mot · G002409 · 1977-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om regionalpolitiska åtgärder i sydöstra Tillgänglig statistik samt olika utredningar som gjorts visar att betydande brister föreligger inom sydöstra i vad gäller t. ex. löneläge, skattetryck, prisläge, industriinvesteringarna, infrastruktur m. m. Sydöstra , som omfattar , och , har i sitt arbete i Länsplanering och i olika remissvar påtalat dessa brister. När det gäller vissa av de ovan nämnda bristerna så synes dessa tyvärr tillta. KONSTATERANDE AV FAKTA Löneläge Löneläget är lågt i regionen, och detta gäller både industrianställda LOanslutna grupper och tjänstemän, framför allt inom TCO. Sämst är förhållandena på där de manliga industriarbetarna i genomsnitt tjänade . mindre än industriarbetarna för rikets genomsnitt, och för län var motsvarande siffra . mindre än riksgenomsnittet. För del kan konstateras att man tidigare legat under genomsnittet men kommit upp i denna nivå. För samtliga LOanslutna industriarbetare på och i län rör det sig om betydande belopp som de ligger under riksgenomsnittet, eller 1975 . och för län . För län och gäller att i samtliga branscher låg förtjänstläget för både män och kvinnor under motsvarande riksmedelförtjänsler. Skatterna i och är högre än rikets genomsnitt. Det låga löneläget medverkar till att det finns färre skattekronor per löntagare, vilket i sin tur gör att kommuner och landsting måste kompensera detta genom högre skatteuttag. För t. ex. 1975 skulle och läns kommuner och landsting lått in ca 40 milj. kr. mera i skatt om LO-kollektivet haft rikets genomsnittslön. Olika undersökningar som gjorts, dels egna, dels av SPK, visaratt regionen har förhållandevis högt prisläge på de olika förnödenheterna för invånarnas 1 1976/ 77. i sami. har de legat högst i landet. Detta gäller inte minst på . Industriinvesteringarna i län och på har varit otillfredsställande . Det i industrin nedlagda kapitalet per anställd är avsevärt mindre än rikets genomsnitt. län hade t. ex. 1973 av rikets samlade realkapital inom tillverkningsindustrin, men andelen industrisysselsatta på detta kapital var dubbelt så stor eller . Inom de tunga näringsgrenarna metall- och verkstadsindustri samt trä- och massaindustri, av länets industrisysselsättning och av läns realkapital inom industrin, hade länet av rikets realkapital men av antalet sysselsatta. För är situationen ändå sämre. För har investeringarna blivit större än riksgenomsnittet. Regionen har saknat riktiga basindustrier. I huvudsak består regionens industri av små och medelstora foretag. Företagens struktur är sådan att flertalet av de för regionen större och medelstora företagen är filialföretag med huvudkontor i andra delar av landet. Servicenäringarnas andel av antalet sysselsatta är lägre än för rikets genomsnitt; detta gäller särskilt den mera kvalificerade servicen. Delvis är detta en följd av vad som sagts ovan angående företagens struktur, men även den statliga servicen är mindre väl tillgodosedd. Infrastrukturen är sämre än rikets genomsnitt; detta gäller bl. a. kommunikationer och utbildningsmöjligheter. Ca järnväg har lagts ned i län och hela järnvägsnätet på utan att kompensation getts i tillräcklig omfattning. Som jämförelse kan nämnas att på finns nord-sydgående järnväg, och motorväg är under byggnad. Mitt i landet är det samma sak, men på ostkusten från till saknas bådadera. Avflyttningen från jord- och skogsbruk har varit ganska omfattande med påföljd att tillgången på arbetskraft varit större än tillgången på arbetstillfällen inom andra näringar. En betydande dold arbetslöshet har funnits . har ett stort antal varsel om nedläggningar tillkännagivits, främst i och (Karlskronaområdet). Om dessa varsel fullföljs kan situationen snabbt bli synnerligen allvarlig. För att dokumentera våra påståenden foijer här utdrag ur Länsplanering 1974 för de tre länen samt vissa andra faktauppgifter. ökade sysselsättningen inom industrin i län med 5,2 96, medan sysselsättningen totalt i riket minskade med 4,3 96. 1970 var 36,4 96 av de förvärvsarbetande i län eller 36 460 verksamma inom industri. har 273 industriföretag med 5 236 arbetstillfällen försvunnit från länet till följd av nedläggningar. har 108 företag nyetablerats. Av dessa återstod 1971 sammanlagt 96 med 3 442 sysselsatta. Dessutom har 8 företag inflyttat till länet, vilket medfört ett tillskott på 690 arbetstillfällen. Effekten av nedläggningarna har alltså varit större än av nyetableringarna. Detta innebär att den svaga sysselsättningsökning som dock förekommit skett inom de redan befintliga företagen. Metall- och verkstadsindustrin är den största branschen i länet med 42,5 96 av industrisysselsättningen 1972. Det är den bransch som haft den gynnsammaste sysselsättningsutvecklingen med en relativt stabil men dock långsam uppgång . Metall- och verkstadsindustrin betyder relativt sett mest i länets kustkommuner. hade 73 96 av industrisysselsättningen i denna bransch, 51,7 96 53,9 96 och 47,6 96. Svagast är branschen företrädd i och kommuner samt i och . Den till sysselsättningen näst största branschen i länet är träindustrin med ca 7 500 sysselsatta 1972. Detta motsvarade 24,4 96 av länets industrisysselsättning, vilket kan jämföras med ett riksmedeltal på ca 9 96. Träindustrin har sin starka förankring i länets inlandskommuner. I svarade den för 73,7 96, i för 54,4 96, i för 45,6 96 och i för 41,4 96 av den totala industrisysselsättningen. Massa- och pappersindustrin samt den grafiska industrin svarade tillsammans för 10,9 96 av länets industrisysselsättning. Sysselsättningen är koncentrerad till relativt få och stora anläggningar . Detta gäller framför allt och , men också , och . Ungefär av samma storlek är jord- och stenindustrin i länet, dvs. den sysselsatte 1972 knappt 10 96 av den totala industriarbetskraften eller ca 3 000 personer. Branschen har fatt vidkännas en inte oväsentlig tillbakagång, som i stor utsträckning kan tillskrivas den kris som den glasindustrin genomgick åren före och efter 1970. Också stenindustrin har totalt sett minskat sysselsättningen. Branschen har sin största betydelse i de båda öländska kommunerna, där cementtillverkningen dominerar i och stenbrytningen i . Också kommun har ett betydande inslag av jord- och stenindustri, genom AB Glasverk och de glasbruken. Inslaget av glasindustri är också stort i kommun. Livsmedelsindustrin sysselsatte i länet 2 345 personer 1972 eller 7,6 96 av industrisysselsättningen. Branschen har sin största betydelse i de båda öländska kommunerna, där den industri som finns huvudsakligen bygger på råvaror som finns på ön, dvs. livsmedel och sten. Också har ett betydande inslag av livsmedelsindustri, dels genom chokladtillverkning i stor skala, dels genom slakteriets verksamhet. I hade branschen relativt sett också betydande omfattning av den totala industrisysselsättningen. Nedläggningsbeslut gör dock att mer än 100 arbetstillfällen förväntas försvinna . Textil- och beklädnadsindustrin samt sko- och läderindustrin är av liten omfattning i län. 1972 sysselsattes drygt 1 000 personer, vilket motsvarade 3,3 96 av industrins sysselsättning. Den mindre och medelstora industrin har stor betydelse i län. Enligt industristatistik fanns 54,5 96 av de redovisade företagen i storleksklassen 5-24 sysselsatta. Denna grupp svarade dock endast för 10,9 96 av den totala industrisysselsättningen. fanns 12 företag med mer än 500 sysselsatta, vilka tillsammans hade 26,4 96 av industrisysselsättningen. De problem som är förenade med utvecklingsbetingelserna för länets industri är bl. a. kopplade till den branschstruktur som föreligger. Osäkerheten är stor om det är möjligt att upprätthålla nuvarande sysselsättningsnivå inom träindustrin. I län domineras industrisysselsättningen i inlandskommunerna av träbranschen. Den glasindustrins utveckling på utgör också ett osäkerhetsmoment. Utvecklingsmöjligheterna är också beroende av den faktorutrustning industrin har tillgång till, t. ex. kapitalinsats, kapitalålder och arbetskraftens utbildning. Med hjälp av den leveransenkät som utfördes i samband med enkäten till större industriföretag inom ramen för informationsutbytet mellan företag och samhälle har ett underlag, som belyser kapitalets storlek och ålder inom industrin, tagits fram. Som mätare på kapitalets storlek har brandförsäkringsvärdet använts. Brandförsäkringsvärdets storlek för byggnader och maskiner i olika industribranscher i länet jämförs i följande tabell med sysselsättningen inom varje bransch. Realkapitalet inom industrin i län 1973 (1 000-lal kr.) Uppgifter om kapitalets å i olika regioner utgör en väsentlig in formation för bedömning av behovet men också möjligheterna att förnya I leveransundersökningen delas kapitalet i tre åldersklasser enligt Åldern på det i industrin nedlagda kapitalet jämförs i nedanstående diagram med motsvarande riksvärden. Det framgår att industrin i län har en byggnads- och maskinpark som i huvudsak är äldre än rikets. 1* 1976177. Yngre än 10 år Äldre än 30 år Yngre än 5 år Äldre än 15 år Enligt enkätresultatet hade län 1973 av rikets samlade realkapital inom tillverkningsindustrin, medan andelen industrisysselsatta var dubbelt så stor eller 4,9 96. Länets industri har alltså en lägre kapitalintensitet än riket i genomsnitt. Inom de tunga näringsgrenarna metall- och verkstadsindustri samt trä- och massaindustri (med 75 96 av länets industrisysselsättning och 73 96 av länets realkapital inom industrin) hade länet 2,9 96 av rikets realkapital men 5,8 96 av antalet sysselsatta. Möjligheterna att göra en tillförlitlig avstämning av industrisysselsättningens storlek mellan fölkräkningstillfällena är ännu små. Antingen kan man utnyttja material från de industrienkäter som utförs till företag med mer än 50 sysselsatta inom ramen för informationsutbytet mellan företag och samhälle eller från industristatistiken eller från det företagsregister som utarbetas inom men som ännu kräver en kvalitativ förbättring för att fungera tillfredsställande. En jämförelse mellan industristatistiken och industrienkäterna och ger följande resultat. Sysselsättning inom industriföretag i län med mer än 50 anställda Dessa sifferuppgifter ger inte underlag för några bestämda slutsatser om sysselsättningsutvecklingen i länets större företag. Skillnaden mellan uppgifterna från enkätomgångarna och kan delvis hänföras till utökad svarsprocent. Men industrisysselsättningen har en viss variationsvidd till följd av konjunkturella svängningar. Det är sannolikt riktigt att sysselsättningen i större industriföretag låg högre än ett genomsnitt . Tillverkningsindustri med mer än 20 anställda Kommun Förvärvsarbetande Beräknat antal Inkomst har av tradition använts som mått på välfärd. Som sådant är det grovt och beaktar ej transfereringar i utjämnande syfte mellan olika grupper och regioner. Jämförelser mellan olika regioner avseende den direkta inkomsten ger ändå vissa intressanta upplysningar. Medelinkomsten i var . för män och . Motsvarande siffror för riket var . Som framgår av planeringsunderlaget utgjorde länets medelinkomst 76 resp. 81 96 av rikets medelinkomst. Motsvarande siffra är 82 96. Olikheterna kan till stor del tillskrivas näringslivets sammansättning, befolkningens åldersstruktur samt arbetsmarknadens storlek. Löneutvecklingen inom industrin för jämförd med riket , 1970 och 1973 Rike1 = 100, Män 1969 Metall- och verkstadsindustri 87 jord- och stenindustri 90 Sorn framgår av tabellen har en viss utjämning av länets industrilöner skett gentemot riket . kvarstår dock betydande skillnader, som vid hänsynstagande tili regionala kostnadsskillnader framstår som än större. Statens pris- och kartellnämnd utförde i samband med förbättringen av transportstödet för (prop. 1974:140) en kartläggning av prisförhållandet inom tre större varuområden, nämligen dagligvaror, hushållskapitalvaror och byggprodukter. Som jämförelseregioner valdes och . Slutsatsen i SPK:s totalbedömning blev att den genomsnittliga prisnivån på ligger över prisnivåerna i jämförelseregionerna på fastlandet. Mot denna bakgrund ter sig nuvarande dyrortsgruppering missvisande, där tillhör dyrort 5 medan tillhör dyrort 4. Vid beaktande av regionens låga medelinkomst, låga löneläge i industrin samt höga kostnadsläge framstår regionen som starkt missgynnad. Arbete och de villkor som är förenade därmed formar den väsentligaste delen av våra levnadsvillkor. Genom arbete får vi vår inkomst. Arbete har också ett egenvärde som en väg till social gemenskap. En huvuduppgift för samhället måste därför vara att öka sysselsättningen och öppna arbetsmarknaden för nya grupper. Dessa grundläggande mål är gemensamma för såväl sysselsättnings- som regionalpolitiken. Arbete utgör tillsammans med service och miljö grunden för vår välfärd. I vissa fall kan dessa tre faktorer - kanske främst arbete och miljöintressen - vara oförenliga. Arbete bör vara vägledande i samhällsplaneringen. Denna faktor får dock vid intressekonflikter inte alltid sättas främst. Därför måste de olika intressena ständigt vägas mot varandra. har tidigare i kapitel 2 "Riktlinjer för samhällsplaneringen i länet som mål för länets utveckling bl. a. angivit all tillförsäkra länets invånare bättre tillgång till arbetstillfällen, innebärande att den hittillsvarande positiva utvecklingen av kvinnosysselsättningen skall fortsätta och den negativa utvecklingen av den manliga sysselsättningen skall brytas, all öka arbetsmarknadens mångsidighet så att möjligheterna till sysselsättning förbättras, bl. a. för ungdom, långtidsutbildade och kvinnor. Kapitalets ålder inom industrin i Faktorutrustningen i form av kapitalets storlek, kapitalets ålder och arbetskraftens utbildning inom industrin är av stor betydelse för dess utvecklingsmöjligheter. gjordes en leveransenkät till större industriföretag i samband med Länsplanering 1974. Ett underlag som belyser kapitalets ålder inom tillverkningsindustrin har tagits fram ur denna enkät. Det bör påpekas att materialet inte är av den beskaffenheten att direkta generaliseringar kan göras för hela tillverkningsindustrin. Den i figur 1 redovisade åldersfördelningen representerar egentligen bara de intervjuade företagens åldersfördelning av kapitalet. Kapitalets åldersfördelning, byggnader Kapitalets åldersfördelning, maskiner Medelinkomst - index (Riket = 1 000) årsvis i 1972-1974 fördelat på näringsgren (SND och kön. Jord- och skogsbruk m. m. Tillverkningsindustri m. m. Samfärdsel, post, tele Offentlig förvaltning m. m. Industrins andel av den totala sysselsättningen i riket minskade . I skedde däremot en ökning, främst beroende påen betydande expansion inom verkstadsindustrin inkl. varv, vilken är länets dominerande industribransch. Denna bransch svarade för av industrisysselsättningen i länet. I riket var motsvarande andel . Endast hade en lägre andel än riksgenomsnittet. Industrin i haren från sysselsättningssynpunkt mer gynnsam branschsammansättning än riket. Detta framgår av nedanstående tabell, där andelen sysselsatta i industribranscher med minskande sysselsättning redovisas1. Som underlag för denna bedömning faktiska utvecklingen i riket använts. Andelen sysselsatta i industribranscher med minskande sysselsättning i kommunerna, länet och riket (%) svarade dessa branscher för 32,5 96 av den totala industrisysselsättningen i riket. I länet var motsvarande andel 28,2 96. Detta förhållande förklaras till stor del av den jämförelsevis gynnsamma branschstrukturen i kommun. Verkstadsindustrin exkl. varv svarar här för inte mindre än 90,8 96 av den totala industrisysselsättningen i kommunen. Totalt sett föreligger ingen avvikelse mellan länet och riket i vad gäller storleksstrukturen. Företagens storlek är en av de faktorer som påverkar produktiviteten. Med tilltagande storlek följer i allmänhet bättre möjligheter att utnyttja stordriftsfördelar. Länets verkstadsindustri har från denna synpunkt en gynnsam struktur. hade 38,7 96 av arbetsställena 50 eller fler anställda. Riksgenomsnittet uppgick till 25,4 96. (1970=100), förvärvsarbetande dagbefolkning Tillverkningsindustri m. m. Samfärdsel post- o telev. 1 minskade industrisysselsättningen inom följande branscher: gruvor och mineralbrott (SNI 2), livsmedels-, dryckesvara och tobaksindustri (SNI 31), textil-, beklädnads-, läder- och lädervaruindustri (SNI 32), massa-, pappersoch pappersvaruindustri (SNI 341), jord- och stenvaruindustri (SNI 36) samt skeppsvarv, båtbyggerier (SNI 3841) Som tidigare framgått innebär utvecklingen i olika näringsgrenar att avvikelserna från rikets näringslivsstruktur accentuerades. kan en ytterligare förstärkning av dessa tendenser väntas. väntas sålunda industrin sysselsätta 42 96 av arbetskraften i länet mot 28 96 i riket. Andelen sysselsatta inom servicenäringen väntas visserligen öka i länet, dock i betydligt lägre takt än i riket. Servicenäringarna väntas sysselsätta 46 96 av arbetskraften i länet. Motsvarande andel för riket har beräknats till 60 96. väntas den totala sysselsättningen öka i såväl som i riket. Ökningen i länet har beräknats till 5,1 96, vilket motsvarar en ökning med 3 400 sysselsatta. Enligt långtidsutredningen förväntas en sysselsättningsökning i riket. Företag med 50 eller fler anställda svarade för ca 80 96 av industrisysselsättningen både i länet och i riket. Antal arbetsställen med fördelning på storlek i länet och riket, hela industrin samt verkstadsindustri inkl. varv Hela industrin Verkstadsindustri inkl. varv 0-49 50-499 500- 0-49 50-499 500 Källa: Industristatistik , SCB Kapitalutrustningens ålder avspeglar vanligen den produktionsteknik som råder vid en anläggning. Studier har visat att en modern produktionsteknik ofta leder till en tillverkningsprocess med låga insatser av arbetskraft. En äldre kapitalutrustning är enligt denna uppfattning mera sysselsättningsintensiv. Vid den leveransundersökning som genomfördes inom ramen för informationssystemet företag-samhälle, användes brandförsäkringsvärdet vid bestämning av realkapitalets ålder. Undersökningen avsåg företag med 50 eller fler anställda och gällde förhållandena . De företag som besvarade enkäten representerar ca 75 96 av den totala industrisysselsättningen i länet. Av enkätsvaren framgåratt såväl maskinpark som byggnader genomgående är yngre i länet än i riket. Detta gäller för industrierna i samtliga kommuner utom i där realkapitalet är äldre än både läns- och riksgenomsnittet. Realkapitalets åldersstruktur inom tillverkningsindustrin i länet och riket (%) Källa: Bearbetning av leveransundersökning Trots att industrin i länet således har ett jämförelsevis nytt realkapital. är kapitalintensiteten1 låg. Lön, förädlingsvärde samt kapitalintensitet inom tillverkningsindustrin i länet och riket Lön/anställd Förädlingsvär Källa: Industristatistik , SCB Av tabellen framgåräven att löneläget inom industrin i länet underskrider riksgenomsnittet. Om jämförelsen däremot görs med utgångspunkt ortsklassificering framgår att samtliga kommuner i länet har ett löneläge inom industrin som kan betecknas som normalt för respektive ortstyp. 1 Kapitalintensitet definieras här som förädlingsvärde per anställd minus lön per anställd. Investeringar inom industrin i (1 000-tal kr.) Uppgifterna i det följande är hämtade ur informationssystemet företag-samhälle () och avser företag med 50 eller flera anställda. Länet/Riket (96) Länet/Riket (96) Länet/Riket (96) Länet/Riket (96) Befolkningsutvecklingen i 1950-1975 samt prognos 1976/77:409 15 Sysselsättningsutvecklingen i 1950-1970 samt prognos Löner för vuxna manliga arbetare2 och tjänstemän3 inom industrin åren 1965-1974 Arbetare (genomsnittlig timförtjänst, öre) Län o. d. exkl. förorter till Stockholm1 o. län exkl. med förorter1 Hela riket (månadslön, aritme tiskt medeltal, kr.) 1 Fr. o. m. 1968 hela länet. 21965-1970: Egentlig industri (gruvindustri och tillverkningsindustri). 1971-1974: Tillverkningsindustri. 3 Teknisk personal, arbetsledare, kontorspersonal. Yrkesgrupperna försäljare och övrig personal ingår inte. Löner för vuxna manliga arbetare och tjänstemän1 1975 Arbetare (genomsnittlig lim förtjänst, öre) Län o. d. Hela riket (månadslön. aritmetiskt medeltal, kr.) 1 Teknisk personal, arbetsledare, kontorspersonal. Yrkesgrupperna och övrig personal ingår inte. Sammanställning över skillnader i utgående lön mellan LO-kollektivets anställda i H, K, I län. med undantag av offentligt anställda, jämfört med riksgenomsnittet. Framtaget per tim, år och totalt för hela LO-gruppen/år. Indexgrund riksgenomsnittet vid det aktuella året. län: 44 000 st. 1 : 32Ö00 st. } Antal personer : 8 600 st. ) Summa 84 600 st. 945 - 864 = x 2 = . år/anst. x 44 000 LO-medl. lön/år. 1 428 - 1 335 = x 2 = . år/anst. x 44 000 LO-medl. lön/år. 2 126 - 2 005 = x 2 = . år/anst. x 44 000 LO-medl. lön/år. 2 484 - 2 355 = x 2 = . år/anst. x 44 000 LO-medl. lön/år. 945 - 895 = x 2 = . år/anst. x 32 000 LO-medl. lön/år. 1 428 - 1 379 = X 2 = . år/anst. X 32 000 LO-medl. lön/år. 2 126 - 2 109 = X 2 = . år/anst. x 32 000 LO-medl. lön/år. 2 493 - 2 484 = x 2 = . år/anst. x 32 000 LO-medl. lön/år. 945 - 803 = x 2 = . år/anst. x 8 600 LO-medl = . lön/år. 1 428 - 1 237 = X 2 = . år/anst. x 8 600 LO-medl. lön/år, 2 126 - 1 890 = x 2 = . år/anst. x 8 600 LO-medl. lön/år. 2 484 - 2 248 = X 2 = . år/anst. X 8 600 LO-medl. lön/år. Vi delar sydöstra uppfattning att det är helt oacceptabelt att en manlig industriarbetare på och i län skall tjäna 5 000 resp. . mindre än rikets genomsnitt för denna grupp. Detta är djupt orättvist, i all synnerhet som det är parat med högre skatter och sämre service än för riksgenomsnittet. Lägger man därtill att priserna i många fall också är högre än genomsnittet för landet får vi en situation som är ohållbar och som är utomordentligt irriterande. Situationen förbättras sannerligen inte av d§t förhållandet att det "gap" som funnits mellan utbetalade löner i förhållande till riksgenomsnittet uppenbarligen inte investerats utan använts på annat sätt. Det rör sig här om betydande belopp , för län upp emot 1 000 miljoner och för närmare 500 miljoner. Vi tror inte att förutsättningarna att driva företag är sämre i denna region än i andra delar av landet. Vi tror inte heller att företagarna där är sämre företagare än i landet i övrigt. Vi vet vidare att varorna som producerats inte säljs billigare än motsvarande varor från andra tillverkare. Löntagarna i regionen frågar sig därför: Vart har detta gap tagit vägen? Varför skall vi ha sämre löner än löntagarna i andra delar av landet? Att det är tillgång och efterfrågan på arbetskraft som till stor del reglerar utgående löner har vi direkta bevis för. Det finns företag som öppet deklarerat att: "Vi behöver inte betala mera för vi får den arbetskraft vi behöver ändå. Genom dåliga utbildningsmöjligheter samt liten tillgång på kvalificerade arbetstillfällen, främst inom servicesidan, lämnar den välutbildade ungdomen regionen. Detta är allvarligt . Detta tillsammans med de uppgifter som framkommit i länsplaneringsarbetet i län, som visar dubbelt så många sysselsatta inom befintligt kapital i industrin i förhållande till riket i övrigt, är synnerl igen oroande. Företagens svaga investeringsvilja är ett annat tecken på bristande balans. Som de fackliga organisationerna framhållit är de nuvarande förhållandena inom regionen oacceptabla, och regeringen samt LO och TCO måste var och en vidta åtgärder för att rätta till dessa missförhållanden. För att förbättra situationen bör statsmakterna ingripa och utlokalisera statlig verksamhet, främst i form av servicekaraktär. Härvid gäller det också att kompensera kommun för nedläggningen av flygflottiljen (F 12). har tidigare beslutat att vissa delar av skulle förläggas till . Resultatet synes inte alls bli det som beslutet innebar, varför regeringen måste tillse att så blir fallet. har också tidigare beslutat att en ny högskola skall byggas i . Inte heller i detta fall synes intentionerna tillgodoses i vad avser utbudets innehåll och omfattning, varför ett starkt missnöje uppstått i länet.