mot · G002883 · 1977-01-24 00:00:00 — Motion 1976/77: 883 av 111. fl. om förstatligande av den privata bensin- och oljehandeln Utvinningen och handeln med olja är av stor betydelse för världsekonomin. Råoljeproduktionen i världen har också ständigt stigit, och räknat i tusental fat producerades i världen 19 449 320. växte den totala tillförseln av flytande bränsle till den svenska marknaden med . Den kraftiga förbrukningsökningen härtill stor del täckts genom import och importdelen var 1960 och lika stor 1965. skedde emellertid en betydande utbyggnad av raffinaderikapaciteten i och importandelen sjönk till 1970. Nedgången i importen av färdiga bränslen hade dock sin motvikt i en kraftigt ökande import av råolja. KF har visserligen byggt ut sin raffinaderiverksamhet, men den privatkapitalistiska dominansen på området består. Detsamma gäller försäljningen. Inom den internationella oljehandeln intar ett fåtal stora, helintegrerade bolag en dominerande ställning. Sju bolag svarar för av de försålda oljeprodukterna i världen utanför de socialistiska länderna. Det är , , , Mobil, BP, och Gulf. Sex av dessa (undantaget ) dominerar den svenska raffinaderiverksamheten och oljehandeln. Gemensamt för de utländska bolagen är att de redovisar inga eller helt obetydliga vinster som de internationella koncernerna redovisar stora vinster i absoluta tal. På olika sätt trollas vinsterna bort. Det är ingen ny företeelse. års oljeutredning gav i sitt betänkande en kort men korrekt beskrivning av tillvägagångssättet: "Man har i diskussionen om oljehandelns ekonomiska förhållanden påtalat att koncernbolagen mestadels icke redovisat beskattningsbara vinster. I samband därmed har man ifrågasatt en 'skatteflykt' varmed man avsett, att moderbolagen debiterat dotterbolagen sådana priser att beskattningsbara vinster ej kunnat uppkomma i ." I koncentrationsutredningen (SOU 1966:21) beräknades att de stora utländska oljebolagens dotterföretag i borde ha redovisat en vinst på 170 miljoner i stället för den förlust på som bokfördes . Var och en förstår att oljebolagen far med "lögn och förbannad dikt" och att oljebolagen självklart inte sysslar med filantropisk verksamhet i . Oljebolagens möjligheter att komma undan skatteskyldigheten i kommer av att de kontrollerar samtliga led i oljehanteringen. Moderbolagen kan debitera dotterbolagen högre priser på råolja och förädlade 1976/77: 883 produkter, på transporter och andra tjänster, än de verkliga priserna. Ett dotterbolag utvinner råoljan, ett annat transporterar den, ett tredje raffinerar den och ett fjärde dotterbolag distribuerar till konsumenterna, exempelvis i . Hela hanteringen kan alltså ske undersamma moderbolags "hatt" och där bestäms också var vinsten skall redovisas, och det blir självklart i det land där beskattningen är lägst. Detta otillständiga förhållande har självfallet uppmärksammats i riksdagsmotioner och andra typer av framstötar från både socialdemokratiskt och kommunistiskt håll. Arbetarrörelsens efterkrigsprogram, som fick stöd av kommunisterna, förordade oljehandelns förstatligande. Samma förslag ställdes av oljeutredning. Alla de skäl som den gången anfördes har ännu sin giltighet. Det kan inte vara rimligt att det svenska folket skall bidra till att bygga upp oljekoncernernas miljardvinster, som grundas på monopolens prisbildning, utsugning och skatteflykt. Erfarenheterna från den s. k. oljekrisen har visat att , den svenska marknaden och dess konsumenter i hög grad är i händerna på de stora oljebolagen och i allt väsentligt måste underkasta sig följderna av dessa bolags dispositioner. Vårt beroende av de privatkapitalistiska oljekoncernerna binder också upp på ett icke önskvärt sätt och kan i vissa skeden utgöra ett hot mot vår alliansfrihet och neutralitet. Under den s. k. oljekrisen visade det sig hur regeringen ansåg sig tvungen att ingå samarbete med andra kapitalistiska industriländer i syfte att öva press på de oljelevererande länderna. De multinationella bolagens grepp över den svenska oljehandeln innebär också att deras inflytande över prispolitiken är starkt. I en verklig eller konstlad bristsituation kan de svenska konsumenterna komma att utsättas för allt starkare utpressning. Det är alltså både ekonomiskt och politiskt orimligt att oljeområdet skall behärskas av privata koncerner. En frigörelse från oljemonopolens makt måste betraktas som nödvändig, både för och framtiden. Ett förstatligande skulle innebära flera fördelar. En storståtlig koncern skulle kunna undanröja de nuvarande extra pålagorna genom att monopolpriserna skulle upphöra. Detaljdistributionen skulle kunna rationaliseras och förbilligas. beroende av utländskt kapital skulle minska. En kanal för skatteflykt skulle stängas. Utöver detta skulle en rad andra fördelar kunna vinnas. Samhället skulle få ett samlat grepp om en viktig näringsgren och möjligheter att planera framtidsutvecklingen. är det oljebolagen och inte samhället som planerar den svenska oljepolitiken. Ett förstatligande av den privata oljehanteringen skulle, som påvisats, ge en rad klara fördelar för det svenska folket. Men det skulle också innebära ett konkret stöd åt folken i den tredje världens oljeproducerande länder i deras kamp för den självklara rätten till sina egna naturtillgångar. Ett statsägt svenskt oljebolag kunde sluta avtal för längre perioder med de na 1976/77: 883 oljebolagen i dessa länder, och en handelspolitisk nyorientering skulle kunna ske när det gäller vår import. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att uttalar sig för förstatligande av den privata sektorn av bensin- och oljehandeln och hos regeringen begär snabb utredning och förslag i detta syfte. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)