mot · G002851 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 851 av i m. fl. om återvinning av avfall anses av många nationer vara ett föregångsland när det gäller miljöskydd och miljövård. Betydande insatser har också gjorts. Genom en omfattande lagstiftning söker samhället skydda och vårda natur och miljö och hindra att skador eller störningar uppstår. Stora belopp har investerats av stat, kommun och industri för att förverkliga lagstiftningens krav. Trots de stora satsningarna i olika avseenden återstår åtskilligt att göra. Ett område, där åtgärderna ännu bara ligger i ett inledande skede, är avfallshanteringen. I tidigare motioner från folkpartihåll, , har betonats att avfall utgör f. d. råvaror, som till stor omfattning går att använda på nytt eller återvinna genom förädlingsprocesser. Vi vill återigen framhålla att denna syn måste vara den principiella riktlinjen för modern avfallshantering. Hade det rått bristsituation för vissa råvaror, skulle samhälle och företag aldrig tveka om det lämpliga i att målmedvetet sträva efter återvinning av, om inte annat, just sådana ämnen som det är ont om. Energikrisen angav vilka problem som hotar i av råvarubrist. Ett framsynt samhälle måste systematiskt planera så att liknande situationer inte uppstår eller åtminstone så att verkningarna mildras. Vårt beroende av internationella händelser kan vi aldrig komma ifrån, och vi kan sällan påverka dem, men vi kan däremot sträva efter att på bästa möjliga sätt gardera oss mot bristsituationer, som orsakas av t. ex. den globala händelseutvecklingen och problem på hemmamarknaden. Beredskapen i dessa avseenden kan f. n. inte med bästa vilja anses vara god. Bred överblick över avfallsproblematiken saknas. Den försöksverksamhet som startats inom avfallshantering är begränsad. Alltjämt utgör det industriella avfallet vid t. ex. tillverkningsprocesser ett stort problem, när det tvärtom borde vara en självklarhet för företaget att i tillverkningen kalkylera in så fullständig användning av råvarorna som möjligt. Den s. k. nordiska avfallsbörsen, som industrin startat , förmedlar användbart avfall. Börsen anvisar trots den ringa uppslutningen att både behov och önskemål finns, men är ingen lösning på avfallsproblemet. Den som tvivlar på nödvändigheten av en framsynt avfallshantering bör lämpligen besöka de sopanläggningar som inte minst hemsöks av långvariga bränder, vanligtvis vållade genom självantändning. Det är både industriella och kommunala tippar, som på det viset blivit en plåga för omgivningen på grund av den illaluktande rökutvecklingen. hällets brandförsvar är sådana svårsläekta bränder ett gissel. Dessutom kostar de kommunen åtskilligt. Härtill kommer att tipparna kan dra till sig råttor m. m. och utlaka giftigt vatten som infekterar grundvatten och ytvatten. Vi erinrade i förra årets motion om den inventering av situationen som gjort och som visar hur efterbliven avfallshanteringen egentligen är i vårt land. Eftersom miljöskyddslagstiftningen och andra skäl påskyndar en sanering av avfallshanteringen - i första hand till färre och större enheter - kommer kommunerna att nödgas investera stora summor (mångmiljonbelopp per enhet), delvis med hjälp av statsbidrag. Tyvärr väljer man i regel sopförbränning i någon form, vilket innebär att värdefulla råvaror går till spillo. Det krävs ett effektivt utvecklingsarbete för att få fram metoder och konstruera maskiner, som kan behandla avfallet så att största möjliga utvinning av användbara ämnen kan ske. De försöksanläggningar, som redan är i bruk, behöver kompletteras med andra för att skapa ett bredare register i fråga om metodisk avfallshantering. Vi vill även erinra om att det genom en rationell hantering inom denna sektor av samhället går att medverka till sysselsättning. Med hänsyn lill att avfallshanteringen är i stort sett lika efterbliven i andra länder som i men att ett ökat intresse för att förbättra situationen har börjat göra sig gällande, borde teknik, maskineri m. m. kunna göras till en lönande exportvara. Vi öpskar också peka på att en viss energiutvinning går att erhålla i en målmedveten avfallshantering. Där tänker vi inte på metoden som en förstahandsåtgärd, vilken tvärtom bör ha karaktären av återvinning av råvaror. Allt avfall som inte kan återvinnas måste däremot förstöras genom förbränning eller genom förgasning (pyrolys) i brist på annan meningsfull användning. Enligt vår uppfattning är hela avfallssituationen så fylld av både svåra problem och goda möjligheter att vi anser att en arbetsgrupp skyndsamt borde tillsättas för att ge staten en överblick över situationen och föreslå lämpliga åtgärder, som syftar till att åstadkomma en framsynt avfallshantering med återanvändning och återvinning som mål. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att en arbetsgrupp tillsätts med uppgift att föreslå konkreta åtgärder i syfte att främja en framsynt avfallshantering, inriktad på återvinning av resurser. () ()