bet · G101TU25 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av propositionen 1977/78:166 om vissa sjöfartsfrågor jämte motioner I propositionen 1977/78:166 har regeringen() föreslagit delsalt anta inom upprättat förslag till lag omfortsatt giltighet av lagen (1977:494) om tillstånd till överiåtelse av fartyg, delsatt bemyndiga fullmäktige i att den 1 juli1978-den 30 juni 1979 ikläda staten garantier till svenska rederier till högstdet belopp som resterar av det garantibelopp om 500 000 000 kr.som beslöts av med anledning av förslag i prop. 1976/77:146. Ärendet bör enligtregeringen behandlas under innevarande . I propositionen behandlas i korthetsjöfartsutvecklingen underdel . Våren1977 beslutade om vissa temporära åtgärder beträffande den svenskahandelsfiottan (prop. 1976/77:146, /77:26, rskr 1976/ 77:344). a. likviditetsstöd i form av statliga kreditgarantier på 500 milj.kr., som kunde beviljas till , och en till samma tidpunkttidsbegränsad lag om tillstånd till överiåtelse av fartyg. Iförevarande proposition föreslås att - i avvaktan på resultatet av den i prop.1976/77:146 aviserade sjöfartspoliiiska utredningen - dels det belopp förstatliga kreditgarantier som beräknas vara oförbrukat fåranvändas även under nästa budgetår, dels lagen om tillstånd till överiåtelse avfartyg skall fortsätta att gälla till utgången av . Detvid propositionen fogade lagförslaget har följande lydelse. Lagom fortsatt giltighet av lagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse avfartyg Härigenom föreskrivs att lagen (1977:494) omtillstånd till överiåtelse av fartyg som gäller till utgången av juni 1978skall äga fortsatt giltighet till utgången av . 1 1977/78. Imotionen 1977/78:1934 av m. fi. (s) hemställs 1. alt i fråga om översyn av reglerna för s.k. bare-boat charter ger regeringen till känna vad som anförts i motionen, 2. att anhåller hos regeringen atterforderliga åtgärder vidtas för att tillgodose vad som anförts i motionenangående den statliga upphandlingen av sjöfraktstjänster. 1 motionen 1977/78:1935 av m. fl. (vpk)föreslås att beslutar 1. alt avslå regeringens förslag till lag om fortsattgiltighet av lagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av fartyg saml atthos regeringen hemställa om utarbetande av förslag till lag om förbud motöverlåtelse äv fartyg till stater med s. k. bekvämlighetsfiagg, 2. att avslå propositionen i vad gällerkreditgarantier med kvarvarande belopp av tidigare beslutade 500 milj. kr. 3. alt likviditetsstöd i form av kreditgarantier på100 milj. kr. skall utgå till den mindre skeppsfarten fram till den30 . KreditstödI form av statliga garantier beslutade (prop. 1976/77:146,/77:26, rskr 1976/77:344) om vissa åtgärder till stöd åt rederinäringen.Åtgärderna omfattade bl. a. införande av ett likviditetsstöd i form av statligakreditgarantier på 500 milj. kr., som kunde beviljas till den 30,,och en till samma tidpunkt begränsad lag om tillstånd till överlåtelse avfartyg. Syftet med stödet skulle i första hand vara alt ge rederierna möjlighetatt undvika av likviditetsskäl framtvingade omfattande försäljningar av modernttonnage till underpris. I propositionen betonades att ett sådant stöd måstevara selektivt och grunda sig på en ingående individuell bedömning. Både rederioch fartyg skulle bedömas vara livsdugliga inom svensk sjöfartsnäring.Åtskilliga förändringar ansågs dock få accepteras för att den svenskahandelsfiottan framgångsrikt skulle kunna anpassas till nya förhållanden. De överväganden inom kommunikationsdepartementetsom låg till grund för förslagen i propositionen 1976/77:146 visade på eltbehov av garantier om 500 milj. kr., varav ca 50 milj. kr. behövdes för denmindre skeppsfarten. Hänsyn hade därvid tagits till de förslag som lagts fram ipropositionen 1976/ 77:139 om vissa varvsfrågor, som innebar ätt svenskarederier gavs möjlighet att lägga ut nybeställningar utan att därvid belastasin likviditet. Vidde överläggningar med företrädare för rederier och ombordanställda som föregickutarbetandet av nämnda proposition förutsatte attytterligare statliga kreditgarantier utöver den ram som skullekomma alt föreslås i propositionen inom kunde beräknas blinödvändiga. aktualiserade hosregeringen frågan omen ökning av ramen för kreditgarantierna från 500 milj. kr.till 1 250 milj. kr. Bakgrunden till framställning var enaktuell enkät genomförd av föreningen. Prognosperioden avsåg tiden t. o. m.utgången av . Flertaletsvenska rederier har,enligt vad föredragande departementschefen i nuförevarande proposition anfört, ansökt om garantiutfästelser, och huvuddelen avansökningarna har också behandlats av i riksgäldskonioret har därefter i ett antal fall lämnat sådanautfästelser, i vissa fall sedan frågan underställts regeringens prövning. Vidbehandlingen av ansökningarna har normalt ställts krav på amorte-ringsanståndfrån rederiernas ordinarie kreditgivare. Sådana amorteringsanstånd har ävenmedgelts svenska rederier för lån i fartyg som byggts vid svenska varv medstatlig kreditgaranti. Efier förslag i propositionen 1977/ 78:101 bil. medgetl att och Skeppsfartenssekundärlånekassa får disponera en röriig kredit av 139 milj. kr. iriksgäldskontoret (NU 1977/78:38, rskr 1977/78:160). Därigenom har skapatsförutsättningar även för kassorna alt medge amorteringsanstånd. Somen följd av bl. a. dessa åtgärder har enligt föredraganden behovet avlikviditetsstöd i form av statliga kreditgarantier kraftigt kunnat begränsas.Samtidigt har syfiet med dessa kunnat uppnås genom att kreditgivarna på såvälden statliga som den privata sidan varit med och tagit sin del av ansvaret -och även risken - när det gällt att medverka till alt svenska rederier skallklara de likviditetspåfrestningar som följt av sjöfartskonjunkturen. Avden av beslutade ramen för statliga kreditgarantier kan enligtpropositionen, efier det att samtliga ansökningar som kommit in till nämndenför fartygskreditgarantier avgjorts, beräknas återstå elt belopp av storleksordningen200 milj. kr. Sjöfartspolitiska utredningen har i skrivelse den 22 februari1978 anfört att de åtgärder som har vidtagits i betydande omfattning tordesäkerställa rederiernas likviditet i vart fall till halvårsskifiet 1979.Förhållandena inom den internationella sjöfarten kanemellertid enligt utredningen beräknas bli sådana att även med de åtgärder somvidtagits vissa rederier kan hamna i likviditetssvårigheter. Det är därförenligt utredningen angeläget att den del av den ursprungliga ramen om 500 milj.kr. som kan komma att återstå sedan samtliga ansökningar avgjorts kan föras iny räkning och stå till förfogande på i stort settsamma vill kor som f. n. gäller. Utredningen anför vidare att dess fortsattaarbete kan ge anledning till förslag om en utökning av stödet och eventuelltockså en förändrad inriktning och utformning av detta. 1 anslutning till det anförda erinrar föredragandenom alt i'propositionen 1977/78:174 föreslås en ökning av ramen förbeslällarsiöd med 775 milj. kr. \* 1977, ' 15 aml. Därigenomges möjlighet för svenska rederier att fortsätta att lägga ut beställningar vidsvenska varv utan all belasta sin likviditet i samma utsträckning som ombeställarstöd inte lämnats. Medhänsyn till osäkerheten i bedömningen av utvecklingen inom sjöfarten är delenligt föredraganden angeläget att resterande del av de kreditgarantier som ställtstill förfogande av kan föras i ny räkning och stå till förfogandeäven efter , förslagsvis till . Utskottet delardenna uppfattning och tillstyrker därför förslaget. Kreditgarantierna bör,såsom i propositionen förordas, ges i enlighet med förslagen i propositionen1976/77:146 och uttalandena i /77:26. sålunda intagna ståndpunkt följer att utskottet avstyrker yrkandenai motionen 1977/78:1935 (punkterna 2 och 3) om att regeringens förslag i nuberörda del avslås och att i stället likviditetsstöd i form av kreditgarantierpå 100 milj. kr. utgår till den mindre skeppsfarten undertiden fram till den 30juni 1979. Lagom tillstånd till överlåtelse av fartyg, m. m. Enligt lagen (1977:494) om tillstånd tillöveriåtelse av fartyg, som trädde i krafiden28juni 1977, gäller att svensktregistreringspliktigt skepp eller andel däri inte får överlåtas utan tillståndav regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om skeppet genomöveriåtelsen upphör att vara svenskt. Vid prövning av fråga om tillstånd tillöveriåtelse skall särskilt beaktas hur denna påverkar effektivitet ochsysselsättning inom sjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden.Tillstånd skall inte lämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse attskeppet upphör att vara svenskt. Enligtförordningen (1977:495) om tillstånd till överiåtelse av fartyg skall fråga somavses i nämnda lag prövas av kommerskollegium i samråd med . Bedömsärende ha större principiell betydelse eller allmän räckvidd bör enligtförordningen kommerskollegium höra och med eget yttrandeunderställa ärendet regeringens prövning. Underställning förutsätts också skeom de ombordanställdas organisationer har motsatt sig bifall till ansökningen. förordningen om tillstånd till överlåtelse av fartyg gäller till utgångenav . Föredraganden erinrar om att den lagstiftning somsålunda gäller har sin utgångspunkt dels iflaggutredningens förslag, dels i resultatet av de överläggningar som fördesmed företrädare för redarna och de ombordanställda. Enligt föredragandensuppfattning befanns det därvid angeläget att genom en särskild lag klargöra attsjöfartspolitiska synpunkter skall beaktas vid prövningen av ansökan omtillstånd att till utlandet få Utgångspunkten måste vidare enligt det då framlagda förslagetvara att svensk sjöfart så långt möjligt skall drivas under svensk flagg.Samtidigt måste det emellertid finnas möjligheter för rederierna att etablerasig utomlands. Vid bedömningen av tillståndsärendena borde man skilja mellan s.k. rena försäljningar till utlandet och försäljningar med bevarat svensktdriftsinfiytande. försäljningar vore ett normalt inslag irederiverksamheten och tillstånd borde alltså regelmässigt ges till sådana.Även överiåtelser med bevarat svenskt driflsinfiytande kunde vara till gagn försvensk sjöfart, t. ex. om överiåtelse till dotterbolag i utlandet vore endamöjligheten alt erhålla eller behålla betydande lastkontrakt till följd av denökande sjöfartsprotektionismen. Ytterligare ett skäl till bifall kunde vara altfartyget avsågs ingå i internationellt samarbete. Om rederiet i sin ansökanangav att man avsåg att tillföra verksamheten under svensk fiagg ett annatfartyg, som från sysselsättningssynpunkt i princip motsvarade det som avsågsregistreras i utlandet, borde detta förhållande utgöra skäl för bifall tillframställningen. Ianslutning härtill erinras om att sjöfartspolitiska utredningen fåll i uppdragbl. a. att - mot bakgrund av samhällsekonomiska, sjöfartspoliiiska ochföretagsekonomiska värderingar - undersöka behovet hos svenska rederier attdriva fartyg under främmande flagg. Vidare har fiaggutred-ningens betänkandeSjöfart och flagg överlämnats till sjöfartspoliiiska utredningen för att tas ibeaktande vid utarbetandet av den lagstiftning som avses utgöra en grund för enmera permanent lösning av frågan om Överiåtelse av fartyg till utlandet. Detär enligt föredraganden givetvis önskvärt att den nuvarande lagstiftningen -som tillkommit med sikte på de akuta problemen - avlösesav en permanent ordning. Flaggfrågan får emellertid inte ses isolerad utanmåste sättas in i sitt sjöfartspoliiiska sammanhang som sträcker sig över ettvitt fält, där sjöfartsnäringens samhällsekonomiska betydelse, framtidaverksamhet och konkurrensförmåga behöver klarläggas. De överväganden som måstegöras skall bygga på det material och de analyser som sjöfartspolitiskautredningen gör. I avvaktan på dessa bedömningar är det enligt föredragandensmening nödvändigt alt den nuvarande prövningen av fartygsöveriåtelser tillutlandet består. Lagen om tillstånd till överiåtelse av fartyg föreslås därförbli föriängd med elt år. Motbakgrund av det sålunda anförda och då erfarenheterna av den gällandelagstiftningen enligt propositionen befunnits tillfredsställande tillstyrkerutskottet den begärda föriängningen. Utskottet utgår därvid självfallet frånatt - såsom i motionen 1977/78:1934 framhållits - prövningen av frågoromfartygsöverlåtelser även fortsättningsvis sker på ett sådant sätt och undersådan kontroll alt syftet med lagstiftningen ej kringgås. Avdet anförda följer att utskottet avstyrker yrkandet i motionen 1977/ 78:1935(punkten 1) alt avslår förslaget om fortsatt giltighet avtillståndslagen i fråga och hos regeringen hemställer om utarbetande av förslagtill lag om förbud mot överlåtelse av fartyg till stater med s. k.bekvämlighetsfiagg. Den redovisning som i propositionen lämnasbeträffande handläggningen av vissa ärenden om överiåtelser enligt den nyalagstifiningen har inte gett utskottet anledning till erinran eller särskiltuttalande. I propositionen framhåller föredraganden också attdet är naturligt att man söker sig fram till olika alternativa vägar för attbehålla fartyg under svensk flagg sett i ett längre tidsperspektiv. Ettalternativ är uthyrning av obemannat fartyg, s. k. bare-boat charter. uttalade kan en sådan uthyrning till utländsk befraktare förensvensk redare,som till följd av det internationella konkurrensläget finner detomöjligt att sysselsätta ett fartyg, framstå som ett alternativ tillförsäljning. Även från allmän synpunkt kan enligt föredraganden ett sådantarrangemang vara att föredra, efiersom fartyget då kan behållas under svenskfiagg med möjlighet att sedermera återta det i svensk drift. Föratt möjliggörauthyrning av obemannat fartyg i de fall då delta kan vara motiverat finns ocksåi den svenska lagstiftningen dispensmöjligheter i fråga om vissa förhållandensom rör fartyget. 1motionen 1977/78:1934 (punkten 1) understryks med anledning härav viklen av attäven i förevarande fall lagstiftning och tillämpningsföreskrifter utformas såatt syftet med lagstiftningen inte kan kringgås. Även utskottet förutsätter attså sker. Med hänsyn härtill och då enligt propositionen samordning av såvälregler som prövningsförfarande redan övervägs inom kommunikationsdepartementetmed syfte att komplettera den nuvarande lagstiftningen avstyrks motionärernasyrkande om särskild framställning till regeringen beträffande härmed sammanhängandefrågor. En inom departementet utarbetad promemoria i ämnet har f. ö. i dagarnapublicerats. I motionen 1977/78:1934 (punkten 2) erinras ocksåom att år 1974enhälligt antog ett uttalande om att staten imöjligaste mån bör undvika att utnyttja bekvämlighetsflaggade fartyg vid sinupphandling av frakttjänster för att ej främja rederier som undandrar sig sittsociala arbetsgivaransvar. Enligt motionärernas mening bör nu anhållahos regeringen att den vidtar de åtgärder som kan erfordras för att dei motionen härom framförda synpunkterna skall beaktas vid statliga myndighetersupphandling av frakltjänster. redan vid 1976/framhållit har skrivelse ifrågan överiämnals till flaggutredningen. Denna har i sitt tidigare nämndabetänkande förklarat att utredningen övervägt totalförbud mot statligamyndigheters anlitande av bekvämlighetsfartyg. Detta skulle emellertid stridamot internationella åtaganden, och en sådan princip skulle dessutomkunna fördyra och i ett krisläge försvåra för landets energiförsörjningnödvändig tillförsel av oljeprodukter. Självfallet bör likväl upphandlingenenligt utredningen ske på ett sätt som harmoniserar med föreslagnahandlingslinjer när det gäller undermåligt bekvämlighetstonnage. anses alltså i princip böra avhålla sig från befraktning av sådanttonnage. Redan kravet i upphandlingskungörelsen (1973:600) alt affärsmässighetskall iakttas vid upphandling innebär att hänsyn också måste tas tilltransportens kvalitet. Det måste därför enligt utredningen kunna fönuilsätlasatt statlig myndighet förvissar sig om alt fartyg som man avser alt befraktainte brister i säkerhet eller standard. Vidare måste förutsättas att statligmyndighet inte anlitar rederier som undandrar sig sitt socialaarbetsgivaransvar. I den mån sådana hänsyn i det enskilda fallet är oförenligamed kravet på affärsmässighet anses alltså myndighet böra underställaregeringen frågan om befraktning av sådant bekvämlighelstonnage för vägning avaffärsmässighetskravet mot det allmänna intresset att de ombordanställda hartillfredsställande socialt skydd. Flaggutredningensbetänkande - berörande bl. a. denna fråga - har som förut nämnts överlämnatstill den sjöfartspolitiska utredningen. Underhänvisning till det sålunda anförda finner utskottet någon åtgärd frånriksdagens sida med anledning av förenämnda yrkande i motionen inte påkalladoch avstyrker därför motionen även i denna del. 1. all med bifall till propsitionen1977/78:166 och med avslag på motionen 1977/78:1935, yrkandet 1, antar inomkommunikationsdepartementet upprättat förslag till lag om fortsatt giltighet avlagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av fartyg. 2. att med bifall till propositonen1977/78:166 och med avslag på motionen 1977/78:1935, yrkandena 2 och 3, bemyndigarfullmäktige i att under liden den 1 juli 1978~den 30 juni1979 ikläda staten garantier till svenska rederier till högst det belopp somden resterar av det garantibelopp om . som beslötsav med anledning av förslag i propositionen 1976/77:146, a. avslårmotionen 1977/78:1934, yrkandet 1, b. avslårmotionen 1977/78:1934, yrkandet 2. Närvarande:Sven (), (), (). (), (), (), (), (),(), (), (), (), (), i (c) och (). 1. beträffandebare-boat charter av , , , , , och (samtliga s) som anser att delsdtt stycke pås. 6 som börjar med "1motionen 1977/78:1934(punkten 1)" och slutar med "dagarnapublicerats" bort ersättas med text av följande lydelse: Deinom sjöfartsnäringen använda begreppen "Uthyrning av obemannatfartygbare-boat charter", och"överlåtelse av fartyg" har nära samband. Utskottet understryker, ienlighet med vad som anförts i motionen 1977/78:1934 (punkten 1), vikten av attden komplettering av nuvarande lagstiftning och tillämpningsföreskrifter häromsom enligt departementschefen övervägs inom kommunikationsdepartementetutformas så att syftet med lagstiftningen inte kan kringgås. Innanregeringen redovisar frågan för bör vidare, såsom motionärernaframhållit, vederbörligt samråd ske med de ombordanställdas organisationer. Utskottetanser det vara synnerligen angeläget att del ocksä för redovisas hurny lagstiftning om bare-boat charter - som också enligt departementschefenligger nära utfiaggningsfrågan - kan påverka den svenska sjömanskårenssysselsättning inom handelsflottan och anställningsförhållanden i övrigt,såsom bl. a. rätt att sluta kollektivavtal, arbetsrätt, svensksociallagstifining samt effekter från allmän synpunkt. i här berörda frågor anfört bör av ges regeringen tillkänna. delsutskottets hemställan under 3 a bort ha följande lydelse: (a) med anledning av motionen 1977/78:1934,yrkandet l,som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anförtrörande reglerna för bare-boat charter, 2. beträffandeupphandling av frakttjänster av , , , , , och (samtliga s) som an;ier att dels det avsnitt i utskottets yttrande som på s. 6börjar med "I motionen 1977/78:1934 (punkten 2)" och på s. 7 slutarmed "denna del" bort ersättas med text av följande lydelse: antog år 1974enhälligt ett uttalande om att staten i möjligaste månbör undvika att utnyttja bekvämlighetsfiaggade fartyg vid sin upphandling avfrakttjänster för alt ej främja rederier som undandrar sig sitt socialaarbetsgivaransvar. Uttalandet överlämnades till den s. k. flaggutredningen, somhar framhållit att statlig myndighet i princip bör avhålla sig från befraktningav sådant tonnage. Frågan berördes inte i den proposition som lades förra året.Inte heller i den nu aktuella propositionen tas denna fråga upp.Flaggutredningens betänkande har överiämnals till sjöfartspolitiskautredningen. Med hänsyn till de uttalanden som tidigare gjort ochflaggutredningens uttalande bör regeringen, såsom i motionen 1977/78:1934(punkten 2) yrkats, vidta de åtgärder som erfordras för att dessasynpunkter skall beaktas vid statliga myndigheters upphandling avfrakttjänster. Vad utskottet härom anfört bör av ges regeringen tillkänna. delsutskottets hemställan under 3 b bort ha följande lydelse: (b) med anledning av motionen 1977/78:1934,yrkandet 2, som sin mening ger regeringen till känna att erforderiiga åtgärdervidtas för att tillgodose vad som anförts i motionen angående den statligaupphandlingen av sjöfrakttjänster.