mot · G002209 · 1977-01-17 00:00:00 — Motion 1976/77: 209 om förbättring av vägnätet i södra Utvecklingen av kommunerna i södra delen av , omfattande kommunerna , har varit mycket negativ. minskade antalet invånare med ca 1 100 medan länet i övrigt ökat sin befolkning. minskade antalet arbetstillfällen med ca 1 000. har detta bortfall av arbetstillfällen fortsatt i ökad takt. Resultatet av detta har blivit att underlaget för olika servicefunktioner har reducerats och kommunernas åldersfördelning har blivit alltmer sned, vilket negativt påverkar den kommunala ekonomin. När 1972 antog planen för utveckling av den regionala strukturen klassificerades kommunerna i som kommuncentra, inriktade på den centrala delen av länet med /som närmast överordnade centra. På grund av bl. a. det stora avståndet till den centrala delen av länet, för berörda kommuner , med dess differentierade arbetsmarknad och kvalificerade serviceutbud har den negativa utvecklingen fortsatt. Med andra ord: Den regionala obalansen inom har ytterligare förstärkts. antog betänkandet Samordnad sysselsättningsoch regionalpolitik. Där slås fast: "Strävan bör vara att med olika regionalpolitiska åtgärder inom länen tillgodose bygder och orter med en negativ utveckling så att det skapas en bättre inomregional balans. Där sägs också: Ortsklassificeringssystemet bör utvärderas och alternativa möjligheter för ett ortssystem prövas. I väntan på detta är det nödvändigt att kraftfulla satsningar från samhällets sida görs för många av de orter som kallas kommuncentra och som i framförallt återfinns i de södra länsdelarna. Denna nya inriktning ställer krav på en tvärförbindelse av tillfredsställande standard i denna del av länet. 1 detta vägsystem ingår väg 667 mellan och samt 731 och 744 mellan och . Vägen kan ses som en fortsättning av Eksjö-Österbymo-Kisa. Vägförbindelsen mellan de tre kommunerna är av mycket dålig standard, vilket i hög grad försvårar kommunikationerna mellan kommunerna. Dessutom finns flera svaga broar som utgör hinder för rationella godstransporter. Avståndet mellan och är och mellan och . I samband med den senaste vägplaneringsomgången klassades vägen upp från tertiär till sekundär länsväg. Kommunerna och enades också om vilka vägar som skulle ingå i tvärförbindelsen. Enligt behovsinventering 1976-1990 behöver mellan och åtgärdas för 17,5 milj. kr. och mellan och för 12,5 milj. kr. om förbindelsen skall få en tillfredsställande standard. Den mycket knappa medelsramen för i samband med upprättandet av flerårsplanen 1976-1980 för länsvägar gjorde att endast en broombyggnad på kunde tas med av hela tvärförbindelsen. Gällande långtidsplan innehåller också endast vissa punktförbättringar. De tre kommunerna uttalade i likalydande remissyttranden över vägplanerna: Vid behandling av Länsprogram 1970 framhöll departementschefen bl. a. att södra delarna av skulle studeras mycket noggrant vad avsåg utveckling och service. Kommunerna tolkar departementschefens uttalande så, att en region bestående av främst Kinda-Åtvidaberg-Valdemarsviks kommuner genom regionalpolitiska åtgärder bör ges förutsättningar för en gynnsam utveckling. En allmän upprustning av vägnätet inom regionen är enligt kommunstyrelsernas mening en grundförutsättning för en positiv utveckling. Även i rapporten med mark och vatten (SOU 1971:75) uppmärksammades regionen . Därvid framhölls bl. a. att denna region är speciellt attraktiv för fritidsbebyggelse och att en aktiv utvecklingsplanering för sådan bebyggelse borde komma till stånd. Kommunerna har i andra sammanhang förklarat sig villiga medverka i dylik utvecklingsplanering, men framhållit att en upprustning av vägnätet inom regionen i samband därmed måste ske. Vid sammanträde i med företrädare för kommunstyrelserna i , och enades man om att i yttrande över vägplanen för 1976-1980 kräva att vägarna mellan Kisa-Åtvidaberg-Valdemarsvik ges förtur vid utbyggnad av statsvägar inom länet. Vidare beslöt man uttala att vägen enligt nämnda vägsträckning borde klassas som primär länsväg och utgöra en fortsättning på mellan och Kisa. I Regionplanering för , utgåva 3, , redovisar skiss till regionalt huvudvägnät för . När det gäller vägen Kisa-Åtvidaberg-Valdemarsvik överensstämmer i princip nämnda skiss med kommunernas önskemål. Vid ovannämnda sammaträde beslöt man framhålla att det är synnerligen angeläget att förslag till huvudvägnät för förverkligas möjligt. Därvid bör en diskussion om alternativa vägsträckningar i vissa fall komma till stånd. framförde i sitt uttrande till statens vägverk över förslag till långtidsplan 1976-1985 för länsvägar: stöder i huvudsak förslag för byggande och förbättring avseende länsvägar. På en punkt anser emellertid skäl föreligger till ett annorlunda synsätt. Från , och kommuner hävdas att dessa kommuner, som utgör huvudparten av den , genom regionalpolitiska insatser bör ges förutsättningar för en gynnsam utveckling. En allmän upprustning av vägnätet inom denna region sägs vara en grundförutsättning för en positiv utveckling. Vidare hänvisas till att i den fysiska riksplaneringen regionen utpekas som speciellt attraktiv för skilda former av rekreationsverksamhet, vilket ställer krav på en aktiv utvecklingsplanering. Denna anses i sin tur förutsätta en upprustning av vägnätet i regionen. En hänvisning sker också till den diskussion som förs i den regionplanering för som pågått om ett förbättrat vägnät i öst-västlig sträckning i länets södra del. Slutsatsen härav för kommunerna blir att länsvägarna 667, 731 och 744 bör prioriteras i långtidsplanen. 1 förslag till långtidsplan finns intagna flera projekt på den aktuella sträckningen inom anslagsnivå. I främst gällande insatser för att ge ett antal broar ökad bärighet. finneratt de motiv som framlagts av kommunerna avseende de nämnda länsvägarna är hållbara och vill för sin del förorda att projekt på de aktuella sträckorna ges en starkare tidsmässig prioritering. Detta förutsätter ändringar i förslag. vill i sammanhanget understryka att en förbättring av det här diskuterade vägnätet är av stor betydelse i arbetet på att förverkliga de regionalpolitiska intentionerna i länets södra del där arbetsmarknad och service i en samlad bedömning måste anses vara relativt bräckliga. finner det angeläget att frågan om vägnätets betydelse i regionalpolitik och fysisk riksplanering blir föremål för en intensifierad uppmärksamhet. Under hand har vissa förbättringar på vägsträckorna kunnat göras bl. a. som beredskapsarbeten. gällande beredskapsprogram innehåller de objekt som är färdigprojekterade. Dessa objekt har prioriterats av . Den tvärgående vägförbindelse jag härovan talat om är närmast ett villkor för att kommunerna i södra skall kunna fungera tillsammans. Exempel på diskuterade samarbetsprojekt för vilka förbindelsen har avgörande betydelse är lokaliserings- och sysselsättningsfrågor, trafikfrågor, fritidsfrågor samt utbildnings- och sjukvårdsfrågor. Till dessa regionalpolitiska bedömningar kommer att denna väg skulle öppna den av som primärt rekreationsområde utpekade skärgården på ett helt annat sätt än . Mot bakgrund av ovanstående måste åtgärder vidtas för att förverkliga detta vägprojekt, som har en så avgörande betydelse för södra utveckling. Speciella insatser har förut skett för vägavsnitt med samma nyckelkaraktär i andra delar av landet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär att statens vägverk ges i uppdrag att projektera den södra tvärförbindelsen i så att vägen kan byggas som beredskapsarbete eller få en framskjuten ställning i det ordinarie vägbyggandet.