattar har vidgats . Ett uttryck för detta är ett ökat beaktande av arbetsorganisationens betydelse för löneformens inverkan på förekomsten av psykisk påfrestning och stress i arbete. Utvecklingen på det företagsdemokratiska området har starkt bidragit till ökat medvetande om betydelsen av dessa faktorer i arbetsmiljön. Insikten om att löntagarnas inflytande över arbetsorganisationen är en förutsättning också för bättre arbetsmiljöförhållanden har vuxit fram. påverka produktionsplaneringen, fördelningen av arbetsuppgifter och bemanning på arbetsplatsen torde vara en förutsättning för att komma till rätta med den stressande arbetssituation som många är utsatta för . 3 ALLMÄNT OM FÖRSLAGET TILL NY ARBETSMILJÖLAG lade 1976 fram ett samlat förslag till en helt ny arbetsmiljölagstiftning. Den föreslagna lagen var en ramlag som skall ange de grundläggande kraven på arbelsmiljöbegreppet. I förslaget har bestämmelser som infördesvid revidering i huvudsak överförts oförändrade till den nya lagen. I övrigt innebar lagförslaget en helt ny reglering jämfört med nu gällande lag. LO och TCO konstaterade i sina remissvar att arbetsmiljöutredningens förslag i stor utsträckning motsvarade de krav som ställts från de fackliga organisationerna. De anslöt sig således till lagförslagets grundläggande principer men ansåg att lagen på vissa viktiga områden borde skärpas och ytterligare preciseras. LO:s och TCO:s remissvar grundade sig på yttranden från förbunden samt på arbetsplatsremissen omfattande ca 61 000 LO- och ca 45 000 TCO-medlemmar. I en socialdemokratisk partimotion till angav vi vissa huvudlinjer för en reformering av lagstiftningen, däribland vikten av en helhetssyn på arbetsmiljöfrågorna och vikten av de anställdas medverkan vid planering av arbetsmiljön. Med tillfredsställelse kan konstateras att de riktlinjer som den socialdemokratiska regeringen angav för den kommande arbetsmiljölagstiftningen och som vi sedan utvecklade i vår partimotion i stort sett har fullföljts i den nu framlagda propositionen. Vi vill i det här sammanhanget understryka angelägenheten av att dessa riktlinjer fullföljs också i den kommande reformeringen av arbetsmiljölagstiftningen på sjöfartens område. 3.1 Samverkan om arbetsmiljön Vi delar den principiella uppfattningen att arbetsmiljöarbetet skall baseras på samverkan mellan parterna och att arbetsgivarna skall ha huvudansvaret för att arbetsmiljöförhållandena uppfyller lagens målsättning. Detta huvudansvar för arbetsgivaren förutsätts dock utgå från ett långtgående inflytande från arbetstagarnas sida i vad gäller att uppfylla lagstiftningens målsättning. Hur ansvaret mellan parterna skall fördelas har, förutom i det nya lagförslaget, även uttryckts i det träffade centrala avtalet mellan LO-PTK och SAF angående de lokala reglerna för skyddsarbete och för företagshälsovården. Dessa innebär bl. a. att arbetstagarna har majoritet i skyddskommittén. Vi instämmer således i propositionens principiella ställningstagande, nämligen att arbetsmiljölagen skall ange de grundläggande rättigheterna för ar betstagarnas inflytande över arbetsmiljön men att en detaljreglering av inflytandegraden där skall undvikas. Den nya medbestämmandelagen ger rätt för arbetstagarna att på alla nivåer i företagen träffa avtal om inflytande även på arbetsmiljöns område. I arbetsmiljöfrågor har från fackligt håll en ökad medbestämmanderätt ansetts vara så angelägen att rätt till självbestämmande krävts. 3.2 Produktionen skall bära kostnaderna Ytterligare en grundprincip för arbetsmiljöarbetet, som starkt understrukits från de fackliga organisationernas sida, är att produktionen skall bära kostnaderna för detta. Det gäller även kostnaderna för de fackliga insatserna på arbetsmiljöns område, för facklig utbildning om arbetsmiljön, för skyddsombudens verksamhet m. m. Förutsättningen för ett effektivt arbetsmiljöarbete på det lokala planet är att tillräckliga resurser ges för fackliga insatser. Kravet på förebyggande insatser på arbetsmiljöområdet har kraftigt betonats i de riktlinjer för åtgärder på arbetsmiljöns område som antogs av 1976. Enligt lagförslaget skall förhandsbedömning nu ske av teknisk utrustning, kemiska ämnen och produkter, arbetsprocesser och arbetsmetoder. Det är på det förebyggande stadiet goda arbetsmiljöförhållanden skall kunna skapas. Förhandsbedömningens system med s. k. särskilda föreskrifter förbundna med direkt straffansvar bör kunna bli ett verkningsfullt instrument för att åstadkomma förbättringar av arbetsmiljön. har en markant förstärkning skett av arbetarskyddsmyndighetens resurser. Den nya arbetsmiljölagen förutsätter ytterligare ökade resurser, om verket skall kunna klara de nya och omfattande uppgifterna. Det gäller sådana uppgifter som förhandsgranskning av maskiner, ämnen och processer, utfärdandet av föreskrifter om arbetsmiljöns utformning, utarbetandet av gränsvärden för kemiska och fysikaliska faktorer, information och utbildning, inspektion och kontroll. Vad som krävs är därför en flerårsplan för den fortsatta utbyggnaden av verkets resurser. Förslaget om förhandsgranskning innebär en väsentlig utvidgning av arbetarskyddsmyndighetens befogenheter och ansvar. Även om propositionen i förhållande till arbetsmiljöutredningen klarare uttrycker vikten av arbets tagarpartens inflytande medför den dock inte något ökat inflytande över myndigheternas arbete i fråga om förhandsbedömning och utarbetande av föreskrifter. Den grundläggande synen som kommer till uttryck i utredningens övergripande deklarationer om vikten av arbetarstagarnas inflytande har inte tillräckligt fullföljts i utformningen av lagen. Även i vad gäller möjligheterna att från arbetsmiljösynpunkt påverka planeringen av nya och förändrade arbetsplatser krävs en förstärkning av lagförslaget. Sanktionssystemet har förstärkts genom att de s. k. särskilda föreskrifterna är förbundna med direkt straffansvar. Denna utbyggnad av sanktionssystemet kan verka i förebyggande syfte. Men dessa regler bör kompletteras med straffbestämmelser riktade mot juridiska personer. Sanktionssystemets utformning är av betydelse för i vilken grad lagen kan verka förebyggande och pådrivande på insatser på arbetsmiljöns område och utgöra stöd för skyddsombuden i deras arbete med att förbättra arbetsmiljön. 4 FÖRSLAG TILL FÖRÄNDRINGAR I ARBETSMILJÖLAGEN M. Med utgångspunkt i de allmänna synpunkter som vi redovisat i det föregående finner vi det angeläget med en förstärkning på vissa punkter i arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen. Därutöver kräver vi förändringar i instruktionen för arbetarskyddsverket. Vi vill understryka att lagens karaktär av ramlag innebär att arbetet med föreskrifterna kommer att vara av största betydelse för reformens genomförande. Kemiska hälsorisker utgör ett alltmer omfattande miljöproblem för stora delar av svensk arbetsliv. Eftersom källan till en stor del av den yttre miljöns luftföroreningar finns på arbetsplatserna, kan insatser för att förbättra arbetsmiljön ofta också få stor betydelse för den yttre miljön. Samhället måste göra stora insatser för att förbättra den kemiska miljön. Detta kräver ökade resurser hos arbetarskyddsstyrelsen och produktkontrollnämnden, till vilket vi återkommer längre fram i motionen. Även på det enskilda företagets nivå måste stora insatser göras för att bringa den kemiska miljön under kontroll. LO har i sitt remissvar på arbetsmiljöutredningen krävt att en lista med alla kemiska ämnen och produkter bör redovisas på arbetsstället. Detta har inte godtagits av regeringen, som säger att arbetarskyddsstyrelsen skall kunna föreskriva att förteckning skall föras över tekniska anordningar och farliga ämnen av visst slag. reskrifterna skall ta sikte på "anordningar och ämnen, där särskilda försiktighetsmått är nödvändiga vid hanteringen och som speciellt bör observeras vid tillsynen". Enligt vår uppfattning innebär detta en alltför hård begränsning i möjligheten att få till stånd en klar och öppen redovisning av arbetsmiljöriskerna. Vi anser att uttalandet i propositionen bör kompletteras på följande sätt: Med stöd av bemyndigande i arbetsmiljölagen (3 kap. 13 § första stycket 3) bör kunna föreskrivas att förteckning över tekniska anordningar och farliga ämnen av visst slag skall föras på arbetsstället. För att förteckningen skall tjäna sitt ändamål synes det nödvändigt att föreskrifterna härom tar sikte på anordningar och ämnen, där försiktighetsåtgärder är nödvändiga vid hanteringen och som skyddsombud och yrkesinspektion bör observera. Det innebär att såväl farliga ämnen som finns på arbetsplatsen som alla ämnen som i den yrkesmässiga hanteringen kan medföra hälsorisker skall förtecknas på arbetsstället. Förteckningen avses inte ersätta märkning och hanteringsanvisningar. 4.2 Arbetets organisation - den psykosociala arbetsmiljön Begreppet arbetsmiljö har vidgats , på det sätt som angavs redan i LO-SAP:s rapport . I lagförslaget sägs nu att "arbetsförhållandena skall anpassas till människans förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. Härvid skall även eftersträvas att anordna arbetet så att arbetstagarna själva kan påverka sin arbetssituation". Vidare sägs i avsnittet om arbetsgivarens allmänna skyldigheter att denne skall ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Arbetet med den psykosociala arbetsmiljön kommer att ställa stora krav på lokala insatser men också på att myndigheterna utarbetar föreskrifter och att de medverkar till förhandsgranskning av arbetsmetoder och arbetsprocesser. LO och TCO uttalade i sina remissvar att lagen klarare borde ange de krav som skall ställas på den psykosociala miljön. Detta gällde främst kravet att arbetstakten inte skall vara mekaniskt styrd utan att arbetstagaren själv skall kunna reglera sin arbetstakt samt att ensidig upprepning av begränsade arbetsmoment skall undvikas. Från fackligt håll har också starkt betonats vikten av att datatekniken får en från psykosocial synpunkt riktig utformning. 1 lagförslaget har någon sådan specificering av de psykiska arbetsmiljökraven ej skett med hänvisning till att bör ha en allmän utformning. Vi anser det angeläget att föreskrifter med utgångspunkt i arbetsmiljölagens allmänna bestämmelser utarbetas som ger skydd mot dessa och andra uppenbara psykosociala risker i arbetet. På grund av de uppenbara beröringspunkterna mellan AML och MBL i frågor om psy kosocial miljö och arbetsorganisation m. m. är en långtgående medverkan för arbetstagarparten i myndigheternas föreskriftsarbete särskilt nödvändig på den psykiska arbetsmiljöns område. Det är värdefullt att lagförslaget innebär att arbetarskyddsstyrelsen skall utarbeta föreskrifter för ensamarbete. Det är också värdefullt att ackordsarbete skall kunna förbjudas, då detta är motiverat av arbetsmiljöskäl. Arbetsmiljöfrågor av denna art kräver nära samarbete mellan myndigheten och löntagarparten. Arbetsmiljölagstiftningen bör därför på ett klarare sätt än vad som är fallet i regeringens proposition ge uttryck för att arbetstagarparten skall ges möjlighet att medverka i arbetarskyddsstyrelsens arbete med att utfärda föreskrifter. 4.3 Facklig medverkan vid utarbetandet av föreskrifter - förhandsbedömning Enligt lagförslaget utvidgas rätten för myndigheten till förhandsbedömning av maskiner, redskap, kemiska ämnen, arbetsprocesser och arbetsmetoder. Detta ger möjlighet att på planeringsstadiet förebygga arbetsmiljöproblem vid nyetablering och vid förändring av befintliga arbetsplatser. Förhandsbedömning blir obligatorisk endast i de fall då myndigheterna föreskrivit detta, i övriga fall blir den frivillig. I den mån förhandsgranskning enligt frivillighetsprincipen inte kommer till stånd för objekt där det vore angeläget måste föreskrift om obligatorisk förhandsgranskning utfärdas. Myndigheternas resurser måste kraftigt förstärkas så att den obligatoriska förhandsgranskningen kan omfatta ett så vitt fält som möjligt i vad gäller maskiner, kemiska ämnen, arbetsprocesser o. d. Förhandsgranskningens stora betydelse och lagens uttalade karaktär av ramlag, varigenom myndighetens föreskrifter kommer att bli av utomordentligt stor betydelse, kräver att arbetstagarnas inflytande på föreskriftsarbetet väsentligt förstärks. Detta gäller inte minst prioriteringen mellan olika objekt för förhandsgranskningen. På många typer av arbetsplatser avgörs arbetsmiljön till avsevärd del genom att arbetsprocesser, maskiner, verktyg m. m. utformas av tillverkare och konstruktörer utanför det egna företaget. I dessa fall ger arbetstagarnas rätt att delta i planeringen av den egna arbetsplatsen endast mycket begränsade möjligheter att påverka arbetsmiljöns utformning. Här måste i stället det fackliga inflytandet kunna garanteras på annat sätt, vilket kan ske genom det fackliga inflytandet på myndighetens föreskriftsarbete och förhandsgranskning. Bemyndigandet i arbetsmiljöförordningen för arbetarskyddsstyrelsen att utfärda föreskrifter bör därför utformas så att arbetsmarknadens parter garanteras ett stort mått av inflytande på föreskrifternas utformning. Arbetsmarknadens organisationer bör beredas tillfälle att fortlöpande delta i ut 1* 1976/77. arbetandet av olika föreskrifter. Detta bör komma till uttryck genom att i den arbetsmiljöförordning, som regeringen kommer att utfärda, det klargörs att arbetsmarknadens parter skall beredas tillfälle att yttra sig över arbetarskyddsstyrelsens förslag till föreskrifter och över det underlag som ligger till grund för förslaget. Skyldigheten för myndigheten att inhämta yttranden från parterna får inte uppfattas så att ett formellt remissförfarande skulle vara tillräckligt. Självfallet skall myndigheten inte heller vänta med utfärdande av föreskrifter till dess att såväl arbetstagarparterna som arbetsgivarsidan tillstyrkt förslag till föreskrifter. Myndigheten har det slutliga ansvaret både för föreskrifternas utformning och för att erforderliga föreskrifter verkligen kommer till stånd. 1 instruktionen för arbetarskyddsstyrelsen bör vidare inskrivas att en plan för utarbetande av föreskrifter skall underställas styrelsen för godkännande. Dessutom bör möjlighet finnas för mer direkt och kontinuerlig påverkan från arbetsmarknadsparterna på inriktningen av myndighetens arbete. Särskilt gäller detta arbetstagarna som är mest berörda av arbetsmiljöfrågorna. Permanenta organ med partsrepresentation bör inrättas för olika verksamhetsområden inom arbetarskyddsstyrelsens tillsynsverksamhet, t. ex. för maskinbyrån, byggnadsbyrån och kemibyrån. En sådan omorganisation på cent-ral nivå av arbetarskyddsstyrelsen innebär en förstärkning av det fackliga inflytandet av samma slag som skett lokalt genom tillkomsten av yrkesinspektionsnämnderna. 4.4 Deltagande i planering vid utformning av anläggningar I propositionen föreslås regler som skall ge arbetstagarna inflytande över utformningen av lokaler, anläggningar m. m.