mot · G10296 · 1977-11-22 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken, m. m. I propositionen 1977/78:19 anges som väsentliga motiv för statens stöd till jordbruket att de enskilda företagen skall göras så effektiva som möjligt, att livsmedel skall produceras till lägsta möjliga kostnad, att de i jordbruket sysselsatta i alla delar av landet skall tillförsäkras en standard likvärdig med andra jämförbara grupper samt att jordbruksstödet inordnas i en aktiv regionalpolitik. Vi ser med tillfredsställelse på denna övergripande målsättning. För del vill vi dock peka på några åtgärder av betydelse att beakta vid utformningen av den nya rationaliseringskungörelsen och i den aviserade propositionen angående det regionalpolitiska jordbruksstödet. I propositionen föreslås att den totala åkerarealen behålls vid nuvarande nivå. Från regionalpolitisk och sysselsättningssynpunkt är detta mycket viktigt. En minskning av åkerarealen drabbar de redan förut svagaste bygderna, främst . För dessa områden är det synnerligen viktigt att stödet anpassas till bygdens reella förhållanden utan onödigt krångel. Stödet måste omfatta flera produktområden. Kostnaderna torde bli små i förhållande till de samhällsekonomiska effekterna. Det är dock betydelsefullt att villkor och regler anpassas till bygdens förhållanden och att kraven på åtgärdernas omfattning inte sätts för högt. Jordbruk och skogsbruk har i de svagaste jordbruksbygderna i allmänhet en större andel av sysselsättningen än i riket i övrigt. Enligt de norrländska länsstyrelsernas prognoser synes så bli förhållandet . 1 dessa bygder är behovet av strukturrationalisering och tillskott av odlad jord stort. Ofta är möjligheten av marktillskott en avgörande förutsättning för ett lönsamt utnyttjande av inventarier och byggnader. En nyodling kan, när åkerjord inte är tillgänglig genom köp eller arrende, vara en lika bra åtgärd som andra stödberättigade insatser. utgår rationaliseringsstöd till nyodling endast när små jordlotter ligger insprängda i åkerfält och utgör brukningshinder. Frågan om vidgade möjligheter till nyodlingsbidrag är inte ny. uttalade exempelvis i anledning av motionen 1975:1563 att frågan om stöd till nyodling genom tilläggsdirektiv överlämnats till jordbruksutredningen. Problemet upptas dock inte till övervägande i propositionen 1977/ 78:19. Däremot har såväl jordbruksutredningen som föredragande statsrådet fastslagit att det inte finns skäl för samhället att vare sig öka eller minska åkerarealen. Det är dock ofrånkomligt att en viss del av den odlade marken undan för undan tas i anspråk för angelägna samhällsändamål såsom vägar Det kan också vara motiverat att lägga ner steniga, branta eller svårdränerade åkrar, och i stället genom nyodling ta i anspråk mark med bättre lutningsförhållanden och rationellare ägofigur. En nyodlingsverksamhet av denna art kan väl inordnas i den nya jordbrukspolitiska målsättningen och skulle för den enskilde brukaren ge god effekt. Omfattningen torde heller inte bli så stor att den rubbar målsättningen för den totala åkerarealens storlek och användning. Eftersom rationaliseringsinsatser genom nyodlingsstöd inte övervägts i propositionen bör uppdraga till regeringen att vid utformningen av den nya rationaliseringskungörelsen pröva frågan. och speciellt då inlandet har mycket goda klimatbetingelser för odling av virusfritt potatisutsäde såväl för behov som för export. Export i mindre skala har påbörjats med inriktning på och . Förutsättningarna för att bygga upp en större och jämnare export bedöms vara goda. En ökad initialsatsning på produktionsrådgivning, lagerbyggnader och marknadsföring skulle skapa en lönsam exportverksamhet. skulle man på berörda arealer få en bättre växtföljd. Regeringen bör få i uppdrag att närmare pröva frågan om insatser för ökad odling av utsädespotatis i övre . Äggproduktionen i norra är av stor betydelse för många lantbrukare. Produktionskostnaderna är emellertid, liksom för svinuppfödningen, högre än längre söderut, främst på grund av dyrare foder men även till följd av högre uppvärmningskostnader. Därtill kommer problemet med avsättningen av slakthöns. Hönsslakteriet i , det enda i , har erhållit visst rörelsebidrag. Det är dock osäkert om slakteriet kan fortsätta driften. Svårigheterna ligger främst i det begränsade produktionsunderlaget i och att hönserierna ligger utspridda på ett stort geografiskt område. För att göra det möjligt att i fortsättningen kunna ta hand om fjäderfä i norra borde ett transportbidrag om exempelvis . per kropp utgå för intransport av höns från , , och . Ett sådant transportstöd torde dra en kostnad på / år. Regeringen bör erhålla uppdrag att pröva denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande bestämmelser om nyodlingsstöd, 2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för ökad odling av utsädespotatis i , 3. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande transportbidrag för fjäderfäslakt. PER () ()