mot · G10235 · 1977-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:49 om inflationsskydd för inkomstskatteskalan, m. m. Regeringens skatteproposition visar i vilken återvändsgränd finansieringsfrågorna hamnat. Den har minskat statens direkta skatteinkomster med 5,5 miljarder som den förutsätter kommunala skatteökningar som för de lägre inkomstgrupperna i allmänhet överstiger reduktionerna i förslaget. Den missgynnar folkpensionärerna under tal om att anpassa deras beskattning till övriga inkomsttagares. Den innebär de största skattelättnaderna för höginkomsttagarna, som därtill gynnas genom inflationsskyddet. Förslaget sägs syfta till att underlätta en ny avtalsuppgörelse. Skattelättnaden på statsskatten uppgår genom förslaget till . taxerad inkomst, . vid inkomster från . De högsta kommunalskatteökningarna överskrider nu . och överskrider i ökad grad 30-kronorsstrecket. I , för att nämna ett exempel, blir den kommunala skatteökningen enligt de framlagda propåerna . Det innebär vid . Då statsskatten minskar med . blir slutsumman alltså en skatteökning med . taxerad inkomst blir kommunalskatteökningen . och den statliga skatteminskningen , alltså en förlust på . Tar man därtill hänsyn till den oerhörda ökningen av de indirekta skatterna, som per invånare belöper sig till . eller för en fyrapersonersfamilj till , får man ett grepp om hur futtig lättnaden på den direkta skatten blir. Skattepolitiken i nuvarande form har kört fast. 1 propositionen framhålls att en höjning av grundavdragen vore en naturlig väg för att kompensera skattebetalarna för inflationens verkningar. Föredragande statsråd avvisar dock denna naturliga väg med hänvisning till att de tre utredningarna som behandlar skattefrågan är i det närmaste färdiga med sina förslag så att regering och riksdag kan fatta beslut om en mera långsiktig lösning av skatteproblemet. Det är ett svepskäl. Den oavlåtliga och avgörande försämringen av penningvärdet gör ju det nuvarande generella grundavdraget helt otillräckligt därest man med detsamma vill bevara åtminstone skenet av ett existensminimum. Det behövs en drastisk förändring av principerna för skattepolitiken. Vägledande bör därför enligt vår mening vara att produktionen - inte konsumtionen - jämte landets rikedomar och den privata förmögenhetsbildningen skall klara det allmänna inkomstbehovet och att alla socialt försvarliga Det nuvarande skattesystemet, som så utpräglat gynnar företagen, dem med stora inkomster och förmögenheter samt extrabeskattar dem med små inkomster, måste i grunden revideras. De i propositionen omnämnda tre skatteutredningarna tycks enligt vad som sipprat ut inte arbeta med avsikten att åstadkomma en grundläggande och varaktig omläggning av skattesystemet. Nästa års riksdagsbehandling bör dock kunna ge varje parti möjlighet att framföra de reformförslag de anser angelägna. Vi begränsar därför våra förslag till den i propositionen utformade ramen. Vi förordar därför att det generella skattefria avdraget höjs till . Vi förutsätter att utskottet vid bifall till förslaget genomför därav betingade redaktionella justeringar. att med bifall till regeringsförslagen i övrigt för sin del beslutar höja det obligatoriska skattefria avdraget till .