mot · G102213 · 1977-12-19 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:71 om kvinnlig tronföljd Måste tro på arvssynd? Eller behöver kungliga inte följa rikets grundlagar? I gällande successionsordning sägs i paragraf 4 att Konung alltid skall vara av den rena evangeliska läran, sådan som den, uti den oförändrade Augsburgiska bekännelsen, samt mötes beslut av , antagen och förklarad är, alltså skola ock prinsar av det kungl, huset uppfödas i samma lära och inom riket. Den av kungl, familjen, som ej sig till samma lära bekänner, vare från all successionsrätt utesluten. I regeringens förslag om kvinnlig tronföljd föreslås denna paragraf ändrad så att detta krav om att uppfödas enligt augsburgska bekännelsen skall gälla även prinsessor. Motsvarande krav ställes inte på någon annan medborgare. Den augsburgska bekännelsen överlämnades till den stormäktige, segerrike vid i . Med oförändrad augsburgsk trosbekännelse avses att man vill markera skillnaden från en något senare bearbetning som antogs av de reformerta riksständerna i . möte slog fast att grunderna för läran är dels den helig skrift, dels de tre trosbekännelserna (den apostoliska, den nicaenska och den athanasianska) och dels Then äldste, rätte oförrandrede Augsburgiske confession. Genom att successionsförordningen betonar både möte och den augsburgska bekännelsen blir den senare dubbelt markerad. 1 klartext betyder detta att ett bifall till propositionen innebär att måste tro på augsburgska trosbekännelsen, annars kommer hon att vara från all succession utesluten. Menar man att individen i kungliga familjen bara behöver tro på vissa delar av samma bekännelse, bör detta säga ut - åtminstone om grundregeln i lagstiftningen bör vara att lagen är sådan att den skall följas. Särskilt inom trafiklagstiftningen har påtalats att sådana lagregler som inte kan väntas bli följda i rimlig grad är till skada för folks rättsmedvetande över huvud. På riksdagsledamöter finns inget krav om att de skall tro på den oförändrade Augsburgiska bekännelsen. Men om vill utsträcka den kategori som förpliktas att tro på ett visst sätt bör ha klart för sig vilka troskrav man därvid ställer. Är det rimligt att ålägga en ung människa att tro på arvssynden? Den augsburgska bekännelsen säger sig direkt fördöma pelagianerna och andra, som förneka, att arvssynden är synd. 1 1977/78. Det är alltså sorn fastställer att den lilla prinsessan skall tro på arvssynden. Om någon då säger att hon inte så helt behöver följa blir hon sannolikt frågande inför ett annat avsnitt i bekännelsen: Därför böra de kristna ovillkorligen lyda sin överhet och sina lagar, blott dessa icke bjuda något, som är synd, ty då böra de mera lyda än människor. Om hon tror att anser att det är synd att tro på arvssynd kan hon alltså möjligen ha en väg ut från åläggandet från att tro på arvssynd. Orsak till synden är enligt bekännelsen de ondas, dvs. djävlarnas och de ogudaktigas vilja. Den augsburgska bekännelsen driver polemik mot olika religiösa uppfattningar. De fördöma även andra, som utsprida judiska läror, att de fromma före uppståndelsen skola få herraväldet i världen, sedan de ogudaktiga allestädes nedslagits. För att undgå otuktssynder må var man hava sin egen hustru. Och vidare påpekas att även tillråder kvinnor, som icke kunna hålla ett avgivet kyskhetslöfte, att gifta sig. Någon inskränkt lära är det dock inte fråga om. Tvärtom sägs bestämt att den sanna fullkomligheten icke består i celibat eller tiggeri eller ovårdade kläder. Och flera av grundtankarna i avsnitt XXVI Om skillnaden mellan olika slag av föda har klara beröringspunkter med den syn på livsmedel som numera söker förmedla. En komplikation kan vara att bekännelsen utfärdades i ett annat land än . Eller vad skall en svensk statschef göra för att befordra följande: Och enär den mänskliga naturen blir allt svagare, allt efter som världen åldras, må man se till, att ej ännu flera laster utbreda sig över . Det kan noteras att regeringens förslag på några punkter ändrar successionsordningen även utöver vad som följer av kvinnlig tronföljd. Det gäller föreskrifterna för prinsars giftermål. Det gäller också borttagandet av den kulturhistoriskt och litterärt så värdefulla paragrafen om vad som händer när konung dör utan att lämna manliga bröstarvingar, men Hans efterlämnade drottning sig i välsignat tillstånd befinner. Hade man bara tagit bort ordet manliga i fråga om bröstarvingar och ordet mankön i fråga om drottningens livsfrukt skulle alltså barnet till kung kunna vara tronföljare även om fadern dött innan barnet fötts. När man ändå går in och ändrar utöver vad som följer av kravet på kvinnlig tronföljd, borde det vara fullt möjligt att ändra även paragraf 4 mer än som görs i regeringens förslag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att på varken prinsar eller prinsessor må ställas kravet att de förlorar all successionsrätt i de fall de ej tror på den oförändrade Augsburgiska bekännelsen.