mot · G00264 · 1977-01-10 00:00:00 — Motion 1976/77: 64 av herrar och om ansvarigheten för elinstallationsarbeten har i funnits lagstiftning beträffande rättighet att utföra arbeten för elektriska anläggningar. Denna lagstiftning har sedan kompletterats i kungörelser och förordningar. Den senaste förordningen, elinstallatörsförordningen (1975:967), ersatte behörighetskungörelsen (1939:219). Enligt dessa bestämmelser erfordras speciella tillstånd för att få utföra arbeten på elektriska anläggningar. Dessa tillstånd kallas behörighet och utfärdas av statens industriverk. För erhållande av behörighet erfordras teoretisk utbildning inom elteknisk gren samt praktiskt arbete som elmontör. I 3 § elinstallatörsförordningen sägs följande: Annat elinstallationsarbete än som avses i 2 S får utföras endast av den som har meddelats behörighet till detta (elinstallatör) eller av yrkesman, om arbetet utföres under överinseende av elinstallatör hos vilken yrkesmannen är anställd eller vilken är anställd i samma företag som yrkesmannen. Elinstallatör skall tillse att yrkesman som utför installationsarbete under hans överinseende har de kunskaper och färdigheter som fordras för arbetet samt att den anläggning eller anordning som arbetet har avsett ej tages i bruk förrän den blivit kontrollerad i behövlig omfattning genom elinstallatörens försorg. I nämnda paragraf talas om att arbetet skall ske under överinseende av elinstallatör och att kontroll i behövlig omfattning skall äga rum genom elinstallatörs försorg. Det måste vara den behörige installatören och ingen annan som har det straffrättsliga och det skadeståndsrättsliga ansvaret. Vid ett uppmärksammat fall på i skadades en kvinna efter det att anläggningen överlämnats till beställaren och besiktning ägt rum av strömleverantören (elverk). Elinstallationen utfördes genom en behörig installatör. Denne hade utsett en arbetsledare, som bl. a. skulle övervaka att installationsarbetena fortskred planen!igt. Installatören och arbetsledaren utsåg gemensamt en ledande montör med uppgift att under arbetsledaren samordna elmontörernas arbete. Vid skadetillfället kunde inte fastställas vilken av montörerna som kopplat det elektriska elementet fel. Åklagaren väckte åtal mot installatören, arbetsledaren och den ledande montören för grovt vållande till kroppsskada och för framkallande av fara för annan. friade genom dom (avd. 10, DB 27) de två förstnämnda från ansvar, medan däremot montören fälldes i båda hänseendena samt erhöll villkorlig dom och bötesstraff. Den ledande montören har inga som helst krav från myndighet eller annat håll att inneha skolor som motsvaras av behörighet eller Däremot har den behörige installatören denna skolunderbyggnad och har också i anledning av detta meddelats sin behörighet. Det är alltså en orimlighet att lägga ansvaret på någon annan än den behörige installatören så länge garantiansvar föreligger. En felkoppling tillkommer icke medvetet, och därför skall inte heller den som utför arbetet kunna åläggas ansvar annat än om det kan bevisas att uppsåt föreligger. Det bör i detta sammanhang erinras om att arbetstagare numera kan åläggas skadeståndsansvar för fel och försummelse i tjänsten endast i den mån synnerliga skäl föreligger. I praktiken torde utdömande av skadestånd i det närmaste förutsätta uppsåt från skadevållarens sida. 1976 uttalade sig bl. a. för att ändringar bör komma till stånd så att ansvaret för att installationsarbeten utförs enligt gällande föreskrifter läggs på arbetsgivaren. Med anledning av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till sådan ändring av elinstallatörsförordningen att endast den behörige installatören personligen skall kunna göras straffrättsligt ansvarig för felaktighet eller skada som uppkommit till följd av fel vid sådan elinstallation som avses i 3 S elinstallatörsförordningen, om felet icke varit uppsåtligt.