ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021018 · 1977-01-25 00:00:00 — om avveckling av systemet med försäljning av skattefria varor i samband med viss utrikestrafik ansåg att starka skäl förelåg för att avveckla systemet med proviantering av obeskattade varor i den mera lokalt betonade utrikestrafiken. Men begärde därför en utredning. En partiell begränsning av provianteringen har senare skett genom överenskommelse om Öresundstrafiken 1961 och i någon mån genom den nordiska proviantöverenskommelsen . Frågan har också aktualiserats inom EG och där föranlett förslag om en kraftig begränsning av den skattefria provianteringen i trafiken mellan de olika . Det torde nu föreligga starka skäl för att avveckla den skattefria provianteringen av alkoholhaltiga drycker i utrikes trafik främst mellan de nordiska länderna och övriga Östersjöstater. En sådan åtgärd motiveras såväl av rättvisekrav som av alkoholpolitiska och skattepolitiska överväganden. Detta framhåller också APU i sitt betänkande. APU ansåg t. ex. att det inte är rättvist att man skall få arbeta under betydligt gynnsammare ekonomiska förhållanden på flygplatser, flygplan och fartyg än vid inhemska konkurrerande företag. Skattepolitiskt innebär det att berörda stater undandras stora skatteintäkter genom annars högbeskattade varor. Den skattefria provianteringen utgör också förutsättningen för den omfattande försäljning av alkoholhaltiga drycker som äger rum på fartyg, flyg och flygplatser. Handeln, som är så reglerad att resande får till landet införa vissa kvantiteter alkoholdrycker tull- och skattefritt, sker i stor omfattning. Försäljningen på framför allt båtar och färjor bidrar till de nykterhets- och ordningsproblem som förekommer på vissa linjer. Den skattefria och därför prisbilliga serveringen ombord av alkohol medverkar naturligtvis också till de nämnda missförhållandena. Av de skäl som här anförts vill vi föreslå att regeringen tillsätter den för länge sedan begärda utredningen om avveckling av den skattefria provianteringen av alkoholhaltiga drycker samt av alkoholförsäljningen på flygplatser, på flygplan och fartyg i utrikes trafik. Vi är medvetna om att internationella överläggningar därvid även måste äga rum. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med syfte att avveckla den skattefria provianteringen av alkoholhaltiga drycker i utrikes trafik till sjöss och med flyg. () ()
mot · G0021019 · 1977-01-25 00:00:00 — om beskattningen av privatägda skogsfastigheter i samband med arv Vid fastighetstaxering liksom vid närmast tidigare taxering höjdes taxeringsvärdena på skogsfastigheter kraftigt även om i många fall merparten av den avverkningsbara skogen försålts. Enligt nuvarande tillämpning av lagstiftningen skall medel å skogskonton vid arvskifte lyftas och först inkomstbeskattas med de extra avgifter och den större progressivitet som detta medför samt därefter tillsammans med boets övriga tillgångar läggas samman med taxeringsvärdena för arvsbeskattning. Detta förfaringssätt innebär att arvtagare till skogsfastigheter (särskilt om skatteklass II skall tillämpas) i ett enda slag kommer på obestånd och, eftersom fastigheterna inte kan ge någon avkastning , blir tvingade att sälja fastigheterna långt under taxeringsvärdena. Det borde vara självklart att skogskontona skulle följa fastigheterna och inte inkomstbeskattas vid arvskiften. Skogskontona består ju av medel som avsatts för skogens och fastighetens underhåll, skötsel och ordinarie beskattning. Hänsyn bör vidare vid arvsbeskattningen tas till om stora avverkningar gjorts före dödsfallet och till att fastigheten därför inte kan ge någon egentlig avkastning. Anstånd med inbetalning av skatt resp. reduktion av skatt vid nedgång av dödsboets tillgångar bör beviljas för att underlätta för vederbörande arvtagare att behålla fastigheterna och sköta skogsbruket på bästa sätt. att hos regeringen begär att i motionen framförda förslag föranleder ändring av formerna för beskattning av privatägda skogsfastigheter i samband med arv.
mot · G002102 · 1977-01-11 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av en musikhögskola i I vårt land finns f. n. tre fullständiga musikhögskolor: i , och . Där finns samtliga musiklinjer företrädda: musiker (instrumentala och vokala artister), kyrkomusiker samt musiklärare av båda nämnda typer. 1 finns ett musikcentrum - . Där utbildas fr. o. m. ett- och tvåämneslärare i musik. Enligt OMUS (organisationskommittén för högre musikutbildning) principbetänkande Musiken-människan-samhället bör i utbildas (tabell s. 299 i kommitténs betänkande) ett- och tvåämneslärare i musik samt ett litet antal specialiserade pedagoger. Med en så begränsad musikutbildning skulle landsdelen även hamna i klar strykklass i fråga om musikinstitutioner. All utbildning av musiker (violinister, cellister, oboister, pianister, sångare etc.) liksom utbildningen av kyrkomusiker skulle vara förbehållen Syd- och . 1 OMUS betänkande framförs tanken på en fjärde musikhögskola, förlagd till . I sammanfattningen av Avslutningsvis skisserar OMUS lokaliseringen av utbildningslinjer och konstaterar att det finns utrymme för ytterligare en musikhögskola med lärarlinje. högskoleregion saknar f. n. grundläggande musikutbildning inom sitt område och bör i så fall i forsta hand komma i fråga. Om detta skall gälla som framtida målsättning för den högre musikutbildningen skulle de två tredjedelar av vårt land som utgör för överskådlig tid få finna sig i den blygsamma utbildning som föreslagits till . Om man vill eftersträva att även denna utbildning sprids över hela bör en fjärde musikhögskola förläggas till . Den kan då byggas upp som en delad högskola, med utbildningen av musiklärare förlagd till och utbildningen av musiker(instrumentala och vokala artister) och kyrkomusiker samt studier av komplementämnen för tvåämneslärare (engelska, historia m. Möjligen kan också-som OMUS antyder i betänkandet - viss undervisning lokaliseras till . Med en sådan uppdelning av den högre musikutbildningen skulle en god regional balans ernås. sångare och musiker i kunde bli en viktig tillgång i utbildningen. har också en mycket god tillgång på väl kvalificerade organister, som kunde bli av betydelse för kyrkomusikerutbildning på högskolenivå. Kopplingen till det norrländska är helt naturlig. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen ger till känna vad i motionen anförts om behovet av en norrländsk musikhögskola. () ()
mot · G0021020 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar i och Polstam om extra avdrag för nedsatt skatteförmåga Av anvisningar framgår att om en persons skatteförmåga varit väsentligt nedsatt kan den taxerade inkomsten minskas med ett s. k. extra avdrag. Förutsättningen är att skatteförmågan varit väsentligt nedsatt till följd av t. ex. långvarig sjukdom, olyckshändelse, ålderdom eller underhållsskyldighet. Avdraget skall bestämmas efter omständigheterna i det enskilda fallet och får inte överstiga . Det torde dock förekomma att taxeringsmyndighet är restriktiv i fråga om ett extra avdrag. Det belopp som medges är förhållandevis lågt, om man beaktar de merkostnader i fördyrade levnadskostnader som det s. k. extra avdraget skall utgöra en kompensation för. Flera exempel kan ge belägg för mitt påstående. Dock skall endast ett exempel anföras. Det gäller en rörmontör, född , som skadades mycket allvarligt 1968 genom att han föll ned från en byggnadsställning. Genom olyckshändelsen är han mycket gravt handikappad. Hans handikapp har medfört att han fordrar ständig tillsyn och vård. Denna tillsyn och vård sker i hemmet. Därmed besparas samhället betydande vårdkostnader. Vid taxeringen har vederbörande yrkat ett avdrag med . för nedsatt skatteförmåga. Detta belopp har dock nedsatts till . Såväl länsskatterätt som kammarrätt har efter besvär fastställt avdragsbeloppet till . Vederbörande har till såväl länsskatterätten som kammarrätten i en särskild inlaga specificerat de merkostnader som hans handikapp medför samt mellanskillnaden mellan beräknad inkomst och den inkomst som han erhåller i form av pension, handikappersättning etc. Sammantaget belöper sig dessa kostnader jämte förlorad inkomst på . Det kan ifrågasättas om det inte i detta fall helt enkelt är fråga om kitslighet från taxeringsmyndigheternas sida att ej bevilja vederbörande avdrag med . för fördyrade levnadskostnader, när det bevisligen kan styrkas att han har haft betydande merkostnader på grund av sitt handikapp. Det kan ifrågasättas om inte taxeringsmyndigheterna i fråga om beviljandet av s. k. extra avdrag för nedsatt skatteförmåga är alltför restriktiva i sina bedömningar. Undantag finns, men det torde ändå finnas anledning att påpeka att en större generositet borde tillämpas gentemot de handikappade i beskattningshänseende när det gäller avdragsrätt för fördyrade levnadskostnader. Det måste i detta sammanhang påpekas att de handikappade som vistas i hemmen och vårdas av anhöriga besparar samhället betydande kostnader, som väsentligt överstiger de avdrag som beviljas dem vid taxering. minst med hänsyn till detta motiveras en större generositet i fråga om avdragsrätt vid taxering för fördyrade levnadskostnader för handikappade och långvarigt sjuka som vistas i hemmet. Med anledning av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att, när det gäller fastställandet av extra avdrag vid inkomsttaxeringen för nedsatt skatteförmåga, större generositet vid särskild prövning och i ömmande fall bör tillämpas gentemot handikappade och långvarigt sjuka som vistas i hemmet. () ()
mot · G0021021 · 1977-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om diabetikers extra avdrag vid inkomstbeskattningen De diabetessjuka får - förutom de lidanden som själva sjukdomen för med sig - vidkännas avsevärt fördyrade levnadskostnader. Medicinen (insulin) är visserligen kostnadsfri, men den sjuke måste delvis stå för kostnaderna i samband med läkarbesök och kontrollundersökningar. Samma sak gäller - och det är kanske inte den minsta kostnaden - förlusten av arbetsförtjänst i samband med behandlingen. För alla diabetessjuka är kostens sammansättning av avgörande betydelse. Undersökningar har visat, att dietmat är avsevärt dyrare än vanlig husmanskost. framkom det vid en undersökning på i att råvaran till diabeteskost var dyrare än för vanlig kost. Mycket talar för att diabeteskosten har ökat i pris mer än övrig kost, varför det inte är osannolikt att råvaran till diabeteskost är högre än ovannämnda . Otvivelaktigt är det så att diabetikerna på så sätt får vidkännas betydligt högre levnadskostnader, vida högre än vad som kompenseras med extra avdrag för nedsatt skatteförmåga. Enligt de anvisningar som utfärdat har diabetikerna samt andra grupper av handikappade och kroniskt sjuka rätt till ett extra avdrag för nedsatt skatteförmåga, om inkomsten är låg. De tillåtna avdragsbeloppen är dock förhållandevis små, när den skattskyldige inte i detalj kan styrka hur stora merutgifterna är. Detta kan vara svårt beträffande speciell kost o. d. De snabba höjningarna av de allmänna levnadskostnaderna blir därför ofta mycket kännbara för diabetikerna. Kostnadsökningarna har i hög grad träffat diabeteskosten. Det är för övrigt i detta sammanhang inte bara fråga om kostnader för själva maten, de oundgängligen nödvändiga livsmedlen i hushållsbudgeten. Beträffande barn som lider av diabetes lår föräldrarna eller vårdnadshavarna i många fall vidkännas extra kostnader utöver maten, t. ex. för vissa godsaker som barn brukar konsumera. De diabetessjuka barnen får i det fallet inte diskrimineras. 1 likhet med friska barn bör de ha rätt att uppmuntras med en godsak. För diabetessjuka är dessa varor - på gott och ont - avsevärt dyrare än vanliga godsaker. Det är därför angeläget att avdragsbeloppen successivt kan anpassas så att de på ett bättre sätt kommer att motsvara diabetikernas verkliga merkostnader. Rätten till avdrag bör enligt vår uppfattning i fall som detta inte heller vara begränsad till enbart inkomsttagare med mycket låga in 1976/77: 1021 kornsten De extra kostnaderna för diabetikerkost m. m. är mycket kännbara i alla vanliga inkomstlägen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om en översyn av anvisningarna beträffande extra avdrag för nedsatt skatteförmåga för diabetiker.
mot · G0021022 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om beskattningen av folkpension Åtskilliga folkpensionärer som uppbär enbart folkpension och som inte debiterats preliminär skatt på sina folkpensionsavier har råkat ut för detta eller kommer att göra det. Det beror på att regeringen genom en proposition fick fullmakt att förordna om sådana avdrag. De inskränks emellertid till de fall skattepliktig inkomst kan väntas uppkomma (1977). 1 de fall de som enbart uppbär folkpension och ej annan pension - t. ex. ATP - tidigare haft preliminärt skatteavdrag har de själva begärt det. Pensionstillskotten räknas fr. o. m. 1976 i beskattningshänseende ej som folkpension utan som sidoinkomst. Den tillåtna sidoinkomsten utgör , och när den lagts ovanpå folkpensionen nås den nivå som för en folkpensionär utgör högsta tillåtna obeskattade inkomst. De nya preliminärskatteavdragen för dem som enbart uppbär folkpension har införts mot bakgrund av att förtidspensionär utan eller med liten ATP fr. o. m. uppbär dubbla pensionstillskott. Dessa förmånstagare kommer därmed med folkpensionen inräknad upp i en inkomst som på grund av den nya definitionen av begreppet sidoinkomst kommer att överskrida den inkomstnivå under vilken beskattning av folkpensionen ej sker. Den nivån kommer att överskridas med säkerligen betydligt . under innevarande år. Från moderata samlingspartiets sida har vi länge pläderat för helt skattefri folkpension, och det gäller inte minst de förtidspensionärer som är bland de första att drabbas av preliminärt skatteavdrag, oavsett de endast uppbär folkpension inkl. pensionstillskott. Vi vill som vår mening framhålla att det, i den mån grundpensionen inte blir helt skattefri oavsett sidoinkomster, inte är acceptabelt att någon del av pensionstillskottet beskattas när inkomsten utgörs av enbart folkpension inkl. pensionstillskott. Sidoinkomsten, dvs. enligt formel pensionstillskottet jämte , bör då alltid räknas in i det oreducerade avdraget för nedsatt skatteförmåga. Därmed uppnår man också en sådan indexreglering mot vilken man från borgerligt håll syftar inom skattepolitiken. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen uttalar vad i förevarande motion anförts beträffande beskattningen av folkpension inför utformningen av förslaget till en varaktig skattereform. G. () i allan Akerlind (m) HANS NYHAGE (m)
mot · G0021024 · 1977-01-24 00:00:00 — 1976/77 1024-1031 1976/77: 1024 av i Skärstad m. fl. om befrielse för frikyrkosamfund från skyldigheten att i visst fall erlägga arvs- och gåvoskatt Maj:ts förordning om arvsskatt och gåvoskatt (1941:416) är bl. a. och sådana sammanslutningar eller stiftelser som bedriver i hög grad samhällsnyttig verksamhet befriade från skyldigheten att erlägga arvs- och gåvoskatt. Däremot har de frikyrkliga samfunden inte samma förmån. Detta anser många människor vara högst anmärkningsvärt, eftersom de fria samfundens verksamhet rimligtvis bör vara fullt jämförbar med . En bred och växande opinion finner det därför angeläget att och övriga trossamfund får bedriva sitt arbete på i skattehänseende lika ekonomiska villkor. I praktiken innebär den nuvarande ordningen att en person genom testamente eller gåva kan skänka t. ex. . till vardera och ett frikyrkligt samfund, med förbehållet att pengarna skall gå till uhjälpen, och då får hela sin del av summan, medan beloppet till det frikyrkliga samfundet reduceras på grund av arvsskatten. Man kan undra om lagstiftarnas mening var att bestämmelsen skulle få sådana effekter. När det gäller inkomst av arv och gåvor intar sålunda de fria samfunden en sämre ställning än och en rad ideella organisationer och stiftelser, trots att de fria trossamfundens verksamhet i allt väsentligt sammanfaller med verksamheten i de sammanslutningar som medges befrielse från skyldigheten att erlägga arvs- och gåvoskatt. har också behandlat förslag om borttagande av skattskyldigheten för arv och gåvor för religiösa samfund. bör begära regeringens prövning om jämställdhet i detta avseende. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att frågan om likvärdiga villkor för och trossamfunden i vad gäller arvs- och gåvoskatt blir föremål för prövning. () i Skärstad () ()
mot · G0021028 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1028 av i Öskevik m. fl. om höjt avdrag vid inkomstbeskattningen för underhållsbidrag till barn Vid en skilsmässa uppstår många problem för de närmast berörda och samhället, i synnerhet om det finns barn. Den som har vårdnaden ådöms försörjningsskyldighet för barnen, i regel av bruttolönen per barn. Upplysningsvis kan nämnas att bidragsförskottet, som samhället betalar om underhållet av någon anledning upphör, uppgår till av basbeloppet, f. n. Avdrag i självdeklaration för den försörjningsskyldige får göras med . per barn och år. De underhållsbidrag som i allmänhet ådöms ligger emellertid långt över detta belopp. Följaktligen kommer många underhållsskyldiga i en mycket svår ekonomisk situation. Avdragsbeloppet i självdeklarationen har inte stigit i samma grad som bruttolönen, grunden för det ådömda underhållet. En värdemässig urholkning av avdragsrätten har alltså skett och en motsvarande gradvis försämring av den underhållsskyldiges ekonomiska situation. Detta drabbar särskilt hårt människor med låga inkomster. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att skatteutredning får i uppdrag att pröva frågan om en höjning av avdraget för underhållsbidrag till av basbeloppet och att förslag läggs i så god tid att nya regler kan gälla fr. o. m. () i Öskevik
mot · G0021029 · 1977-01-25 00:00:00 — om beskattningen av vinst vid överlåtelse av bostadsrätt Vinst vid försäljning av annan lös egendom än aktier o. d. beskattas i full utsträckning om innehavstiden understiger . Därefter trappas skatteplikten av stegvis och upphör helt beträffande tillgångar som innehafts . (SkU 1975/76:63, s. 68) förutsatte att frågan om beskattning av sådana vinster skulle tas upp på nytt inom 1972 års skatteutredning eller i samband med ställningstagandet tili utredningens förslag. Bland den lösa egendom som sålunda nämnts ingår också bostadsrätt. Bedömningen av skatteplikt vid överlåtelse av bostadsrätt får självfallet utgå inte endast från traditionella skattemässiga synpunkter. I de rättvise- och fördelningspolitiska avvägningarna måste också ingå grundläggande bostadspolitiska värderingar. En central sådan är att bostaden skall betraktas som en social rättighet och inte som en handelsvara. skatteutredning beräknas slutföra sitt arbete . bör bekräfta skatteutskottets nämnda enhälliga uttalande med förtydligandet att i förutsatta överväganden även bör ingå en prövning av realisationsvinstbeskattningen vid överlåtelse av bostadsrätt - en prövning som utgår i första hand från bostadssociala värderingar. Med angivna utgångspunkter skulle beskattningen av dessa vinster i princip inte begränsas i tiden som . Beskattningen kan lämpligen utformas i huvudsak efter schablonregler av den typ som finns i villabeskattningen och därjämte undanta den värdeökning som beror på amortering av fastighetskapitalet. Med hänvisning till det anförda yrkas att hos regeringen begär förslag beträffande beskattning av vinst vid överlåtelse av bostadsrätt i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G0021030 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1030 av herr andre vice talmannen m. fl. om uppskov med erläggande av skatt vid höjd taxering Den som fått sin taxering höjd har rätt att begära uppskov med skatteutbetalningen. Detta kan bero på att frågan är mycket tvistig eller att vederbörande inte har möjlighet att ligga ute med kapitalet under den långa tid som det kan ta att i olika instanser vinna rätt. Det egendomliga är emellertid att taxeringsintendenten som i egenskap av åklagare har fastställt förhöjningen av taxeringen även skall yttra sig om uppskov med erläggande av den förhöjda skatten. Skulle intendenten då avstyrka begäran om uppskov kan inte vare sig lokala skattemyndigheten eller bevilja anstånd på grund av att taxeringsintendenten har avstyrkt. Beslut om uppskov borde därför avgöras av någo" annan än intendenten, förslagsvis av länsskatterätten. Med hänsyn till vad ovan anförts får vi föreslå att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till lagändring innebärande att annan än taxeringsintendenten får besluta i fråga om uppskov med erläggande av skatt å förhöjd taxering. () HANS NYHAGE (m)
mot · G0021031 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om den temporära nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet beslutade på förslag av den borgerliga regeringen att den temporära nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften inom inre stödområdet från till , som enligt tidigare riksdagsbeslut gällde , skulle utsträckas till att omfatta också . I propositionen liksom i skatteutskottets betänkande anfördes som skäl för åtgärden att det trots de olika regionalpolitiska insatser som gjorts för att främja näringslivet och sysselsättningen inom det inre stödområdet visat sig svårt att bereda befolkningen i dessa delar av landet arbetstillfällen i erforderlig utsträckning. På grund av vikande befolkningsunderlag har det på många håll också varit svårt att upprätthålla en tillfredsställande service för de kvarboende. I betänkandet framhölls vidare att det således fortfarande förelåg ett påtagligt behov av stöd till företagen i dessa delar av landet. Enligt den borgerliga utskottsmajoriteten borde detta stöd utgå generellt och man förordade därför att det lägre uttaget av allmän arbetsgivaravgift inom det inre stödområdet skulle gälla även . I en till betänkandet fogad reservation av utskottets socialdemokratiska ledamöter anfördes att man delade uppfattningen att det fortfarande förelåg behov av särskilda insatser till företag inom det inre stödområdet. Men det ifrågasattes om den i propositionen föreslagna generella nedsättningen verkligen får de sysselsättningsstödjande effekter som avses. Sannolikt skulle väsentligt bättre resultat åstadkommas om de resurser som går förlorade genom avgiftsnedsättningen i stället används för mera riktade arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vidare framhölls i reservationen att frågan om en regional differentiering av arbetsgivaravgifterna utreds av företagsskatteberedningen. Intill dess att man fått ett acceptabelt faktaunderlag beträffande åtgärdens effekter bör arbetsgivaravgiften således återgå till inom det inre stödområdet. Förändringen bör ske fr. o. m. och göras på ett sådant sätt att den ger på hela lönesumman . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att den allmänna arbetsgivaravgiften skall vara inom det inre stödområdet. () () () () HANS () i