mot · G0021519 · 1977-03-28 00:00:00 — 1976/77: 1519 Motion 1976/77: 1519 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken 1.1 Från individuell kontroll mot social förändring När skall ta ställning till alkoholpolitikens framtida inriktning har nästan förflutit sedan senast hade att pröva alkoholfrågan i dess helhet. Den gången gällde den stora frågan restriktionssystemets utformning. nykterhetspolitiska reform innebar framför allt en övergång från de individuellt inriktade restriktioner som motbokssystemet innebar till generellt verkande restriktioner, framför allt genom pris- och skatteåtgärder samt en långtgående reglering av försäljningen av alkoholdrycker. fanns ett växande medvetande om att åtgärder enbart inriktade mot alkoholkonsumtionen inte kunde forväntas leda till den minskning av alkoholskadorna som eftersträvades. Därför sökte man reform bryta delvis nya vägar. Insatser för forskning, upplysning och undervisning byggdes ut. Samhällsdebatten om alkoholfrågorna kom emellertid inte att stödja den fördjupning av kunskaper och medvetande som hade kunnat bli en följd av satsningen på s. k. positiva åtgärder reform. I stället fixerades debatten vid restriktionssystemets tekniska varianter, till en början från de stridslinjer som dragits upp års beslut och senare i hög grad inom ramen för den liberaliseringsdebatt som fördes . Det var först och som försöken att vidga debatten om alkoholproblemen fick förnyad kraft. Mot bakgrund av en ökad medvetenhet om vårt samhälles stora klasskillnader, de svåra sociala förhållanden som många människor lever under och de allt hårdare utslagningsprocesserna i arbets- och samhällsliv ställdes också kraven på att angripa alkoholskadorna från en social utgångspunkt. härmed breddades också basen för insatser mot alkoholskadorna. Ett konkret exempel på detta är det stöd till ungdomsorganisationernas engagemang i alkoholfrågan som införde 1972. tillsattes den alkoholpolitiska utredningen (APU). Dess uppgift var att mot bakgrund av en granskning av effekterna av reform föreslå riktlinjer för alkoholpolitiken. Det slutbetänkande APU avlämnade , innebar inga mera genomgripande förändringar. reform av restriktionssystemet kompletterades på vissa punkter, men 1 1976/77. 3 sam!. dess huvudlinjer lämnades orörda. I övrigt framfördes vissa förslag när det gällde information, forskning m. m. Därtill försökte APU uppställa ett antal mål för de alkoholpolitiska strävandena, vilkas gemensamma syfte föreslogs vara att åstadkomma återhållsamma alkoholvanor. Målen innebar att samhällets alkoholpolitik helt skulle inriktas på att på olika sätt påverka den enskildes konsumtion. Utredningen var starkt splittrad. En rad reservationer avlämnades, och majoriteten i utredningen växlade från kapitel till kapitel. a. reserverade sig de ledamöter som företrädde mot det övergripande mål APU ställt upp för samhällets alkoholpolitik. Under remissbehandlingen utsattes APU:s förslag i viktiga avseenden för hård kritik. Från de stora löntagarorganisationernas sida kritiserades förslagen som alltför begränsade till sina syften. Inom arbetarrörelsen framfördes av ungdomsförbundet och krav på att alkoholfrågans isolering måste brytas och åtgärder sättas in utifrån en social syn på problemen. LO anförde bl. a. att APU tolkat sina direktiv alltför snävt och att följden blir att samhällets alkoholpolitik endast blir ett antal administrativa regleringsåtgärder med i flera fall tvivelaktigt resultat. APU borde i stället, hävdade landssekretariatet i sitt yttrande, ha granskat alkoholpolitiken utifrån en social helhetssyn på problemen. 1.3 Den socialdemokratiska regeringens initiativ 1976 Den socialdemokratiska regeringen fann mot denna bakgrund det nödvändigt att snabbt få till stånd en samlad belysning av de alkoholpolitiska frågorna från en i första hand socialpolitisk utgångspunkt. En beredningsgrupp knuten till tillsattes för att inom regeringens kansli förbereda en alkoholpolitisk proposition. beslutade regeringen att huvudansvaret för alkoholpolitiken skulle överföras från till . I gruppens uppgift ingick också att föreslå åtgärder för att på myndighetsnivå förlägga huvudansvaret för alkoholpolitiken till . Stödet till nykterhetsorganisationerna fördubblades och gavs i friare former, och resurserna för upplysningsarbetet inom bl. a. ungdomsorganisationerna ökades. Sammanfattningsvis innebar den socialdemokratiska regeringens ställningstaganden en strävan att genom socialt inriktade åtgärder bredda, förnya och skärpa kampen mot alkoholskadorna. Beredningsgruppen, som slutfört sitt arbete på den borgerliga regeringens uppdrag, lade fram sina förslag. Alkoholpolitiken bör enligt gruppen främst riktas in på att undanröja orsakerna till alkoholmissbruk och att motverka ett alkoholbruk som leder till skador. I detta syfte lade gruppen fram förslag rörande forskning, information och insatser i fritidsliv och arbetsliv. Därutöver föreslogs vissa förändringar i gällande restriktionssystern. uttalade i betänkandet 1975/76:64 följande. Utskottet finner det angeläget att starkt understryka behovet av en genomgripande alkoholpolitisk reform. Det är därvid enligt utskottets uppfattning av stort värde att alkoholfrågorna i fortsättningen fogas in i sitt sammanhang och att ett klart mål uppställs för en flerårig insats syftande till att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och att komma till rätta med alkoholmissbruket. Utskottet stödde tanken att skulle bli ansvarig myndighet för alkoholpolitiken. 2.1 Riktlinjer för en alkoholpolitisk reform I propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken har förelagts förslag till alkoholpolitiska riktlinjer. Den bärande tanken bakom den socialdemokratiska regeringens ställningstagande var strävan att skärpa kampen mot alkoholskadorna genom att förnya och bredda de alkoholpolitiska åtgärderna. I direktiven till beredningsgruppen utgick man från den kritik som riktats mot de allmänna mål som APU givit alkoholpolitiken och angav att alkoholpolitiken i stället borde utformas från i första hand socialpolitiska utgångspunkter. Denna grundsyn kom också till uttryck i beslutet att föra över ansvaret för alkoholpolitiken till det departement som hade ansvaret för det sociala reformarbetet. Även skatteutskottet underströk vikten av en genomgripande alkoholpolitisk reform och av att alkoholpolitiken gavs en framskjuten ställning i de socialpolitiska strävandena. Vidare fann utskottet att det var av stort värde att ett klart mål uppställs för en flerårig insats syftande till att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och att komma till rätta med alkoholmissbruket. Den socialdemokratiska regeringens avsikt var att förelägga ett alkoholpolitiskt program som utifrån en social helhetssyn också tog upp de mycket viktiga vård- och rehabiliteringsfrågorna samt reklamproblemen. Genom de muntliga tilläggsdirektiv som den nye socialministern gav socialutredningen har förutsättningarna för den samlade bedömning som avsågs spelats bort. Vi finnér detta beklagligt. Med hänsyn till att regeringen inte heller uttrycker någon viljeinriktning beträffande reklamfrågan begär vi i denna motion ett lagförslag med förbud mot alkoholreklam. Från dessa utgångspunkter har vi granskat den borgerliga regeringens förslag och funnit att de är otillräckliga i viktiga avseenden och att de inte uppfyller av gjorda uttalanden. Som tidigare framhållits har medvetenheten ökat om att en satsning huvudsakligen på restriktioner inte kan åstadkomma de effektiva insatser mot alkoholskadorna som krävs. Det finns således inga enkla patentlösningar på de svåra mänskliga och sociala problem som alkoholmissbruket är uttryck för. Alkoholproblemen har oftast en komplicerad bakgrund. Missbruk utvecklas ur en måttlig konsumtion, där som regel ett starkt samband finns med sociala problem och brister. Arbetslöshet, hårda krav i arbetslivet och olika utslagningsprocesser gör det svårt för den enskilde att påverka sin situation. Det är under trycket av sådana förhållanden den enskilda människan löper risk att inte längre stå fri i förhållande till det mönster alkoholvanorna utgör. Starka ekonomiska och kommersiella krafter har också intresse av en hög alkoholkonsumtion, varför dessa krafter mot bakgrund av det angivna mönstret kan befästa detta och skapa en alkoholkultur, där man exploaterar de mänskliga behov av gemenskap, aktivitetslusta och arbetsglädje som har svårt att finna uttrycksformer i vår nuvarande samhällsmiljö. Människors alkoholproblem måste alltså angripas i deras egen livsmiljö. Den skjuter förbättringar i arbetsmiljön, bostadsmiljön, skolmiljön osv. En politik för arbete åt alla, arbetslivets förnyelse, social trygghet och omvårdnad måste lägga en fast grund för insatserna mot alkoholmissbruk med social bakgrund. Bättre nöjesmiljöer, goda kulturutbud och andra alternativ till alkoholkulturer är också viktiga. Därför måste kampen mot alkoholskadorna föras på bred front och av många organ. Alkoholkonsumtionens omfattning och inriktning får inte göras beroende av profit- och kapitalintressen. Därför blev nykterhetspolitikens första uppgift i vårt land att bekämpa den liberala syn som präglade samhällets inställning till sociala problem och bringa alkoholen under kontroll i samhället. Efter hand har vi i byggt upp och blivit eniga om målet och formerna för ett sådant restriktionssystem. Det nuvarande restriktionssystemet i fråga om principer och räckvidd är väl avvägt och ändamålsenligt och bör därför bestå. Det utan tvivel effektivaste inslaget i systemet är prisinstrumentet. Alkoholkonsumtionen är känslig för förändringar i pris och inkomst. av antagna uttalande innebär att krav ställs också på en begränsning av den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen, och liknande krav har även framförts i den allmänna debatten. De åtgärder som främst står till buds är långtgående restriktioner eller utnyttjande av prisinstrumentet. Den effekt som eftersträvas kan vara ett minskat bruk av alkohol eller begränsning av alkoholskadorna eller en sammanfallande effekt. har vi anfört att principer och räckvidd i det nuvarande restriktionssystemet är väl avvägda, varför enligt vår mening endast prisinstrumentet kan återstå. Det torde dock förhålla sig så att de grupper som i första hand påverkas av prisförändringar - i vart fall på kort sikt - är de som är minst bundna till sitt alkoholbeteende. Grupper med måttliga alkoholvanor, t. ex. ungdom, skulle således kunna påverkas till ytterligare återhållsamhet i sitt alkoholbruk eller att helt avstå. Personer som har ut vecklat ett alkoholberoende är troligen minst känsliga för prishöjningar. Här leder i stället ofta höjda priser till ökade svårigheter och risker för den enskilde och de anhöriga. Dessa motstridiga verkningar begränsar användbarheten av prisinstrumentet. Sambandet mellan förändringar i den totala konsumtionen och omfattningen av alkoholskador och missbruk är inte entydigt. Vissa vetenskapliga undersökningar tyder på ett samband mellan hög totalkonsumtion och ett stort antal storkonsumenter, vilket anser berättiga slutsatsen att också en hög skadenivå föreligger. Detta skulle kunna leda till slutsatsen att man pä sikt skulle kunna få ett minskat antal missbrukare. Kraftigt höjda priser skulle också komma att innebära risker för hembränning m. m. Såväl APU som beredningsgruppen avvisar mot denna bakgrund tanken att märkbart höja den relativa prisnivån, en hållning som vunnit stöd hos de allra flesta remissorgan. Det bör påpekas att totalkonsumtionen även är påverkbar genom sådana sociala insatser som förordats i det föregående och som leder till att behovet av alkohol som flyktmedel minskar. Budgetministern, som alltjämt är ansvarig för prispolitiken, framhåller att skatteinstrumentet bör användas i första hand på det sättet att beskattningen fortlöpande anpassas till den allmänna prisutvecklingen. Socialministern framhåller i anledning av skatteutskottets uttalande att en i mängd och tid bestämd plan för att sänka alkoholkonsumtionen inte är möjlig. Det kan också konstateras att regeringens förslag när det gäller beskattning eller i övrigt ej kan förutses leda till någon sänkning av den totala alkoholkonsumtionen. Pris- och skatteinstrumentets främsta betydelse ligger på ett annat plan. Ett väsentligt inslag reform var att med hjälp av priset främja en övergång till konsumtion av svagare alkoholdrycker. Denna politik torde ha bidragit till en för unik utveckling . Medan flertalet andra industriländer noterat en stark uppgång i starkspritkonsumtionen har för del denna i stort legat på en fast nivå ända . Hos oss har i stället de svagare dryckerna ökat totalt men också till sin relativa andel. Denna inriktning bör prispolitiken ha även . Det föreligger således en bred politisk enighet om att en sänkning av den totala alkoholkonsumtionen inte bör frampressas genom ökade restriktioner eller skatteåtgärder. Detta får emellertid inte och behöver inte leda till en passivitet från samhällets sida inför alkoholproblemen. Den väg man i stället bör gå är att göra en massiv och långtsyftande satsning på information och debatt om alkoholproblemen i det svenska samhället. Vad vi syftar till är en insats som skapar en medvetenhet i samhället om alkoholproblemens allvar och som förmår göra kampen mot alkoholskadorna till en solidaritetsfråga och en hela folkets angelägenhet. De förslag som förelagts innebär att det mesta förblir vid det gamla. Minst av allt är det fråga om något målmedvetet försök att 1* 1976/77. finna nya vägar för att komma till rätta med alkoholskadorna. Den vilja att värna om de svaga och utsatta i samhället som alkoholfrågan i grunden gäller har inte kunnat mobiliseras inom den borgerliga koalitionen. Enighet har vunnits till priset av stillastående. Därför bör riksdagsbehandlingen resultera i nya riktlinjer när det gäller mål för alkoholpolitiken och i fråga om sociala insatser. Det är nödvändigt att bryta nya vägar för kampen mot alkoholskadorna. 2.2 Mål för alkoholpolitiken Mot bakgrund av det tidigare anförda bör en kortfattad programförklaring göras av . Den bör ha följande lydelse: Målet för samhällets alkoholpolitik är att begränsa och tränga tillbaka alkoholskadorna. Alkoholpolitiska åtgärder skall i detta syfte vidtas: inom ramen för socialpolitiken för att undanröja de sociala orsakerna till alkoholmissbruk, inom ramen för utbildningsväsendet och samhällets stöd till ungdomsorganisationer och folkrörelser för att stimulera information och debatt syftande till en bred medborgarmedverkan i alkoholfrågorna samt inom ramen för restriktionssystemet för att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen i samhället. En på detta sätt socialt inriktad alkoholpolitik förutsätter att en rad organ i samhället i sitt arbete tar del i kampen mot alkoholskadorna. Olika myndigheter inom t. ex. det sociala, kulturella och utbildningsområdet åläggs härigenom ett ökat ansvar. Genom en av uttalad programförklaring framhölls vikten av att myndigheterna planmässigt sätter in åtgärder efter det klart angivna målet. Vi har i det föregående uttryckt vår besvikelse över att den borgerliga regeringen inte lagt fram det flerårsprogram som enhälligt begärde. Socialdemokratin lägger därför i denna motion fram förslag om ett sådant program som kan uppfylla syftet med riksdagsbeslutet. Vi föreslår ett program vars tyngdpunkt läggs på insatser i ungdomsgrupperna. Det innebär vidare en kraftig satsning inom arbetslivet och åtgärder i syfte att förbättra de alkoholskadades situation. Ett brett upplagt program som skall sträcka sig drar av naturliga skäl kostnader av en helt annan omfattning än vad den borgerliga regeringen lagt fram förslag om. Vi förordar att man satsar 100 milj. kr. på åtgärder med av oss angiven inriktning. För att ge organisationer och myndigheter erforderlig tid för de förberedelser som behövs för att effekterna skall bli de avsedda bör startpunkten sättas till den De ökade kostnader våra förslag medför bör finansieras med en viss ytterligare höjning av vinpriserna. Det ökade medelsbehovet har vi beaktat i våra i det följande framlagda förslag om alkoholbeskattningen. Det främsta syftet med vårt program är att skapa en fördjupad kunskap och medvetenhet och ett ökat engagemang hos den enskilde, organisationer och myndigheter för att ta upp kampen mot alkoholskadorna och orsakerna härtill. Våra förslag omfattar följande punkter: Alkohol- och narkotikafrågorna skall ges en mer framskjuten plats i skolans verksamhet. SÖ ges i uppdrag att utarbeta ett program härför. Kraftfull satsning på information och debatt om alkoholproblemen i ungdomsorganisationer och folkrörelser. Stöd till alkoholfri, icke-kommersiell nöjesverksamhet. De fackliga organisationerna får resurser för att ta upp alkoholfrågorna i arbetslivet. Resurser för en kraftigt utbyggd hälsoupplysning om alkoholens verkningar. Stöd till upprättande och genomförande av kommunala handlingsprogram för förbättring av särskilt utsatta ungdomsmiljöer. Förstärkning av de alkoholskadades sociala och kulturella ställning genom satsning på demokratiskt uppbyggd verksamhet. Omedelbara insatser för akutvård av alkoholskadade. Förbud mot alkohol reklam. I följande tabell sammanfattar vi den anslagsmässiga innebörden av våra förslag. Anslag Regeringens Värt förslag 1977/78 Helår 1977/78 Helår 1978-80 Upplysning i alkoholfrågan m. m. Informationsåtgärder på alkoholomrädet m. m. Information m. m. via fackliga organisationer Information m. m. i skolväsendet Nöjesverksamhet i alkoholfria miljöer2 Insatser i särskilt utsatta ungdomsmiljöer2 Insatser för alkoholskadades sociala och kulturella situation Omedelbara insatser för akutvård3 organisationernas utbildningsverksamhet m. m. i alkoholfrågan 1 Medel till riksomfattande och kompletterande information utgår enligt vårt förslag ur posterna 3-6. 2 Enligt prop. kan medel utgå ur arvsfondsmedel för denna verksamhet. 3 Fr. o. m. 1978/79 bör en reguljär förstärkning ske av anslaget Bidrag till kommunala nykterhetsnämnder m. m. 4 Härutöver bör arvsfondsmedel kunna utgå. Skolans roll och ansvar har vidgats under den fortgående samhällsutvecklingen. Vid sidan av de traditionella uppgifterna har ökade insatser för barnens sociala utveckling kommit att prägla skolans arbete. Förändringar i människors förhållanden i arbete och medför krav på ett ökat samhällsansvar för barns och ungdomars livsmiljö. Dessa tre meningar, hämtade ur propositionen 1975/76:79, har tillämplighet även när det gäller den nu aktuella frågan. Skolan har i sin undervisning som en viktig uppgift att förmedla information om alkohol, narkotika och tobak. Riktlinjer för detta arbete finns redan. Vad det gäller är att inom det trots allt begränsade utrymme som undervisningen i dessa frågor kan ta i anspråk utforma denna så att problemen i samband med bruk och missbruk framstår klart för eleverna. Insatser inom lärarutbildning och fortbildning är därvid av betydelse. I propositionen har ökade åtgärder när det gäller lärarnas fortbildning föreslagits. Att engagera lärarna för denna del av skolans uppgifter ser vi som väsentlig. Erfarenhet från andra program - t. ex. könsrolls- och internationaliseringsprojekten - visar att man måste göra satsningar av en omfattande skala för att kunna påverka attityder och normer. bör därför få i uppdrag att utarbeta ett sådant program i det allmänna skolväsendet bl. a. med ledning av de riktlinjer för information som vi förordar i det följande. Den organisatoriska anknytning () föreslås få till SÖ bör utgöra en grund att i högre grad rikta in resurser på utbildningsområdet. Av lika stor vikt är emellertid att skolan genom riksdagsbeslut om skolans inre arbete kommer att mer aktivt ta ett ansvar för eleverna under både undervisningstid och fritid. Eleverna skall träna sig att ta eget ansvar för uppgifter i skolmiljön och genom gruppaktiviteter få vana att umgås med andra barn och med vuxna. Skolan och samhället skall stödja föreningslivet i en större utsträckning . Och i den nämnda propositionen går som en röd tråd just tanken på att barnens och ungdomarnas egna organisationer i ökad utsträckning skall ta del i skolans verksamhet. Föreningslivet får således i den nya SIA-skolan betydligt bättre chanser att ta upp kampen mot de kommersiella krafterna i vårt samhälle. Detta gäller alla ungdomsorganisationer, även dem som arbetar inom nykterhetsområdet. Vi ser det som ett värde i sig att man rent generellt sannolikt kommer att stimulera till ett deltagande i meningsfulla fritidsaktiviteter efter skolans slut. SÖ bör tilldelas 6 milj. kr. som stöd för de insatser vi föreslagit. Härav bör 1 milj. kr. utgå /78 från anslaget Informationsåtgärder på alkoholområdet m. m. De kraftiga satsningar vi i övrigt föreslår under detta anslag - bl. a. för ungdomsorganisationerna - kommer att få betydelse även inom skolan. 5.1 Riktlinjer för information i alkoholfrågan Upplysning och information kom genom reform att tilldelas en betydande roll i alkoholpolitiken. En rad organ och organisationer bedriver olika slag av informationsverksamhet, som antingen helt finansieras eller stöds av statsmedel. Upplysningsarbetet har till dominerande del bedrivits av organisationer inom eller med anknytning till . fattade beslut om att planmässigt söka engagera även andra organisationer i upplysningsarbetet. Genom fick ungdomsorganisationerna möjlighet att få statsmedel till informationsarbete om alkohol- och narkotikaproblem. har 10 milj. kr. För innevarande budgetår disponeras 4 milj. kr. Detta beslut innebar en förnyelse inom alkoholpolitiken. Det innebar inte blott att nya grupper tog upp alkoholfrågorna utan också att debatten breddades och fördes från mera sociala utgångspunkter. Detta var en nödvändig förändring för att uppnå att fler tog aktiv del. tog ställning för viktiga principer för upplysningsarbetet. Syftet med informationsinsatserna bestämdes på följande sätt: 1. att sätta in alkohol- och narkotikaproblemen i deras sociala sammanhang, 2. att vidga medvetenheten om att människors sociala svårigheter måste mötas med öppenhet och vilja till solidariska insatser, 3. att medverka till en sådan förändring i synen på de alkohol- och narkotikaskadade att deras delaktighet i den samhälleliga gemenskapen tryggas. Inom ramen för denna vida sociala målsättning, föreskrev vidare, skulle organisationerna få samhällets förtroende att efter egna värderingar och erfarenheter arbeta med upplysningsverksamheten. Regering och riksdag avvisade tanken på en centralt upplagd information. Mot bakgrund av bl. a. de goda erfarenheter denna verksamhet gav blev kritiken mycket hård mot APU:s förslag på informationsområdet. För APU var informationen ett instrument i statens hand att styra och påverka enskilda konsumenters beteende, på samma sätt som lagstiftning och prisreglering. Målet skulle vara att åstadkomma återhållsamma alkoholvanor. I detta syfte föreslogs en centralt styrd, likriktad information. APU ville ge "klara besked om hur man från samhällets sida anser att konsumtionen av alkoholdrycker bör ske. Det var fråga om en enkelriktad information, riktad från myndigheten till den enskilde, i uttalat syfte att förändra hans eller hennes beteende. Det var alltså en propaganda med statlig auktoritet man eftersträvade. Mot detta riktades stark kritik under remissbehandlingen. Beredningsgruppen avvisar APU:s förslag och anser att beslut alltjämt bör gälla. I propositionen skjuts nu emellertid detta i bakgrunden. Utgångspunkten bör enligt vår mening vara den som vägledde 1972 års beslut, nämligen att upplysningsarbetet skall sätta in alkohol- och narkotikaproblemen i en social verklighet och därigenom öka medvetenheten om arten av svårighetsgraden av problemen. Upplysningen bör vara problemorienterad och knyta an till de olika värderingar som gör sig gällande i samhället.