mot · G0021569 · 1977-04-19 00:00:00 — 1976/77 1569-1571 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:116 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. I propositionen redovisas en överenskommelse med sjukvårdshuvudmännen om de finansieringsfrågor för sjukvården som har samband med sjukförsäkringen. Vi finnér det angeläget att sjukvårdshuvudmännen på detta sätt liksom tidigare skett erhåller kompensation för kostnadsutvecklingen inom de områden av sjukvården där sjukförsäkringen direkt medverkar i finansieringen. Därigenom underlättas framför allt en fortsatt utbyggnad av den decentraliserande distriktssjukvården. 1 propositionen föreslås också en höjning av de olika avgifter som skall erläggas i samband med utnyttjande av sjukhusvård. Sålunda höjs t. ex. patientavgiften vid läkarbesök . per besök, patientavgiften vid sjukvårdande behandling , karensbeloppet för sjukförsäkringens resekostnadsersättning . och avdraget på sjukpenningen vid sjukhusvistelse . Till viss del är det i detta sammanhang fråga om höjningar som är betingade av den allmänna prisnivåns förändringar. Överenskommelsen mellan regeringen och sjukvårdshuvudmännen har också i princip samma uppbyggnad som gällande överenskommelse. Det förhållandet att det vidare rör sig om en mellan två parter sluten överenskommelse som endast i vissa delar underställs för beslut gör att vi i detta sammanhang avstår att ställa yrkanden om ändringar i denna överenskommelse. Vi vill likväl redovisa vår principiella syn på frågan om avgifterna inom den allmänna sjukvården. Detta är så mycket mer nödvändigt som företrädare för den borgerliga regeringen i skilda sammanhang uttalat sig för en ökad avgiftsfinansiering inom den offentliga sektorn. Det finns därför skäl för att kraftigt uttala att några nya riktlinjer ej skall komma att tillämpas för den offentliga sjukvården. Det behövs enligt vår mening en ökad uppmärksamhet på dessa frågor, så att utvecklingen inte leder bort från de grundläggande principerna om en i stort sett fri sjukhusvård och om en låg enhetlig avgift för läkarvård. Vi vill i denna principiellt viktiga fråga framhålla följande. Den allmänna sjukförsäkringen är av grundläggande betydelse då det gäller att ge alla i vårt land lika möjligheter till sjukvård. Även de som har begränsade inkomster har genom vårt sjukförsäkringssystem fått tillgång till sjukvården i en omfattning som var förbehållen de bättre situerade. För socialdemokratin är det ett grundläggande krav att ekonomiska och sociala faktorer inte får avgöra människornas vårdmöjligheter. Det är vårdbehovet som skall vara avgörande. Genom att sjukförsäkringen tillförsäkrar alla en sjuklön som kompensation vid sjukdom finns en garanti för att alla på lika grunder skall kunna söka sjukvård. Inom ramen för sjukförsäkringen ges också rätt till i princip fri sjukhusvård och garantier för läkarvård till en låg enhetlig avgift. För socialdemokratin är det en angelägen uppgift att slå vakt om dessa betydelsefulla sjukförsäkringsförmåner. Som framhållits i motionen 1976/77:270 tar vi därför bestämt avstånd från de tankegångar från företrädare för borgerliga partier om en större finansiering med patientavgifter för sjukvård och från om försämrade sjukpenningsförmåner som förts fram i debatten. Det finns som framhållits ovan ytterligare anledning att understryka detta sedan företrädare för den borgerliga regeringen har uttalat sig för en ökad finansiering av sjukvården genom höjda patientavgifter. I regeringens deklaration talar man också under rubriken av statliga utgifter om att genomföra en allmän taxeöversyn i syfte att anpassa olika avgifter till de faktiska kostnaderna. Vi vill i detta sammanhag bestämt avvisa alla planer på sådana åtgärder som skulle försämra sjukförsäkringsförmånerna. Sjukvårdens utbyggnad får inte göras beroende av försämrade sjukförsäkringsförmåner. Sjukförsäkringen skall här ha en dubbel funktion genom att tillförsäkra patienterna förmåner av låga enhetliga avgifter och genom att i kollektiva former tillförsäkra sjukvårdshuvudmännen finansiella resurser för en tillräckligt utbyggd sjukvård. Enligt vår mening bör den fortsatta utvecklingslinjen ta sikte på att i ökad omfattning finansiera sjukvården genom sjukförsäkringen och i mindre omfattning genom patientavgifter och sjukpenningavdrag. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Propositionen innebär bl. a. att sjukhusavgiften höjs från . per dag och att försäkringen liksom svarar för denna avgift när det gäller försäkrade patienter. För pensionärer ersätter sjukförsäkringen denna avgift för sjukhusvård i sammanlagt . De pensionärer som därefter inte omfattas av sjukförsäkringens ersättningsregler för sjukhusvård kan genom propositionens förslag komma att erlägga en från . förhöjd sjukhusavgift per dag. För dem som enbart har folkpension är det enligt vår mening otillfredsställande med en avgift som för en månad kan uppgå till ca . Vi finner det därför angeläget att sjukvårdshuvudmännen i sådana fall utnyttjar den möjlighet som enligt överenskommelsen finns till avgiftsnedsättning eller avgiftsbefrielse, så att pensionären får erforderligt utrymme för bostads- och andra levnadskostnader. I fortsättningen bör det enligt vår mening i dessa avseende skapas generella regler, som klart anger de garantibelopp pensionärerna skall vara tillförsäkrade och som i förekommande fall garanterar pensionärerna bibehållet kommunalt bostadstillägg. Det är angeläget att sådana garantiregler tillskapas för pensionärerna Detta bör av ges regeringen till känna för beaktande vid den i propositionen förutskickade prövningen av frågan om avgiftsreglerna vid sluten sjukvård för dem som inte omfattas av sjukförsäkringens ersättningsregler för vården. Den föreliggande överenskommelsen med sjukvårdshuvudmännen omfattar bl. a. den ersättning från sjukförsäkringen för sjukvårdande behandling som på den socialdemokratiska regeringens förslag infördes i samband med närmast föregående överenskommelse med . Som framgår av propositionen har antalet sådana behandlingsersättningar bl. a. inom hemsjukvården väsentligt överstigit vad som beräknades vid reformens genomförande. Vi delar den uppfattning som kommer till uttryck i propositionen då där framhålls att den beslutade behandlingsersättningen uppenbarligen har inneburit ett betydelsefullt ekonomiskt stöd till sjukvårdshuvudmännens utbyggnad av hemsjukvården. Vi finnér det också - vilket anförs i propositionen - angeläget att utvecklingen av denna verksamhet fortsätter och att man för den kommande tidsperioden bör kunna räkna med en fortsatt ökning av antalet behandlingar i hemsjukvård. Den med hänsyn till kostnadsutvecklingen föreslagna höjningen av sjukförsäkringens ersättning till sjukvårdshuvudmännen från . per behandling finner vi också väl motiverad. De nämnda insatserna för hemsjukvården är viktiga, men man löser därigenom inte de grundläggande problemen inom långtidssjukvården. För detta behövs en planmässig utbyggnad av långtidssjukvården med ekonomiska insatser av en helt annan storleksordning. Vi beklagar därför att regeringen vid sina i propositionen redovisade överläggningar med har avvisat en begäran från sjukvårdshuvudmännen om ett särskilt ekonomiskt stöd för långtidssjukvårdens utbyggnad. I propositionen ställs inte heller i utsikt några andra omedelbara åtgärder från regeringens sida än tillsättandet av en expertgrupp för utredning av långtidssjukvården. Som framhållits i motionen 1976/77:270 kräver socialdemokratin omedelbara åtgärder för en kraftig utbyggnad av långtidssjukvården och hemsjukvården och för en förbättring av personalsituationen, så att det skapas bättre arbetsförhållanden och goda förutsättningar för mänsklig gemenskap. Detta är för oss en fråga om solidaritet med den äldre generationen som varit med om att bygga upp dagens välfärdssamhälle. Den borgerliga regeringens och riksdagsmajoritetens bristande förmåga att medverka till en snabb lösning av dessa frågor ger ett beklagligt intryck av bristande socialt ansvar för de gamla i vårt samhälle. Vi hänvisar i denna fråga till de i motionen 1976/77:270 framlagda förslagen om att staten utöver sjukförsäkringens bidrag till hemsjukvård lämnar landstingen ett statsbidrag 1* 1976177. till driftskostnaderna för långtidssjukvårdens utbyggnad med i forsta hand 500 milj. kr. och 1 000 milj. kr. Sjukförsäkringen finansieras till genom statsbidrag och till genom socialförsäkringsavgifter från arbetsgivare m. fl. Samma finansieringsregler gäller för föräldraförsäkringen, varvid avgiftsfinansieringen ingår i den för sjukförsäkringen fastställda socialförsäkringsavgiften. F. n. är nämnda socialförsäkringsavgift av löneunderlaget. I propositionen läggs fram förslag om en höjning av socialförsäkringsavgiften till sjukförsäkringen fr. o. m. , dvs. från till av löneunderlaget. Motiveringen för avgiftshöjningen, som kan beräknas till omkring 3 000 milj. kr. , är dels ett konstaterat underskott i sjukförsäkringens finansiering, dels kostnadsökningar för försäkringen till följd av de i propositionen redovisade nya ersättningsbeloppen till sjukvårdshuvudmännen och det i propositionen 1976/77:117 framlagda förslaget om en utbyggnad av föräldraförsäkringen. Som framhållits i motionen 1976/77:270 är det angeläget att regeringen som skett - förelägger förslag om ändrat avgiftsuttag för sjukförsäkringen för att slå vakt om sjukförsäkringsförmånerna och deras finansiering. Vi ställer oss därför bakom förslaget om en höjning av arbetsgivarnas socialförsäkringsavgift till sjukförsäkringen. Med beaktande av de yrkanden om förbättringar i föräldraförsäkringen som läggs fram i en annan motion i anledning av propositionen 1976/77:117, där vi föreslår förbättringar i förhållande till regeringen (höjd garantinivå, gynnsammare övergångsregler etc.), bör arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen fastställas till av löneunderlaget fr. o. m. . Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Vid genomförandet av den s. k. privatläkarreformen infördes övergångsvis vissa begränsade möjligheter för offentligt anställda läkare att som s. k. fritidspraktiker ansluta sig till sjukförsäkringssystemet. Frågan skulle tas upp till fortsatta överläggningar i den till knutna läkarvårdsdelegationen, och fick i uppdrag att före utgången av 1977 redovisa resultatet av dessa överläggningar. har fullgjort detta uppdrag och därvid föreslagit att offentligt anställd läkare som bedriver fritidspraktik får ansluta sig till försäkringen under förutsättning att han har full tjänst i offentlig vård. Sådana anslutningar avses i första hand gälla intill efter de nya reglernas ikraftträdande. I sitt förslag förutsätter att fritidspraktikernas besöksantal även fortsättningsvis kommer att ligga inom ramen för ca 300 000 besök . Vid sin anmälan av denna fråga i propositionen ansluter sig föredragande statsrådet till förslaget att offentligt anställd läkare skall få ansluta sig till försäkringen under förutsättning att han har full tjänst i offentlig vård. Vi vill för den föreslagna tvåårsperioden inte motsätta oss den av föreslagna ordningen för fritidspraktikers anslutning till försäkringen. En förutsättning härför är att den volymbegränsning som förutsatts i förslag iakttas. Eftersom denna förutsättning inte klart framgår av föredragande statsrådets uttalande i propositionen är det angeläget att ett förtydligande på denna punkt kommer till stånd vid riksdagsbehandlingen. I propositionen redovisas vidare att regeringen avser att medge överskridande av anslaget : Centrallaboratorieuppgifter för att från vid laboratoriet inrätta en enhet för bekämpning av sjukhusinfektioner. I propositionen görs gällande att medel för ändamålet inte beräknades i budgetpropositionen i avvaktan på resultatet av överläggningar mellan och sjukvårdshuvudmännen. I budgetpropositionen (bilaga 8) anmäldes under anslaget Epidemiberedskap m. m. att SBL lagt fram ett förslag om en sådan enhet. Föredraganden avvisade förslaget utan hänvisning till några överläggningar. I överenskommelsen mellan och berörs inte heller frågan. Det av regeringen påstådda sambandet får således anses vara i efterhand konstruerat och sammanhängande med att socialdemokraterna i socialutskottet i motionen 1976/77:711 föreslagit medel för en enhet vid SBL mot sjukhusinfektioner. Kostnaderna härför har redovisats i det socialdemokratiska budgetalternativet (motion 1976/77:1294). Vi finner det naturligtvis tillfredsställande att regeringen nu ändrat ståndpunkt i sakfrågan. Vi har tidigare yrkat att den särskilda enheten skulle inrättas . har avslagit detta förslag. Med hänsyn till den korta planeringstid som skulle uppstå, om vid behandling av förevarande proposition beslöt om start , kan vi godta att enheten tillkommer . Däremot finns det skäl att reagera mot den av regeringen tänkta behandlingsordningen. Skall en ny verksamhet inrättas och medför detta ett ökat medelsbehov, bör regeringen hemställa om att medel beviljas för ändamålet. Föredraganden avser tydligen att utan att underställa frågan själv föreslå regeringen beslut om anslagsöverskridande för detta ändamål. För att verksamheten verkligen skall komma till stånd och för att beslutet skall fattas i rätt ordning, bör besluta om att, utöver tidigare medelsanvisning, för nästa budgetår anvisa . till : Centrallaboratorieuppgifter. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avgiftsfinansiering inom sjukvården m. m., 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om garantiregler för pensionärer i samband med sjukhusvård, 3. att beslutar att avgiften till sjukförsäkringen från skall utgöra av avgiftsunderlaget, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om anslutning av offentligt anställda läkare till sjukförsäkringen, 5. att till : Centrallaboratorieuppgifter för /78, utöver vad tidigare beslutat, anvisar ett förslagsanslag av . () () () () () () () ()