mot · G002932 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 932 av m. fl. Den nya författningen om statligt stöd till samlingslokaler, som infördes och i allt väsentligt byggde på samlingslokalutredningens förslag, har möjliggjort en betydande förbättring på samlingslokalområdet. De resonemang som ledde till samlingslokalpropositionens förord för föreningsägda lokaler har utvecklats och konkretiserats ytterligare. Man har pekat på att folkrörelserna spelar en viktig roll i den kommunala demokratin och därför måste ges förutsättningar att fungera. Att mellanvalsdemokratin stimuleras av ett aktivt föreningsliv är ostridigt, och tillgången till lokaler måste då ges en hög angelägenhetsgrad. Eftersom lokalerna i hög grad bestämmer vilken typ av verksamhet som kan bedrivas, är det rimligt att föreningslivet självt får ansvara för sina lokaler. Den nya kulturpolitiken med dess starka markering av folkrörelsernas ansvar och delaktighet har ytterligare understrukit vikten av ett föreningslivets huvudmannaskap för lokalerna. De motiv som tidigare främst åberopats för kommunalt huvudmannaskap har varit av ekonomisk och administrativ karaktär; föreningsförvaltningen har visat sig även ekonomiskt kunna erbjuda fördelar. Samlingslokalerna kommer att tillföras nya verksamheter . Till en del har detta redan skett, exempelvis genom den uppsökande verksamhet som bedrivits på teatersidan. De tillkommande och vidgade arbetsuppgifterna för Riksutställningar är också exempel på sådant som tillför samlingslokalerna nya verksamheter. En utbyggd musikverksamhet - i folkrörelsers, kommunala musikskolors och Rikskonserters regi - ställer också krav på förbättrade lokaler. Nya massmediatekniker - bl. a. videogramtekniken - kan komma att få betydelse för de allmänna samlingslokalerna, vilka kan komma att fungera som lokala mediacentraler. som förflutit sedan den nya författningen trädde i kraft har de medel som anslagits för nyetableringar varit tillräckliga. Sedan man nu hos de lokalägande organisationerna och i kommunerna haft möjlighet att inventera etableringsbehov och företa nödvändiga förprojekteringar, kommer emellertid behovet av anslagsmedel att kraftigt öka. De samlingslokalprojekt som är under arbete blir i regel också större än man för början hade anledning att förmoda med hänsyn till de nyttjarkrav som bl. a. den turnerande teatern ställer; skärpta regler vad gäller arbetarskydd och andra säkerhetsföreskrifter har tillsammans med de av den nya kulturpolitiken understödda kraven på geografisk jämställdhet vad gäller teaterföreställningarnas tekniska och konstnärliga förutsättningar medverkat till den refererade utvecklingen. En uttalad strävan att inom ramen för en samlingslokalanläggning sammanföra så många skilda fritidsverksamheter som möjligt medför också att samlingslokalprojekten får betydande omfång. Ramen för beslut om upprustningsbidrag m. m. Upprustningsverksamheten har fått betydligt större omfattning än beräknat. I många fall hardel varit samhällsekonomiskt förmånligt att upprusta lokaler i stället för att nybygga, och har man kunnat tillmötesgå krav och önskemål om bevarande av äldre samlingslokalmiljöer. De ökade standardkraven, som även påverkas av höjda och ändrade krav på handikappanpassning, har fått till resultat att de medel som anslagits för upprustningsändamål varit otillräckliga. Innevarande budgetår har i särskild uppvaktning hos bostadsministern hemställt om ett anslag för upprustningsverksamhet på ytterligare 20 milj. kr. utöver de 5 som anvisats i budgetpropositionen 1976. Regeringen har förordnat att ramen för beslut om upprustningsbidrag och särskilda eftergifter /77 får överskridas genom beslut om upprustningsbidrag med sammanlagt 5 milj. kr. avseende sysselsättningsskapande reparationer av samlingslokaler, dock att bidrag för inventarieanskaffning avräknas från den ordinarie bidragsramen. Varje upprustningsärende omfattar både reparationer och inventarieanskaffning; eftersom fördelningen av kostnader för arbete resp. inventarieköp skiftar från ärende till ärende, finns viss risk att det med regeringens beslut förbundna villkoret hindrar eli 100-procentigt utnyttjande av den höjda ramen. Hos Samlingslokaldelegationen finns per inneliggande ansökningar om upprustningsbidrag på tillsammans 13,1 milj. kr., och enligt uppgifter från de samlingslokalägande riksorganisationerna finns ytterligare ett stort antal ärenden klara för inlämnande till delegationen. Ytterligare ett ännu större antal ärenden ligger under utredning och kan beräknas vara klara för delegationens prövning under /78. Det finns mot denna bakgrund anledning att räkna med att ramen för upprustningsarbeten kommer att bli otillräcklig. Med hänsyn härtill är det angeläget att utvecklingen följs med uppmärksamhet och att möjligheterna att bedriva upprustningsverksamheten som en del av sysselsättningspolitiken ytterligare beaktas inom ramen för de medel som för detta ändamål står till regeringens förfogande. Prioriterade lån för upprustning Man bör överväga att ändra grunderna för avtalet mellan och affärsbankerna ont kreditmarknadsförsörjningen vad gäller upprustning så att den del av upprustningskostnaden, för vilken samlingslokalägaren har att uppta lån, får följa samma principer sorn gäller för den lånedel som ingår i nybyggnadsstödet. En förändring i denna riktning skulle innebära att lånemedlen kontme att inräknas i de s. k. prioriterade kvoterna. Utöver den förändring som förordats ovan är det också angeläget att man gör sådana förändringar i dessa grunder att man för vissa samlingslokalanläggningar kan erhålla prioriterade lån också för tillhörande närserviceanläggningar. Det förekommer nämligen icke alltför sällan att en samlingslokalanläggning etableras i anslutning till en centrumanläggning för närservice och alt därvid samlingslokalägaren ställs inför uppgiften att vara huvudman och finansiär för hela anläggningen inkl. närserviceanläggningen. Låneunderlag för lån och bidrag Det statliga samlingslokalstödet beviljas i förhållande till vad som benämns låneunderlag i samlingslokalprojektet. Låneunderlaget motsvarar traditionellt skäliga kostnader för föreningslivets möteslokaler och därtill för vissa kulturlokaler såsom biograf- och teatersalonger. I samlingslokaianläggningen inrymmes emellertid av hävd även andra lokaler, som vid fastställande av låneunderlag betecknas som kommersiella men som i realiteten icke är det. Det gäller bl. a. föreningslivets expeditionslokaler. Låneunderlaget för stöd till allmänna samlingslokaler täcker inte kostnader som belånas enligt bostadsfinansieringsförordningen. En förändrad föreningsverksamhet har i ökad grad ställt krav på expeditionslokaler för föreningsarbetet. Det är icke bara fackliga organisationer utan även studieorganisationer, ungdomsföreningar och idrottsföreningar som behöver tillgång till goda och ändamålsenliga kontorslokaler. Idrottsföreningarna kan väljas som ett belysande exempel härpå. Dessa har endast i liten mån behov av konventionella möteslokaler - sådana använder man mest för sektions- och styrelsesammanträden - medan man har ett omfattande behov av lokaler för ungdomsinstruktörer och föreningskonsulenter. Idrottsverksamheten kräver ett omfattande organisationsarbete. Det måste vara ett samhälleligt och allmänt intresse att allt föreningsliv får möjlighet att fungera väl; ett sätt att möjliggöra detta är att föreningarna har tillgång till goda lokaler och kan arbeta nära varandra. En förläggning av expeditionslokaler till en för flertalet föreningar gemensam fastighet kan också medföra besparingar därigenom att man kan hålla en gemensam loren ingsservice vad gäller kontorsmaskiner, arkivutrymmen m. m. Mot denna bakgrund är det inte orimligt att låneunderlaget för beräknande av stöd till allmänna samlingslokaler utvidgas att även gälla det lokala föreningslivets expeditionslokaler. Syftet med en sådan utveckling uppnås icke genom hyresbidrag till organisationerna-ett sådant stimulerar ju icke till gemensam förläggning och därmed tillvaratagande av de rationaliseringsvinster som kan göras. Tillkommande lokalbehov bör vidare ägnas uppmärksamhet. Strävandena att möjliggöra för kvinnor att i ökad omfattning ta aktiv del i föreningsoch kulturliv kan motivera att sådana lokaler för barntillsyn vid användning av samlingslokalerna inrymmes i låneunderlaget. Det förekommer på många håll att man förlägger bibliotekslokaler till samlingslokalanläggningar. Bland de skäl som motiverar detta kan nämnas att man genom en sådan förläggning ger möjlighet att bedriva en uppsökande verksamhet vid föreningsmöten och i anslutning till nöjestillställningar i samlingslokalerna. Nya och öppnare verksamhetsformer inom biblioteken har också inneburit att biblioteken ställt krav på lokaltyper, som normalt ingår i samlingslokalanläggningen, exempelvis hörsalar, biograf- och teaterlokaler, utställningsytor och studiecirkelrum. En sådan samlokalisering tillgodoser kraven på samverkan mellan folkrörelserna och det kommunalt bedrivna kulturarbetet och möjliggör en mycket bred integration av kulturverksamheter i samhället. Mot bakgrund härav synes det angeläget att man prövar på vilket sätt en sådan samlokalisering kan stimuleras. Enligt samlingslokalförfattningen utbetalas det statliga stödet vad gäller nybyggnader först när byggnationen slutförts och slutbesiktigats. Det statliga upprustningsbidraget utbetalas sedan upprustningen genomförts och fakturor kunnat företes. Härigenom nödgas bidragstagaren att finansiera om- och nybyggnader med kostsamma byggnadskreditiv. Väntetiden inkluderar inte bara byggnadstiden, som speciellt i nybyggnadsärenden kan vara lång och ligga mellan ett och , utan även den tid som åtgår för slutredovisning och besiktning. Inom samlingslokalorganisationerna kan man dokumentera att vissa projekt tvingats hålla byggnadskreditiv , innan man kunnat lösgöra det statliga stödet. Enligt samlingslokalorganisationernas uppfattning borde man få möjlighet att utnyttja det statliga stödet även , i varje fall den del som avser upprustningsbidrag, dock högst motsvarande byggnadskostnaderna, och den del som utgår i form av anordningsbidrag vad gäller nybyggnader m. m. Som jämförelse kan nämnas att kommunerna erhåller sådana förskotterade bidrag från för anläggande av reningsverk. De största tätorternas problem Enligt den riksplan sorn upprättades 1974 har samlingslokal frågorna kunnat lösas relativt väl på små och medelstora orter, medan större orter och i synnerhet de tre storstadsområdena varit ytterst illa tillgodosedda med ändamålsenliga samlingslokaler. De speciella problem som möter i de mest expansiva tätortsområdena är väl kända (svårigheterna att etablera lokal gemenskap, att stimulera ett spontant förenings- och kulturliv m. m ). Kommunernas ekonomiska svårigheter har i kombination med samlingslokal frågornas låga aktualitetsgrad inneburit att man endast i ringa mån sörjt för alt nya kommundelar fått rimliga lösningar av lokalfrågorna. Enligt vad som anförts ovan beträffande möjligheten att skapa medborgerlig gemenskap och aktivitet kring samlingslokalen borde man överväga särskilda åtgärder för att stimulera skapandet av samlingslokaler i storstadsområdena. Sådana åtgärder skulle exempelvis kunna vara att man anslog särskilda medel för viss förprojektering. I nya stadsdelar med ett svagt föreningsliv finns i regel inga ekonomiska möjligheter att företa den förplanering och förprojektering som krävs för att ett samlingslokalprojekt skall kunna materialiseras. För projekten skulle man med ett förprojekteringsbidrag på . möjliggöra en betydande aktivering. Ett bidrag på . skulle sannolikt vara verkningsfullt, i synnerhet som medel som anslagits för viss förplanering skulle återbetalas, därest planeringen kunde resultera i ett konkret projekt. Bidragen kan t. v. utgå från anslaget Anordningsbidrag m. m. till allmänna samlingslokaler, som dock i avvaktan på erfarenheter inte behöver räknas upp. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att möjligheterna att bedriva upprustning av samlingslokaler som en del av sysselsättningspolitiken bör ytterligare beaktas inom ramen för de medel som för detta ändamål står till regeringens förfogande, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att lån som kombineras med upprustningsbidrag för allmänna samlingslokaler samt lån för med allmänna samlingslokaler kombinerade närserviceanläggningar bör vara prioriterade på kreditmarknaden, 3. att godkänner att låneunderlaget för bidrag och lån för anordnande av allmänna samlingslokaler skall omfatta även expeditionslokaler för föreningsarbetet och vissa lokaler för barntillsyn, 4. att hos regeringen begär att åtgärder för ökad sam lokalisering av bibliotekslokaler och allmanna samlingslokaler övervägs, 5. att godkänner att anordningsbidrag samt upprustningsbidrag för allmänna samlingslokaler får betalas ut i förskott. 6. att medger att bidrag om högst . får lämnas för förprojektering av allmänna samlingslokaler i nya stadsdelar i de största tätorterna. ts) () HANS () i