mot · G10239 · 1977-11-14 00:00:00 — Denna politik grundades på insikten om att en varaktig grund för sysselsättning, utveckling och trygghet endast kan läggas genom en konsekvent ekonomisk politik, inbegripande en planmässig näringspolitik, en långsiktig branschpolitisk planering samt insatser för stärkt social balans. De åtgärder som arbetsmarknadsministern vidtagit under loppet av 1977 har inte utformats som en integrerad del i en samordnad ekonomisk politik. Sålunda har de grundläggande problemen i dagens svenska ekonomi genomgående lämnats därhän vid presentationen av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. För det andra grundades socialdemokratins framgångar i arbetet för sysselsättning och utveckling på ett konsekvent genomförande av en selektiv sysselsättningspolitik, där samhällets åtgärder riktades till företag, branscher och regioner med manifesterade problem. Den borgerliga regeringen har i motsvarande situationer visat klar benägenhet att välja generella metoder. Förslaget att sänka den allmänna arbetsgivaravgiften har regeringen sålunda motiverat med behovet av att stärka problemföretagens konkurrenskraft. Att miljarder av statsmedel tillförs företag, branscher och regioner utan stödbehov har regeringen inte funnit vara ett avgörande skäl emot en sådan politik. Här går en rågång mellan socialdemokratisk och borgerlig politik. Mot denna allmänna inkomstöverföring till företagen ställer socialdemokratin kravet på en strukturfond med löntagarmajoritet och med resurser att göra riktade och koncentrerade insatser när detta är befogat. Åtgärder för att främja sysselsättningen I en särskild motion utvecklar vi vår syn på riskerna för en ytterligare försvagning av arbetsmarknaden och därmed på behovet av kraftfulla arbetsmarknadspolitiska insatser som, i nära samspel med den ekonomiska politik som utformats i den här föreliggande motionen, kan bryta de nuvarande tendenserna på arbetsmarknaden och lägga grunden till en långsiktig förstärkning av svensk ekonomi. Det är av grundläggande betydelse för den fortsatta utvecklingen att de åtgärder som kommer till, i första hand för att lösa akuta arbetsmarknadsproblem, utformas med utgångspunkt i långsiktiga sysselsättningspolitiska mål. Med denna utgångspunkt lägger vi i vår arbetsmarknadspolitiska motion fram konkreta förslag. Dessa sammanfattas i korthet i det följande. Arbete, praktik och utbildning åt alla ungdomar Den nuvarande ungdomsarbetslösheten kan inte accepteras. Det är en förstahandsuppgift att omgående utveckla de instrument som krävs för att samhället skall kunna uppfylla det mål om arbete, praktik och utbildning åt alla unga som en enig riksdag har ställt sig bakom. Vi föreslår därför att beslutar om inrättande av en särskild ungdomskommission med uppgift att skyndsamt utveckla och pröva bl. a. alla de förslag till ungdomsinsatser som redovisats av , sysselsättningsutredningen, SSU och vid socialdemokraternas storrådslag. 1 denna kommission, som bör innehålla företrädare för samtliga riksdagspartier och deras ungdomsförbund, kommunerna, arbetsmarknadens parter samt berörda myndigheter, kan vår samlade kompetens sättas in för att förverkliga arbete, praktik och utbildning för alla ungdomar. För att stärka utvecklingsverksamheten i foretag med akuta problem bör det tillfälliga sysselsättningsbidraget systematiskt utnyttjas för att sysselsätta produktionspersonal som hotas av arbetslöshet i forsknings- och utvecklingsarbete inom företagen. Härigenom kan utvecklingsfunktionen tillföras de erfarenheter och kunskaper som de yrkesverksamma besitter och som oftast inte tas till vara. Vi föreslår vidare att i bidragsberättigad yrkesutbildning i företag bör, i den mån facklig organisation så begär, ingå även utbildning i ämnen som miljöfrågor, arbetarskydd, medbestämmandefrågor och arbetslivskunskap. I dagens arbetsmarknadsläge möter de handikappade särskilda svårigheter. Vi upprepar därför vårt förslag att bidraget för utbildning i företag av arbetshandikappade enligt huvudregeln höjs till /timme. Vi föreslår också att reglerna för statsbidrag till dagsverksbilliga beredskapsarbeten vidgas till att inbegripa även arbeten för handikappade. Föratt göra det möjligt att utnyttja ledig kapacitet i vissa företag i arbetet för bättre arbetsmiljöer och därmed minskade framtida risker för yrkesskador och utslagning föreslår vi att särskilda ansträngningar görs för att utnyttja det nuvarande tillfälliga sysselsättningsbidraget för arbetsmiljöförbättrande arbeten i stödföretagen. Kvinnornas ställning på arbetsmarknaden är fortfarande sårbar. Detta har bl. a. sin grund i att kvinnorna oftare än männen saknar en konkurrensduglig yrkesutbildning. Därför bör nu det statsbidrag som utgår för utbildning av permitteringshotad personal inom företagen systematiskt utnyttjas för att stimulera kvinnornas yrkesutbildning. Vi upprepar vidare vårt tidigare förslag om att höja det s. k. jämställdhetsbidraget till /timme i hela landet, som reglerna beträffande vilka yrkeskategorier som kan komma i fråga bättre anpassas till skilda förhållanden i olika län. har priserna på dagligvaror ökat . Årets inflation kommer att bli den största . Detta är den borgerliga regeringens största misslyckande. Detta är desto allvarligare som regeringen i sin finansplan i början av detta år ställde i utsikt att prisstegringarna på hela den privata konsumtionen endast skulle uppgå till . De ser nu ut att bli inemot 3 gånger så stora. Konsumentprisindex för den senaste 12-månadersperioden har stigit med . För att vi skall kunna återvinna styrkan i vår ekonomi är det nödvändigt att vi kraftigt reducerar takten i inflationen. Det är den snabba inflationen som snedvrider investeringsutvecklingen och håller tillbaka investeringarna på en rad för framtiden avgörande områden. Den ökar även klyftorna i vårt samhälle och lägger de tyngsta bördorna på de lågavlönade och på barnfamiljerna. En omfattande förmögenhetsöverföring sker genom de stora värdestegringarna på fast egendom. En viktig anledning till den snabba inflationsutvecklingen här i vårt land är regeringens tilltagande slapphet i prisövervakningen. Även då man har haft olika former av priskontroll har konsumentpriserna stigit i en betydande omfattning. Med hänsyn härtill måste uppenbarligen prisövervakningen och priskontrollen skärpas. Den priskontrollerande myndigheten måste därför i en väsentligt större utsträckning än vad som är fallet fl regeringens aktiva stöd. Fr. o. m. upphävdes det allmänna prisstopp som regeringen införde i samband med den senaste devalveringen . Det kommer att ersättas med intensiv prisövervakning, för vilken man uttalat vissa allmänna riktlinjer i propositionen 1977/78:45 om den ekonomiska politiken. Den går enligt propositionen ut på att SPK. skall särskilt observera och kartlägga vissa omständigheter i företagens prispolitik. I fall av omotiverade prishöjningar bör nämnden hålla regeringen informerad. I fråga om sin allmänna uppläggning är dessa riktlinjer överensstämmande med dem som gällde under den socialdemokratiska regeringens tid. Men eftersom den borgerliga regeringen inte i handling visat sig vilja selektivt ingripa mot omotiverade prisökningar bör man därför i stället enligt vår mening återinföra det allmänna prisstoppet. Man bör göra det i en sådan form att man återför priserna till läget - dvs. innan den borgerliga regeringen upphävde det. Man bör då även tillämpa en synnerligen restriktiv dispensgivning. Så länge regeringen fortsätter med sin svaga prispolitik kommer man icke heller att få något förtroende för deklarationer om att inflationen kommer att minska . Ett sådant förtroende är emellertid nödvändigt för att förväntningarna om fortsatt inflation skall minska. Så länge sådana förväntningar fortsätteratt göra sig gällande är det förenat med stora svårigheter att ta ner inflationstakten. Regeringen måste i handling visa att man menar allvar med sina uttalanden om en lägre takt i prisstegringarna,eljest kommer en allt större misstro att skapas med växande svårigheter att faktiskt dämpa prisstegringarna. De tre devalveringar som den borgerliga regeringen medverkat till under sitt första regeringsår har även på ett olyckligt sätt ökat inflationstakten i vår ekonomi. Genom de höjda importpriserna kommer det inte endast att leda till realinkomstminskningar för löntagarna utan även försämra kostnadssituationen för den långa rad av exportföretag som är beroende av importerade råvaror och halvfabrikat. Även beslutet att lämna samarbetet inom den s. k. valutaormen var olyckligt. Vår valutautveckling kommer att i större utsträckning styras av marknadskrafterna. Våra möjligheter att stå emot en valutaspekulation blir till följd av detta beslut nu klart mindre. De borgerliga partiernas devalveringspolitik måste nu upphöra. I dagens läge måste ansträngningarna inriktas på att undvika fortsatta devalveringar och att varaktigt ta ner den alltför höga inflationstakten i vår ekonomi. Det är i detta sammanhang även viktigt att framhålla att en lägre takt i inflationen förutsätter en mera restriktiv finanspolitik än den som regeringen i sitt faktiska handlande företräder. Regeringens svaga finanspolitik med dess kraftiga likviditetspåspädning utgör nu en inhemsk inflationshärd som - om inget görs - kommer att på ett avgörande sätt försvåra våra möjligheter att varaktigt ta ner takten i vår pris- och kostnadsstegring. Skall vi kunna klara den väldiga satsning på sysselsättningen och som ligger i socialdemokraternas program måste vi solidariskt dela ansvaret för dess förverkligande. Vi accepterar inte ökade klyftor vare sig i fråga om inkomster eller förmögenhet som ett medel att på nytt återvinna styrkan i vårt lands ekonomi. I stället måste bördorna bäras efter bärkraft -de redan väl beställda måste acceptera att göra de största uppoffringarna. Det förslag till en skatteomläggning som den borgerliga regeringen har framlagt i propositionen 1977/78:49 uppfyller inte våra krav på en fördelningspolitisk rättvisa. Låg- och medelinkomsttagarna har fått relativt sett för lite av skattesänkningarna. Vi kommer senare att i vår motion med anledning av propositionen 1977/78:49 redovisa vår syn på hur skatteomläggningen bör utformas och hur denna skattesänkning skall kunna passas in i den övergripande ekonomiska politiken. En mera rättvis fördelningspolitisk profil på skatteomläggningen är viktig inte minst mot bakgrunden av att avtalsrörelsen eljest kan komma att försvåras. Den fördelningsprofil som finns i den borgerliga regeringens förslag innebär att löntagarorganisationerna måste komma att kräva större kompenserande löneökningar för låglönegrupperna än om fördelningsprofilen hade ett annat utseende. krävs även en ansvarsfull finansiering av skatteomläggningen för att man skall undvika en eljest ofrånkomlig försvagning av finanspolitiken med därmed förenade risker för en ytterligare påspädning av inflationen. Regeringen har vidare föreslagit att en indexreglering genomförs av skalorna över den direkta statliga skatten. Regeringen avser att genomföra detta trots att en betydande del av remissinstanserna ställt sig avvisande till detta förslag. Enligt vår mening bör det föreslagna systemet för indexreglering icke genomföras. - att de fördelningspolitiska orättvisorna förstärks - att våra möjligheter att föra en effektiv stabiliseringspolitik försvåras - att inflationen påskyndas - att statsfinanserna försvagas - att möjligheterna att finansiellt hjälpa kommunerna försvagas. Vi anser att effekterna av inflationen på statsskatterna i stället bör beaktas genom återkommande skatteomläggningar och utformas på ett sådant sätt att man kan uppnå en effektivare inflationsbekämpning och även ta hänsyn till de krav som fördelningspolitiken ställer på vårt skattesystem. Efter regeringstillträdet har den borgerliga regeringen medverkat till att skriva ner den svenska kronan . De två första nedskrivningarna skedde inom ramen för samarbetet inom den s. k. valutaormen. Den nedskrivning som skedde innebar emellertid dessutom att regeringen beslöt att lämna detta valutasamarbete. Sammantaget har dessa tre devalveringar lett till att den svenska kronans kurs skrivits ner med inemot 20 96. Den borgerliga regeringens tre devalveringar bör ses mot bakgrunden av att den socialdemokratiska regeringen inte medverkade till någon egentlig devalvering . Då beslöt den dåvarande regeringen att följa med det engelska pundet i den mycket kraftiga nedskrivning på 30 96 som den engelska regeringen beslutatom. Detta gjorde man tillsammans med flertalet andra länder i . Därefter vidtogs ingen egentlig valutakursjustering under alla åren . Anledningen härtill var främst att den socialdemokratiska regeringen uppfattade en stabil valutakurs som ett viktigt medel att främja en expansion av den internationella handeln och en stabil ekonomisk tillväxt. Genom att undanröja de osäkerheter som ligger i varierande valutakurser kan man ge exportföretagen en utgångspunkt för deras planering som skänker ett visst mått av stadga åt en eljest osäker och svårförutsägbar framtid. En stabil valutakurs kan även vara en väsentlig utgångspunkt för arbetsmarknadernas parter, när de har att ta ställning till utrymmet för framtida löneökningar. Det var också dessa motiv som låg bakom att 1973 beslöt sig för att ansluta sig till samarbetet inom valutaormen. Även om en rad andra valutorexempelvis pundet och USA-dollarn -skulle komma att flyta i förhållande till valutaormen, skänkte den ändå en viss stabilitet åt de svenska valutaförhållandena. Valutasamarbetet innebar även möjligheter till ett ömsesidigt stöd i syfte att stabilisera växelkurserna, när de exempelvis utsattes för spekulativa attacker. En ytterligare viktig faktor var att genom detta medlemskap kom att ansluta sig till ett valutaområde som representerade en hög ambition i fråga om stabiliseringen av priserna. Ett mål för den socialdemokratiska politiken på detta område var att föra en sådan valutapolitik att växelkursjusteringar inte bidrog till en inflationistisk utveckling i vårt eget land. Anknytningen till D-marken var i detta fall ett verksamt medel. I regeringens proposition 1977/78:45 ges en i långa stycken missledande beskrivning av vad detta valutasamarbete gick ut på. a. påstås att ett valutasamarbete av detta slag skulle kräva att i stort sett för en med parallell ekonomisk politik. Enligt vår mening är detta ett felaktigt påstående. Medlemskapet i ormen förpliktigade oss att föra en anti-inflationspolitik med samma höga ambition som de övriga medlemsländerna. Något övrigt åtagande i fråga om den ekonomiska politiken skedde inte. Vi tror oss kunna påstå att de övriga nu kvarstående medlemmarna i orm-samarbetet icke delar den uppfattning som den borgerliga regeringen här gett uttryck för i sin proposition. Hurman väljer att förverkliga övriga mål - full sysselsättning, ekonomisk tillväxt, jämnare inkomstfördelning m. m. - har varje enskilt land i detta samarbete att själv besluta över. Enligt vår mening är den grundläggande anledningen till att den borgerliga regeringen lämnade valutasamarbetet inom ormen att man inte tilltror sig möjligheten att kunna föra en effektiv anti-inflationspolitik. Den faktiska inflationsutvecklingen som vi haft under den borgerliga regeringens första år understryker ytterligare det berättigade i denna tolkning. Konsekvenserna av de tre devalveringar som den borgerliga regeringen medverkat till har också blivit kraftigt ökade importpriser och en därav förorsakad ytterligare ökning av vår inhemska inflationsutveckling. Även bytesbalansen har påverkats negativt och en hel del av den försämring av underskottet i förhållande till utlandet som vi nu kan registrera och kan beräkna sammanhänger med växelkursförändringarna. Rent fördelningsmässigt innebär även de vidtagna devalveringarna en kraftig omfördelning av den reala köpkraften från hushållen och löntagarna till förmån för företagsvinsterna och kapitalägarna. De leder även till i vissa fall betydande påfrestningar för de företag och kommuner som tagit utländska lån. Efter det att man beslutat att lämna samarbetet inom valutaormen kommer fortsättningsvis den svenska kronans värde att uttryckas som en effektiv kurs gentemot en grupp (korg) bestående av de 15 viktigaste valutorna i svensk utrikeshandel. I urvalet ingår valutorna för de länder som svarar för av utrikeshandel och vars valutor noteras i . Med hänsyn till den betydelse USA-dollarn har i den totala betalningstrafiken har dess vikt fördubblats. Detta nya system skapar emellertid betydande svårigheter att överblicka den svenska kronkursen i förhållande till de enskilda valutorna. Glidningar kan sålunda inträffa i kurserna som är svåra att förutsäga. Några klara besked om hur valutapolitiken kommer att bedrivas har inte heller lämnats. Enligt vår mening finns det risk att detta system skapar en ökad osäkerhet som kommer att negativt påverka vår utrikeshandel och beröva exportföretagen en del av det fasta underlag för deras planering som låg i det tidigare systemet. Regeringen bör mot denna bakgrund vidta åtgärder som ger en stabilitet åt den svenska kronkursen framöver och skapar möjligheter för en ökad klarhet i frågan om den svenska kronans faktiska och framtida kursutveckling. För att man skall uppnå det avsedda syftet med en devalvering krävs att den åtföljs av en allmänt restriktiv inriktning av den inhemska ekonomiska politiken. Den borgerliga regeringen har gjort tvärtom. Efter det att den senaste devalveringen offentliggjordes har regeringen på olika sätt annonserat åtgärder som sammantaget innebär en försvagning av den statliga finanspolitiken med åtminstone . Enbart sänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften och den direkta statsskatten innebär en budgetförsvagning för det kommande kalenderåret på inemot . Om den borgerliga regeringen verkligen menar allvar med sitt tal om att det nu inte skall bli flera devalveringar är det nödvändigt att finanspolitiken stramas åt och att man finner vägar för att motverka effekterna av de budgetförsvagningar som höstens olika åtaganden innebär. I dagens läge måste, som vi tidigare framhöll, ansträngningarna inriktas på att undvika fortsatta devalveringar och att varaktigt ta ner den alltför höga inflationstakten i vår ekonomi. De borgerliga partiernas devalveringspolitik måste därför upphöra. Med stöd av det anförda hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordats i motionen, 2. att beslutar inrätta en strukturfond fr. o. m. i enlighet med i motionen angivna riktlinjer, 3. att anhåller om utfärdande av de närmare föreskrifter som erfordras för inrättande av strukturfonden i enlighet med vad som anges i motionen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inventering av investeringsprojekt i statliga företag, 5. att till Teckning av aktier i på tilläggsbudget 1 till statsbudgeten för /78 anvisar ett investeringsanslag av , 6. att antar i bilaga framlagt förslag till Lag om begränsning av vinstutdelning i aktiebolag, 7. att beslutar att förutsättningarna för att använda investeringsfonder för marknadsföringsändamål ändras i enlighet med vad som anförs i motionen, 8. att hos regeringen anhåller om förslag till statlig lånegaranti för marknadsföringsprojekt i enlighet med vad som anförs i motionen, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anfbrs om utvidgning av verksamhetsområdet för statens utvecklingsfond, 10. att hos regeringen anhåller om förslag till ändring i exportkreditsystemet i enlighet med vad som anförs i motionen, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om prisstopp på byggnadsmaterial, 12. att anhåller att regeringen för redovisar orsakerna till kostnadsutvecklingen inom byggnadssektorn, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om bättre anpassning av bostadslånesystemet till prisutvecklingen, 14. att hos regeringen anhåller om förslag om särskilt tilläggslån för lägenheter i flerfamiljshus i enlighet med vad som anförs i motionen, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om bostadsbyggandets kreditförsörjning, 16. att beslutar att investeringsavgiften om på byggnadsinvesteringar skall avskaffas i enlighet med vad som anförs i motionen, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om allmänt prisstopp, 18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om prisövervakning. Lag om begränsning av vinstutdelning i aktiebolag 1 8 I aktiebolag för vinstutdelning på grundval av balansräkning för räkenskapsår som utgår 14 december 1978 (vinståret) icke ske med belopp som i förhållande till bolagets aktiekapital enligt samma balansräkning överstiger vad som utdelades för närmast föregående räkenskapsår, jämfört med bolagets dåvarande aktiekapital. Har under vinståret aktiekapitalet ökats genom fondemission, skall vid bestämmande av belopp som får utdelas bortses från den del av aktiekapitalet som motsvarar ökningen. Omfattar vinståret än föregående räkenskapsår, jämkas det belopp som får utdelas med hänsyn härtill. Lagen är icke tillämplig, om vinståret är bolagets första räkenskapsår. Föreligger synnerliga skäl, får regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer medge att utdelning får ske med högre belopp än som följer av första stycket. 2 8 Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet medverkat till beslut om utdelning, som strider mot 1 8, eller verkställande därav dömes till böter eller fängelse i högst . 3 § Sker utdelning i strid mot 1 §, skall aktieägare återbära vad han uppburit, i den mån det överstiger vad som belöper på honom av högsta tillåtna utdelning, jämte ränta beräknad enligt 5 8 räntelagen (1975:635) från det att utdelningen uppburits intill dess att ränta skall utgå enligt 6 8 räntelagen till följd av 3 eller 4 8 samma lag. För brist som uppkommit vid återbäringen är de som medverkat till beslutet om utdelningen eller verkställande därav ansvariga. Bestämmelserna i 15 kap. 1-4 88 aktiebolagslagen (1975:1385), 177 och 179-181 88 lagen (1955:183) om bankrörelse respektive 320 och 322-324 88 lagen (1948:433)om försäkringsrörelse äger därvid motsvarande tillämpning. Denna lag träder i kraft efter den dag, då lagen enligt uppgift på den har utkommit från trycket i . () () () HANS () () () () () () () () () ()