mot · G10271 · 1977-11-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:32 om särskilda åtgärder för att främja sysselsättningen /78 Regeringens politik för att, som den säger, främja sysselsättningen präglas av kortsiktighet och improvisation. Den bygger på en felaktig föreställning om den ekonomiska utvecklingen. Den förlitar sig på att storfinansen skall få styra landets ekonomi och arbetsliv. Den bygger på förhoppningen om en snar högkonjunktur och vill inte låtsas om att en eventuell sådan snart kommer att slå om i en ny lågkonjunktur, detta särskilt som den allmänna tendensen under mer än ett årtionde är att högkonjunkturerna blir alltmer kortlivade. Regeringspolitiken innebär antingen ökade subventioner åt kapitalägarna eller kortsiktiga insatser. Detta är felaktigt eller helt otillräckligt för att angripa den ekonomiska krisen. Denna måste bekämpas med ett program av medvetna, långsiktiga och framåtsyftande insatser. Så som kapitalägarna vanskött den svenska ekonomin och så handfallen som den statliga ekonomiska politiken under en lång rad år varit inför detta, är nu tillfälliga insatser av typ beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning närmast ofrånkomliga. Men sådana åtgärder borde ingå i en ekonomisk politik som syftar till att bryta planlösheten och anarkin i det ekonomiska livet. Regeringen har en ekonomisk politik och en arbetsmarknadspolitik som syftar till att stödja planlösheten och anarkin. kommunisterna har i en rad motioner till och i många andra sammanhang visat på nödvändiga åtgärder mot den kapitalistiska krisen. Partiet har utvecklat en sysselsättningspolitik som bygger på långsiktiga och offensiva insatser. Dess huvudmoment är statliga industrisatsningar för medel ur AP-fonderna, stopp för kapitalexport och industriutflyttning, samhällelig styrning av investeringarna, övergång till en högre grad av förädling inom produktionen, kraftiga satsningar på kollektiv trafik, sociala bristområden och för förbättrad livsmiljö. Den aktuella arbetsmarknadssituationen är speciellt allvarlig för ungdomen. Över 40 000 ungdomar är registrerade som arbetslösa, varav omkring 27 000 är kvinnor. Räknar man alla ungdomar som kan och önskar komma in på den ordinarie arbetsmarknaden, men inte får plats, stiger siffran till över 100 000. De insatser mot ungdomsarbetslösheten regeringen förespråkar i propositionen 1977/78:32 är helt otillräckliga. Orsakerna till att arbetslösheten drabbar ungdom särskilt hårt är det bristande nytillskottet av arbetsplatser. För att problemet skall närma sig en lösning krävs en sysselsättningspolitik efter de riktlinjer som skisserats ovan. En åtgärd som kan sättas in med snar verkan är att kommunernas möjligheter att kunna ge de arbetslösa ungdomarna sysselsättning utvidgas. Detta bör ske genom att statliga medel ställs till kommunernas förfogande för en särskild sysselsättningsgaranti för ungdom. Inom sociala områden och inom t. ex. miljövård finns många arbetsuppgifter där ungdom kan beredas arbete. Till de extra praktikplatser hos statliga myndigheter som regeringen föreslår vill vi foga det villkoret att en snabb översyn görs för att praktikanter skall få sådana löner att de kan försörja sig på en godtagbar levnadsnivå. Över huvud taget gäller att det otillbörliga utnyttjandet av och underbetalningen av praktikanter som florerar såväl inom den s. k. offentliga sektorn som på den privata arbetsmarknaden måste få ett slut. Vad beträffar ökningen av utbildningsstödet kan denna godtas endast under förutsättning att den finansieras genom en särskild arbetsgivaravgift och att de fackliga organisationerna får ett avgörande inflytande över utbildningen. Det skall inte vara så att arbetarklassen själv skall betala avlöningar för att över hundratusen arbetare skall få en utbildning som företagen sedan drar nytta av. En särskild arbetsgivaravgift som finansierar utbildningsstödet skulle ta bort dess karaktär av gåva till kapitalet. En särskild arbetsgivaravgift om , som utgår efter samma regler som den allmänna arbetsgivaravgiften, bör således införas. Utbildningsbidragen för dem som går AMU-kurser måste höjas. Regeringens förslag att det s. k. stimulansbidraget om skall höjas med en femma är inte nog. Den viktigaste reformen på området är att åldersdiskrimineringen av ungdomar upphör och att övriga regler för uppdelning av de bidragsberättigade utgår. AMU-elevernas ersättning skall ha karaktären av lön under utbildningen som utgår med samma belopp för alla nytillträdande. För dem som haft arbete måste gälla att de får ersättning i enlighet med samma principer som försäkringen, dvs. av tidigare lön. Dock skall ingen få ett lägre bidrag än . per dag plus stimulansbidraget om , dvs. När det gäller kampen mot ungdomsarbetslösheten måste en särskild kommission tillsättas med bl. a. representanter för fackföreningarna och de politiska ungdomsförbunden samt elevfackliga organisationer. Denna kommission skall ha till uppgift att utarbeta förslag som förverkligar principen om rätt till arbete eller utbildning för alla ungdomar. kommunisterna motsatte sig införandet av det tillfälliga sysselsättningsbidraget . Detta utgår till företag som säger sig ha behov av att avskeda arbetare för att få dem att låta bli. Härigenom kan företag tillskansa sig lättfängna pengar. Dessa pengar kan få bättre och säkrare sysselsättningseffekt genom annan användning. De ytterligare 120 milj. kr. som regeringen nu förordar skall kunna komma arbetsköpare till del bör i stället användas till att stimulera sociala investeringar inom daghems-, förskole- och vårdsektorerna. Härutöver vill vi upprepa kravet på en lag med förbud mot avskedanden och permitteringar vid alla företag med över 50 anställda. En sådan lag skall ha karaktären av beredskapslag och gälla i taget. Det förutsätts att utskottet utarbetar förslag till lagtext. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att hos regeringen hemställa att den tillsätter en särskild kommission med bl. a. representanter för de fackliga organisationerna, de politiska ungdomsförbunden och de elevfackliga organisationerna som skall ha till uppgift att utarbeta förslag som garanterar ungdomen rätt till arbete eller utbildning, 2. att hos regeringen begära att statliga medel ställs till kommunernas förfogande för en särskild sysselsättningsgaranti i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att begära av regeringen att den vidtar åtgärder för att höja lönerna för praktikanter, 4. att hos regeringen begära lagförslag om en särskild arbetsgivaravgift om för att finansiera utbildningsstödet, 5. att hos regeringen begära lagförslag, varigenom de fackliga organisationerna får ett avgörande inflytande över den utbildning till vilken utbildningsbidrag utgår, 6. att hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag om höjning av ersättning till AMU-eleverna i enlighet med vad som anförs i motionen, 7. att avslå regeringens förslag om ytterligare . till sysselsättningsbidrag och att dessa medel i stället används för att stimulera sociala investeringar inom daghems-, förskoleoch vårdsektorerna, 8. att stifta en lag, vari stadgas om förbud mot avskedanden och permitteringar vid alla företag med mer än 50 anställda, att gälla . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)