mot · G002789 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om skolundervisning utan årskursgränser, m. m. Syskongrupp i förskolan. En ettårig allmän förskola för sexåringar, omfattande minst och totalt har genomförts fr. o. m. . De kommunala deltidsgrupperna (förut kallade lekskolor) kommer att vara den vanligaste formen för en sådan förskoleverksamhet. Deltidsgrupperna får omfatta maximalt 20 barn, och vistelsetiden för barnen beräknas under . I allmänhet tas två grupper å 20 barn emot per dag. Grundprincipen inom heltidsförskolan, daghemmen, är att avdelningarna organisatoriskt uppdelas i två huvudgrupper: småbarnsgruppen med 10-12 barn i åldern till och syskongruppen med 15-20 barn i åldern . Daghem kan organiseras i t. ex. en småbarnsgrupp och två samverkande syskongrupper. Antalet inskrivna barn i förskolans syskongrupper beräknas växla beroende på att förhållandena inom varje barngrupp varierar från tid till annan. Det bör dock observeras att det totala antalet inskrivna barn i en syskongrupp inte får överstiga 20. Man räknar vidare med att använda vissa platser (upp till en tredjedel) i sådana grupper för deltidsverksamhet. Inom pågår f. n. arbete med att utforma Arbetsplan för förskolan. Arbetsplan för förskolan ges ut i en serie som omfattar en introduktionsdel samt ett antal metod- och temadelar. Introduktionsdelen samt en metod- och en temadel utkom . Arbetet med ytterligare delar pågår. Verksamheten i förskolan skall enligt arbetsplanen präglas av ett dialogpedagogiskt arbetssätt. Den vuxne utforskar omvärlden tillsammans med barnet, formulerar frågor, pekar på problem. Den vuxne använder därvid metoder som gör det möjligt för barnet att sjävt hitta svaren. Det samspel mellan barn och vusna som ligger till grund för den dialogpedagogiska arbetsmetoden ges också stort utrymme i läroplanen för . Målen för förskola och grundskola är i grunden samstämmiga. Detta faktum måste utgöra den självklara utgångspunkten för en utveckling av kontinuitet och samstämmighet mellan verksamheten i förskolan och på lågstadiet, där lågstadiet bygger vidare på förskolan. Rent allmänt kan beträffande samverkan förskola-lågstadium sägas att det förefaller naturligt att skolan skall ta vid där förskolan slutar: Varje enskilt barn skall i skolan mötas på ett sådant sätt att dess pågående utveckling fortsätter utan avbrott eller störningar och i en positiv riktning (läroplanssupplementet Skolstarten). För att möjliggöra detta måste förskolan 1 1976/77. ge information till beträffande sina verksamhetsformer och om barnen: När barnen går över från förskolan till lågstadiet bör förskolan kunna ge upplysningar om var barnet befinner sig t. ex. beträffande språklig utveckling och övriga ämnen som behandlats och vilka erfarenheter barnen flit på olika områden (propositionen 1973:136 om förskoleverksamhetens uppbyggnad och organisation). Man kan således konstatera att det finns en allmän vilja och strävan att få till stånd ett nära samarbete mellan förskola och grundskola. De organisatoriska formerna för ett sådant samarbete har man dock ännu inte helt funnit. Okad flexibilitet vid intagning i skolan Skolplikt inträder enligt skollagen med början av höstterminen det kalenderår då barnet fyller . Det innebär att skolplikten inträffar en och samma hösttermin för såväl barn som fötts som barn som fötts ett visst år. Skollagen ger därjämte barn, som inte uppnått skolpliktsåldern men som befinnes ha för skolgång erforderlig mognad, möjlighet att börja skolan höstterminen det kalenderår då barnet fyller . Skolpliktiga barn födda får i genomsnitt sämre resultat i skolan än skolpliktiga barn födda . De trivs också sämre i skolan och de tror sig i mindre utsträckning klara av gymnasiala studier. Det framgår av bl. a. undersökningar som presenterats vid i och som gällt decemberbarnens studieframgång, skoltrivsel och yrkesvalsmöjligheter. Undersökningsmaterialet avser 3 600 ungdomar i . Det finns även andra undersökningar som kommit till liknande resultat. Decemberbarn kan i olika avseenden bli handikappade i skolan. De kan misslyckas från början för att de inte är lika mogna som sina januarikamrater. Det är inte rättvist att utan vidare försätta alla barn, som är födda samma kalenderår, i samma situation när de börjar skolan. Vi kan inte göra om barnen så att de passar den skola vi har, men vi kan anpassa skolan till barnen. Genom det närmande mellan förskola och lågstadium som allmänt önskas skapas också förutsättningar för en bättre bedömning i förskolan av barnets mognad. bör därvid anpassas till dessa förutsättningar och medge en mer flexibel intagning i lågstadiet. Erfarenheter från sådan intagning (bl. a. Bäckbyskolan i ) är enbart goda. Barnen borde ges möjlighet att normalt börja skolan det kalenderhalvår de fyller så att de kommuner som aktivt vill verka för ett närmare samarbete mellan förskola och lågstadium får möjlighet till en mera flexibel intagning i skolan. Syskonklass på låg- och mellanstadium Samläsning mellan tre årskurser i förekommer , nämligen i klasstyp b (årskurserna 1-3) eller B 2 (årskurserna 4-6). Även klasstyp med vartannatårsintagning, B 3-klass (årskurserna 1, 3, 5 eller 2, 4, 6) förekommer (jfr Aktuellt från SÖ 1970/71:18). Innevarande läsår går drygt 50 000 barn i B-klasser, inte bara i glesbygd utan även i storstäder som (t. ex. Essingeskolan). I två pedagogiska rapporter (B-skolor i ) från och i har konstaterats bl. a. att barn i B-klasser lär sig både att arbeta självständigt och ta hand om varandra. Samarbetet är naturligt över årskursgränserna. B-klasserna ger social fostran: regler och normer förs vidare på ett naturligt sätt och inskolningen går smärtfritt. Den utbildaroch utvecklarresurs, som eleverna själva utgör, utnyttjas. Jämförelser av resultat på standardprov i engelska, svenska och matematik, som ges i årskurs 6 och som är lika över hela landet, visar därjämte att B-klassernas elever når bättre reslutat än eleverna i vanliga klasser! Positiva omdömen om B-skolan avger också, erfarenhetsmässigt och inte lika vetenskapligt, en rad lärare och andra skolmänniskor i den lilla , som gett ut. B-skolan utgör i princip en form av syskongrupp av samma typ som kännetecknar den nya förskolan. Erfarenheterna av att barn i olika åldrar arbetar tillsammans har enbart varit goda, och tiden borde vara kommen att mer allvarligt starta en försöksverksamhet med årskurslöst låg- och mellanstadium. Syskonklass innebär många fördelar för barnen. De får vara tillsammans med jämnåriga som de har möjlighet att uppleva relationer med såväl yngre som äldre kamrater. I en vanlig klass där många barn är i ungefär samma ålder uppstår lättare åldersbundna konflikter än här. syskon har vidare större möjligheter att vistas i samma klass. Yngre barn kan lära av och imitera de äldre. Behov och beteenden som dominerar i en speciell utvecklingsperiod kommer inte att utmärka hela klassen. Stabiliteten i gruppen ökar genom att barnen kan komma att vistas i samma grupp . Endast ett litet antal barn, nämligen de som börjar på högre stadium, beräknas lämna gruppen terminsvis. Större delen av gruppen består därför av barn som är väl hemmastadda i den. För en lågstadielärare är det krävande att starta med 20-25 sjuåringar på en gång. Med s. k. syskonklass och halvårsintagning kommer läraren att ha en grupp med något äldre, etablerade elever som stöd när nybörjarna börjar. En tänkbar modell av en syskonklass på lågstadiet kan se ut på följande sätt. Man kan tänka sig antingen en modell med intagning av 3^1 elever varje termin, varvid syskonklassen på lågstadiet kommer att bestå av 18-24 elever, eller en modell som innebär att intagning med 7-8 elever sker enbart under de tre första terminerna. I det senare fallet bör en sådan partiell syskonklass kombineras med en motsvarande klass som tar in elever under de tre följande terminerna, så att de båda klasserna tillsammans svarar för en kontinuerlig intagning under hela lågstadiet. Ett system med terminsintagning i enlighet med vad som här skisserats innebär en klar fördel för skolpliktiga, icke skolmogna barn som därmed inte behöver börja skolan än sina årskamrater utan endast en termin. Ett sådant intagningssystem kan också vara början till en flexibel skola där vi mjukar upp de konstlade årskurs- och stadiegränser som finns. ger arbete i syskongrupper alla de fördelar av kvalitativ art som finns i B-skolorna. Eleverna lär sig att arbeta självständigt och i egen takt, vilket underlättar och stimulerar arbetet såväl för dem som vill arbeta i långsammare takt som för de teoretiskt begåvade eleverna. Det resonemang om organisation m. m. som här förts beträffande syskonklass på lågstadiet gäller i motsvarande delar syskonklass på mellanstadiet. Terminsvis intagning till mellanstadiet kan ske i takt med att eleverna lämnar syskonklass på lågstadiet. Genomströmningshastigheten bör vara individuell - kanske behöver någon ta ut en extra termin på lågstadiet eller mellanstadiet, kanske klarar sig någon med en termin mindre. Elever bör kunna gå igenom låg- och mellanstadierna på 5,5 6 eller i sin egen takt utan att det skall anses vara något särskilt med det ena eller andra. Grundläggande skall vara att eleven tillägnat sig de basfärdigheter som hör till stadiet i fråga. Årskurslös undervisning på högstadiet Högstadieundervisning utan hänsyn till gängse årskursindelning förekommer i sex kommuner. Elever i årskurserna 7,8 och 9 läser tillsammans. Det årskurslösa högstadiet säges ge en mer individualiserad studiegång än reguljära högstadieklasser. De organisatoriska lösningarna har stora likheter med arbetsformerna i b/B-klasserna på låg- och mellanstadiet, men det finns också skillnader. Årskurslös undervisning på högstadium påbörjades /71. En viss utvärdering av verksamheten har skett : "Rapporter från , . Av utvärderingen framgår bl. a. att jämkning i läroplanen (timtal och arbetsorganisation) är regel vid samtliga försöksskolor för att skapa bättre förutsättningar för en integrerad verksamhet. Vidare redovisas positiva erfarenheter av elevernas självständiga arbete, vilket säges ha haft till effekt att eleverna tar egna initiativ och i stor utsträckning handlar självständigt samt hjälper varandra. Formerna för årskurslös undervisning på högstadiet bör vidareutvecklas. a. bör det undersökas om intagningen till en sådan högstadieundervisning kan ske terminsvis. En del kommuner har byggt nya lokaler för förskolan och (lågstadiet) och därvid sökt åstadkomma en lokalmässig anknytning. Även kommuner som inte kunnat genomföra en lokalmässig samverkan mellan förskola och lågstadium bedriver olika försöksverksamheter som syftar till samarbete mellan förskola och lågstadium. Vid dessa försök till samverkan och samarbete har det varit väsentlig att inte göra någon åtskillnad mellan förskola på heltid (daghem) och deltidsförskola. Systemet med syskongrupp i förskolan har kommit för att stanna. Fördelarna med att arbete i syskongrupp omvittnas av dem som verkar inom förskolan. Denna organisationsform i förskolan har stora likheter med visss b/Bklasser i . Som redovisats i det föregående finns det många och starka skäl som talar för att man vidareutvecklar nuvarande system med B-klasser i till ett system med syskonklasser med terminsvis intagning. Genom att det kommer att finnas bara en s. k. syskonklass på lågstadiet undviks de organisatoriska problem som följer av att ha tre horisontellt skilda årskurs-lågstadieklasser. En tredelad studieorganisation innebär nämligen praktiska svårigheter när man skall lösa frågan om en kontinuerlig intagning från förskolan till lågstadium. I anslutning till pågående läroplansöversyn bör få i uppdrag att för en försöksverksamhet utarbeta anvisningar för undervisning i syskonklass på lågstadiet (s-klass) och syskonklass på mellanstadiet (S-klass) samt varianter av denna. Erfarenheter som vunnits genom undervisning i b-, Bl-, B2- och B3-klasser samt varianter av dessa bör kunna ligga till grund för arbetet. bör därjämte ta de initiativ som behövs för att ett praktiskt utvecklingsarbete med s/S-klasser skall komma till stånd på det lokala planet. Det måste slås fast att klassanordningar av s/S-typ skall vara något helt frivilligt och endast komma i fråga när berörda lärare uppfattar en sådan undervisningsform som något för dem själva stimulerande. Den årskurslösa högstadieundervisningen bör bli föremål för ytterligare utvecklingsarbete från sida. Det bör bl. a. prövas om en sådan högstadieundervisning kan - på en och samma skola - organiseras i två arbetsenheter, av vilka den ena tar emot elever på höstterminen och den andra på vårterminen. Vidare bör prövas om det t. ex. när intagning till årskurs 7 sker enbart är möjligt att i skarven mellan högstadium och mellanstadium lägga in en termin med praktisk arbetslivsorientering under skolans ledning för de elever som så önskar. De förslag som lagts fram om intagning till varje termin och om en uppmjukning av nuvarande årskursgränser i ligger i linje med de propåer som gjorts inom hem- och skola-rörelsen . För skolväsendets utveckling och förbättring är den pedagogiska friheten på det lokala planet av utomordentligt stort värde. De tankar som här förts fram bör lokalt kunna utvecklas så att skolans nuvarande arbetsformer blir ännu bättre. Bestämmelserna i skollagen om skolplikt och skolgång är baserade på förutsättningen att intagning till årskurs 1 sker . De bör därför ändras. Ett förslag till lagom ändring i skollagen (1962:319) bifogas som bilaga 1. Åberopande vad som anförts hemställs 1. att antar i bilaga 1 framlagt förslag till lag om ändring i skollagen (1962:319), 2. att till regeringen uttalar att bör ta initiativ till ett praktiskt utvecklingsarbete i skolväsendet i vad gäller grundskoleintagning varje termin och en grundskoleundervisning utan strikta årskursgränser, 3. att till regeringen uttalar att bör få i uppdrag att utarbeta anvisningar för syskonklasser på låg- och mellanstadier (s/S-klasser) för att dels grundskoleintagning varje termin, dels låg- och mellanstadieundervisning utan strikta årskursgränser skall bli möjlig, 4. att till regeringen uttalar att bör (å i uppdrag att vidareutveckla nuvarande organisation för årskurslös högstadieundervisning. () PER () Lag om ändring i skollagen (1962:319) Härigenom föreskrives att 30 coh 32 SS skollagen (1962:319) skall ha nedan angivna lydelse: För barn, som är bosatt i riket, gäller skolplikt. Skolplikt inträder med början av höstterminen det kalenderår, då barnet fyller , och upphör, om den ej fullgjorts , med utgången av vårterminen det kalenderår, då barnet fyller . Skolplikt inträder vårterminen eller höstterminen det kalenderår, då barnet fyller , och upphör, om den ej fullgjorts , med utgången av vårterminen det kalenderår, då barnet fyller . För barn som på grund av syn-, hörsel- eller talskada icke kan följa undervisningen i upphör dock skolplikten senast vid utgången av vårterminen det kalenderår då barnet fyller . Barn, som ej uppnått skolpliktsåldern men som finnes ha för skolgång erforderlig mognad, må tillåtas att börja skolgång i höstterminen det kalenderår, då barnet fyller . Har skolpliktigt barn ej nått den undervisningen i , må givande uppskjutas . Om intagning i vissa fall av elever i gäller vad regeringen därom förordnar. Barn, som ej uppnått skol pliktsåldern men som finnes ha för skolgång erforderlig mognad, må tillåtas att börja skolgång i vårterminen eller höstterminen det kalenderår, då barnet fyller . mognad som fordras för att deltaga i dess skolgång med föräldrarnas med Om intagning samt i vissa fall varje halvår eller av elever i gäller vad regeringen därom förordnar.