mot · G102118 · 1977-11-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:58 om ökat stöd till dagspressen, m. m. Pressen och övriga massmedier är av avgörande betydelse för den representativa demokratin. Utan ett fritt nyhetsflöde och en fri och mångfaldig opinionsbildning kan ingen demokrati fungera. Dagstidningarna och organisationstidskrifterna tjänar som kanaler mellar, de förtroendevalda och väljarna. I de dagliga tidningarna kommenteras fortlöpande händelseutvecklingen inom samhället från olika ideologiska utgångspunkter. Organisationerna informerar medlemmar och andra om sina ståndpunkter i aktuella frågor i sina medlemstidningar. I massmedierna kommer också människorna till tals genom debattserier och insändaravdelningar. och tidskrifter tar fram olika nyheter och granskar olika delar av samhällslivet. Genom massmediernas ständiga bevakning och inbördes konkurrens tvingas politiska makthavare och andra inflytelserika grupper i samhället att motivera sina åtgärder och inför människorna stå till svars för de konsekvenser som olika åtgärder leder till. Utan en mångfald på massmediamarknaden försvåras den allmänna politiska debatten. Människorna blir utlämnade till den lilla grupp inflytelserika opinionsbildare som har kontrollen över ett fåtal monopolmedier. En livsnerv i det demokratiska systemet - den fria åsiktsbildningen - hotas därmed. Förutsättningarna för tidnings- och tidskriftsutgivning har försämrats på ett sätt som inger oro för framtiden. Genom den snabba kostnadsutvecklingen i den personalintensiva branschen växer kravet på kontinuerliga intäktsökningar. Genom att närmare 2/3 av tidningarnas intäkter av tidningsrörelsen kommer från annonsförsäljningen, blir tidningarna beroende av annonskonjunkturerna och av annonsmarknadens egenskaper. Detta skapar framför allt svårigheter för de tidningar som har en låg täckning bland hushållen. De är inte lika attraktiva som annonsorgan som de s. k. högtäckningstidningarna, vilka når ut till en bredare läsekrets. Huvuddelen av den lokala annonseringen söker sig till den största tidningen på de orter där flera tidningar ges ut. Annonsintäkterna förstärker därmed konkurrenskraften hos de redan starka tidningarna på ett sätt som ytterligare försvårar situationen för övriga tidningar. I en dålig annonskonjunktur blir intäktsbilden relativt sett ytterligare försämrad för lågtäckningstidningarna. Dessa välkända förhållanden ledde till en omfattande våg av tidningsnedläggelser. Tidningsdöden drabbade främst andra- och tredjetidningar på utgivningsorter med flera dagliga tidningar. Lokala tidningsmonopol skapades eller hotade i stora delar av landet. Utan statliga stödingripanden skulle de fria marknadskrafterna ha lett till oreparabla förluster i mångfalden i tidningskören och till orimliga begränsningar i förutsättningarna för en fri och obunden nyhetsförmedling och opinionsbildning. Genom tillkomsten av det statliga presstödet 1971 tog samhället ett ansvar för att garantera tidningspressens möjligheter att även fortsättningsvis fylla sin viktiga funktion för folkstyret. Syftet varatt stoppa tidningsdöden och så långt som möjligt upprätthålla den nödvändiga konkurrensen på tidningsmarknaden. Presstödet har därefter successivt byggts ut. Stödet består av flera komponenter, men huvudparten har riktats till de tidningar som på grund av de ekonomiska förutsättningarna på tidningsmarknaden inte skulle ha kunnat fortsätta utgivningen enbart med hjälp av intäkter från tidningsrörelsen och ägartillskott. Tidningsbranschen som sådan har inte utgjort någon krisbransch. Systemet med selektivt stöd har därför i allt väsentligt varit tillräckligt för att målsättningen med presstödet skulle uppnås. består samhällets stöd till dagspressen av flera stödformer. Tidningsbranschen är personalintensiv och kräver bl. a. genom en nödvändigt snabb produktion och distribution stora resurser. Det är såväl ur tidningarnas som ur samhällsekonomisk synvinkel väsentligt att dessa utnyttjas så effektivt som möjligt. Systemet med rabatterad samdistribution har lett till en i stort sett fullständig samverkan på distributionssidan. har möjlighet att med lån och bidrag stödja produktionsteknisk samverkan och teknisk förnyelse av tidningarnas tryckeritekniska utrustning. 1976 skapades också möjligheter att med bidrag stödja samverkan på annonsmarknaden, och f. n. pågår överläggningar mellan några tidningsföretag om sådan samverkan. Att presstödet blivit framgångsrikt och lett till att tidningsdöden i stort sett upphört måste främst tillskrivas de s. k. produktionsbidragen till lågtäckningstidningarna. Dessa infördes och har därefter höjts i flera omgångar. F. n. utgår bidrag med . per ton papper för flerdagarstidning (4-7 nr/ vecka), som på utgivningsorten har täckning bland hushållen på högst 40 96. För tidningar som har en täckning på mellan 40 och 50 96 utgår reducerat bidrag. Tidningar som har en upplaga på mindre än 10 000 exemplar får fullt produktionsbidrag upp till en hushållstäckning på 50 96 och reducerat bidrag vid en täckning på mellan 50 och 60 96. För flerdagarstidningar i storstäderna utgår ett generellt påslag på utgående produktionsbidrag med 4 96. Det maximala bidraget är för storstadstidning 19,5 milj. kr. och för annan tidning . För fådagarstidningar (1-3 nr/vecka) utgår bidrag med ett fast belopp om hushållstäckningen på utgivningsorten är högst 20 96. Bidraget reduceras vid hushållstäckning mellan 20 och 30 96. och för annan tidning . Systemet med produktionsbidrag är sålunda konstruerat så att samhällets stöd i första hand kanaliseras till de tidningar som är i behov av stödet för att överleva i konkurrensen med högtäckningstidningar, som finansierar en större del av sina utgifter med annonsintäkter. Staten kompenserar på detta sätt till en del verkan av de fria marknadskrafterna på annonsmarknaden. Stödet har gjort det möjligt för flera tidningar att sanera sin ekonomi och att i begränsad utsträckning öka sin upplaga. Det har däremot inte medfört någon förbättring av lågtäckningstidningarnas attraktivitet på annonsmarknaden. Dessa tidningar är därför för sin existens beroende av ett fortsatt omfattande produktionsstöd. Enligt vår mening är det uppenbart att presstödet även fortsättningsvis måste ha en i allt väsentligt selektiv inriktning. Att generellt stödja dagspressen med allmänna subventioner är inte ekonomiskt motiverat och skulle, för att ge tillräcklig effekt för de tidningar som är beroende av stödet för sin existens, kräva mycket stora ekonomiska insatser. Endast med en fortsatt satsning på produktionsbidragen och stöd till olika samverkansprojekt kan mångfalden på tidningsmarknaden bevaras med samhällsekonomiskt rimliga insatser. Den fortsatta utbyggnad av presstödet som är nödvändig måste i första hand ske genom ett ökat selektivt stöd riktat till lågtäckningstidningarna. Propositionens förslag i stort I propositionen 1977/78:58 lägger regeringen fram förslag som syftar till en förstärkning av presstödet. Enligt förslaget skall produktionsbidragen till flerdagarstidningama räknas upp med . Fådagarstidningarna får en förstärkning med . Dessutom föreslås en viss uppräkning av förslagsanslaget till samverkansåtgärder samt av bidragsbeloppen till etableringsstöd. Samdistributionsrabatten höjs med per exemplar. Annonsskatten föreslås sänkt från av annonsomsättningen. höjs det skattefria grundavdraget från nuvarande 6 milj. kr. till 9 milj. kr. Kostnaderna för förslagen uppgår till ca 95 milj. kr. Härav faller ca 52 milj. kr. på ökade bidrag och ca 43 milj. kr. på minskade intäkter av annonsskatten. Behovet av en förstärkning av tidningsstödet är klart dokumenterat. Produktions- och distributionskostnaderna har, sedan den senaste uppräkningen av stödet gjordes, ökat i en omfattning som gör nya beloppsregler för produktionsbidragen nödvändiga. Med ett oförändrat stöd hotar en ny tidningsdöd kanske . Regeringens förslag har dock fått en inriktning och en allmän uppläggning som strider mot tidigare tillämpade och nödvändiga principer för presstödet. Av de 95 miljonerna används endast ca 32 milj. till det selektiva stödet. Resten sprids ut över tidningarna på ett sätt som innebär att en stor del går till tidningar som inte är i behov av stöd. Redan under föregående lade den borgerliga regeringen fram förslag till presstödjande åtgärder, som kunde ses som ett steg i riktning bort från ett selektivt till ett generellt presstöd. En enig riksdag reagerade då med att uttala (KU 1976/77:42 s. 25) att presstödet även fortsättningsvis måste vara konstruerat så att huvuddelen av medlen går till de lågtäckningstidningar som bl. a. på grund av underläge på annonsmarknaden inte kan täcka sina utgifter genom inkomster från tidningsrörelsen och som därför är beroende av produktionsbidragen för sin fortsatta existens. Trots detta riksdagsuttalande går regeringen nu vidare i sin strävan att förflytta tyngdpunkten från selektiva till generella stödformer. Detta är en olycklig utveckling, som kan leda till att de positiva resultat som uppnåtts genom hittillsvarande åtgärder går förlorade. Vid ställningstagandet till regeringens förslag måste hänsyn tas till att syftet med presstödet alltjämt är att skapa goda förutsättningar för opinionsbildningen och nyhetsförmedlingen genom en bevarad mångfald på tidningsmarknaden. Förslagen om höjda produktionsbidrag och samverkansstöd i olika former är med hänsyn till denna målsättning väl motiverade. Förslaget till sänkt annonsskatt tillgodoser inte detta syfte. Förslaget till sänkt annonsskatt kan vid en första anblick te sig som ett generellt stöd till tidningsbranschen som sådan. Skattesänkningen kommer flertalet tidningar med annonser till godo. Det allvarliga med förslaget är dock att det i realiteten leder till en effekt som är rakt motsatt den som åsyftas med produktionsbidragen. Genom att annonsomsättningen är störst för de stora högtäckningstidningarna, får sänkningen av annonsskatten karaktären av ett selektivt stöd riktat till dessa tidningar. Det är de tidningar som har störst annonsintäkter som får den största förbättringen av sin ekonomi. Klyftan mellan hög- och lågtäckningstidningarna, som produktionsbidragen delvis är avsedda att minska, ökar ånyo. För att bevara relationen mellan hög- och lågtäckningstidningarnas ekonomiska situation oförändrad skulle vid en sänkning av annonsskatten krävas en betydligt kraftigare förstärkning av produktionsbidragen än den som föreslås i propositionen. En sänkning av annonsskatten är motiverad endast i ett läge där tidningsbranschen i sin helhet har en undergrävd ekonomi. är situationen inte sådan, utan problemen är koncentrerade till vissa typer av tidningar. Den föreslagna sänkningen av annonsskatten motverkar enligt vår mening effekten av övriga presstödjande åtgärder och bör med hänsyn härtill avslås. Även höjningen av samdistributionsrabatten är tvivelaktig som instrument i presstödspolitiken. Enligt gällande regler utgår samdistributionsrabatt med för de första 10 milj. exemplaren, med för exemplar mellan 10 och 21 milj. och med för exemplar över 21 milj. Denna stödform är generell till sin karaktär. Stöd utgår till tidningarna i proportion till upplagans storlek. Syftet med samdistributionsrabatten var ursprungligen att stimulera tidningarna till ett totalt sett resursbesparande samarbete i distributionsledet. När rabatten senast höjdes skedde detta för att undvika att ekonomiskt starka tidningar skulle lämna systemet. Detta skulle ha lett till ökade svårigheter för de tidningar som inte har förutsättningar att finansiera en distribution i egen regi utan därför är beroende av att samverkan upprätthålls. Några farhågor för att tidningar skall finna det ekonomiskt lönsamt att övergå till egendistribution finns inte. Samdistributionsrabatten är från den synpunkten redan nu tillräckligt hög. Distributionskostnaderna har emellertid ökat i sådan utsträckning att en större höjning av presstödet än de produktionsbidragshöjningar som regeringen föreslår av denna anledning är motiverad. I avvaktan på resultatet av den översyn av presstödets konsekvenser som aviseras i propositionen motsätter vi oss inte nu den föreslagna höjningen av samdistributionsrabatten med per exemplar. Det bör dock uppmärksammas att denna höjning inte motiveras av det ursprungliga syftet med rabatten. Den nu föreslagna höjningen får i stället ses som ett generellt stöd till dagspressen. Stöd till organisationstidskrifter och invandrartidningar Även organisationstidskrifterna kommer att drabbas av betydligt större ökningar av distributionskostnaderna än vad som kunde förutses, när reglerna för bidragen till dessa tidskrifter antogs av . Den kraftiga höjningen av posttaxorna kommer att väsentligt urholka stödet. För att dessa tidningar inte skall komma i en prekär situation bör de kompenseras för dessa kostnadsstegringar. Detta måste beaktas i arbetet med nästa års budget så att får ta ställning till ett utbyggt stöd till organisationernas tidskrifter. Dessutom bör stödet till tidningar på andra språk än svenska uppmärksammas i detta sammanhang. Detta bör ges regeringen till känna. Utredning om presstödets effekter Tidningsbranschen som sådan är som framhållits enligt vår mening inte en krisbransch. Utvecklingen har emellertid, sedan de nuvarande presstödsreglerna infördes, lett till ökade svårigheter för vissa tidningskategorier. Det är därför väl motiverat att, som föreslås i propositionen, utfallet av de nuvarande reglerna blir föremål för en förnyad analys. Med hänsyn till presstödsreglernas stora betydelse för vitala funktioner i folkstyret är det angeläget att denna utvärdering sker under medverkan av företrädare för de politiska partierna. En parlamentarisk utredning av presstödssystemets effekter måste koncentrera intresset på problemen för tidningar med särskilt låg hushållstäckning. Detta är en brådskande uppgift. Det står klart att den förstärkning som föreslås i propositionen av produktionsbidragen inte är tillräcklig för att garantera en fortsatt utgivning av dessa tidningar. Om stödsystemet inte ses över i denna del är det stor risk för att flera av dessa tidningar måste upphöra med utgivningen. Detta kommer att leda till nya monopolsituationer på flera lokala tidningsmarknader. En möjlig lösning på dessa tidningars problem skulle kunna vara en justering av reglerna för produktionsbidragen. Dessa skulle kunna utgå med högre belopp för tidningar med särskilt låg hushållstäckning. Det gäller här tidningar som i många fall har små upplagor totalt sett. Ett större stöd till denna kategori skulle kunna sägas ligga i linje med principen att ge de likaledes ofta små fådagarstidningarna ett proportionellt sett starkare stöd. Fådagarstidningarna får nu en ytterligare bidragsförstärkning, då produktionsbidragen till dessa räknas upp med . Självfallet kan ett riktat stöd till tidningar med särskilt låg hushållstäckning ges även en annan utformning. Det måste bli en uppgift för den föreslagna utredningen att närmare överväga utformningen av bidragsreglerna. Arbetet i denna del måste bedrivas i sådan takt att förslag till åtgärder kan föreläggas . Till den föreslagna utredningens uppgifter bör även höra att se över stödsystemets effekter för de tidningar som inte erhåller bidrag, främst de större storstadstidningarna vilka - sannolikt på grund av tillfälliga förhållanden som den vikande annonskonjunkturen - upplevt ökade svårigheter . Vidare bör stort intresse ägnas åt bidragsregler som stimulerar till ökad produktions- och annonssamverkan samt andra kostnadsbesparingar. I detta sammanhang bör också annonsbladens inverkan på dagstidningarnas ekonomiska situation uppmärksammas. Vad som anförts rörande utvärderingen av presstödsreglerna bör ges regeringen till känna. Sammanfattningsvis stöder vi sålunda den föreslagna uppräkningen av produktionsbidragen, det ökade anslaget för produktionssamverkan samt den höjda samdistributionsrabatten. Dessa åtgärder är emellertid inte tillräckliga för att de positiva effekterna av presstödet skall bevaras. För att undvika en ny våg av tidningsnedläggelser och för att slå vakt om organisationernas möjligheter att fortsätta utgivningen av sina tidskrifter krävs att ytterligare åtgärder skyndsamt vidtas. Förslag till ett förstärkt riktat bidrag till tidningar med särskilt låg hushållstäckning samt till ett ökat stöd till organisationstidskrifterna och invandrartidningarna måste presenteras . Sänkningen av annonsskatten är en åtgärd som går stick i stäv med övriga strävanden inom presstödspolitiken. Förslaget bör därför avslås. Den i propositionen aviserade översynen av presstödets verkningar måste ske av en parlamentariskt sammansatt utredning som särskilt ägnar sitt intresse åt lågtäckningstidningarnas problem och åt samverkansfrågorna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att 1. avslår förslaget i propositionen 1977/78:58 till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 2. ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om a. en uppräkning av stödet till organsationstidskrifterna och till tidningar på andra språk än svenska, b. en utredning av presstödets verkningar. () () () () () () () () ()