ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021580 · 1977-04-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:130 med förslag till riktlinjer för modernisering av det statliga budgetsystemet I propositionen 1976/77:130 behandlas affärsverkens relation till i vad avser revisionsverksamheten. Budgetministern anför därvid att vid sidan av sin förvaltningsrevision bör ha ett ansvar för att affärsverkens redovisning och bokslutshandlingar löpande granskas på samma sätt som vid revision i ett aktiebolag. Detta ansvar har genom den s. k. revisionsparagrafen i affärsverkens instruktioner i första hand åvilat verkens styrelser. Dessa har dock tolkat sitt ansvar på väsentligt olika sätt. Propositionens formulering att bör ha ett ansvar för denna fråga skulle kunna tolkas som att det påfordras en centralisering till detta ämbetsverk av all den revision som leder fram till revisionsberättelser för affärsverken. Även om till viss del skulle kunna stödja sig på en lokalt utförd revision, skulle anhopningen av viktiga ställningstaganden komma att verka byråkratiserande på de löpande kontakterna mellan och verkens personal. Det är med andra ord väsentligt att alla de ställningstaganden som revisorer löpande måste göra kan ske utan den formella procedur som präglar umgänget mellan självständiga myndigheter. är det viktigt att de som fungerar som revisorer i affärsverken kontrolleras av , så att det finns garantier för att en effektiv revision blir utförd. Mot den tecknade bakgrunden är det väsentligt att försöksverksamheten med decentraliserad revision vid blir noggrant utvärderad. revisorer är anställda av staten men har kompetens motsvarande auktoriserade revisorer. Försöksverksamheten torde ha visat att den självständighet som en statlig instruktion skapar för de revisorer som har att granska viss verksamhet är av betydelse för effektiviteten. För att åstadkomma sådan bör verksamheten inte centraliseras till ett enda ämbetsverk. Däremot är det av betydelse att utövar tillsyn över alla statliga revisorer och att detta ansvar inrymmer befogenheten att utfärda anvisningar för revisionens bedrivande. Med stöd av det anförda hemställes att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att det på lagda ansvaret för redovisnings revision endast skall avse tillsynsansvar, med befogenhet att utfärda anvisningar i de fall då affärsverken redan har särskilt utsedda revisorer. . () ()
mot · G0021581 · 1977-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:132 om ändring i utlänningslagen (1954:193) Den ändring i utlänningslagen som föreslås i propositionen 1976/77:132 innebär en skärpning av bestämmelserna. Om lagen antas kan en invandrare avvisas inte endast direkt vid ankomsten eller inom därefter, utan när som helst av , räknat från ankomstdagen. Det är att märka att det är polismyndighet som avvisar, och polisen får nu drastiskt utökade möjligheter att skicka i väg folk som den inte anser önskvärda. Det är också polisen som skall bedöma om begäran om asyl p. g. a. politiska eller humanitära skäl är rimlig eller inte. Detta gäller redan nu vid ankomst eller därefter. Med den nya lagen kommer politiska flyktingar, om den i tjänst varande polisen anser att de har dåliga skäl, att kunna avvisas närhelst de påträffas eller anmäler sig inom . Detta befrämjar inte invandrarnas och flyktingarnas rättstrygghet. i t. ex. , som har att svara för kontrollen vid , har upprepade gånger anklagats för bryska avvisningsmetoder, bl. a. av invandrarbyrån i . Motiveringen till skärpningen av lagen är, att utlänningar som inte har klara papper håller sig undan i för att undgå avvisning. Efter den tiden måste, med gällande lag, utredning göras, och det blir då fråga om förpassning, förvisning eller utvisning. kommunisterna anser att en reglerad invandring måste upprätthållas. Vi skall inte ta emot människor som inte kan garanteras arbete och bostad. Men den skärpning som föreslås ökar polisens befogenheter och utsätter flyktingar för godtycklig behandling under en betydligt . Vi vill ansluta oss till de skäl mot en ändring av lagen som åberopas av sociala centralnämnd och . Dessa remissinstanser anser att statens invandrarverks resurser bör utökas för att få till stånd ett bättre prövningsförfarande. Vidare är utlänningslagen redan föremål för översyn och en ändring är således nu olämplig. anser att de utlänningar som medvetet håller sig undan i är få och att de, i kraft av den nya lagen, bara kommer att hålla sig undan i stället. Polisen bör enligt inte få avgöra om skälen för asyl är riktiga. Denna prövning bör överföras till annan myndighet. Detta är också vår uppfattning. Mot bakgrund av det ovan framförda föreslås 1. att i avvaktan på utlänningskommitténs förslag avslår propositionen 1976/77:132, samt 2. att hos regeringen hemställer om förslag till överföring av prövningsförfarandet vid begäran om asyl från polisen till annan myndighet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G0021583 · 1977-04-19 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:135 om ändrade regler för beskattning av ideella föreningar, m. m. I regeringens proposition 1976/77:135 föreslås ändrade regler för beskattning av ideella föreningar m. m. De föreslagna förmånligare reglerna hälsas med tillfredsställelse. För hembygdsföreningarnas vidkommande innebär emellertid förslagen en viss osäkerhet. Kulturvården är nämligen inte särskilt nämnd i den exemplifiering som finns i den föreslagna lagtexten och anvisningarna. Även om man kan utgå ifrån att hembygdsföreningar skall erhålla skattebefrielse bör under punkten 9 a sättas in ordet hembygdsvårdande, så att 1 mom. e får följande lydelse eller andra allmännyttiga ändamål såsom religiösa, välgörande, sociala, politiska, konstnärliga, idrottsliga, hembygdsvårdande eller därmed jämförliga kulturella ändamål. Vidare föreslås att i anvisningarna till paragraf 54 på s. 16 i propositionen inskjutes ordet hembygds- på rad 16 så att texten där kommer att lyda entréavgifter till idrotts-, hembygds- och kulturevenemang o. d. På rad 21 samma sida i propositionen föreslås ordet hembygdsförening sättas in så att texten lyder t. ex. om en hembygdsförening eller naturskyddsförening säljer affischer . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av propositionen 1976/77:135 gör sådana kompletteringar av lagtext och anvisningar, att det klart framgår att hembygdsrörelsen ingår i de allmännyttiga ändamål som befrias från skatt enligt propositionens förslag.
mot · G0021584 · 1977-04-19 00:00:00 — 1976/77 1584-1590 med anledning av propositionen 1976/77:113 om körkortslag I propositionen 1976/77:113 läggs fram förslag till en körkortslag och informeras om den regeringsförfattning som ansluter till lagen. Vi finner förslagen riktiga och tillstyrker dem i huvudsak. Dock vill vi framföra ett par förslag till kompletteringar. Det ena gäller föredragandens åsikt att det inte skulle vara meningsfullt att införa regler om praktiska förarprov på motorredskap. är det tvärtom nödvändigt med sådana prov. Utbildning härför bör med fördel kunna förläggas till skogsbruks- och jordbruksskolor. Det andra gäller ansvaret för utbildningen. Examensrätt m. m. tillkommer inte bara trafikskola, gymnasieskola eller försvarsmakten utan också lärare inom arbetsmarknadsutbildningen. Förslaget till körkortsförordning bör därför kompletteras med ordet arbetsmarknadsutbildning i följande paragrafer: 17, 20, 23, 54, 72, 76, 78, 79, 82, 92 och 99 §§. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderlig lagtext. Under åberopande av ovanstående hemställer vi att beslutar att ge regeringen till känna 1. vad som i motionen anförts om behovet av praktiska förarprov på motorredskap, samt 2. att den förarutbildning som sker inom arbetsmarknadsutbildningen bör ingå i ovan angivna paragrafer i körkortsförordningen. () () 1 1976/77. 3 sam!.
mot · G0021585 · 1977-04-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 1585 av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:113 om körkortslag 1 propositionen 1976/77:113 föreslås vissa ändringar i körkortslagen, innebärande lättnader i bestämmelserna för körkortsprov i bil utrustad med automatlåda. Denna möjlighet har tidigare funnits för personer med fysiskt handikapp men föreslås nu utvidgad till att omfatta också personer som av andra skäl har svårt att använda växellåda. Förutsättningen är dock att utbildningen inleds på bil med växellåda för att läraren skall kunna konstatera att eleven har påtagliga svårigheter att lära sig växla. Även i fortsättningen skulle detta innebära en inskränkning i möjligheten att avlägga körkortsprov i automatväxlad bil. Något skäl till en sådan inskränkning synes inte föreligga. Det har visserligen från framförts oro för att personer, som avlagt prov på automatväxlad bil och fått körkort med begränsning till sådan bil, skulle komma att köra även manuellt växlad bil. Det är inte något skäl för en inskränkning i möjligheten att ta körkort på automatväxlad bil, eftersom övervakningen av efterlevnaden av körkortets giltighet inte torde vara svårare än övervakning av t. ex. olovlig körning. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. Med stöd av vad som ovan sagts hemställs att beslutar att möjligheten att ta körkort i automatväxlad bil inskrivs i körkortslagen, utan någon inskränkning och utan krav på avgörande från trafiklärarens sida.
mot · G0021587 · 1977-04-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 1587 av herrar och andre vice talmannen med anledning av propositionen 1976/77:115 om åtgärder för att underlätta företagens uppgiftslämnande m. m. I propositionen 1976/77:115 om åtgärder för att underlätta företagens uppgiftslämnande m. m. redovisas förslag till åtgärder för att begränsa och underlätta företagens uppgiftslämnande. Framför allt för mindre företag har uppgiftskraven ansetts vara alltför betungande. är kraven på uppgifter onödigt detaljrika eller besvärliga att tillmötesgå. Klagomål om att de i vissa fall ligger alltför nära varandra i tiden har också framförts. Den avvägning som måste göras mellan myndigheternas behov av fullgoda statistiska uppgifter och det merarbete som åläggs företagen kan vara svår att göra. Målsättningen bör emellertid vara att myndigheternas informationsbehov skall tillgodoses till så låga kostnader och med så litet besvär för uppgiftslämnaren som möjligt. Propositionens förslag att tillsätta en tidsbegränsad delegation till vilken myndigheterna skall anmäla krav på ny eller utökad uppgiftsinsamling samt avgöra om vissa uppgifter får insamlas eller ej är ett steg i rätt riktning. Uppgiftskraven har numera nått en sådan omfattning att kravet på ersättning är berättigat. har också funnit det rimligt att frågan om ersättning övervägs men noterade också att den blev av mindre betydelse om åtgärder genomfördes som åstadkom en minskning av uppgiftslämnandet. Många problem med företagens uppgiftslämnande är väl kända, varför delegationen bör kunna arbeta snabbt och rapportera till om de åtgärder delegationen vidtagit. Med stöd av det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1976/77:115 beslutar att hos regeringen begära att delegationen åläggs att till rapportera vilka åtgärder som vidtagits och vilka villkor som föreslagits. () ()
mot · G0021588 · 1977-04-19 00:00:00 — Motion 1976/77: 1588 med anledning av propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. För patienter som uppbär hel ålders- eller förtidspension ersätter sjukförsäkringen kostnaden för sjukhusvård i sammanlagt . Därefter får patienten själv betala . Detta är i och för sig ingen hög avgift men för personer med försörjningsbörda kan det ändå innebära ett så stort ekonomiskt avbräck att familjens försörjning äventyras. Alternativt kan familjen hos den kommunala socialvården söka få ekonomiskt bidrag för att kompensera den avgift sjukvårdshuvudmannen tagit ut. För att undvika att situationer som dessa uppstår är det angeläget att sjukvårdshuvudmännen vid behov medger avgiftsbefrielse och att man därvid visar en sådan generositet att patienten inte får dras med ekonomiska och sociala problem på grund av den erlagda sjukvårdsavgiften. Även för många ensamstående uppstår problem på grund av uttaget av vårdavgift. Särskilt gäller detta personer som för kortare perioder behöver behandlas inom den slutna sjukvården. Samtliga fasta kostnader för bostad, telefon, tidningsprenumerationer, eventuell bil osv. kvarstår; det kan inte vara rimligt att någon skall behöva byta bostad eller eljest drastiskt nedbringa sina fasta kostnader enbart på den grunden att man då och då behöver läggas in för sjukhusvård. I propositionen 1976/77:116 sägs att överenskommelsen mellan staten och förutsätter att sjukvårdshuvudmännen vid behov medger avgiftsnedsättning eller avgiftsbefrielse så att patienten tillförsäkras visst utrymme för bostads- och andra levnadsomkostnader, bl. a. vid kortare sjukhusvistelse. Jag anser att detta är betydelsefullt och att tillämpningen bör vara generös. För att ytterligare understryka vikten av generositet bör göra ett uttalande på denna punkt. Med hänvisning till det anförda hemställs att i samband med behandlingen av propositionen 1976/77:116 uttalar att man förutsätter att sjukvårdshuvudmännen, vid sin bedömning av huruvida avgiftsnedsättning eller avgiftsbefrielse från sjukvårdsavgift för utförsäkrade patienter skall ske, söker tillämpa generösa och från humanitära och sociala synpunkter rimliga regler.
mot · G0021590 · 1977-04-19 00:00:00 — 1976/77: 1590 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. I propositionen 1976/77:116 föreslås bl. a. en betydlig vidgning av rätten för offentligt anställda läkare att ansluta sig till sjukförsäkringen. Vi har från moderat håll upprepade gånger i krävt en sådan vidgning, bl. a. därför att nu rådande inskränkningar diskriminerar patienterna ekoomiskt. Inte bara patienter som är ekonomiskt välbeställda skall kunna konsultera privatpraktiserande läkare. Så sent som framhöll vi i partimotionen 1975/76:1979: Situationen är nu sådan att många patienter hos fritidspraktiker utestängs från den rättighet ersättningen från den allmänna försäkringen torde utgöra, trots att de lika mycket som andra bidrar till försäkringens finansiering och trots att alla svenska medborgare och i bosatta utlänningar enligt lagen tillhör försäkringens personkrets. För de berörda läkarna innebär bestämmelsen ett integritetskränkande ingrepp, som står helt i strid med god sed på arbetsmarknaden. Regeringsförklaringen har glädjande nog gett klart uttryck för strävan efter tillrättaläggande på också detta område, och den nu föreliggande propositionen måste ses som en föredömlig uppföljning av regeringsförklaringen i denna del. Vi har emellertid en invändning, och den gäller förutsättningen att endast heltidsanställda läkare kan komma i fråga. Vi menar att anställningsavtalet i det individuella fallet mellan arbetsgivare och arbetstagare inte skall påverka den här ifrågavarande rätten. Det som inte är avtalad arbetstid är fritid, och vad en arbetstagare gör på sin fritid kan arbetsgivaren lägga sig i endast i undantagsfall, t. ex. om fritidsverksamheten menligt inverkar på arbetsprestationen. Vi vill här för övrigt hänvisa till sista meningen i vad vi ovan citerat. Det finns ingen anledning att ändra på den ståndpunkten, allrahelst som den av statsmakterna i andra sammanhang stimulerade strävan på arbetsmarknaden går i riktning mot ökade möjligheter till deltidsarbete. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen uttalar att även av offentlig huvudman deltidsanställda läkare som utövar privatpraktik bör omfattas av rätten att ansluta sig till sjukförsäkringen. HANS NYHAGE (m) G. () i GOTAB 53850 Slockholm 1977
mot · G0021591 · 1977-04-19 00:00:00 — 1976/77 1591-1599 av herrar Rosqvist och Östrand med anledning av propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. I propositionen 1976/77:116 angående ersättningsregler inom sjukvården föreslås bl. a. höjda avgifter för den som vårdas på sjukhus. Avgiften höjs från . till /dag. Det betyder en höjning eller med andra ord en höjning med /månad, för den långtidssjuke. Det är en kraftig höjning, särskilt kännbar för den som har låg inkomst och därigenom låg sjukersättning. En löntagare med . i inkomst får /dag i sjukpenning. På detta belopp betalas skatt med , och med regeringens nu framlagda förslag ytterligare /dag i sjukvårdsavgift. Det som återstår blir /dag eller . Detta skall då räcka till hyra för bostad och andra utgifter såsom elräkning, telefon, TV- och radiolicens, försäkringar osv. Dessa utgifter skall betalas även om vederbörande är inlagd på sjukhus. Det blir en omöjlig ekonomisk situation för den lågavlönade som blir inlagd på sjukhus . I propositionens förslag om ersättning för resekostnader höjs det belopp den sjuke själv skall betala från . till /resa. Socialministerns motiv härför är "hänsyn till penningvärdets förändring. Med den motiveringen finns det ju då ingen anledning att ge den långtidssjuke låginkomsttagaren . mindre att leva av. Logiken kräver i stället en ökning. Det är inte sjuka låginkomsttagare som skall lida för regeringens ekonomiska åtstramningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att avslå propositionen 1976/77:116 i den del som avser höjning av sjukpenningavdraget för låginkomsttagare. () () 1 1976/77.
mot · G0021592 · 1977-04-19 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. I propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m., föreslås bl. a. ändringar i lagen (1974:525)om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m. m. Enligt förslaget skall, efter lagens ikraftträdande, ersättning utgå till staten, landstingskommun eller kommun för kostnader för rådgivning i födelsekontrollerande syfte, som meddelas den som omfattas av sjukförsäkring enligt lagen om allmän försäkring. Förbehållet i nu gällande lagstiftning att ersättning endast utgår för rådgivning i födelsekontrollerande syfte vid personligt besök upphör därmed att gälla. Därmed blir även rådgivning per telefon i födelsekontrollerande syfte ersatt. Lagen föreslås träda i kraft , dvs. som höjningen sker av sjukförsäkringens läkarvårdsersättning till sjukvårdshuvudmännen resp. av patientavgiften. Beträffande ersättningen till privatpraktiserande läkare för telefonrådgivning i födelsekontrollerande syfte har i samband med att verket framlade förslag till ändringar i läkarvårdstaxan aktualiserat en ändring även i dessa bestämmelser. Jag välkomnar att denna fråga nu äntligen kommer att lösas även i vad avser ersättning till de privatpraktiserande läkarna. Den förestående justeringen av läkarvårdstaxan, som möjliggör bestämmelser om ersättning för telefonrådfrågning beträffande dessa konsultationer fr. o. m. taxans nya giltighetstidpunkt , får inte försenas av att den föreslagna ändringen i lagen om ersättning för födelsekontrollerande verksamhet m. m. träder i kraft först fr. o. m. instundande årsskifte. Jag anser att tillräckligt har förflutit, sedan väckte frågan hos , för att ej behöva avvakta , innan telefonrådgivningar av hithörande slag blir ersatta. Jag vill erinra om att ersättningen för kostnader för rådgivning i födelsekontrollerande syfte i samband med personligt besök började tillämpas visavi staten, landstingskommun och primärkommun, innan motsvarande regler infördes avseende praktiserande läkare. Med stöd av vad som anförts hemställer jag att beslutar att det till propositionen 1976/77:116 fogade förslaget till lag om ändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m. m. skall träda i kraft .
mot · G0021594 · 1977-04-19 00:00:00 — av i Glömminge m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:123 med förslag till konsumentkreditlag m. m. Lagen om avbetalningsköp, som föreslås ändrad genom den föreslagna konsumentkreditlagen, tar för beräkning av säljarens fordran vid förtida betalning inte hänsyn till vare sig kredittidens längd eller till det förhållandet att en relativt större del av kreditkostnaden kan utgöra kostnad för uppläggning av krediten och därmed hänföra sig till kredittidens början. ansåg det lämpligt att mildra denna oformlighet. Kommittén har därför föreslagit en avräkningsregel som ger utrymme för hänsynstagande till dessa faktorer. Kommitténs förslag på denna punkt har lämnats utan erinran av praktiskt taget samtliga remissinstanser. Regeringen har emellertid icke velat ansluta sig till vad kommittén föreslagit. Departemetschefen har härvid gjort gällande (beträffande 13 ij) att det är av större vikt att avräkningsregeln är lättförståelig för envar än att den i varje enskilt fall ger ett helt rättvist resultat. Även om det i och för sig får anses angeläget att skapa en regel som utan större svårighet kan förstås av dem regeln berör, måste det likväl vara av avgörande betydelse att regeln ges en så rättvis utformning som möjligt. Såsom departementschefen anfört kan den i propositionen föreslagna avräkningsregeln icke medföra ett lika rättvist resultat som den av kommittén föreslagna. Enligt vår uppfattning kan detta lösas genom att särskilda avräkningstabeller utarbetas av och berörda näringslivsföreträdare. Det får sedan ankomma på säljaren att vid avräkningen upplysa köparen om innehållet i tillämpad tabell. Genom det angivna förfaringssättet torde den enskilde konsumenten inte behöva sväva i tvivelsmål om tillförlitligheten av en gjord avräkning vid förtida betalning. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att särskilda avräkningstabeller utformas för avräkning vid förtidsbetalning i enlighet med kreditköpkommitténs förslag. () i Glömminge () ()
mot · G0021596 · 1977-04-19 00:00:00 — av herrar Träff och Hovhammar med anledning av propositionen 1976/77:123 med förslag till konsumentkreditlag m. m. Det förekommer inte sällan att varor säljs på avbetalning till personer som visserligen har en ordnad ekonomi men som saknar egentliga förmögenhetstillgångar. Vid betalningsförsummelse från köparens sida torde säljaren i regel vara hänvisad till att begära återtagning av den försålda varan för att trygga sin fordran. En därefter kvarstående mindre fordran torde kunna fls ut genom vanligt utmätningsförfarande. Däremot framstår det som osannolikt att köparens utmätningsbara tillgångar skulle förslå till att täcka hela fordringen. Säljaren torde således ofta icke vara betjänt av lagsökning etc. och därefter företagen utmätning. Den av kreditköpkommittén angivna valfriheten mellan olika rättsmedel kan därför bli illusorisk. Mot denna bakgrund ter sig den föreslagna regeln om förbud försäljaren att utkräva restskuld efter återtagning som synnerligen olämplig. Om avbetalningsköparen vid exempelvis bilförsäljning underlåter att teckna eller vidmakthålla vagnskadeförsäkring och det inträffar en omfattande skada på bilen, kommer säljaren att drabbas av en kännbar rättsförlust. Även andra former av försummelser från köparens sida kan leda till samma resultat. Det torde strida mot det allmänna rättsmedvetandet att köparen i dessa fall kan undgå betalningsskyldighet och därigenom göra en vinst på säljarens bekostnad. Med stöd av det anförda hemställs att i anledning av regeringens proposition 1976/77:123 beslutar avslå 18 § andra stycket i förslaget till konsumentkreditlag. () ()