ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G002441 · 1977-01-18 00:00:00 — av m. fl. om användning inom den statliga förvaltningen av returpapper Massa- och pappersindustrin är en av de svenska industrigrenar som vållar de största föroreningsproblemen. Verksamheten är också mycket energikrävande. har man också tvingats konstatera att branschens råvarubas sviktar. är massa- och pappersproduktionen en nyckelindustri både genom sin avgörande betydelse för svensk ekonomi och med hänsyn till det växande pappers behovet. Papperet har också klara fördelar jämfört med tänkbara ersättningsmaterial, som t. ex. plast, genom att det bygger på en förnyelsebar råvara och är förhållandevis lätt att återanvända. Det krävs givetvis en lång rad åtgärder för att råda bot på de inledningsvis nämnda problemen. Dit hör miljövänligare och energisnålare produktionsprocesser, bättre reningsmetoder, bättre tillvaratagande av skogsråvaran och ett väl utbyggt system för omhändertagande av returpapper. Inom alla dessa områden kan man konstatera att en positiv utveckling pågår. Av stor betydelse är också valet av papperskvalitéer. Sålunda kan konstateras att man vid slipmasseframställning kan använda av stocken medan användningsgraden vid andra framställningsmetoder ligger vid ca 50 96. Blekningen av papper är mycket energi krävande och kräver en omfattande användning av kemikalier, vilket försvårar utsläppsproblemen. Självfallet har producenterna ett stort ansvar när det gäller valet av metoder och kvalitéer. Konsumenternas efterfrågan är dock också mycket betydelsefull. är en mycket stor papperskonsument. Om de statliga myndigheterna systematiskt skulle gå in för att använda de mest miljövänliga papperssorterna, skulle detta innebära en stor påverkan på marknaden och dessutom säkert fl efterföljd av många andra konsumenter. De statliga förvaltningarna bör därför föregå med gott exempel genom att systematiskt använda returpapper och oblekt slipmassepapper i sin verksamhet. Rent praktiskt torde detta inte leda till några olägenheter. Med hänvisning till ovanstående hemställer undertecknade att beslutar att anhålla hos regeringen om instruktioner, av innebörd att statliga förvaltningar skall använda returpapper och oblekt slipmassepapper i sin verksamhet. m. m. PAR () () () () ()
mot · G002442 · 1977-01-20 00:00:00 — 1976/77: 442 av m. fl. om ett särskilt skatteutjämningsbidrag till kommun Redan i samband med beslutet om 80 framhölls kommunisternas sida att detta måste få konsekvenser för samhällsplaneringen i övrigt och att kommun därför måste få ett särskilt expansionsstöd. har 80 inte bara bantats ner, hela projektet har försvunnit ut i en oviss framtid. Men också den omställningen blir en dyr affär för kommunen. I den kommunala planeringen alltifrån 1974 har man utgått från att 80 skulle byggas och befolkningen öka från 60 000 till över 80 000 personer. Det innebar att man satsade på ett mycket för stort bostadsbyggnadsprogram, som man nu har tvingats avbryta. Man har planerat kommunikationer, daghem, skolor osv. utgående från beslutet om 80. Utöver detta finns en rad redan gjorda investeringar direkt knutna till stålverksprojektet i form av kajbyggnader, muddrings- och utfyllnadsarbeten av jätteformat. Kommunen hade givetvis inte bara räknat med kostnaderna för dessa investeringar utan också med att skatteunderlaget skulle öka och att inkomster från kajbyggnader osv. skulle börja strömma in. sker varken det ena eller andra. Det som finns kvar är kommunens betalningsskyldigheter i olika sammanhang. Situationen måste betraktas som direkt alarmerande. I kommunens långtidsplan räknar man med att höja skatten med en krona 1978, men därmed klarar man inte skivan. Prognoserna visar att underskottet för kommun blir 2,3 milj. kr. 1978 och 12,3 milj. kr. Men 1980 upphör amorteringsfriheten på de lån kommunen tagit för att klara stålverksinvesteringarna, och då blir underskottet i budgeten 60 milj. kr. och 1981 66,4 milj. kr. kommuns utgifter i samband med riksdagsbeslutet om 80 kan uppskattas till ca 400 milj. kr. Kommunen har närmare en halv miljard i låneskulder och räntor och amorteringar därefter. Av såväl den gamla som den nya regeringen har lovats stöd för att klara upp den svåra ekonomiska situation som kommunen oförskyllt har hamnat i. Löftet innebär ett extra skatteutjämningsbidrag som motsvarar en årlig utdebitering av en krona. Det betyder att ca 120 milj. kr. skall betalas ut med början 1978. Redan här presenterade siffror visar att den hjälpen är otillräcklig. Därtill kommer att konsekvenserna i form av kostnader för arbetslöshet, sociala merkostnader, hyresförluster osv. svårligen kan mätas men väl förutses. Det finns således all anledning att samhällsstödet till kommun blir betydligt större än den krona i extra skatteutjämningsbidrag som utlovats. Ett stöd på . bör betraktas som ett minimum. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om extra skatteutjämningsbidrag till kommun. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) C.-H.
mot · G002445 · 1977-01-20 00:00:00 — Motion 1976/77: 445 av m. fl. om information till skattskyldig om det totala skatte- och avgiftsuttaget. m. m. Svenska folket äger rätt att sig självt beskatta genom sina representanter i . För att medborgarna skall kunna fatta beslut om skatternas höjd bör de ha ett visst beslutsunderlag. saknas emellertid fakta om skattetryckets genomsnittliga storlek. En normalinkomsttagare, som 1977 har en taxerad inkomst på , betalar i inkomstskatt. Många medborgare föreställer sig att denna siffra är ett uttryck för skattetryckets tyngd. Men så är inte fallet. I det totala skattetrycket ingår också dolda skatter såsom arbetsgivaravgifter och varuskatter. En person med en årsinkomst på . skall enligt lag belastas med följande arbetsgivaravgifter, som hans arbetsgivare skall ta från den anställdes produktionsresultat före löneredovisning: En 60 000-kronorsinkomsttagare har alltså i själva verket tjänat ihop 79 563 Av detta belopp går . bort i olika löneskatter, och . tas i inkomstskatt. Summan av dessa blir , vilket utgör 53.6 "<> av det intjänade beloppet på . Härtill kommer olika indirekta skatter såsom mervärdeskatt och punktskatter av flera slag. Dessa uppgick till 21,9å av konsumtionen. Den offentliga sektorns inkomster från indirekta skatter (exkl. allmän arbetsgivaravgift) var , och den privata konsumtionens samt den offentliga sektorns förbrukning av marknadsprodukter uppgick till . 1 1976/77. skattesänkning inte vidtas 1977 kan motsvarande relation (28,8/131,6 = 21,) antas råda även . Efter det att inkomstskatten är dragen har en person med . kvar till konsumtion. Av dessa går då till indirekta skatter, vilket blir . Av de intjänade ("bruttoinkomsten") går således följande belopp bort i skatter. Det totala skattetrycket inkl. avgiftsuttaget för en normalinkomsttagare är alltså inte utan , vilket blir mer eller med andra ord: skattetrycket är högre än vad inkomstskatteuttaget visar. Från demokratisk synpunkt måste det vara av utomordentligt stor betydelse att medborgarna upplyses om vad de egentligen betalar i skatter och avgifter. Medborgarna skulle t. ex. kunna upplysas om skatte- och avgiftstryckets höjd i samband med utsändandet av de årliga inkomstuppgifterna från arbetsgivarna. På en särskild blankett skulle arbetsgivaren kunna ange hur stora delar av den utbetalade bruttoinkomsten som gått till olika former av skatter och avgifter och därmed lämna besked om vilket socialt skydd dessa avgifter innebär för den anställde. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att får i uppdrag att utarbeta blanketter och anvisningar för angivande av det totala skatte- och avgiftsuttaget och vilket försäkringsmässigt och socialt skydd dessa avgifter innebär. () (ni) () ()
mot · G002446 · 1977-01-24 00:00:00 — av m. fl. um kontrollen av inbetalning av mervärdeskatt Många seriösa företagare upplever konkurrensförutsättningarna som ojämlika. Detta beroende på att mindre nogräknade eller icke reguljära konkurrenter inte (eller endast delvis) erlägger mervärdeskatt. kan också förbättra sin konkurrensförmåga genom att kringgå bestämmelser rörande arbetsgivaravgifter och andra sociala avgifter, uppge felaktiga uppgifter för s. k. svinn etc. Vi vill belysa detta med ett exempel, () har gjort en utredning om vissa ej organisationsanslutna bilverkstadsföretags registreringsbenägenhet beträffande mervärdeskatt. I tre medelstora svenska städer framkom följande siffror, som kontrollerats av vederbörande länsstyrelse: Totalantal Därav ej reg. av de undersökta företagen erlade således inte mervärdeskatt. Det kan inte vara rimligt att skattepolitiken och samhällets krav på företagen när del gäller arbetsmiljö, yrkesskydd, konsumentpolitik etc. kringgås av vissa företag. Om inte jämlikhet från konkurrenssynpunkt skapas, kan detta avsevärt försvåra verksamheten för framför allt personalintensiva företag. Därför bör, inom ramen för de nya resurser som tillkommit inom länsstyrelserna, , och andra fiskala myndigheter, prioritering ske för kontroll av inbetalning av mervärdeskatten, arbetsgivaravgifter och andra sociala avgifter för de anställda. Det behövs vidare ett effektivt samlat kontrollinstrument, som med rimliga garantier förmår säkerställa att samhällets redan nu uppställda krav på näringsutövning efterlevs av alla företag. \* 1976/77. J sam!. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående kontroll av inbetalning av mervärdeskatt o. d. () ()
mot · G002447 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77:447 av m. fl. om avdrag vid inkomstbeskattningen för vissa arbetsresor Enligt kommunalskattelagen får avdrag göras vid inkomstbeskattning för resa med bil till och från arbetet, om tidsvinsten i förhållande till den tid som skulle åtgå vid utnyttjande av allmänna kommunikationsmedel överstiger . Tillämpningen av denna regel har kommit att innebära att den förvärvsarbetande, i vars dagliga resa lill och från arbetsplatsen också ingår att skjutsa sina barn till och från daghem, inte får medräkna denna del av resan i tidsvinsten. Detta missförhållande bör enligt vår mening undanröjas. I skatteutskottets behandling av likalydande förslag har hänvisats till det omfattande utredningsarbete som bedrivits och bedrivs på skatteområdet. Allt tyder dock på att frågan om avdragsmöjlighet enligt motionens förslag ej inom överskådlig framtid kommer att aktualiseras denna väg. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att regeringen föreslår sådan ändring av kommunalskattelagen att resa till och från barndaghem i samband med arbetsresa får inräknas i den tidsvinst som avgör om rätt till avdrag för bilresa föreligger. () ()
mot · G002448 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77:448 av m. fl. om avdrag vid inkomstbeskattningen för underhållsbidrag till barn, m. m. Avdrag i deklarationen medges för underhållsbidrag till barn som inte bor hos den som betalar underhållet med f. n. högst . per barn och år. Utbetalas underhållsbidraget på grund av dom, medges avdraget oavsett barnets ålder. Enligt vår uppfattning borde avdragsgriinsen - i varje fall i vad gäller barn - sammanfalla med den summa som motsvarar bidragsförskott till barn , dvs. Därigenom skulle avdraget anslutas närmare till den verkliga kostnaden och dessutom bli värdesäkert. Det sistnämnda måste anses vara ett rättvisekrav med hänsyn till att såväl bidragsförskott som underhållsbidrag till barn indexregleras. Den ihvändningen kan resas att underhållsbidrag liksom bidragsförskott ej beskattas hos mottagaren och att en höjning av avdragsgränsen skulle medföra ytterligare skattefrihet. Att lösa frågan genom att beskatta bidraget hos mottagaren - vårdnadshavaren - låter sig knappast göra, då det kan skapa nya orättvisor. Däremot bör barnen kunna stå som mottagare liksom då det gäller barnpension. Bidragsnivåer och barn under grundavdragsbeloppet inkl. schablonavdraget - totalt . - skulle då inte beskattas. Vi föreslår följaktligen att regeringen utarbetar förslag till regler, innebärande dels att avdragsrätten för underhållsbidrag vidgas till att motsvara bidragsförskottets belopp för aktuellt inkomstår, dels att underhållsbidrag och bidragsförskott i fråga om förmånsmottagare och skatteplikt jämställs med barnpension. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag syftande till att 1. högsta avdragsgilla belopp för underhållsbidrag till barn minst skall motsvara beloppet för det under ifrågavarande inkomstår gällande bidragsförskottet. 2. underhållsbidrag och bidragsförskott till barn i fråga om för månsmottagare och skatteplikt jämställs med barnpension. () () () ()
mot · G002449 · 1977-01-19 00:00:00 — av m. fl. om beskattningen av viss ersättning vid avtal om arrende Enligt tidigare civilrättsliga bestämmelser ägde avräkning och syn mellan jordägare och arrendator normalt rum först i samband med att arrendatorerna avträdde arrendet. Fr. o. m. gäller enligt en tvingande bestämmelse i 9 kap. 23 S jordabalken att i samband med förlängning av arrendeavtal avräkning och syn alltid skall ske om förflutit från tillträdet eller från närmast föregående avräkning. Detta innebär att syn fortsättningsvis kommer att hållas minst . Vid synen görs en bedömning av arrendeställets skick. Om arrendestället därvid är i bättre skick än vid tillträdessynen eller tidigare avräkningssyn, är arrendatorn berättigad till ersättning härför. I det omvända fallet tilIerkänns jordägaren ersättning. Ersättningsbeloppen kan vara av betydande storlek. Vid inkomsttaxeringen utgör ersättningen skattepliktig intäkt av jordbruksfastighet för mottagaren. Enligt lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst betraktas ersättning på grund av avräkning och syn i och lör sig som ackumulerad inkomst. Emellertid får enligt 3 S 2 mom. 3) reglerna tillämpas endast på ersättning som utgått vid upplåtelse, upphörande eller överlåtelse av arrenderätt. Lagen medger således inte särskild skatteberäkning beträffande ersättning som erhållits på grund av avräkning och syn i samband med förlängning av arrendeavtal. Enligt vår uppfattning är det angeläget och rimligt att lagen anpassas till de nya civilrättsliga reglerna så att särskild skatteberäkning får göras i fall av förevarande slag. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att 3 i; 2 mom. 3) lagen om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst ges följande ändrade lydelse: 3) intäkt i form av engångsersättning vid upplåtelse eller upphörande av nyttjanderätt eller servitutsrätt och vid överlåtelse av nyttjanderätt samt vid avräkning och syn enligt 9 kap. 23 \v jordabalken".
mot · G00245 · 1977-01-11 00:00:00 — 1976/77 45-50 av herrar i och i om en översyn av vissa lagar och förordningar I motionen 1975/76:390 framlade vi vår syn på normgivningsmakten. Vi hävdade bl. a. följande: Lagar - som hastigt synes både behövliga och preventiva - bör inte stiftas om de sällan eller aldrig respekteras, därför att de inte går att kontrollera. Redan stiftade lagar av denna typ bör rensas ut, därför att de endast trubbar av allmänhetens respekt för de väsentligare lagarna. För brott mot de s. k. petitesslagarna riskerar numera knappast någon att bli fälld, dels därför att dessa lagar och förordningar inte går att kontrollera, dels därför att de är till absolut ingen nytta. (Exempel: Cyklar skall vara försedda med fungerande ljus även om man färdas mitt på ljusan dag.) Vi finner att tiden nu måste vara inne forén inventering och en översyn av lagar och förordningar som inte fyller någon rimlig funktion, då de varken följs eller kan kontrolleras. I stället bidrar de till en avtrubbning av laglydnaden för mera väsentliga lagar. Med stöd av vad som framförts hemställer vi att hos regeringen begär en inventering och en översyn . av lagar och förordningar i enlighet med vad som anförs i motionen. HANS () . () 1 1976/77.
mot · G002451 · 1977-01-20 00:00:00 — om rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för facklig medlemsavgift Dagens svenska arbetsmarknad präglas i stor utsträckning av de fackliga organisationernas agerande. För det stora flertalet individer i samhället är det självklart att tillhöra en facklig organisation, som kan tillvarata vederbörandes intressen i arbetslivet. Med medlemskap i en facklig organisation foijer också skyldighet att erlägga medlemsavgift, som är nödvändig för att ekonomisera verksamheten i organisationen. Medlemsavgifternas storlek i olika organisationer varierar något, men årskostnaden i de flesta fackliga organisationer torde för den enskilde medlemmen uppgå till , en kostnad som inte är avdragsgill i den enskilde medlemmens självdeklaration. Med tanke på att de flesta människor med all rätt betraktar avgiften till den fackliga organisationen som en naturlig kostnad för intäkternas förvärvande borde det vara möjligt att i självdeklarationen få göra avdrag för den fackliga avgiften. I sammanhanget måste givetvis begreppet facklig organisation definieras, men detta torde inte vara någon större svårighet. De allmänt kända fackliga organisationerna LO, TCO, , ,SHIOm. kan tjäna som mönster, när man fastställer vilka fackavgifter som skall vara avdragsgilla. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär utredning i syfte att åstadkomma avdragsrätt i självdeklaration för facklig medlemsavgift.
mot · G002452 · 1977-01-20 00:00:00 — av kerr Svartberg m. fl. om bibehållande av tullstationen i propositionen 1976/77:100 bilaga 11 redovisas att generaltullstyrelsen planerar att avbemanna tullstationen i och att koncentrera verksamheten till . Föredragande statsrådet ansluter sig till forslaget. Vid en avbemanning av tullstationen i går en viktig servicefunktion Förlorad som den från sysselsättningssynpunkt svårt drabbade kommun förlorar ytterligare ett par arbetstillfällen. Det kan invändas att ett par arbetstillfällen inte har så stor betydelse, men för en kommun som har 9 000 invånare, av vilka är pensionärer, och som har en vikande sysselsättning är varje arbetstillfälle värdefullt. kommun gör stora ansträngningar, stödd av bl. a. och , för att förbättra sysselsättningsläget. En minimimålsättning är att behålla de arbetstillfällen man har. En avbemanning av tullstationen i skulle direkt motverka de regionalpolitiska strävandena, som service för sjöfarten på bl. a. , och skulle försämras. Med hänvisning till det anförda hemställs att besiutar avslå förslaget i propositionen 1976/77:100 bilaga 11 (budgetdepartementet) att avbemanna tullstationen i . () ()
mot · G002453 · 1977-01-21 00:00:00 — av och om tillämpningen av narkotikastrafflagen Kampen mot narkotikamissbruket måste förås med en rad olika åtgärdstyper- prevention, straff, vård, upplysning m. m. - som är infogade i allmän samhällsplanering. Dessa åtgärder bör enligt de principer, som godkänt, vara inbördes samordnade. De bör vara utformade så, att missbrukare inte avhålls från att söka vård, och då straff- och vårdsynpunkter kommer i konflikt skall vårdsynpunkterna som allmän princip äga företräde. I fråga om särskilt de rättsvårdande åtgärderna har bl. a. angivits, att domstolarna skall anpassa påföljderna efter omständigheterna i det särskilda fallet och att därvid t. ex. en sådan omständighet som gärningsmannens eget beroende av narkotika skall vara av betydelse. Tillämpningen av narkotikastrafflagen synes inte ha kommit att präglas av de principer som lagstiftaren angivit. Särskilt då det gäller det brott som betecknas som grovt narkotikabrott synes domstolarna regelmässigt bedöma gärningen som grov, om den avsett mer än en viss kvantitet. T. ex. vid överlåtelser av cannabis räcker det vanligen att någon har överlåtit sammanlagt omkring cannabis för att gärningen skall anses som grov. 1 fråga om LSD eller heroin räcker det med ett fåtal gram för att grovt brott skall anses föreligga. Därvid tar domstolen vanligen inte hänsyn till att gärningsmannen är ung. tidigare straffad eller själv är missbrukare. Sådana omständigheter föranleder vanligen heller inte domstolen att utdöma annat än ovillkorligt frihetsstraff. Vissa opiatnarkomaner har dock överlämnats till psykiatrisk vård i stället för att dömas till långvariga fängelsestraff. Enligt vad som underhand upplysts kommer den s. k. att föreslå att denna möjlighet starkt skall begränsas. I viss utsträckning torde den onyanserade och hårda bedömningen av narkotikabrotten bero på att narkotikaproblematiken i sig ger upphov till starka känslor, som inte lämnat domstolarna opåverkade. Men lagstiftaren har medverkat till situationen. års straffskärpning, då både straffminimum och straffmaximum höjdes för de grova narkotikabrotten, förekom i betydande utsträckning att de som dömdes förgrova narkotikabrott fick t. ex. skyddstillsyn. I och med att straffminimum för de grova brotten 1969 höjdes från sex månaders fängelse till , kunde domstolen därefter förordna om skyddstillsyn endast om särskilda skäl förelåg. höjningar av straffmaximum torde generellt påverkat straffnivån, trots vad uttalat om att tidigare antagna principer fortfarande skulle gälla. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar hos regeringen anhålla om utredning om narkotikastraffens tillämpning i vad avser hänsyn till gärningsmännens ålder, vårdbehov m. m., 2. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om straffminimum för grova narkotikabrott. () ()
mot · G002454 · 1977-01-21 00:00:00 — av och i om lagen om tillfälligt omhändertagande - BRÅ - har i en skrivelse till regeringen föreslagit att personer som omhändertagits enligt lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO) ej fortsättningsvis skall behöva bli föremål för social utredning. Till grund för BRÅ:s förslag ligger bl. a. en undersökning i två av , utförd av . Polisen skall enligt LTO meddela till de sociala myndigheterna när minderåriga eller drogpåverkade omhändertagits, men i intet fall hade detta enligt undersökningen lett till konkreta åtgärder. För av fallen hade socialvården gjort en utredning och eljest antecknat händelsen i akterna eller inte alls brytt sig om det inträffade. Detta uppgavs bero på att två tredjedelar av fallen redan stod under vård, ofta från två håll: socialvården och kriminalvården. Undersökningen visade vidare bl. a. att de omhändertagna förvaras i genomsnitt hos polisen, varefter de släpps. Omhändertagandet får i princip inget rättsligt efterspel och antecknas inte i polisregistret. Vidare framgick att de omhändertagna befinner sig i en mycket utsatt social situation. Ungefär hälften har alkohol- eller narkotikaproblem. Nära två tredjedelar hade en inkomst som understiger . Två av tre hade dömts för grövre brott. Utvecklingen av antalet LTO-omhändertaganden är mot denna bakgrund intressant. och 1974 förekom i 4 502 resp. 3 047 omhändertaganden, medan siffran för var så låg som 1 062. Fr. o. m. tredje kvartalet 1974 kan en kontinuerlig minskning av omhändertagandefrekvensen iakttas. Denna beror enligt polisens bedömning på en förbättring av den allmänna ordningen i . Det bör emellertid framhållas att minskningen av omhändertagandefrekvensen också gäller för och samt för hela riket. BRÅ:s förslag om avskaffandet av den sociala utredningen enligt 6 i LTO innebär att dåvarande statsrådets motiv förlagens tillkomst inte längre gäller. LTO blir enbart en polisiär lag. LTO har alltså visat sig inte fungera som utgångspunkt för ett djupare samarbete mellan socialvård och polis eller för mera djupgående behandlingsinsatser från socialvårdens sida. Det är enligt vår mening nödvändigt att nu allsidigt utvärdera de erfarenheter av LTO som gjorts av polis och sociala myn Vid en sådan utvärdering bör oekså prövas möjligheterna att lägga vidgat ansvar på samhället för individuellt utformade åtgärdsprogram för att rehabilitera de svårt nedgångna människor som återfinns bland dem som vid olika tillfällen omhändertagits enligt denna lag. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla 1. att regeringen låter allsidigt utvärdera erfarenheterna av lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO), 2. att regeringen därvid låter utarbeta förslag för ökat samhälleligt ansvar för individuellt utformade åtgärdsprogram för dem av dessa omhändertagna som har stora sociala, psykiska och fysiska problem.