mot · G0021602 · 1977-04-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:129 med förslag till lag om energiplanering, m. m. I propositionen 1976/77:129 föreslås en planeringsskyldighet på det energipolitiska området. Planeringen föreslås få formen av en sektorövergripande ramplanering, som skall bedrivas integrerad med annan planering och ha till syfte att påverka sådan planering och annat kommunalt handlande att vissa energipolitiska mål nås. Ett huvudsyfte med den föreslagna planeringsskyldigheten är att få utgångspunkt för en avstämning mellan kommunala bedömningar av energipolitisk betydelse, å ena sidan, och den nationella energipolitiken, å andra sidan. En sådan avstämning föreslås komma till stånd utan nämnvärda formella bindningar mellan stat och kommun. Några rättsligt bindande energiplaner skall sålunda inte upprättas, och någon statlig fastställelseprövning kommer då inte heller i fråga. Eventuella konflikter mellan stat och kommun avses i stället bli lösta i samband med statlig prövning av sådana andra kommunala planer eller beslut varigenom intentionerna i den kommunala energiplaneringen fullföljs. Ett informellt samråd förutsätts vara ägnat att i förväg undanröja sådana konflikter. Den föreslagna uppläggningen av en energiplanering synes, i vart fall under ett inledningsskede, vara ändamålsenlig. För att på främja en förbättrad hushållning med energi är det utan tvivel starkt motiverat att redan i planeringen av samhällets ubyggnad ta till vara olika möjligheter att spara energi. 1 likhet med föredragande statsrådet anser vi därför att kommunerna bör åläggas att beakta intresset av god energihushållning i samband med sådan planering. Sambandet mellan fysisk planering och energihushållning Avgöranden av stor betydelse från energipolitisk synpunkt träffas inom den fysiska planeringen. Som mycket riktigt påpekas i propositionen beror sålunda energihushållningen i hög grad på det totala omfånget av byggandet, fördelningen mellan småhus och flerfamiljshus och fördelningen mellan olika hustyper. Också byggnadernas placering i terrängen, den inbördes placeringen av bostäder, arbetsplatser, serviceinrättningar, fritidsbebyggelse m. m. samt utformningen av kommunikationslederna mellan dessa är faktorer som i hög grad påverkar energihushållningen. Dessa faktorer och samspelen mellan dem bestäms i den fysiska planeringen. Det är mot denna bakgrund viktigt att 9 i: byggnadsstadgan (1959:612) numera - efter ändring på förslag av den förra regeringen (prop. 1975:30, bil. 2, Cu 28, rskr 203, SFS 1975:460) - innehåller föreskrift om att vid planläggningen tillbörlig hänsyn skall tas till energihushållningens behov. Det är angeläget att redan i inledningsskedet av en energiplanering energipolitiska bedömningar blir väl samstämda med ställningstaganden i den fysiska planeringen. Ett färskt exempel påen anmärkningsvärd brist på sådan samstämmighet ges i propositionen 1976/77:122. Där lägger bostadsministern fram förslag och gör vissa uttalanden till förmån för viss bebyggelse, s. k. tätbebyggelse av mindre omfattning. Dessa förslag och uttalanden är uppenbarligen avsedda att ge till resultat en ökad satsning på sådan bebyggelse. Uttalandena är emellertid inte på något sätt underbyggda av överväganden i fråga om vilka energipolitiska effekter den förordade bebyggelseinriktningen kommer att få. Inte heller energiministern diskuterar närmare konsekvenserna med hänsyn till energiåtgången av olika typer av bebyggelse. För att bestämmelser om energiplanering skall bli effektiva är det emellertid nödvändigt att de får vidaste möjliga tillämpning. Enligt vår mening är det därför av särskild vikt i detta sammanhang att noga beakta den totala energiåtgången vid olika utformning och lokalisering av bebyggelse. Energiministerns intresse för frågor av denna art synes emellertid, såvitt framgår av den här behandlade propositionen, i huvudsak begränsa sig till energiplanering vid utformningen av sammanhängande bebyggelseområden. Enligt vår uppfattning är det även och kanse än mera påkallat att ägna uppmärksamhet åt energisparproblem i samband med en mera spridd bebyggelse. Det finns åtskilligt som tyder på att energiåtgången blir betydligt större, om bebyggelsen sprids ut i glest belägna enheter än om man håller den mera samlad. Vad regeringsdeklarationen uttalarom att underlätta glesbebyggelse liksom regeringens ovan nämnda förslag om lättnader i tillståndsprövningen och finansieringen av sådan bebyggelse synes mot denna bakgrund i själva verket ägnat att motverka en energihushållning, som regeringen i andra sammanhang säger sig verka för. Det sagda är alltså ett exempel på hur planbedömningar inom den fysiska planeringens område, gjorda av regeringen, saknar koppling med energipolitiska målsättningar. Enligt vår mening är det angeläget att få belyst lämpliga former för hur nationella, dvs. statliga, energipolitiska bedömningar skall vägas in i den fysiska planeringen. Inom ramen för den fysiska riksplaneringen finns redan etablerade former för en avstämning mellan statliga och kommunala plansynpunkter. Dessa former skulle erbjuda smidiga möjligheter för stat och kommun att ömsesidigt belysa både möjligheterna att förverkliga energipolitiska mål i den fysiska planeringen och de begränsningar som den fysiska planeringen ställer upp för att nå sådana mål. Vi vill understryka att vi inte anser att några tvingande statliga normer i fråga om bebyggelsens utformning och lokalisering i detta sammanhang är nödvändiga eller ens önskvärda. Men vi anser det vara angeläget att kommunerna kan grunda sina planeringsbeslut på så ingående kunskaper om faktiska förhållanden som möjligt. Endast under denna förutsättning blir enligt vår mening en energiplanering verkligt meningsfull. Av intresse är sålunda bl. a. att (1 fram ett material som utvisar energiåtgången vid olika former av spridd bebyggelse jämfört med bebyggelse i mera sammanhållen form. Såväl den direkta energiförbrukningen för uppvärmning och övriga hushållsändamål som energiåtgången för transporter m. m. behöver kartläggas i sammanhanget. Syftet bör vara att få en samlad bild av den energikonsumtion som följer vid olika mönster för bebyggelsens lokalisering och utformning. Vi är inte beredda att föreslå i vilken form en undersökning av detta slag bör utföras. Forskningsarbete med stöd av medel från byggforskningsrådet pågår f. n. med inriktning på att belysa den inbördes påverkan mellan fysisk planering och energihushållning. Sannolikt krävs ytterligare insatser av forskningskaraktär för att få fram ett underlag för praktiska slutsatser. Det synes lämpligt att i skrivelse till regeringen begär att en sådan undersökning som vi här förordat kommer till stånd. Det bör ankomma på regeringen att närmare överväga formerna för undersökningen. Med åberopande av det anförda föreslår vi 1. att hos regeringen begär en jämförande undersökning av skillnader i energiförbrukningen vid olika mönster för bebyggelsens utformning och lokalisering, 2. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande inriktningen av arbetet i den fysiska riksplanen ngen. () () () PER () i