mot · G0021639 · 1977-05-04 00:00:00 — Motion 1976/77: 1639 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:146 om vissa sjöfartsfrågor I propositionen 1976/77:146 behandlas i huvudsak tre åtgärder som är avsedda att ge stöd åt rederinäringen: ett s. k. likviditetsstöd i form av statliga kreditgarantier på 500 milj. kr., varav 50 miljoner beräknas gå till den mindre skeppsfarten, samt 18 miljoner i direkta bidrag till rederierna till sjöfolkets resor. Dessutom föreslås en lag som skall reglera överlåtelse av registreringspliktigt fartyg, om överlåtelsen innebär att fartyget upphör att vara svenskt. I propositionen redogörs för de omständigheter som gör att vissa rederier enligt uppgift kommit i likvidationssvårigheter. Av denna redogörelse framgår att rederier i vissa fall satsat på alltför ensidigt tonnage - då i många fall på tanktonnage av de större dimensionerna. Detta visade sig ge snabba pengar i inledningsskedet men var en felspekulation, om man ser det mera långsiktigt. Denna satsning drev också den svenska varvsnäringen in i en ensidig produktion, som senare visade sig vara ödesdiger. De svenska varven drevs in i en krissituation med nedskärningar av produktionen och massavskedanden som följd. vill regeringen ge kreditgarantier till rederierna för att dessa av likviditetsskäl inte skall hindras att göra nyanskaffningar och omplaneringar för att bli konkurrenskraftiga. Till rederier med mindre tonnage skall 50 miljoner av de 500 miljonerna avsättas. kommunisterna ifrågasätter starkt behovet av dessa åtgärder. 1 redovisningen från den s. k. enkätundersökningen beträffande rederiernas likviditet avvisar också vissa större rederier behovet av statligt stöd. Dessutom har rederierna genom tidigare beslut fått ett betydande stöd, om beställningar läggs ut på svenska varv. De större rederierna är således inte i behov av dessa stödåtgärder. Dessutom hävdar kommunisterna att skattebetalarnas pengar inte skall riskeras till stödåtgärder för att redarkapitalet i landet felspekulerat i supertanktonnage för att göra snabba vinster. Åt det mindre tonnaget kan det däremot vara både samhällsekonomiskt och trafikpolitiskt riktigt att ge visst stöd. En satsning på kust- och insjöfart är nödvändig dels från regionalsynpunkt, dels från miljösynpunkt men också från energi- och samhällsekonomisk synpunkt. Men en sådan satsning måste sammankopplas med en upprustning av inre vattenvägar och kanaler samt modernisering av aktuella hamnar. Dessa frågor bör ingå i en utredning om trafikfrågorna i sin helhet. kommunisterna yrkar därför avslag på kreditgarantierna till de större rederierna men föreslår att rederier med mindre tonnage, avsett för kust- och insjöfart, i forsta hand ges statliga kreditgarantier och att 150 milj. kr. avsätts för detta ändamål. Beträffande det föreslagna anslaget till sjöfolkets resor med 18 milj. kr. anser vi det i princip vara felaktigt att rederierna skall avlastas en kostnad som de är skyldiga att stå för enligt lag och till viss del enligt gällande kollektivavtal. Eftersom de fria resorna är av utomordentlig betydelse för sjöfolket biträder emellertid kommunisterna detta förslag men vill redan nu peka på att det inte kan vara riktigt att staten skall stå för rederiernas kostnader i fråga om sjöfolkets resor. Dem skall rederierna i fortsättningen stå för själva. När det gäller förslaget till lag om tillstånd till överlåtelse av fartyg är det så utformat att de svenska rederierna ges möjlighet till utflaggning av fartyg tili s. k. bekvämlighetsländer. kommunisterna är bestämt motståndare till att så får ske. Visserligen sägs det i lagtexten och i propositionen i övrigt att det särskilt skall beaktas hur en överlåtelse påverkar effektiviteten och sysselsättningen inom sjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden. Det får heller inte strida mot väsentligt allmänt intresse att fartyget upphör att vara svenskt. Kontentan av detta blir att redarkapitalets intressen att överlåta fartyg inte får stå i motsatsställning till väsentligt allmänt intresse eller till de ombordanställdas intressen. Vi kan inte finna dessa intressen förenliga på någon punkt: Redarkapitalets intresse av att överlåta fartyg är rent ekonomiskt och baseras på lägre omkostnader för driften av fartyg och därmed ökade vinster. Sjöfolket kan inte ha något gemensamt med dessa intressen. Det står också helt klart att ett sådant förfarande innebär en minskning av arbetstillfällen för sjöfolket. Det måste också stå i motsats till väsentligt allmänt intresse, då detta system medger skatteflykt i stor skala - som de besättningar som skall anställas utsätts för en hårdare utsugning av det svenska redarkapitalet i och med att löner och sociala förmåner samt bemannings- och säkerhetsbestämmelser på intet sätt ligger på samma nivå som i svenska fartyg. Det är vår bestämda uppfattning att ett sådant förfarande strider mot den svenska fackföreningsrörelsens syn på internationell facklig solidaritet. kommunisterna har i motionen 1976/77:882 krävt lagstiftning för att stoppa utflaggning av svenska fartyg till s. k. bekvämlighetsländer. Med godkännande av propositionen 1976/77:146 i övrigt föreslås 1. att avslå propositionen 1976/77:146 i vad gäller kreditgarantier på 500 milj. kr. 2. att likviditetsstöd i form av kreditgarantier på 150 milj. kr. endast skall utgå till den mindre skeppsfarten - , 3. att med avvisande av regeringens förslag till Lag om tillstånd till överlåtelse av fartyg hemställa hos regeringen om utarbetande av ett förslag till Lag om förbud mot överlåtelse av fartyg till stater med s. k. bekvämlighetsflagg. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i