ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G0021100 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1100 av herrar och i om ökat stöd till Blåbandsrörelsens sociala verksamhet Blåbandsrörelsen består av och blåbandsungdom som tillsammans har 25 000 medlemmar. Rörelsen driver ett omfattande socialt arbete. har arbetet bland de alkohol- och narkotikaskadade byggts ut. Verksamheten bedrivs i nya former och med ett betydande ideellt inslag både i fråga om personella och ekonomiska insatser. Blåbandsrörelsen har byggt upp en kontaktverksamhet med åtskilliga behandlingsinstitutioner för alkoholskadade. I den ingår t. ex. kontaktkonferenser på behandlingsinstitutioner, kontaktkurser i fjällmiljö, kontaktgrupper i blåbandsföreningar, färdtjänst. Verksamheten bygger i hög grad på att blåbandsföreningarna i olika delar av landet och enskilda blåbandsmedlemmar deltar som kamrater och medmänniskor och ställer upp med en alkoholfri och drogfri miljö både genom olika slag av föreningssammankomster och i enskilda blåbandshem. Verksamheten bedrivs i många former. Utbildning varvas med social träning och friluftsliv. Den omfattar både ungdomar i riskzonen och äldre alkoholskadade. Också andra handikappgrupper integreras. har blåbandsrörelsen genom sin sociala sektion sökt anslag från till denna verksamhet. För /77 har anslagit . Dessa anslagsbeiopp synes inte alls stå i relation till verksamhetens omfattning och inriktning. Därför bör blåbandsrörelsens sociala verksamhet ges ett betydligt starkare stöd över socialhuvudtitelns anslag J 7. Bidrag till organisationer m. m. i samband med att detta anslag höjs enligt förslaget i budgetpropositionen. Med stöd av ovanstående hemställs att uttalar sig för att Blåbandsrörelsens sociala verksamhet bland alkohol- och narkotikaskadade ges ett utökat stöd inom ramen för socialhuvudtitelns anslag J 7. Bidrag till organisationer m. m. () ()
mot · G0021101 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1101 om ändrad sammansättning av rättspsykiatriska sektionen av rättsläkarråd Rättspsykiatriska sektionen av rättsläkarrådet inom har till uppgift att ge rättsläkarråd till myndighet. Sektionen har tre ledamöter av vilka en utses av regeringen, en av vetenskapliga rådet och en av . Den sistnämnda skall alltid vara rättspsykiatriker. Enligt författningen skall samtliga ledamöter vara läkare. Sektionen saknar såväl lagfaren jurist som lekmannainflytande. Vi anser att i rättspsykiatriska sektionen andra synpunkter bör komma till tals än de rent medicinska. Motsvarande organ i har en lagfaren jurist som ordförande. De patienter som vänder sig till medicinalväsendets ansvarsnämnd kan, med tanke på denna nämnds sammansättning, påräkna allsidig bedömning av ärendet, då i nämnden ingår läkare, lagfaren juridisk expertis och lekmän. Nuvarande sammansättning av rättspsykiatriska sektionen bör omprövas. Från demokratisk och rättssäkerhetssynpunkt bör sektionen tillföras lagfaren jurist och lekmannainflytande. att beslutar att sammansättningen av rättspsykiatriska sektionen av rättsläkarråd omprövas och att såväl lagfaren jurist som lekmän tillförs sektionen. () ()
mot · G0021103 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1103 av om införande av hyreskontrakt för boende på ålderdomshem Vissa principer ingår i den övergripande målsättningen för åldringsvården: normaliseringsprincipen, självbestämmandeprincipen, inflytande och medverkan samt aktivering. Åldringar måste också ha samma rättsskydd och trygghet som andra grupper i samhället. En form av rättsskydd som de i ålderdomshemmen boende ej har är hyreskontrakt. Enligt hyreslagstiftningen har enskilda rättsskydd och trygghet genom hyreskontrakten. Det har hänt på något hål! att yrkesinspektionen ansett sig kunna bestämma över möbeltyper i de boendes rum. Det finns även kommuner som inkräktat på pensionärernas självbestämmande när det gäller deras situation på ålderdomshemmen. De som bor på ålderdomshem skall självklart ha samma rättsskydd som andra. Det går troligen att åstadkomma på olika vägar. Genom lagstiftning undviker man onödiga diskussioner och möjligheter till misshälligheter. Föreningen (), som representerar fackkunskap på området, tog ett principuttalande i denna fråga vid sitt årsmöte . Enligt deras tidning. Åldringsvård, anser föreningen att ålderdomshemmen skall utvecklas till en vanlig boendeform där hyresgästerna ges möjlighet att bo med bevarad integritet och självbestämmanderätt. Och man uttalar sig principiellt för att "hyresgäster på ålderdomshem och skall ha hyreskontrakt på sin bostad. har även uttalat sig för ålderdomshemmens utveckling till boendeformer som ger möjlighet till privatliv och integritet för de boende. I det uttalandet inkluderar man rätten att hyra och disponera sin bostad. En reform av detta slag kan ej få genomslagskraft så länge tvåbäddsrum existerar. Det är av vikt att de nuvarande ålderdomshemmen byggs om till en boendeform som är anpassad efter människors behov av privatliv och integritet och som är anpassad till tidens krav i övrigt. De lagliga möjligheterna att upprätta hyreskontrakt har ifrågasatts av någon social centralnämnd, som också menat att kontraktsavtal svårligen kan upprättas eftersom ålderdomshem är att betrakta som institution. Det torde dock stå klart att lagliga hinder för kontraktsavtal ej föreligger. Däremot bör frågans tekniska lösning utredas. 1976/77: 1103 I syfte att ge de på ålderdomshemmen boende det rättsskydd och den trygghet som hyreslagstiftningen ger andra grupper bör frågan således utredas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning av frågan om att infora hyreskontrakt för de på ålderdomshemmen boende.
mot · G0021104 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1104 av om åtgärder mot självmord Självmorden ökar i vårt land. dör 2 000 människor för egen hand - dubbelt så många som i trafiken. Därtill kommer antalet självmordsförsök, som är tio gånger så stort, samt de dolda självmorden. Den största ökningen sker bland kvinnorna. Dubbelt så många kvinnor begår självmord som . Oroande är också de ökande självmorden bland barn och tonåringar. Enligt statistiken har ca 17 600 självmord begåtts - varav ca 12 700 bland män och 5 000 bland kvinnor. Trots höga självmordsfrekvens har problemet uppmärksammats mycket litet. Det är allmänt känt att både självmordsforskningen och samhällets hjälpinsatser ligger efter många andra länders. Det är nödvändigt att samhället känner sitt ansvar och ägnar sig åt självmordsproblemet, som berör många människor - både den självmordshotade och hans omgivning. Det är också ett problem för samhället. TCO och har speciellt studerat självmordsproblemet och redovisat material och synpunkter i . Där redogörs för vilka grupper som utgör speciella riskgrupper. Det är alkoholmissbrukare, psykiskt sjuka, gamla och människor i kris. Där ges också konkreta förslag om akuthjälp för människor i självmordssituationer. Man föreslår bl. a. samordnade jourmottagningar för akuthjälp. Det är inte tillräckligt med akutinsatser. Vi måste också debattera samhällsplanering och andra processer i samhällsstrukturen som kan leda till att människor råkar i kris. Vi har hela arbetsmarknadssituationen med utslagning av människor, vi har människors ensamhet, otrygghet och rädsla. Det är en utmaning mot samhället att självmorden ökar med den s. k. välfärden. Vilka brister i samhället leder till ökande självmord? Samhällets ansvar är stort gentemot alla dem som berörs av självmord. På grundval av framtaget material bör en utredning skyndsamt framlägga förslag till akuta hjälpinsatser från samhällets sida. måste debatten fortsätta kring de djupare orsakssammanhangen, kring samhällsstrukturen, välfärdssamhällets brister och människors krissituationer. 1976/77: 1104 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om orsakerna till självmord samt om skyndsamma åtgärder för akuta hjälpinsatser i självmordssituationer.
mot · G0021105 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77:1105 om sekretesskyddet för sjukjournaler m. m. Vid utredningsarbete inom läkarförbundet om handlingssekretess och tystnadsplikt inom sjukvården har det visat sig att patienternas sekretessskydd har betydande brister. Det finns således möjligheter för myndigheter att utan patientens samtycke ta del av sjukjournal med de känsliga uppgifter den kan inrymma. Det betyder att ett stort antal personer kan få tillgång till dessa hemliga uppgifter. Patienten är helt ovetande om hur många och vilka. 1 princip är sjukjournalerna tillgängliga - genom något olika förfaranden - för försäkringskassor, , JO m. fl. myndigheter och även för försäkringsbolag och för sjukhusdirektioner. I massmedia har också redovisats dataläckor som innebär möjlighet till insyn i dataregister med dess uppgifter om människors sjukdomssituation och hälsotillstånd. Jag finnér detta oroande inte minst mot bakgrund av den allmänna uppfattning som torde råda i vårt land, nämligen att sjukjournalen är sekretessskyddad och att man därför som patient bör kunna känna trygghet. Det nuvarande läget kan skapa mycken oro och otrygghet för människor. Omedelbara åtgärder krävs för att återställa sekretesskyddet kring sjukjournalen. Grundprincipen bör vara att sjukjournal ej utlämnas till någon person eller myndighet utan patientens samtycke. Detta bör gälla även sjukhusdirektionen. Däremot bör ansvarsnämnd och JO såsom varande kontrollorgan undantas. Det finns vissa andra bestämmelser som rör sekretessfrågor som bör ses över. Det är klart olämpligt att på sjukintyg till arbetsgivaren efter mer än åtta dagars bortovaro behöva redovisa diagnos. Det är också olämpligt att läkarintyg ibland är sekretessbelagda, ibland ej. Läkarintyget omfattas av läkares tystnadsplikt, men läkarintyg vid anställnings- och i körkortsärende är allmän handling. utredning visar också att inom vissa områden helt saknas sekretesskydd. Det gäller vid artificiell insemination och vid användande av identifierbara medicinska uppgifter av känslig natur som används för vetenskapliga ändamål. Sekretessen i fråga om avliden är ej heller reglerad. Det råder således utomordentligt otillfredsställande förhållanden när det gäller sekretessfrågorna inom sjukvården. 1976/77: 1105 Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamma åtgärder för att återställa sekretesskyddet kring sjukjournaler samt införa övriga nödvändiga sekretessbestämmelser inom sjukvården.
mot · G0021106 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1106 om översyn av statsbidrag m. m. för folkhögskolan Den totala alkoholkonsumtionen i har ökat kontinuerligt . Även alkoholskadorna har ökat parallellt med denna utveckling. Kvantitativt sett är narkotikamissbruket ett begränsat problem jämfört med alkoholmissbruket. Narkotikamissbruket måste dock ses som ett mycket allvarligt symtom på psykosociala problem. Det är svårt att bedöma omfattningen av narkotikamissbruket, men av allt att döma har det ökat betydligt och blivit mer landsomfattande. De senaste dagarnas tidningsrubriker talar sitt tydliga språk. har aviserat att en kartläggning av missbrukssituationen kommer att genomföras. Det är dock av största vikt att dessa frågor behandlas med förtur och att åtgärder sätts in . En delfråga i detta stora problem är vården av dem som redan är missbrukare. Många narkotikamissbrukare behandlas exempelvis på nykterhetsvårdens inackorderingshem och enskilda anstalter, inom ungdomsvården samt i olika former av kollektiv, lägerverksamhet, familjevård. Då det gäller statsbidrag till exempelvis de enskilda anstalterna är det förvånande att detta bidrag ej kan utgå om de intagna eleverna har tillsyn även . I folkhögskoleutredningens betänkande SOU 1976:16 föreslås att särskilda bidrag skall utgå till folkhögskola med handikappade elever för insatser även utanför schemalagd tid. I begreppet handikappad innefattas härvid också socialt handikappade elever (narkomaner). Situationen är ju den att för att över huvud taget kunna rehabilitera och återföra en narkoman till den vanliga livsrutinen krävs en heldygnsomsorg. En skolchef eller lärare får enligt normerna inte sätta sin fot i elevernas internat, men det går inte att lämna dessa elever ensamma under den . Det finns enskilda vårdhem som arbetar för narkotikamissbrukare under knappa ekonomiska möjligheter men som gör en enorm insats i vårt land. Vi anser att detta förhållande bör tas upp till behandling och medel ställas till förfogande så att dessa enskilda vårdhem i fortsättningen kan arbeta under drägliga förhållanden. Angeläget i detta sammanhang är att schemalagd tid som skäl för erhållande av statsbidrag tas bort och att skolchef och lärare ges tillstånd att övervaka ordningen på internatet. 1976/77: 1106 Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av statsbidrag och tillämpningsregler för folkhögskolan i enlighet med vad som anförts i motionen. () () GOTAB 77 53021 1977
mot · G0021107 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 1107-1115 Motion 1976/77:1107 av i m. fl. om den psykiatriska vården Den psykiatriska vården har debatterats. Målsättningen med debatten har varit att få ökad förståelse för psykiska problem och gehör för ett innehåll i den psykiska vården som kvalitetsmässigt motsvarar den somatiska. De olika disciplinerna inom den somatiska vården skulle aldrig acceptera denna långsamma utvecklingstakt, om det gällde att tillföra de egna klinikerna sådana självklarheter som vetenskapens nya rön, utbildning, personaltäthet m. m. Uteblivandet av denna självklara utveckling skulle innebära ett oerhört kraftigt tryck på beslutsfattarna, inte enbart från de vårdsökande utan även från deras organisationer samt från den stora allmänheten. Onödiga dödsfall, stort antal invalidiserande skador såväl som recidiverande sjukdomar blir bevisbara följder. Otillräckliga vårdresurser inom den psykiatriska vården kan ej som ovan åskådliggöras för de beslutande och för den stora allmänheten på samma konkreta sätt som inom somatiken. Vi vet att antalet självmord i ökar. Många människor med psykiska besvär blir mer eller mindre invalidiserade och många får ständiga recidiv. En orsak till detta är bristande psykiatriska resurser. De psykiskt sjukas organisation är relativt ny och kan ej få samma gehör för sina krav som andra handikapporganisationer. hade de utvecklingsstörda samma dåliga ställning som de psykiskt sjuka f. n. har, men efter omsorgslagens införande 1967 har deras situation mycket radikalt förändrats. Utan lagstadgande om rättigheter hade detta ej varit genomförbart. Landstingens vårdplaner speglar en vilja att förbättra den psykiska vården. Det är dock ej realistiskt att tro att dessa vårdplaner kommer att genomföras inom den angivna tiden. De psykiskt sjuka skall ha samma rättigheter till fullvärdig vård som andra sjuka i samhället. Den psykiskt sjuke skall inte behöva acceptera det långsamma genomförandet av en god och allsidig vård. I en sådan vård skall man självklart ha tillgång till alla de nu kända terapeutiska vårdmetoderna. Man skall vid behov ha tillgång till t. ex. fortsatt social och psykiatrisk rehabilitering på hemorten, arbetsträning, inackorderingshem och eget boende med tillsyn etc. Prioritering av den förebyggande psykiatrin är utomordentligt nödvändig. Med den i principprogram föreslagna läkarbemanningen på såväl psykiatriska kliniker som inom öppenvårdsteamen är ett genomförande av psykiatrins nya målsättning icke möjligt inom överskådlig tid. Man bör därför satsa på ökad specialutbildning av psykologer, kuratorer och övrig vårdpersonal. Fram till dess läkartillgången inom psykiatrin blivit tillgodosedd bör läkarna ställa sina expertkunskaper till förfogande, som konsulter till såväl öppenvårdsteamen som till de psykiatriska klinikerna. Med stöd av ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller om lagstiftning beträffande minimikrav för genomförande av den psykiatriska vårdens organisation enligt de riktlinjer som anförts i motionen. () () () ()
mot · G0021109 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 1109 av m. fl. om medel för vissa tjänster vid I budgetpropositionen, bilaga 8, ställs 400 redan befintliga tjänster för sjukvårdspersonal utan anslag. Föredraganden motiverar denna åtgärd med att en utredning skall ske av personalfrågor. Denna utredning skall emellertid främst se över den personaladministrativa sidan av sjukhusets verksamhet. redovisade sjukhusdirektionen dessutom i en utredning att de extra tjänster, 663, som inrättats under hand , behövs om sjukhuset skall klara av sin sjukvårdande verksamhet vid sidan av forskning och utbildning. Om inte de 400 tjänsterna, som har direkt sjukvårdande uppgifter, går att behålla, måste enligt företrädare för de lokala fackliga organisationerna verksamheten dras ned i motsvarande grad, eftersom personalsituationen är hårt ansträngd. Det innebär att frågan om sjukhusets upptagningsområde måste omprövas. Den redan nu hårt ansträngda personalsituationen slår igenom överallt i sjukhusets vårdansvar. Det kan t. ex. nämnas att det på barnkliniken skulle finnas 8 avdelningar i funktion. Men avdelningen för infekterade barn är helt stängd. Avdelningen för intensivvård har aldrig öppnats utan används som uppvaknandeavdel-, ning efter operationer. En medicinavdelning och en kirurgavdeining är veckoavdelningar, dvs. de har öppet . flyttas barnen från dessa avdelningar till de avdelningar som har öppet. Det är främst bristen på personal som gör arbetssituationen på sjukhuset i det närmaste ohållbar. Detta förhållande får givetvis också konsekvenser för patienterna. För att inte ytterligare försvåra sjukhusets personalsituation föreslås att medel ställs till förfogande, så att de 400 extra tjänsterna, dvs. för 32 kuratorer och rehabiliteringspersonal, 133 sjuksköterskor, 133 tjänster för ekonomipersonal och 98 tjänster för annan vårdpersonal, finansieras som ordinarie tjänster vilka ingår i sjukhusets personalförstärkning. Då kan också de medel som finansierar dessa tjänster frigöras och användas till de ändamål de är avsedda för, t. ex. hållandet av en fast vikariepool. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att måtte beslut 1. att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bibehållande av vissa sjukvårdstjänster vid , 2. att anvisa medel för dessa tjänster. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G002111 · 1977-01-13 00:00:00 — av i m. fl. om ombyggnad av NKIJ-banan mellan och Arbetsmarknaden i präglats av flera varsel och andra orosmoln. Det finns underlag för en betydande oro för den framtida sysselsättningen bl. a. inom basindustrierna järn, stål, trä, papper och massa. De två ledande företagen. och , dominerar i hög grad det värmländska näringslivet och därmed arbetsmarknaden i länet. Uddeholmsbolaget har aviserat omstruktureringar både inom järn- och stålindustrin samt inom träsektorn. , och är bruksorter som står och faller med sysselsättningen inom de redovisade branscherna. En omstrukturering, som innebär reduceringar av driften, skulle mycket allvarligt drabba arbetskraften i dessa brukssamhällen. I de nödvändiga strävandena att åstadkomma ersättning för en reducerad sysselsättning är de regionalpolitiska organen beroende av en utveckling inom andra grenar hos de företag som dominerar näringslivet på de berörda orterna. Statliga och kommunala åtgärder för lokalisering av ny industriell verksamhet inom andra företag är ett annat sätt att häva en besvärlig sysselsättningssituation. Oavsett vilken väg som bedöms ge resultat, fordras goda förutsättningar för en etablering-bl. a. möjligheter till snabba och säkra transporter av råvaror, halvfabrikat och färdiga produkter. De aktuella bruksorterna betjänas när det gäller spårbunden godstrafik av den smalspåriga s. k. NKIJ-banan mellan och . Banan berör också industrisamhället . Vi anser att det i ett överskådligt samhällsekonomiskt perspektiv bör finnas förutsättningar för en successivt genomförd förstärkning och breddning av banan till normalspar. Effektiviteten i det samlade transportarbetet skulle höjas. Investeringar i en förbättrad järnvägstrafik borde vidare kunna minska fordringarna när det gäller godstrafiken på landsväg. Samhället skulle emellertid framför allt fä möjligheter att påverka lokaliseringen av ny industriell verksamhet till den berörda delen av länet. Det skall tilläggas att samtliga i motionen nämnda bruksorter haren betydande arbetskraftstillgång i den i förvärvshänseende undersysselsatta kvinnliga arbetskraften. En ombyggnad och breddning av bandelen skulle vidare vara ett verksamt medel i strävandena att lindra en besvärlig sysselsättningssituation inom byggnads- och anläggningsverksamheten. Investeringarna skulle ge åtskilliga arbetstillfällen under själva ombyggnadstiden. Som framhållits skulle de emellertid framförallt vara ett sätt att förbättra godstransporterna till och från de berörda orterna. är det från regionalpolitisk synpunkt en angelägen åtgärd att förbättra lokaliseringsförutsättningarna inom ett område med ett alltför ensidigt näringsliv. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att pröva förutsättningarna för en ombyggnad och breddning av NKIJ-banan mellan och .
mot · G0021112 · 1977-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om kompetens för optiker att utprova kontaktlinser för korrigering av synfel Frågan om statsbidrag till glasögon har aktualiserats i skilda sammanhang. har många landsting beslutat att bidra med vissa medel för bestridande av glasögonkostnader. Bidragskostnaderna varierar något, och även skilda åldersgränser tillämpas i de olika landstingsområdena. har s. k. kontaktlinser för korrigering av synfel alltmer börjat användas. Inte minst bland människor med nedsatt synförmåga synes kontaktlinser vinna ökad terräng. Kostnaderna för kontaktlinser uppgår normalt till ca . Därutöver tillkommer vissa smärre delkostnader och diverse utlägg för desinfektering av linser och tillhörande material. Under nämnda tidsperiod kan det uppstå förändrad synförmåga och en eller båda kontaktlinserna kan behöva bytas ut till en kostnad av . Enligt mångas utsago är kontaktlinser ett utomordentligt hjälpmedel för personer med nedsatt synförmåga. Barn och ungdomar kan lida av psykiska besvär, och inte minst ungdomar i puberteten besväras av att använda mycket tunga och kraftiga glasögon. Människor med synfel, framför allt de närsynta, har med gott resultat valt kontaktlinser för att lättare kunna utföra sin dagliga gärning i samhället. Kostnaderna är som tidigare nämnts relativt höga, och många grupper av människor har därför helt enkelt inte råd att skaffa sig kontaktlinser. I detta sammanhang kan nämnas att statsbidrag ges för tekniska hjälpmedel för hörselskadade. Samhället borde bidra med vissa kostnader till kontaktlinser, men vi motionärer är medvetna om det ekonomiska läge som befinner sig i och avstår från att begära direkta bidrag. Frågan borde i en eller annan form aktualiseras inom skilda landstingsområden, och vi avvaktar t. v. med anslagsäskanden på denna punkt. En annan angelägen fråga som berör kontaktlinser är att alltför många optiker, som ansvarar för utprovning av kontaktlinser, inte genomgående har den formella kompetens som kan och bör krävas. Många som besökt optiker och utprovat kontaktlinser har efter köpet behövt återkomma för vissa korrigeringar, och i vissa fall torde fel diagnos ha ställts från första början. Detta innebär betungande kostnader för många synskadade som övergått till kontaktlinser, och det borde rätteligen finnas någon form av auktorisation som klargör vem eller vilka sorn är kompetenta att ställa rätt diagnos. 1 en översyn av nuvarande bestämmelser bör frågan om kompetenskrav och eventuell utbildning av optiker tas upp. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att en översyn av nuvarande kompetensbestämmelser för optiker att handha och utprova kontaktlinser för korrigering av synfel sker samt att, om viss kompletteringsutbildning erfordras, närmare riktlinjer utarbetas. () ()