mot · G10217 · 1977-10-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av justitieombudsmännens berättelse (redog. 1977/ 78:1) Ett uppmärksammat fall vid flygtekniska försöksanstalten och JO:s utlåtande härom aktualiserar hela frågan om respekten för grundlagarna. Det är väl känt att tryckfrihetsförordningen icke respekteras av myndigheterna. Såväl vid ett stort antal ämbetsverk som i kanslihuset åsidosätter man grundlagens anonymitetsskydd för personer, vilka begär tillträde till registraturer för att ta del av offentliga handlingar. Också vid justitieministerns arbetsplats har sålunda personer i strid mot grundlagen avkrävts legitimation. Det har i upprepade fall uppdagats att myndigheter sökt efterforska en sökandes identitet. Allt detta sker icke av okunnighet eller av en slump. Grundlagsbrotten är fullständigt medvetna. Det är därför otillfredsställande och delvis felaktigt, när JO i fallet vid FFA tar så lätt på frågan som hans yttrande i saken visar. JO yttrar sålunda att enligt min mening konflikter mellan grundlag och säkerhetskrav får lösas så att den sökande kan få tillfälle att ta del av handlingar utan att uppge namn. Uttryckssättet, avslöjar en minst sagt svävande attityd. Grundlagens auktoritet skall ta över andra bestämmelser. Sökande skall få ta del av offentliga handlingar. Brott mot grundlagen måste dessutom bedömas strängare än brott mot vanlig lag. Ändå vill JO inte ens beteckna det som felaktigt, när man vid FFA kräver legitimationskontroll. När sedan FFA låter fotografera en sökande och det klart framgår av handlingarna att myndigheten efterforskat hans identitet, klassificerar JO detta som en olämplig åtgärd. Verkligheten är ju att åtgärden är lagstridig i dubbel måtto. Den innebär dels grundlagsbrott, dels också brott mot lagstiftningen rörande uppgifters införande i säkerhetsregister. I sådant fall måste en bevakande myndighet ha något annat och mer att säga, än att åtgärden inte undgår kritik. Åtgärden hade bort beivras, så mycket mer som liknande ting är kända från andra delar av förvaltningen. Med JO:s utslag ges i praktiken klartecken för myndigheter att upprepa nämnda handlingssätt, då det uppenbart inte får några konsekvenser. Statsmedel För politisk propaganda I ett ärende under ämbetsåret, som ej är upptaget i ämbetsberättelsen, har JO underlåtit att yttra sig. Saken gällde huruvida vattenfallsverket i sin egenskap av medlem i CDL haft rätt att delta i finansierandet av en skrift, som propagerade för kärnkraft och som utgavs under valrörelsen . JO har vägrat yttra sig med motiveringen att CDL är en ideell förening, som ej står under JO:s tillsyn. Motiveringen är oriktig - frågan gällde ej huruvida en ideell förening har rätt att finansiera privata skrifter, utan huruvida medel från ett statligt verk får kanaliseras via CDL för sådana ändamål. Det är alltså en fråga huruvida statsmedel får användas för att stödja en bestämd åsiktsriktning i en viktig debattfråga inför ett val. att ta upp frågan måste kritiseras. Statliga verks agerande står uppenbart under ämbetets tillsyn, och JO borde ha tagit upp saken för granskning. Otillfredsställande är JO:s yttrande över den märkliga händelsen, då tre utlänningar avvisades från riket och avvisningen verkställdes av det inhibitionsärende som väckts. JO reducerar hela frågan till en praktisk kommunikationsåtgärd mellan myndigheter. Detta är - vilket JO rimligen måste veta - att kringgå sakens kärna. Problemet är att polismyndigheter på flera platser i landet visat ökande benägenhet att avvisa och att dessa avvisningar bl. a. drabbat chilenska medborgare, som varit kända anhängare av Folkfronten och som i strid med lagstiftarens avsikt avvisats genom polisiära beslut. Att JO inte tar upp denna sak på ett principiellt plan och klandrar den godtyckliga lagtillämpning som här håller på att sprida sig står i dålig överensstämmelse med skyldigheten att utgöra ett laglighetens och rättssäkerhetens skydd. I samband med behandlingen av JO:s ämbetsberättelse måste också aktualiseras en allmän bedömning av hela ställning och funktion. Detta är nödvändigt med hänsyn till det ökade godtycke vid lagtillämpning som klart kan spåras från landets myndigheter. Urholkningen av beslut, tilltagande repression och våld från myndigheter mot olika kategorier medborgare (inklusive utlänningar) och växande allmänt godtycke gör en kraftig effekti visering av den rättsliga kontrollen nödvändig. I annat fall riskerar de medborgerliga fri- och rättigheterna att allvarligt komma i farozonen. fungerar - i kraft av beslut - alltjämt i sin klassiska form, dvs. som en kontrollant av enskilda ärenden och som fullgörare av rutinmässiga inspektioner. Någon systematisk uppföljning av lagars, speciellt nya lagars, tillämpning förekommer inte. Uppenbarligen har emellertid ett stort behov av att få sådan systematisk återinformation rörande tillämpningen av och genomslagskraften i de egna besluten. Denna fråga bör tas upp till allvarlig diskussion i . Det nuvarande läget är oroande. Man kan heller inte blunda för att klassiska anseende skadats av att JO i alltför många fall underlåtit att vidta möjliga korrigeringsåtgärder. Det är en idealistisk och sakligt felaktig uppfattning att JO:s blotta uttalande har en sådan effekt. Det sprider sig också i allt vidare kretsar en kritisk uppfattning gentemot och ineffektivitet inför det växande godtycke och de regelbrott, för vilka ett litet skikt av högre ämbetsmän i landet är ansvariga. Omöjligheten att få ett felaktigt beslut korrigerat och avsaknaden av vägar att få felaktigheter prövade i allmän domstol utgör också en brist i rättssäkerheten. Endast kan ta initiativ till debatt och beslut om denna mer allmänna rättsproblematik. Det är i hög grad angeläget att debatt och reformer kommer till stånd. att lägger justitieombudsmännens ämbetsberättelse till handlingarna med gillande av de uttalanden som gjorts i motionen rörande JO:s handläggning av vissa ärenden och JO:s verksamhet i allmänhet. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)