mot · G002974 · 1977-01-24 00:00:00 — 1976/77: 974 av m. fl. Under en lång följd av år har antalet jordbrukare liksom den odlade jorden minskat. Förbuskningen präglar stora regioner. Den odlade jorden växer igen. 1 viss mån har denna utveckling dämpats, men de grundläggande problemen kvarstår. Mer än en tredjedel av den odlade arealen har lagts ner . Antalet brukningsenheter minskade med i genomsnitt 5 000 enheter och ännu mer . I årets budgetproposition heter det: Lantbruket genomgick en mycket snabb strukturomvandling under 1960talet. Utvecklingen kännetecknades av en betydande minskning av antalet sysselsatta. Även antalet företag, den odlade arealen och antalet kor minskade. Däremot ökade bruttoinvesteringarna som produktionsvolymen förblev i stort sett oförändrad. Minskningen av åkerarealen har i stort upphört. Den totala arealen uppgick till ca 3 milj. ha. ökade arealen med 7 500 ha. minskade den med netto 10 900 ha. Antalet jordbruksföretag fortsatte att minska, dock i långsammare takt. upphörde i genomsnitt 7 000 företag medan den årliga minskningen har varit i genomsnitt 4 000 företag. De stödåtgärder som har fått en viss effekt innebär inte att jordbrukets strukturproblem är lösta. Koncentrationen och utslagningen fortsätter. Siffrorna visar att ca 4 000 jordbruksenheter läggs ner , och fakta klargör också att detta särskilt drabbar vissa delar av vårt land. Utmärkta jordbruksmarker läggs öde, buskar och skog återerövrar det som odlades upp med svett och möda. Det är ett enastående resursslöseri i en värld som svälter. Denna utveckling innebär också att regioner med en redan tidigare hårt pressad arbetsmarknad får ytterligare problem med sysselsättningen. är ett exempel på detta. Antalet arbetstillfällen inom länets jord- och skogsbruk gick ner från 32 1950 till ca 9 1970. Det är en minskning med 23 000 arbetstillfällen. Nedgången svarade mot av länets arbetsmarknad. Utvecklingen i övriga har, med något undantag, varit likartad. Som ett av alternativen för att hejda denna utveckling kom inriktningen på och stödåtgärderna för att bilda rationella enheter i den nordliga delen av landet, s. k. SR-jordbruk. Det innebär att lantbruksnämnderna hjälper dem som bedöms som lämpliga jordbrukare att få mera jord och rationalisera sitt jordbruk inom familjejordbrukets ramar. 1 1976/77. Men de nuvarande bidragsformerna är inte tillräckliga. De ger 25 96 till A- och B-fastigheter och 40 96 till SR-jordbruk. Det s. k. B-stödet, som inrättades 1971, väckte åtskilliga förhoppningar, men det är maximerat till , i särskilda fall . Dagens investeringskostnader för att åstadkomma modern och rationell jordbruksdrift är av sådan storleksordning att maximibeloppen sätter stopp för nödvändiga åtgärder. SR-jordbruken, till vilka stöd utgår i huvudsak i form av lån, blir ofta omänskligt betungande. Räntor och amorteringar blir av den storleksordningen att många av ekonomiska skäl måste ge upp. Sociala förmåner i form av begränsad arbetstid, betald semester osv. finns inte med i bilden. Vill man behålla en nyrekrytering inom jordbruket måste sådana problem lösas. Storjordbruket på slättlandet i södra och är i stort sett oåtkomligt för många som har utbildning, energi och intresse för jordbruket som yrke. För yngre jordbrukare som inte har ärvt gård och rörelsekapital är det i de flesta fall omöjligt att starta eget jordbruksföretag. Spekulationen i attraktiva delar i landet har drivit priserna långt utom räckhåll för intresserade utan egen förmögenhet. Detta har också lett till att antalet arrendatorer blir allt större. I de främsta jordbrukslänen är situationen följande: I brukas 50,7 96 av åkerjorden av arrendatorer, i Östergötlnd 48,3, i 41,0 och i 33,2 96. Ägare till jorden är i många fall människor som inte har anknytning till jordbruket annat än genom själva ägandet. Det måste vara rimligt att genom lagstiftning tillförsäkra varje arrendator rätten att förvärva jordbruksfastigheten efter att ha brukat den och att samhällsorganen ser till att spekulationspriser inte får råda samt att arrendatorerna får ekonomisk hjälp till förvärv. Här gäller det alltså att se till att det inte blir orimliga priser som förhindrar att den forne arrendatorn blir ägare. I direktiven till den utredning som tillsattes 1974 för att syssla med dessa problem hette det: "De sakkunniga bör överväga att i lagen införa en bestämmelse som ger möjlighet att vid tillståndsprövningen beakta om det avtalade priset överstiger fastighetens beräknade avkastningsvärde vid användning för jordbruk eller skogsskötsel. Det behövs alltså en prisreglering för att stoppa spekulationen på området och för att ge allvarligt syftande intressenter möjlighet att förvärva en jordbruksfastighet. 1 vissa delar av vårt land ligger stora områden öde och håller på att växa igen. En del av problemet ligger i det förhållandet att fastigheter köps upp i spekulationssyfte, ofta med skogen som huvudintresse. På andra håll, främst i , finns ofta andra orsaker: Rekryteringen av nya jordbrukare har praktiskt taget uteblivit, och kvarvarande jordbrukare har tvingats lämna sina jordbruk, pensionerats eller avlidit. Följden är att jordbruks fastigheter i stor utsträckning kommit att ägas av dödsbon med en eller flera delägarna. Ofta används bostadsfastighelerna enbart som sommarställen, i andra fall används de inte alls. är dödsbodelägarna bosatta i andra delar av vårt land eller utomlands. Detta betyder att jordförvärv ofta spärras trots att det finns folk som vill bruka jorden. Samhället bör via lantbruksnämnderna ges ovillkorlig rätt att inköpa all jordbruksmark som inte brukats , med målsättningen att erbjuda den till intresserade som vill nyetablera sig eller komplettera ett redan befintligt jordbruk. Ett annat alternativ är att samhället aktivt går in för att stimulera till kooperativa driftsformer eller etablera helt samhällsägdajordbruk. Det skulle kunna innebära nytt liv för bygder som håller på att förtvina och att nödvändig sysselsättning skapades i sysselsättningssvaga områden. Två saker är väsentliga när det gäller jordbrukets framtid. För det första måste arbete inom denna näring ge ett ordentligt ekonomiskt resultat, för det andra måste människorna inom jordbruket få möjlighet till de sociala förmåner som är naturliga för andra arbetande, exempelvis reglerad arbetstid och betald semester. Dessa båda frågor hör samman och är bl. a. avgörande för om ungdomen skall engagera sig inom jordbruksnäringen. Den typ av jordbruk som samtliga jordbruksutredningar pläderat för löser inga av de problem vi angett. Man kan inte propagera för stordriftens fördelar och fortsätta med en politik som avskär stora delar av vårt land från att kunna tillgodogöra sig desamma. Man kan inte tala om den frie bonden som denne bonde inte är fri vare sig vardag eller söndag. Man kan inte tala om att stimulera till ett ökande intresse för jordbruket om man inte sätter stopp för spekulation och på allvar hjälper de inkomstsvaga men verkligt jordbruksintresserade att arbeta inom modernäringen. eller senare kommer de nu idealiserade brukningsdelarna i form av familjejordbruk och SR-jordbruk att visa sig vara otidsenliga. Förutom ökat stöd till områden där något annat än små jordbruk inte är möjligt bör samhället på ett annat sätt än söka främja samordningen av produktionen jordbrukarna emellan. Sådana finns redan när det gäller förädlings- och försäljningsledet. Det måste vara ett intresse såväl för samhället som för jordbrukarna att stordriftens fördelar i ökad omfattning också kan utnyttjas inom producentledet. Särskilda insatser av tidigare skisserat slag bör därför sättas in för att stimulera till kooperativa jordbruksformer, maskinstationer, när det gäller ekonomibyggnader, sambruk av jorden osv. Då kan man rädda jordbruket i bygder där det annars kommer att försvinna, och då skapas också ökad sysselsättning där sådan verkligen behövs. Ett främjande av kooperativt drivna eller alternativt samhällsägda jordbruk skulle vara ett konstruktivt bidrag till den nedläggnings- och avfolkningspolitik som på många håll varit förhärskande. 1* 1976/77. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att till regeringen hemställer om1 1. att former för vidgat stöd till småjordbruket i överensstämmelse med motionens riktlinjer utarbetas, 2. att förslag utarbetas i syfte att ge samhället rätt att förvärva som icke brukats under , 3. att en jordförvärvsfond skapas av tillräcklig omfattning för att tjäna detta syfte, 4. att riktlinjer för att främja kooperativa driftsformer eller skapandet av samhällsägda jordbruk utarbetas, 5. att en skärpt lagstiftning för att göra slut på spekulationen i skogs- och jordbruksfastigheter utarbetas. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 (Se även motion 1976/77:975)