mot · G002370 · 1977-01-20 00:00:00 — av och om en musikterapeututbildning i Musikterapi innebär att man använder sig av musik för att utveckla på skilda sätt handikappade människor. Dock skiljs på klinisk musikterapi, som i mycket få fall kan tillämpas i vårt land, och pedagogisk musikterapi. Avsikten med pedagogisk musikterapi är att med hjälp av musiken utveckla och bygga upp vissa personliga egenskaper, färdigheter och intressen. Det är givet att utformningen måste bero på arten av handikapp. Det anses önskvärt att den som bedriver musikterapi bör besitta såväl musikalisk som pedagogisk kunskap liksom även insikt om resp. handikapp. Verksamheten bör kunna bedrivas på institutioner för handikappade, såsom särskolor, vårdhem, specialskolor för syn- och hörselskadade etc. Men musikterapi bör även kunna äga rum inom kroppssjukvården, bland såväl yngre som äldre patienter, i mån av förmåga och möjlighet. Musikterapi är inte något nytt. grundade den norske docenten ett i , och följande år utförde man experiment med musikbehandling vid medicinska kliniken i . Pontvik flyttade sin verksamhet till , sedan det i grundats ett Institut fur Psychoterapie. Schweizaren ansåg att man genom att ställa den rytmiska rörelsen i uppfostrans tjänst kunde lära handikappade människor att återställa harmonin genom en metodisk realisering av rörelsemönster, underbyggd av lämplig musik. Ur hans skola har framgått en rad mer eller mindre kända system. började hans idéer att tillämpas i , och grundades ett Dalcrozeseminarium, dit för övrigt ansökningsfrekvensen är mycket hög. Vidare bildades , som arbetar med målsättningen att initiera och sprida musikterapeutisk verksamhet i landet. Man bedriver i förbundets regi en livlig kursverksamhet. På några platser i landet bedrivs musikterapi för utvecklingsstörda. Inom omsorgsverksamheten i har flera fina initiativ tagits, vilka gett goda resultat. Det anses att det vore mycket värdefullt om denna verksamhet kunde ingå i den behandlingsplan man har för de utvecklingsstörda, och vi vill understryka hur nödvändigt det är med en fortskridande integrering mellan människor med varierande resurser, mentalt och fysiskt. Det är angeläget att ta till vara och bygga vidare på denna verksamhet. En musikterapeututbildning bör därför lokaliseras till . 1* 1976/77. Musik bland psykiskt och fysiskt handikappade är ett tacksamt och utvecklingsbart arbetsfält. De utvecklingsstörda har ofta svårigheter att med ordens hjälp nå kontakt, men musiken har visat sig vara ett värdefullt medium för kommunikation och en källa till glädje. Det vore fel av samhället att inte ta till vara denna resurs. Vi vill i detta sammanhang också påminna om de övergripande målen för den statliga kulturpolitiken: att skänka individen ett rikare liv och skapa ökad jämlikhet. Murikterapi i vid bemärkelse hör hemma också inom friskvården. Alla människor borde ha rätt att nå kontakt med musiken som helande och livgivande kraft. Rätt bedriven musikundervisning i skolan kan sägas vara en form av utvidgad klinikverksamhet. Av dessa skäl bör alla som undervisar i musik få kännedom om musikterapins arbetsmetoder. De fysiskt och psykiskt handikappade som minoritet får inte förbigås i musikutbildningssammanhang, och det måste falla inom den högre musikutbildningens ansvarsområde att pedagoger för musik bland dessa utbildas och att redan gjorda erfarenheter utnyttjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en musikterapeututbildning bör lokaliseras till i enlighet med vad som anförts i motionen.