mot · G002317 · 1977-01-20 00:00:00 — av m. fl. om beskattningen av inflationsvinster Sambandet mellan investeringar, lönsamhet och soliditet Storleken på näringslivets investeringar är av avgörande betydelse för expansionstakten i vår ekonomi och därmed för sysselsättning och välståndshöjning. För att investeringsnivån skall kunna hållas på en tillräcklig nivå fordras både investeringsvilja och finansieringsmöjligheter. För investeringsvilja krävs såväl förväntad lönsamhet som att efterfrågan på produkterna väntas överstiga tillgänglig produktionskapacitet. Lönsamheten bestäms - vid givna växelkurser - i allt väsentligt av hur löner, priser och produktivitet utvecklas i i förhållande till våra konkurrentländer. Vinsternas storlek påverkar inte bara investeringsviljan utan även finansieringsmöjligheterna. Utrymmet för självfinansiering, t. ex. möjligheterna att genom upplåning eller nyemissioner finansiera planerade investeringar, bestäms i hög grad av lönsamheten. Den övervägande delen av företagens investeringar i anläggningar och ökat rörelsekapital finansieras med medel från den löpande verksamheten. Sjunkande vinster påverkar därför företagens förmåga att genomföra planerade investeringar. Om vinsterna inte ger den soliditet som kreditgivarna kräver, försämras företagens möjligheter att genom lån finansiera nyinvesteringar. Till en del kan goda vinster göra det möjligt för företag med svag soliditet att ändå få lån, men skulle lönsamheten nedgå kommer företagen snabbt att ställas inför stora svårigheter att erhålla de krediter som fordras för fortsatt expansion och för att överbrygga tillfälliga svårigheter. Med soliditet avses det egna kapitalets andel av det totala kapitalet. Enligt många uppgifter är det svenska näringslivets soliditet låg och i sjunkande. Enligt vad som uppgavs i AP-fondens fjärde fondstyrelses brev till regeringen hade soliditeten för de börsnoterade företagen nedgått från 36 96 till 28 1974. Den s. k. Waldenströmgruppen har gjort en specialstudie av de 40 största börsnoterade företagen. Dessa företag har tillsammans en personal på 700 000 personer och av dessa arbetar 500 000 i . De undersökta företagen motsvarar 90 96 av det totala börsvärdet för rörelsedrivande företag vid . genomsnittliga soliditeten hos de studerade koncernerna var 1964 45 96, 1969 39 96 och hade 1974 nedgått till 33 96. Enligt sjönk soliditeten hos de undersökta företagen (börsnoterade exkl. banker) från 22 1973 till 19 1975. Därtill kan läggas obeskattade reserver på 13 resp. 15 96. I proposition 1976/77:100, bil. 17, anges på s. 32 att soliditeten inom industrin enligt SCB:s finansstatistik nedgått från 38 1968 till 27 1976. Den verkliga soliditetsnivån underskattas genom att värdet av företagens tillgångar inte har skrivits upp i takt med inflationen. Även om mycket tyder på att även den reala soliditeten kraftigt sjunkit är det svårt att med bestämdhet ange hur stor nedgången hade varit om företagen skrivit upp vissa tillgångar i takt med inflationen. Ovissheten på denna punkt är ett exempel på att nuvarande redovisningssystem, uppbyggt utan hänsynstagande till förekomsten av inflation, fungerar otillfredsställande. Det anförs dock ofta att den nominella soliditeten är av betydelse för företagens möjligheter att fl lån. I synnerhet sägs detta förhållande råda på den internationella kreditmarknaden. På den internationella kapitalmarknaden brukar soliditetskravet uppgå till 40 å 50 96. De svenska företagens soliditet är således internationellt sett låg. De mindre företagen har som regel något lägre och de större företagen något högre soliditet. Hög andel lånat kapital medför i goda tider att avkastningen på det egna kapitalet blir högre, eftersom skillnaden mellan avkastningen på de lånade pengarna och räntan på lånen framkommer som vinst. I sämre tider däremot betyder en hög skuldsättningsgrad att vinsten på det egna kapitalet snabbt sjunker. Variationer i resultatet blir således stora vid låg soliditet, eftersom räntan på lånen måste betalas av rörelseöverskottet. Det går självfallet inte att generellt fastställa någon nedre gräns för soliditeten, under vilken företagens vilja att investera och förmåga till ytterligare upplåning allvarligt inskränks. Företagens egen bedömning av vad som är en acceptabel skuldsättning och kreditgivarnas uppfattning härom kan givetvis skifta. Mycket talar emellertid för att en ytterligare försvagning av företagens soliditet inte kan fortgå utan att företagens förmåga att klara nedgångsperioder väsentligt försämras. De större företagens ökade beroende av utländsk upplåning talar också för att soliditeten borde ökas. De s. k. SNS-ekonomerna hävdar i sin skrift Klarar kostnadskrisen? att näringslivets upplåning 1976 steg med ca 9 miljarder till . Den senare siffran kan jämföras med att de sammanlagda privata investeringarna finansplan beräknas ha varit endast . Enligt dessa beräkningar skulle således 85 96 av de privata investeringarna ha finansierats med lånemedel. Vinsten, definierad som nettoresultat i procent av redovisat eget kapital ökat med hälften av obeskattade reserver, i börsbolag exkl. banker framgår av tabell 1. och låg vinsterna mellan 6 och 9 96, en avkastning som, med hänsyn till räntenivå och risktagande, får betraktas som låg. Den tillfälliga vinstökningen och 1974 förde upp avkastningen till 11 å 12 96. Vinsterna blev ganska normala, medan resultatet för börsföretagen 1976 blev en vinst på endast 4,5 96, vilket sannolikt är det sämsta resultat som noterats . Utvecklingen för de mindre och medelstora företagen har varit i stort sett parallell. Debatten om de s. k. övervinsterna, som uppkom till följd av företagens resultatförbättring , har lett många vilse. Vinsterna dessa år var som synes tillfälliga. Om det skulle vara så att även de dåliga resultaten för är tillfälliga skulle övervinster och undervinster i stort sett ta ut varandra, vilket framgår av nedanstående tabell hämtad från prop. 1976/77:100, bil. 17, s. 32. Lönsamheten inom industrin (femårsgenomsnitt i procent) Avkastning på eget kapital efter skatt För att så skall bli fallet fordras emellertid att vi kan förbättra relativa kostnadsläge, vilket allvarligt försvagats genom stigande arbetsgivaravgifter och genom den senaste avtalsuppgörelsen, som ingicks under intryck av den stämning som bl. a. debatten om de s. k. övervinsterna frammanade. De som tidigare tagit övervinsterna som argument för att föreslå s. k. löntagarfonder, vilka skulle leda till socialism, får nu söka efter andra motiveringar för sina förslag. Börsnoterade bolag exkl. banker. 'Beräknat nettoresultat i % av redovisat eget kapital ökat med hälften av obeskattade Källa: Skandinaviska Enskilda Bankens kvartalstidskrift nr 3-4 1976 och egna beräkningar. I tabell 2 har från vad som i kallas beräknat skattepliktigt resultat dragits dels vad som i verkligheten har betalats i skatt, dels vad företagen själva har lämnat i utdelning till sina aktieägare. I tabellen har hänsyn tagits till inflationen genom att vinsterna har räknats upp med hänsyn till konsumentprisindex ökning . Av tabellen framgår bl. a. att vad som återstår av vinsten efter det att skatt och utdelningar betalats sjunkit från 1973 till endast 0,2 miljarder . Börsföretagens vinster skulle således bara ha räckt till för skatte- och utdelningsbetalningar. Knappast något återstod sedan för expansion. Investeringarna kunde betalas helt av egna vinstmedel, medan investeringarna nästan helt fick betalas med upplånade medel. Vinsterna i börsnoterade företag (exkl. Beräknat skattepliktigt resultat, mrd kr. exkl. prisförändringar på varulager = Vinst efter skatt "Vinst efter skatt" priser - Lämnade utdelningar priser = kvar för expansion investeringar utöver beräknat avskrivningsbehov (ani. + maskiner), i 1976 års Vinstutvecklingen är självfallet varierande mellan branscherna. I tabell 3 visas SE-bankens resp. uppskattningar av börsbolagens vinstförändringar branschvis 1976 och 1975. - 10 (SHB) - 7 (SE) - 11 (SHB) - 14 (SE) - 40 (SHB) - 50 (SE) - 37 (SHB) - 44 (SE) - 130 (SHB) - 72 (SHB) Samtliga bolag exkl. banker - 31 (SE) - 29 (SHB) - 37 (SE) - 31 (SHB) Inflationen gör det svårt att mäta soliditet och lönsamhet med traditionella redovisningsmetoder. Vi har tidigare i motionen pekat på inflationens effekt vid soliditetsbedömningar. Det förhållandet att återanskaffningskostnaderna för byggnader och maskiner som regel väsentligt överstiger de historiska anskaffningskostnaderna, medan avskrivningar på återanskaffningsvärden inte är skattemässigt tillåtna, gör att företagens lönsamhet överskattas. En anpassning av de skattemässiga avskrivningsreglerna till återanskaffningsvärdena bör därför övervägas. De svenska lagervärderingsreglerna är visserligen internationellt sett liberala och erbjuder ganska bra möjligheter till skydd mot inflationen, men de kan dock icke ersätta en avskrivning på anläggningen som kan säkerställa förnyelsen över . Förändrade avskrivningsregler bör prövas i samband med alternativa vägar att genom ändrade skatte- och redovisningsregler möjliggöra för företagen att bibehålla ett eget kapital utan att drabbas av beskattning av inflationsvinster. Vissa frågor av detta slag prövas f. n. av företagsskatteberedningen. Ytterligare utredningar kan emellertid visa sig vara nödvändiga. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag om rätt till avskrivning på återanskaffningsvärdet och andra redovisnings- och skatteregler som förhindrar beskattning av inflationsvinster. (m) i () ()