ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G00279 · 1977-01-13 00:00:00 — av herrar i och i om avdragsrätt vid beskattningen för matkostnad för blinds ledarhund I finns ca 160 ledarhundar som fungerar som goda hjälpmedel för de synskadade. Ungefär hälften av dessa ledarhundar innehas av förvärvsarbetande som är beroende av ledarhund för att sköta sitt arbete. har förvärvsarbetande synskadade med ledarhundar beviljats avdrag i sin självdeklaration för de merkostnader som hållande av ledarhund medför. nekade regeringsrätten i ett par uppmärksammade utslag, som är prejudicerande, avdrag för ledarhunds matkostnader. Man förstår att det för de flesta människor framstår som en utmanande orättvisa, när höginkomsttagare målmedvetet får utnyttja avdragsreglerna för att få lägsta möjliga skatt. Ledarhunden är att betrakta som färdmedel för den synskadade, säger . Därför borde kostnaderna för den vara avdragsgilla på samma sätt som andra avdrag för inkomstens förvärvande. 1 mitten av utgav en PM med Anvisningar om extra avdrag för väsentligen nedsatt skatteförmåga på grund av sjukdom m. m.. Anvisningarna mötte stort intresse i press, radio och TV, och många trodde att det var fråga om något nytt. Anvisningarna baseras emellertid på de regler som redan finns, och avsikten med dem var att ge taxeringsmyndigheterna hjälp att bedöma avdragsyrkandena lika i hela landet. Något allmänt avdrag för handikapp är det inte fråga om. 1 denna PM anges bl. a. att extra avdrag kan beviljas ledarhundsinnehavare. Dock är detta avdrag helt beroende av inkomsten, t. o. m. makes inkomst. Detta gör att de flesta ledarhundsinnehavare ej kommer att få någon egentlig ersättning för sina merkostnader. Enligt vår uppfattning bör medverka till en sådan ändring i gällande skatteförordning, att synskadad person, som är beroende av sin ledarhund för sitt arbete, får göra avdrag för hundens matkostnader. I sammanhanget bör noteras att hundförare inom polisen, som är beroende av hunden för att kunna sköta sitt arbete, får göra sådant avdrag. Vi anser att det finns rimliga skäl till att medverka till att jämna vägen för de synskadade och eliminera detta skattekineseri. Det är också en principiellt viktig fråga, om våra skattelagar skall tillåta stora avdrag för höginkomsttagare men säga nej till skäliga avdrag för att synskadade skall kunna förvärvsarbeta. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att begär att regeringen uppdrar åt skatteutredningen att lägga fram förslag om sådan ändring i skattelagarna, att matkostnaden för synskadades ledarhund blir avdragsgill vid taxeringen av inkomstens förvärvande. . () HANS ()
mot · G002791 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om komplettering av vuxenutbildningsförordningen Enligt 31 S förordningen (1971:424) om och statlig vuxenutbildning måste man för att kunna tas in i kurs på det gymnasiala stadiet fylla senast under det kalenderår studierna påbörjas. Den som är och inte har någon grundyrkesutbildning har svårt att fä något fast arbete. Har vederbörande dessutom svagt grundskolebetyg och kanske inte känner sig särskilt motiverad att söka in till en yrkesutbildning med ett omfattande teoretiskt inslag, i vilket han har svårt att hävda sig, är vederbörande utan tvivel i en svår situation. Den kommunala vuxenutbildningen har fått läroplaner med ämnen och kurser som är synnerligen lämpliga att anpassa för särskilda ändamål. Det går bra att plocka ihop ett antal kurser till ett paket med lämpligt innehåll och med en kurslängd som passar olika behov. Av dagens helt eller delvis arbetslösa ungdomar finns det åtskilliga som tidigt kommit ut i förvärvslivet och som efter t. ex. ett halvårs arbetslivserfarenhet vill studera en kortare kurs i svetsning, maskinskrivning (ADB) eller något liknande. Den kommunala vuxenutbildningen har i vissa fall förutsättningar att hjälpa en del av dessa ungdomar. Nuvarande åldersgräns för tillträde till yrkesinriktad utbildning inom vuxenutbildning är dock ett hinder för denna hjälp. Nuvarande ålderskrav för tillträde till vuxenutbildning bör fortfarande gälla. Denna bestämmelse bör emellertid kompletteras beträffande särskild yrkesinriktad utbildning på så sätt att den som är och har sex månaders arbetslivserfarenhet efter särskilt beslut av intagningsnämnden kan antagas, om han eller hon inte på annat sätt kan få en lämplig yrkesutbildning och om den sökande bedöms ha förutsättningar att följa utbildningen. att till regeringen uttalar att 31 $ i förordningen (1971:424) om och statlig vuxenutbildning bör kompletteras på sätt som anges i motionen. () () () PER () () HANS NYHAGE (m)
mot · G002792 · 1977-01-25 00:00:00 — av m. fl. om information inom utbildningsväsendet rörande medbestämmandelagstiftningen antog lagen om medbestämmande i arbetslivet och lagen om offentlig anställning. Båda lagarna gäller från . Genom lagarna aktualiseras frågor som rör arbetslivets demokratisering, ekonomisk demokrati, kollektivt inflytande över näringslivets produktionsprocess och nya ägarroller. Dessa lagar kan ge vidgade möjligheter och ökad frihet för allt fler individer. För de stora löntagargrupperna öppnas härigenom vägar att delta i produktionslivets utformning och i beslut, som rör hela samhället och dess individers försörjning. De nuvarande produktionsförhållandena begränsar och snävar in individernas friheter och hämmar deras självförverkligande. De hämmar också framväxten av nya kulturformer genom vilka individerna i samverkan formar sina liv. Också ur ekonomisk synpunkt är det viktigt att frigöra den reserv av produktiv kraft som rådande arbetsorganisation inte kan utlösa. På så sätt kan individerna med nya, vidgade friheter övervinna en rad av de motsättningar som präglar det kapitalistiska samhället. Såväl för individernas som för samhällets skull är det oerhört viktigt att dessa nya lagar blir överförda till den praktiska verkligheten. Därför måste också samhället ikläda sig ansvaret för den nödvändiga informationen och utbildningen. Information för dem som befinner sig i arbetslivet åvilar i främsta rummet de fackliga organisationerna, som därför bör få tillräckliga resurser för detta. Av utomordentligt stor betydelse är också att förbereda elever inom hela utbildningsväsendet förde nya uppgifter som väntar dem i arbetslivet genom demokratiseringen av detta. Den nuvarande arbetssituationen vid skolor och universitet ger inte minst för elevernas del en helt otillfredsställande fostran i demokratisk samverkan. De nya inflytandelagarna öppnar nu vägar till demokrati för de anställda. Därför måste man också i den nya arbetssituationen verka för elevdemokratin, så att eleverna blir bättre förberedda för demokratiuppgifterna i arbetslivet. Därutöver är det nödvändigt att starta en informationskampanj inom hela utbildningsväsendet rörande de nya medbestämmandelagarna. För ett lyckosamt genomförande av lagarna krävs också att man inom lämpliga ämnesområden integrerar nödvändig kunskapsorientering och färdighetsträning. Lärarutbildningen på dessa områden behöver kompletteras och lär SÖ och UHÄ bör därför ges resurser för att genomföra ett sådant program. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär att SÖ och UHÄ med anledning av de nya medbestämmandelagarna får i uppdrag att inom hela utbildningsväsendet 1. förbereda en informationskampanj, 2. planera för integrering av nödvändiga kunskapsorienteringar och färdighetsträningar inom berörda ämnesområden, 3. förbereda komplettering av lärarutbildningen och översyn av läromedlen.
mot · G002796 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar Orjes och om undervisning i ekologi och resurshushållning Industrialismen och den snabba tekniska utvecklingen har lagt grunden för "slit- och släng-samhället". Den snabba tekniska utvecklingen har registrerats som förnämliga ökningar av bruttonationalprodukten. Minusposterna i form av miljöförstöring och krympande naturtillgångar har inte på samma sätt redovisats. Under det senaste årtiondet har det vuxit fram en ökad medvetenhet om det pris vi fått betala för vår snabba standardtillväxt. Det börjar allt mer stå klart att det är i längden omöjligt att med resursuttöm mande och resursförstörande produktion skapa nya resurser för att reparera de skador som uppstått. Det är inte möjligt att bygga vårt framtidssamhälle på ett ständigt uttag av ändliga naturtillgångar. I stället måste tekniken användas för samarbete med naturen och hushållning med våra naturresurser. Men det räcker inte enbart med en resursbesparande teknik som följer ekologins lagar. Människan bakom och kring tekniken måste vara medveten om sin roll i sammanhanget. För att förändra "förbrukningssamhället" till ett "hushållningssamhälle" krävs stora insatser. Insatser som ställer krav på nytänkande och individuellt ansvarstagande. Dagens generation får inte inskränka på eller riskera framtida generationers möjiigheter till försörjning. Förståelsen för en utveckling mot ett "hushållningssamhälle" måste grundläggas . Mot den bakgrunden borde skolan ha obligatorisk undervisning om ekologi och resurshushållning. Undervisningen borde finnas på alla undervisningsnivåer. Det är viktigt att man i denna undervisning starkt betonar individens roll och ansvar när det gäller att hushålla med de resurser som står till vårt förfogande. Undervisningen bör utformas så att eleverna praktiskt skall kunna tillämpa "hushållningsfilosofm" såväl i skolan som i hemmet och i övrigt. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att hos regeringen begära att i läroplansarbetet beaktas nödvändigheten av undervisning i ekologi och resurshushållning.
mot · G002798 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77: 798 om lokaltrafiken på järnvägslinjen , m. m. Förortstrafiken i på sträckan avser SJ överflytta från spårbunden trafik till landsvägsbussar. Anledningen till förändringen anges vara bristande lönsamhet för den nuvarande trafiken. Resandefrekvensen på sträckan är mycket hög och självfallet något lägre på delen . Till ett försämrat resultat bidrar naturligtvis det förhållandet att dygnsfrekvensen är relativt ojämn. Likväl är beläggningen över hela sträckan och över så pass god, att man börjar undra om det över huvud taget är möjligt att med god trafikbeläggning rädda trafiken på bandelen. Att resandefrekvensen dessutom kunde varit än större är troligt, om en kontinuerlig förnyelse av vagnparken hade ägt rum. I ett av SJ uppgjort investeringsprogram för bandelen avser SJ att åstadkomma en betydande standardförbättring på såväl fasta anläggningar som vagnparken. Enligt mitt förmenande är denna upprustning i mycket hög grad en upplyftning av tidigare eftersatta standardförbättringar. Det kan te sig oskäligt om SJ , i förhandlingarmed kommunerna om eventuellt fortsatt trafik, vill ha kostnadstäckning för upprustningar som borde kommit . I kostnadsjämförelsen med spårbunden trafik ter sig bussalternativet fördelaktigt. Mot detta kan emellertid invändas att man i ett med avseende på miljöstörningar redan hårt drabbat område väljer ett trafikalternativ som ytterligare försämrar situationen i vad gäller luftföroreningar. Att alternativet dessutom försämrar trafiksäkerheten genom hårdare vägbelaslning på infarter kan inte bortses ifrån. Dessutom torde alternativet med sin lägre attraktionskraft ha till följd att fler resenärer åker bil, vilket är en erfarenhet från tidigare, liknande trafikomläggningar. En stark opinion från de dagliga resenärerna på sträckan talar således för ett bibehållande av pendeltrafiken . Kommunernas förhandlingar med SJ om bibehållen spårbunden lokaltrafik har enligt uppgift försvårats av att SJ:s kalkylmaterial varit knapphändigt. Det är otillfredsställande att förhandlingar, där stora ekonomiska intressen står på spel. skall föras utan att båda parter har tillgång till likvärdigt underlagsmaterial. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi att beslutar 1. att åtgärder vidtas för att säkerställa spårbunden lokaltrafik på sträckan . 2. att vid underhandlingar med berörda kommuner åläggs att redovisa sitt kalkylunderlag. L. () i
mot · G00280 · 1977-01-11 00:00:00 — av herrar Fågelsbo och i om slopande av beskattningen av fritt bränsle från egen fastighet Den framtida beredskapen på energiområdet motiverar åtgärder i syfte att på ett bättre sätt än tillvarata landets egna energiresurser. Dagens och framför allt framtidens energibehov motiverar, inte minst från samhällets sida, åtgärder i syfte att bättre än vad som sker ta till vara de energiresurser som inte används i den utsträckning som önskvärt vöre. Vi tänker då närmast på användandet av inhemska bränslen, såsom t. ex. ved och torv. Här finns stora möjligheter till besparingar av energi i form av olja och elkraft, om man i större utsträckning tog till vara skogsavfall och torv. I dessa tider med höga oljepriser, som med säkerhet kommer att bestå för avsevärd tid framöver, är det angeläget att skogsavfallet och torven används som ersättningsbränsle i stället för annan form av uppvärmning, exempelvis genom uppvärmning med olja. Det måste från samhällsekonomisk synpunkt vara värdefullt att skogsavfallet tas till vara för uppvärmningsändamål i stället för att ruttna ner i skogarna. Detta måste bl. a. ske genom ett bättre tillvaratagande av de inhemska tillgångarna på bränsle. Det måste betecknas som ett slöseri med våra naturresurser att av skogsprodukterna inte tas till vara efter en avverkning. Dessa produkter - klenvirke, grenar och annat avfall - tas i regel inte om hand utan får ligga kvar i skogen och ruttna. Även stora ekonomiska värden går på så sätt förlorade. Förutom veden skulle också torven kunna utgöra ett värdefullt komplement till vår övriga bränsleförsörjning. Omfattande tillgångar finns i mossarna, främst i norra . För att kunna utnyttja dessa tillgångar rationellt fordras forsknings- och utvecklingsarbete. Tyvärr har det praktiska utvecklingsarbete som tidigare bedrevs lagts ner. Däremot pågår utredningar inom överstyrelsen förekonomiskt försvar angående förutsättningarna för att starta produktion av bränntorv inom landet. Det är angeläget att detta arbete intensifieras. a. bör man kunna ta till vara erfarenheterna av torveldade kraftvärmeverk i . Samhället bör på olika sätt stimulera en ökad användning av ved och torv. Ett bättre tillvaratagande av avfall från skogen innebär också positiva verkningar från skogsvårdssynpunkt. Därför är det angeläget att försöka stimulera skogsägarna att på ett bättre sätt ta till vara klenvirke och annat avfall, bl. a. som bränsle. Ett led i dessa stimulansåtgärder bör vara att befria dem som utnyttjar bränsle från egen fastighet från att behöva ta upp detta som naturaförmån i sin deklaration. Skyldigheten att skatta för denna obetydliga förmån avhåller utan tvivel många från att utnyttja ved som bränsle, vilket måste betraktas som olyckligt från det samlade folkhushållets synpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att bränsle från egen fastighet ej skall beskattas som naturaförmån. () ()
mot · G002800 · 1977-01-25 00:00:00 — Motion 1976/77: 800 av i om en broförbindelse över mellan Sundet och Hasselön Över vid upprätthålles trafiken av en färjförbindelse. Den trafik som går via denna färja är t. ex. dagliga turer med skolbuss, livsmedelstransporter och post m. m. För många som har sina arbetsplatser i och och som bor på motsvarande sida älven är färjan närmaste färdmedlet. infördes turlista samt trafikstopp . Det innebär att de boende i närheten som är beroende av färjan lär åka omvägen runt (extra) eller nyttja den nya . Vid införandet av den nya turlistan var alla parter överens om att allvarliga olägenheter kunde bli följden. Vid t. ex. brandalarm, olyckshändelse eller hastiga sjukdomsfall innebär en förlängd resväg klara olägenheter. Det bör också nämnas att det ända återkommande diskuterats frågan om broförbindelse över Södra sundet. Ett av skälen mot en bro har varit att en sådan skulle bli dyr med hänsyn till att flottningen måste kunna ske obehindrat. Då nu flottningen upphört anser vi det argumentet inte längre aktuellt. Stigande kostnader för färjtrafiken borde också göra ett brobygge alltmer fördelaktigt från ekonomisk synpunkt. Man frågar sig varför man inte kan bygga en bro som borde bli lika billig som en färja. I ett svar på en enkel fråga framhöll dåvarande kommunikationsministern att frågan om en bro i stället för en färjförbindelse inte är närmare utredd, eftersom man anser alt del är relativt liten trafik i förhållande till investeringen. Det är klart att om man inför stopp för nattrafik, så minskar också trafikunderlaget. Det finns starka skäl för att man förutsättningslöst prövar frågan om att bygga en bro och att man väger detta mot de dirftkostnader som man nu har . Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om att ersätta färjan över vid med en bro.
mot · G002801 · 1977-01-21 00:00:00 — Motion 1976/77: 801 av m. fl. I trafikutskottets betänkande 1975/76:11 med anledning av propositionen 1975/76:100, som avser utgifterna i driftbudgeten för /77 inom verksamhetsområde och som behandlades av vårsessionen 1976, berördes frågan om medelsanvisning till vissa speciella vägprojekt bl. a. mellanriksvägen (). Med hänvisning till att fastställd arbetsplan för ifrågavarande projekt saknades ansåg utskottsmajoriteten att projektet skulle utgå från den plan på vägbyggnadsobjekt som skulle komma till utförande under /77 och för vilka medel skulle anslås. framhölls emellertid att så snart de praktiska möjligheterna för projektets genomförande föreligger är det enligt utskottets uppfattning angeläget att nämnda företag igångsätts samt att erforderliga medel ställs till förfogande. Detta blev också beslut. Genom i har vi erfarit att arbetsplanen för mellanriksvägen nu är fastställd och vinner laga kraft . Möjlig byggstart av företaget har angetts till . Såvitt vi kunnat konstatera finns inte medel upptagna för nämnda projekt i budgetpropositionen 1976/77:100 avseende verksamhetsområde. Då de vid tidigare behandling efterlysta förutsättningarna för projektets igångsättande numera avklarats och från sysselsättningssynpunkt särskilda åtgärder måste anses synnerligen angelägna i vad gäller får vi hemställa att beslutar att hos regeringen anhålla om att åtgärder snabbt vidtas för igångsättning av arbetena med mellanriksvägen . () () () ()
mot · G002802 · 1977-01-25 00:00:00 — 1976/77 802-811 av m. fl. om höjd standard på SJ:s persontåg Standarden på SJ:s personvagnar har förbättrats. Moderna bekväma sittvagnar finns i tämligen stor utsträckning, åtminstone på de längre sträckorna. Detta har naturligtvis medfört en höjd konkurrenskraft gentemot andra kommunikationsmedel. Trots dessa förbättringar finns en rad brister i servicen för tågresenärerna. Sålunda saknas t. ex. intern kommunkationsradio i vagnarna. Med dess hjälp skulle konduktörerna enkelt kunna meddela sig med passagerarna. Upplysningar om var platser finns lediga, anledningar till stopp och förseningar, vilken nästa station är osv. är exempel på möjligheter att utnyttja en intern radio. På de flesta tåg finns speciella barnkupéer. Dessa är utomordentligt spartanskt inredda och möblerade. Med tämligen enkla medel skulle man kunna göra dessa kupéer såväl ändamålsenligare som trivsammare. Utplacerandet av lämpliga leksaker kunde likaså göra tågresan trevligare för SJ:s yngsta resenärer. Av någon anledning finns i de flesta fall ingen möjlighet att på tågen inhandla tidningar, tidskrifter eller tobaksvaror. Denna enkla service måste lätt kunna ordnas t. ex. i restaurangvagnarna eller genom utplacerandet av automater. Försäljning av choklad, tabletter, karameller, kaffebröd och läskedrycker m. m. passar också bra för automatförsäljning. En utbyggnad av denna typ av service skulle även ge möjlighet till försäljning av varma drycker såsom kaffe och te. En del av de av oss här påtalade bristerna i SJ:s service torde med relativt enkla medel kunna åtgärdas. En sådan höjning av standarden och trivseln på tågen kommer säkert att ge SJ utdelning i form av en ökad resandefrekvens. Med anledning av vad vi i denna motion framhållit hemställs att hos regeringen anhåller om utredning rörande en allmän höjning av standarden på statens järnvägars personförande tåg. () () . () L. () J sami Nr 802-8!
mot · G002804 · 1977-01-25 00:00:00 — av herrar tredje vice talmannen och i om rätt för tågpersonal att med skjutvapen avliva skadat djur Den stora älgstammen som finns i vissa delar av landet har medfört att många viltolyckor skett. Villolyckorna är särskilt vanliga en snörik vinter som den innevarande. Älgarna söker sig fram till vägar och järnvägar där det är lättframkomligt för dem. Detta har fått till följd att många älgar påkörts av tåg och rälsbussar. När en älgolycka sker med motorfordon på landsväg kan i allmänhet hjälp anskaffas ganska snabbt för att avliva en skadad älg. Älgolyckor på järnväg sker däremot ofta i skogsområden, i oländig terräng och långt från bebyggelse där ingen hjälp kan anskaffas för att avliva ett skadat djur. Undertecknade motionärer har själva bevittnat hur tågpersonal med yxa och kniv fått avliva skadade älgar. Detta är givetvis mycket besvärligt och påfrestande för tågpersonalen och plågsamt för det skadade djuret. Vi anser att en lokförare - som så önskar - under årstid då det är stor risk för älgolyckor borde få medföra vapen som kunde användas för att snabbt avliva skadad älg och förkorta djurets lidande. Denna möjlighet har tågpersonalen i haft . Enligt uppgift har de endast god erfarenhet av detta. att hos regeringen anhåller att järnvägsstyrelsen får i uppdrag att föranstalta om att förarpersonal på tåg och rälsbussar utrustas med skjutvapen för avlivande av djur som skadats i viltolyckor. () ()
mot · G002805 · 1977-01-24 00:00:00 — av m. fl. om rabatterade resor för vårdare sorn medföljer handikappad Ofta framhålls det att handikappade har en betydande förmån genom att som förtidspensionärer ha rabatt på på samma sätt som ålderspensionärer. Denna förmån tillkommer även dem som har sjukbidrag, handikappersättning, hustrutillägg eller som tagit ut ålderspension före uppnådd pensionsålder. Det finns emellertid många exempel på att rörelsehindrade avstår från att resa på tåg eller buss på grund av alla de svårigheter det innebär. Enda möjligheten för dem att kunna resa är att de har någon som följer dem på resan. Vi är medvetna om att det är svårt att tillmötesgå alla de krav som måste uppfyllas för att alla rörelsehindrade skall kunna exempelvis åka tåg. Man måste därför inskränka sig till vad som är praktiskt möjligt att åstadkomma. Om man gav vårdare som medföljer rörelsehindrade samma nedsättning av biljettpriset som de rörelsehindrade erhåller, skulle det för många av dessa innebära att de verkligen kunde ha nytta av sin rabatt. Praktiskt skulle detta kunna lösas genom att på den rörelsehindrades rabattkort antecknas att denne har rätt att ha medföljande vårdare till nedsatt biljettpris. Enligt vår mening bör det på alla sätt underlättas för de rörelsehindrade att kunna använda de allmänna färdmedlen när de önskar komma ut och resa. Att resa innebär miljöombyte och nya upplevelser. Det är angeläget att de som behöver vårdare med på resan kan få detta med tillgång till rabatt. Då det lätt kan ordnas utan administrativt krångel bör , utan att avvakta pågående utredningar, ge de rörelsehindrade, som så väl behöver ökad möjlighet att komma ut och resa, den möjlighet därtill som motionen innebär. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning beträffande möjligheterna för vårdare som biträder handikappad person vid resa att erhålla nedsättning av biljettpriset på samma villkor som den handikappade. () . ()