ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002238 · 1977-01-19 00:00:00 — om sänkt åldersgräns vid inköp på systembolag har flera ändringar gjorts i de åldersgränser som i olika sammanhang gäller för ungdomar. Väsentligast i detta avseende är naturligtvis sänkningen av myndighetsåldern från 20 till . Det kan med fog hävdas att samma åldersgräns inte bör gälla i alla sammanhang, bland annat beroende på den varierande grad av mognad som måste krävas i de olika fallen. Det bör dock vara en självklar princip att åldersgränser som inskränker den enskildes befogenheter inte bör ligga högre än myndighetsåldern annat än i mycket speciella undantagsfall. Beträffande exempelvis vårdregler kan andra principer vara försvarbara. Granskar man lagutskottets betänkande 1975/76:9, varvid fogats en sammanställning över gällande åldersgränser, konstaterar man att bestämmelser om åldersgränser som på olika sätt inskränker den enskildes handlingsfrihet i allmänhet inte överstiger . Några undantag finns dock med hänsyn till att en viss erfarenhet kan vara nödvändig att kräva för tillstånd att exempelvis utöva en viss befattning. När det gäller bestämmelser som reglerar hantering av alkoholhaltiga drycker gäller emellertid inte myndighetsåldern som övre gräns. Sålunda innehåller rusdrycksförsäljningsförordningen tre stadganden som åldersgräns för utminutering etc. av rusdrycker. Även i ett antal följdförfattningar bestäms gränsen för handhavandet av rusdrycker till . Är det då motiverat att när det gäller hantering av rusdrycker ha en åldersgräns som överstiger myndighetsåldern? Med hänsyn till de svåra problem som ungdomsalkoholismen medför, och då vi i inte har någon vana vid fri försäljning av alkoholhaltiga drycker, kan utan tvekan starka skäl anföras för en hög åldersgräns. Men en gräns som överstiger myndighetsåldern förefaller inte berättigad. Om genom lagstiftning beslutat att en person när hon eller han fyllt är kapabel att fatta helt avgörande beslut rörande sin egen ekonomi, utöva rösträtt och i övrigt vara en helt likaberättigad samhällsmedlem kan det knappast motiveras att vederbörande inte skulle ha rätt att få köpa en flaska vin eller sprit på systembolaget. En invändning mot detta resonemang skulle naturligtvis kunna vara att, även om 18-åringen för egen del är kapabel att bestämma över sina alkoholvanor, en sänkt åldersgräns skulle kunna leda till att alkoholhaltiga drycker i viss utsträckning spreds tili yngre personer. Det måste likväl stå klart att, då samhället bestämt en viss myndighetsålder, man inte därefter skall urholka den betydelse som myndighetsåldern bör ha. Också strävan att få en enhetlig och klar lagstiftning talar mot ett sådant undantag från myndighetsåldern som en 20-årsgräns för inköp av rusdrycker på systembolaget. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring i rusdrycksförsäljningsförordningen så att åldersgränsen för utminutering etc. av rusdrycker anpassas till myndighetsåldern.
mot · G002239 · 1977-01-17 00:00:00 — om bibehållande av tullkammaren i Nya tullprocedurer, ny distriktsindelning och viss successiv avtrappning av industritullarna har ändrat arbetsuppgifterna för . Den ändrade distriktsorganisationen har föranlett att somliga tullkammare dragits in och ersatts med tullstationer. Ytterligare tullkammare föreslås bli indragna. Enligt generaltullstyrelsen bör tullkammaren i behållas längst intill utgången av /78. Detta skulle innebära att det i iän därefter endast skulle finnas en tullkammare, nämligen i länets södra del. Avståndet från norra länsdelen till den i så fall enda kvarvarande tullkammaren blir då i vissa fall . Någon personalbesparing medför ej organisationsändringen, då utökning sker vid tullkammaren i motsvarande minskningen i . De praktiska erfarenheter som redan nu finns av den nya tullagen visar att det även i fortsättningen behövs direktkontakt mellan tullkammare och trafikanter. För näringslivet i en region är det av stor betydelse att kunna undvika långa resor. Det bör heller inte vara önskvärt för att tvinga personal till långa tjänsteresor. Efter industri- och sysselsättningskriser har näringslivet nu en progressiv utvecklingstendens i . Godsomsättningen över hamn har ökat . Detta gäller främst linjetrafiken där regelbunden trafik med ökande godsomsättning kommit i gång såväl öster- som västerut, med , kontinenten. och utomeuropeiska hamnar. I takt med den ökande trafiken byggs nu magasin och terminaler ut av såväl den kommunala hamnförvaltningen som åkeri företagen. I sitt yttrande över departementspromemorian K 1975:9, Planering av de svenska hamnarna, har i sitt yttrande föreslagit som differentierad hamn (centralhamn) för berörd kuststräcka. Som en jämförelse kan nämnas att regeringen, vad beträffar , ändrat tullstyrelsens förslag till distriktsindelning och beslutat att tullkammare skall finnas i såväl som och . Avståndet mellan tullkamrarna där blir 4 resp. 3 mil. Likaså bibehålls också tullkammaren i efter ändring av förslaget. Antalet hemtagningsanmälningar var i 8 557 st. (4 175, 7 581). Antalet tullsedlar var i 9 059 (i 8 479 och i 9 125). I årets budgetproposition anför föredraganden att tullkammaren i övergångsvis skall finnas kvar även under nästa budgetår. Detta borde inte utesluta ytterligare ändring i tullstyrelsens ursprungliga förslag. Alternativet, en tullstation, fyller icke den uppgift som näringsliv och hamntrafikanter kräver. Jag anser att den service som exportörer och importörer även i mellersta och norra kan få genom en något så när närbelägen tullkammare bör finnas kvar även efter /78. Tullkammaren i har en viktig roll för utvecklingen i regionen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära att tullkammaren i bibehålls.
mot · G002240 · 1977-01-19 00:00:00 — av om rättshjälp för näringsidkare Genom tillkomsten av rättshjälpslag har den enskildes möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen kommit att avsevärt förbättras. Eftersom flertalet fysiska personer dessutom torde åtnjuta det ekonomiska skydd som innehavet av försäkring med rättsskyddsklausul ger riskerar därför numera en enskild person normalt inte drabbas av betungande ekonomiska konsekvenser i civilrättsliga angelägenheter, även om en tvist skulle leda till rättegång, som förloras. Den ovan beskrivna situationen står i bjärt kontrast till den som gäller i fråga om näringsidkares ekonomiska möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen i angelägenheter som berör vederbörandes näringsverksamhet. Det enbart mycket begränsade utrymme som rättshjälpslagen och dennas forarbeten medger att lämna allmän rättshjälp i sådana sammanhang tillämpas nämligen strikt av i dess praxis. Härigenom uppkommer en obalans mellan den enskilde fysiske personens möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen å ena sidan och näringsidkarens å den andra. Inte sällan föreligger motpartsförhållande i tvister mellan just fysiska personer och näringsidkare, något som inte minst de senare årens lagstiftning på konsumenträttens område medverkat tili. Genom lagarna om anställningsskydd och medbestämmande i arbetslivet har vidare tillkommit nya och juridiskt svårtillgängliga rättsområden, inom vilka särskilt de ej organiserade näringsidkarna har och kommer att få stora svårigheter att tillvarata sin rätt gentemot inte enbart fysiska personer utan även arbetstagarorganisationer. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådana ändringar i rättshjälpslagen att näringsidkare ges möjlighet att få rättshjälp också i angelägenheter som berör hans näringsverksamhet. GOTAB 77 52852 1976
mot · G002242 · 1977-01-18 00:00:00 — av och i om översyn av vittnesersättningskungörelsen Enligt gällande bestämmelser föreligger en allmän medborgerlig skyldighet att på kallelse inställa sig som vittne inför domstol. Det måste från allmän synpunkt ses som synnerligen angeläget att främja beredvilligheten hos den enskilde att fullgöra denna skyldighet. En förutsättning härför är enligt vår mening att vittnet hålls ekonomiskt skadeslös vid inställelse. Ersättning av allmänna medel till vittne utgår f. n. med högst . Därjämte ersätts kostnader för resa och uppehälle. I relation till dagens penningvärde framstår den ersättningen som alltför låg och torde endast i undantagsfall täcka en förlorad dagsförtjänst. Det förefaller naturligt att i detta fall tillämpa principen om full ersättning för inkomstbortfall. Försäkringsbeskedet borde i så fall kunna tjäna som vägledning vid fastställelse av ersättningens storlek. Självfallet bör det utgå en minimiersättning för den tidsspillan vittnet åsamkas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att reglerna för ersättning till vittnen omarbetas så att de bättre svarar mot det aktuella inkomstbortfallet. () () 1* 1976/77.
mot · G002243 · 1977-01-19 00:00:00 — av m. fl. om det militära rättsregelsystemet Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1976/77:248 av m. fl. att hos regeringen begär utredning om det militära rätts () () () HANS () i
mot · G002245 · 1977-01-19 00:00:00 — av m. fl. om obligatorisk omprövning av omyndigförklaring I samband med omhändertagande för samhällsvård i olika former har människor ofta omyndigförklarats. Det har förekommit att barn på grund av fattigdom och att familjen skingrats kommit på vårdhem och sedan fått förbli där. Som vuxna har de förblivit omyndiga utan att deras situation uppmärksammats. En del har blivit utnyttjade som billig arbetskraft i familjevården och annorstädes. 1 de fall särskilda undersökningar kommit till stånd har inte sällan uppdagats att vederbörande befunnit sig vara i stånd att klara sig själv. De har återfått sitt människovärde då omyndigförklaringen hävts. Det skedda innebär dock personliga tragedier, då gått till spillo. Massmedia har också uppmärksammat en del fall. Det utesluter inte farhågor för att det kan finnas många andra som kan tänkas klara sig själva, men inte får det, eftersom de blivit omyndigförklarade, kanske . Detta gäller alla fall av omyndigförklarade, vare sig de vistas på anstalt eller ej. Om det funnits en obligatorisk skyldighet att ompröva omyndigförklaringar skulle mycket onödigt lidande och många orättvisor kunnat undvikas. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att hos regeringen begär en lagändring som innebär att de som blivit, eller blir, omyndigförklarade obligatoriskt får sin sak omprövad, exempelvis . () ()
mot · G002246 · 1977-01-19 00:00:00 — av i m. fl. Den svenska hjälpen till steg snabbt . Utvecklingen framgår av följande: 1971/72 1972/73 1973/74 1974/75 1975/76 Den tidigare socialdemokratiska regeringen föreslog för /77 en höjning av anslaget till 70 milj. kr. Moderata samlingspartiet yrkade att anslaget till helt skulle upphöra. 1 en reservation av de moderata representanterna i utrikesutskottet anfördes bl. a. följande: Som framgår av ovanstående har icke gjort några bindande åtaganden i fråga om bistånd till med giltighet efter . har sålunda full handlingsfrihet att helt eller delvis avveckla det svenska biståndet från och med denna dag. De indikativa planeringsramarna innebär ingen bindning för . I en reservation från och utskottsledamöter hävdades att samarbete mellan och bör ges en annan karaktär än den rent biståndspolitiska. En successiv avveckling av biståndet bör ske med att innebörden av ett bredare kulturellt och handelspolitiskt samarbete klargörs. beslutade efter lottning om ett anslag på 40 milj. kr. I årets budgetproposition föreslås för nästkommande budgetår ett belopp om 35 milj. kr. Förde två följande budgetåren föreslås ytterligare sammanlagt 60 milj. kr. En motivering för att upphöra med bistånd till är bl. a. att landet ej kan räknas till de fattigaste utvecklingsländerna. Även om vissa temporära ekonomiska problem tycks ha gjort sig gällande kvarstår denna bedömning. Kriget i har utkämpats mellan flera rivaliserande organisationer. Inblandning har också förekommit från Sydafrikanskt håll. deltog med betydande truppenheter, utrustade med i första hand material som erhållits från . finns ansenliga kubanska truppstyrkor i området. 3,6 milj. kr. Att ett land, som erhåller svenskt bistånd, deltar i ett krig av politiska skäl, långt bort från de egna gränserna, kan icke accepteras utifrån svenska utgångspunkter. Ett sådant förhållande kan lätt tolkas som att stöder krigsdeltagandet i fråga. Härigenom kan oklarhet skapas om den svenska neutralitetspolitikens trovärdighet. Enligt SIDA:s petita för /78 uppgår de avtalsenliga förpliktelserna från svensk sida gentemot till 17,4 milj. kr. Budgetpropositionens förslag innebär emellertid att närmare 100 milj. kr. skall anslås i bistånd till . Med anledning av de uttalanden som gjorts av om en förändring av det svenska biståndet till finns det ingen anledning att binda sig för ett belopp av denna storlek. Biståndet till bör avslutas . Samarbete länderna emellan kan ske i andra former. De 35 milj. kr. som föreslås för /78 bör innebära ett avslutande av det svenska biståndet till . Några ytterligare biståndsmedel bör ej utgå såvida ej särskilda skäl föranleder detta: Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att biståndet till för /78 fastställs till 35 milj. 2. att biståndet till därefter upphör såvida särskilda skäl icke föranleder en omprövning. () ()
mot · G002247 · 1977-01-19 00:00:00 — av herrar i och i om överförande av den militära fredstandvården till folktandvården Inom försvarsmakten finns f. n. organiserad en särskild fredstandvård som skall svara för undersökning och vård av värnpliktiga, akutvård för anställd personal samt undersökning av dykande och flygande personal. Tandvårdskapaciteten har /74 beräknats till ca , varav ca 90 000 fullgjordes av värnpliktiga tandläkare. Frågan om överförande av den militära tandvården till folktandvården har tidigare behandlats av bl. a. folktandvårdsutredningen 1970 avgivet betänkande. Utredningens förslag härom kunde dock av resursskäl inte genomföras i samband med genomförandet av tandvårdsreformen . Ett fortsatt utredningsarbete har därför ägt rum. I budgetpropositionen 1977 redovisas under utredningsresultatet. Den arbetsgrupp som vidareutrett frågan anser att inga starka skäl talar mot ett huvudmannabyte och föreslår att folktandvården övertar försvarets fredstandvård 19-åringar inordnas i folktandvårdens fredsansvar, vilket beräknas ske . I budgetpropositionen redovisas att remissinstanserna inte har några principiella invändningar mot ett överförande. och vill dock skjuta på överförandet till , eftersom folktandvårdens utbyggande är försenat i jämförelse med tidigare prognoser. Det är viktigt att förbättra möjligheterna till tandvård under grundutbildningen. Detta har bl. a. uttryckts av SSU i förbundets försvars- och värnpliktspolitiska program. Däri framhålls bl. a. att alla värnpliktiga måste ges rätt till tandvård under grundutbildningen och att denna tandvård inordnas i landstingens folktandvård. Enligt vår mening bör man , efter så många års utredningsarbete, kunna fatta ett principbeslut om överförande av den militära tandvården till folktandvården. Därigenom får man en fast grund för det fortsatta organisationsoch planeringsarbetet, vilket bör fullgöras av försvarets sjukvårdsstyrelse i samråd med , och . Folktandvårdens vidgade ansvar markeras också genom ett sådant beslut. Det är självfallet nödvändigt att vid ett förverkligande av detta beslut tillföra folktandvården behövlig personal. Gällande regler om etablering ger också denna möjlighet. I likhet med vad , överbefälhavaren och föreslagit bör ett överförande ske . I den mån det är möjligt av resursskäl bör det inte föreligga hinder för överenskommelser mellan försvarsmakten och om ett tidigare överförande. Av föredraganden nämnda kartläggningar bör kunna ge underlag för sådana beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att försvarets fredstandvård skall överföras till folktandvården , 2. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheten till tidigare övergång till folktandvården.
mot · G002251 · 1977-01-17 00:00:00 — om rätt till sjukförsäkring för vissa utlandssvenskar Det finns en grupp svenska medborgare som av hälsoskäl väljer att i samband med pension bosätta sig i sydligare länder med varmare klimat. Det kan röra sig om personer med reumatiska sjukdomar, psoriasis, astma eller annan allergisk sjukdom. Det har medicinskt dokumenterats att vistelse i ett varmare klimat kan ha positiv inverkan på den sjuke. Om en sådan person drabbas av akut sjukdom, som kräver sjukhusvård, kan han för denna vård få betydande kostnader utan att svensk försäkringskassa kan träda emellan, annat än möjligen marginellt. Enligt lagen om allmän försäkring, 2 kap. 8 S äger försäkrad som ej är bosatt i riket rätt till sjukvårdsersättning endast om vårdbehovet uppkommit i . vistelse utomlands stryks försäkrad i regel ur försäkringsregistret. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring i lagen om allmän försäkring på så sätt att ålders- eller sjukpensionerad svensk medborgare, som av hälsoskäl bosätter sig utomlands, fortfarande - helt eller delvis - kan omfattas av svensk sjukförsäkring.
mot · G002253 · 1977-01-19 00:00:00 — av m. fl. om tevefoner för döva och gravt hörselskadade Frågan om tevefoner (skrivtelefoner) för döva och gravt hörselskadade har utvärderats av ; detta har skett betr. ett antal tevefoner i både och . Dessutom har frågan behandlats i det av handikapputredningen avlämnade betänkandet Kultur åt alla (SOU 1976:20) . I den av regeringen lämnade förteckningen över kommande propositioner anmäls alt förslag angående handikappstödet kommer att lämnas . Även i budgetpropositionen, såväl i som i bilagor, finns den förväntade propositionen omnämnd. Vid kontakter som undertecknade motionärer haft, bl. a. med föräldraföreningen vid i , hyser man stora förväntningar på snara beslut om tevefoner. Utöver att hjälpmedlet blir en utomordentlig kommunikationskälla är det också bra att övning i svenska språket sker i samband med användningen av tevefonen. Förutom de som befinner sig i elevåldrar finns det åtskilliga tusen äldre som också har behov av detta nya teletekniska hjälpmedel. I fråga om finansieringen har olika vägar diskuterats. I handikapputredningens betänkande Kultur åt alla föreslås att skall stå för kostnaden, dvs. att kostnaden fördelas på alla telefonkunder. vill betrakta tevefon som ett handikapphjälpmedel. Betalning via är också en utväg. Eftersom tevefonerna numera går att framställa i finner naturligtivs de döva och gravt hörselskadade det naturligt att de skall få nytta av del nya hjälpmedlet. Vi hoppas att så också skall bli fallet. Med hänsyn till den stora betydelse tevefonen har för de dövas och gravt hörselskadades möjligheter till kommunikation med omgivningen anser vi att de tekniska och finansiella frågorna snabbt bör prövas av regeringen så att förslag kan framläggas i samband med den aviserade handikapppropositionen. Med hänvisning tili det anförda hemställs att hos regeringen begär att frågan om tevefon till döva och gravt hörselskadade prövas så att förslag kan föreläggas . () . ANSERSSON (fp)
mot · G002254 · 1977-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om rätten tili handikappersättning vid psoriasis infördes förbättrade ersättningar till handikappade. Invaliditetsersättning och invaliditetstillägg sammanfördes lill en förmån handikappersättning. Enligt 9 kap. 3 S i lagen om allmän försäkring gäller: Alltefter hjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek utgör handikappersättning för år räknat sextio, av basbeloppet." I 9 kap. 2 S samma lag anges: "Rätt till handikappersättning tillkommer försäkrad, som fyllt och som innan han fyllt för avsevärd tid fått sin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han a) i sin dagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan b) för att kunna förvärvsarbeta behöver fortlöpande hjälp av annan eller c) eljest får vidkännas betydande merutgifter. Dåvarande chefen för anslöt sig i propositionen 1974:129 till förslag, vilket innebar att de krav som tidigare gällde beträffande den försäkrades hjälpbehov skulle mildras och att merkostnaderna som orsakas av handikappet i ökad omfattning skulle beaktas vid bedömningen av rätt till invaliditetsförmån. En del utslag från försäkringsdomstolen tyder enligt vår mening på att bedömningen av rätten till handikappersättning i vissa fall tillämpas alltför restriktivt. Personer med grava psoriasisbesvär har frånkänts rätten till handikappersättning, detta trots att deras merkostnader på grund av sjukdomen varit stora. Vi anser det viktigt att få fram en för de psoriassjuka fördelaktigare bedömning av rätten till handikappersättning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att uttalar sig för generösare bestämmelser för rätt till till handikappersättning lill de psoriasissjuka.
mot · G002255 · 1977-01-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 255 av i m. fl. om översyn av sjukreseförordningen Enligt 2 kap. 5 S AFL utgår ersättning till försäkrad för resa till och från vårdinrättning. Om den försäkrades tillstånd kräver att vårdare medföljer och taxi erfordras, utgår ersättning för kostnaderna för såväl fram- som återresan, även om patienten får kvarstanna på vårdinrättningen. Med vårdare avses då sjukvårdskunnig person, exempelvis sjuksköterska. Om däremot följeslagare, dvs. anhörig eller annan person, medföljer den sjuke till vårdinrättning, utgår ersättning till taxi för framresan men inte för återresan, då följeslagaren i stället är hänvisad till att nyttja billigaste färdsätt. Detta gäller även om det för vederbörande kan innebära flera timmars väntetid på tåg eller buss. Endast om allmänna kommunikationer saknas, kan följeslagaren använda taxi för återresan. Nämnas kan att taxan för återresa med en passagerare är ungefär en tredjedel av taxins framresa. Skillnaderna i fråga om reseersättning väcker irritation och upplevs som en orättvisa av berörda personer, som bl. a. ofta får avsätta mycken tid i väntan på kommunikationsmöjligheter. Även personalen på försäkringskassorna uppfattar dessa regler som byråkratiska och svåra att förklara för dem som råkar in i dylika situationer. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reseersättningsreglementet så att ovan nämnda situationer undanröjs.
mot · G002256 · 1977-01-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 256 av i m. fl. om viss rätt för förtidspensionärer till sjukpenning Vårt socialförsäkringssystem bygger på att alla människor skall ha rätt till ekonomisk grundtrygghet vid sjukdom eller ålderdom. Vid sjukdom gäller att den som fyllt och är inskriven vid försäkringskassa och har en beräknad framtida inkomst av . skall vara sjukpenningförsäkrad. Sjukpenningen motsvarar då av den arbetsinkomst som faller bort vid sjukdom. Det finns dock undantag från dessa regler. En grupp som ställts utanför är de utvecklingsstörda vilka uppbär pension. De skyddade verkstäderna har till uppgift att ge en mindre grupp av dessa människor ett meningsfullt arbete och på detta sätt söka bidra till deras anpassning i samhället. För dessa människor innebär lönen ca /tim enligt gällande avtal. Lönen är samordnad med pensionen. Vid sjukdom förlorar de sin inkomst, och i stället utgår pension. Någon ersättning från erhåller de inte. Detta innebär att två kamrater, som utför samma slags arbete, vid sjukdom kan behandlas olika beroende på om de uppbär hel pension eller inte. Skillnaden mellan den som är sjukförsäkrad och den som uppbär hel pension blir vid sjukdom ca /tim, trots att de vid den skyddade verkstaden utför samma arbete. Dessa problem borde på något sätt kunna lösas genom en samordning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att pensionskommittén får i uppdrag att se över frågan om förtidspensionärers rätt till sjukpenning i samband med förvärvsarbete. AXEL () i