bet · G101LU5 · 1977-12-31 00:00:00 — Köparen äger ej framställa anspråk mot kreditgivare omdenne ej innehar kreditavtalet med köparen eller om säljaren ej förmedlatköparens lån till kreditgivaren. 1976/77:1594 av m. fi. (c, m)vari hemställs alt beslutar att särskilda avräkningsregler utformas för avräkning vid förtidsbetalning i enlighet med kreditköpkommitléns förslag. 1976/77:1595av m. fi. (fp, c, m) vari hemställs att beslutar an 12 och 15 §§ konsumentkreditlagen skall ha följande lydelse LU 1977/78:5 Kreditgivaren fär kräva betalning endast om hangjort förbehåll härom samt köparen är i dröjsmål med atlerlägga förfallen del av krediifordringen som uppgår till mer än en tiondel avhela kreditfordringen. Kreditgivaren fär kräva betalning endast om hangjort förbehåll härom saml köparen är i dröjsmål med atterlägga förfallen del av kreditfordringen som uppgår till mer än en tjugondelav hela kreditfordringen. Förbehåll om åiertaganderätl fär göras gällande endaslunder förutsättning alt förbehållet har gjorts av säljaren i samband med köpetför alt trygga säljarens rätt til| betalning saml köparen sedan mer än en månadär i dröjsmål med atl eriägga förfallen och ej preskriberad del avkreditfordringen som uppgår till mer än en tiondel av hela kreditfordringen. Förbehåll om åteilaganderätt fär göras gällande endastunder förutsältning att förbehållet har gjorts av säljaren i samband med köpetför att trygga säljarens rätt till betalning saml köparen seflaii mer än enmånad är i dröjsmål med atl erlägga förfallen och ej preskriberad del avkreditfordringen sorn uppgår till rrier än en tjugondel av hela kreditfordringen. 1976/77:1596 av () och () vari hemställs atl i anledning av regeringens proposition 1976/77:123 beslutar avslå 18 i; andra stycket förslaget lill konsumeiitkreditlag. F. 1976/77:1597 av () och () vari hemställs atl beslutar att den nu gällande bestämmelsen om kopplingsförbehåll i 8 § avbetalningsköplagen skall ingå i den nya konsu mentkreditlagen. I förekommer en betydandeförsäljning av varaktiga konsumtionsvaror på kredit. Tolalförsäljiiingen 1973av sådana konsumtionsvaror har beräknats uppgå till ca 15 miljarder kr.Kreditförsäljningens andel har LU 1977/78:5 15 uppskattatstill härav eller till etl värde av . Härtill kommerbankernas konsumenlkreditgivning, som har antagils uppgå lill omkring 1 miljardkr. Kreditgivningen för konsumtionsändamål är alltså av storbetydelse för samhällsekonomin. Förkonsumenterna innebär möjligheterna att fä kredit naturiigtvis flera fördelar.Vissa negativa sidor är emellertid också påtagliga. Lättillgängliga krediterkan medföra att en alltför stor del av köparens förväntadeinkomster intecknas. Kjeditkostnaderna är ofta stora, i synnerhet vid den typav kreditköp som avbelalningsköpen utgör. För den enskilde kan det ofta varasvårt atl reda ut vad en kredit egentligen kostar honom. Även detta förhållandeär särskilt tydligt vid avbetalningsaffärer. Föratt skydda dem som köper varor på kredit mot de nackdelar som sålunda ärförbundna med sådana köp har statsmakterna infört vissa lagregler. Främst börhär nämnas lagen (1915:219) om avbetalningsköp. Lagen är framför allt inriktadpå att förhindra att den som köper en sak på avbetalning drabbas av oskäligtstränga påföljder vid försummelse att fullgöra de skyldigheter som avtaletålägger honom. Dessutom föreskrivs indirekt en skyldighet för säljaren allupplysa om kredilkoslnaden för avbetalningsköp. Enligt 10 §avbetalningsköplagen är nämligen ett villkor för all säljaren skall kunnaerhålla handräckning rör återtagande av försålt gods att köpehandlingeninnehåller uppgift om det pris lill vilket köparen kunde ha förvärvat godsetmot kontant betalning. Beträffandeandra kreditköpsformer än avbetalningsköp, exempelvis kontokortskrediter ocholika former av s. k. låneköp, saknas f. n. särskild, mer ingående lagstiftningtill kredittagarnas skydd. Inte heller skyddas de som tar frislående lån hosbanker och andra kreditinrättningar av speciella regler. Mot missbruk frånkreditgivares sida kan emellertid ingripanden ske med stöd av den allmännakonsumentskyddslagsliftning som har införts under senare år.Marknadsföringslagen (1975:1418) innebär sålunda bl. a. alt näringsidkare sommarknadsför krediter kan hindras att använda olillböriigamarknadsföringsmeloder. Näringsidkaren kan vidare åläggas alt lämna sådaninformalion som har särskild betydelse från konsumentsynpunkt. Lagen gäller iprincip även för banker och andra kreditinstitut. Medstöd av lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor kan ingripandeske mot avtalsvillkor som med hänsyn till omständigheterna är att anse somoskäliga mot konsumenten. Avtalsvillkorslagen gäller dock inte för verksamhetsom slår under bank- eller försäkringsinspeklionens tillsyn. Vidarebör nämnas lagen (1971:238) om hemförsäljning m. m. Den räll att frånträdavissa avtal som följer av lagen gäller vid bl. a. avbetalningsköp, konloköp ochköp där säljaren lämnar eller förmedjar lån till konsumenten för alt denneskall kunna betala köpeskillingen. Hemförsäljningslagen är emellertid f. n.tillämplig endast när konsumenten avger anbud eller svar på anbud vidsammanträffande med säljaren eller dennes ombud på annan plats än dennes fastaförsäljningsställe. LU 1977/78:5 16 Även konsumentköplagen (1973:877) innehåller vissabestämmelser som är inriktade på kreditköp. a. tillförsäkras den som köperpå kredit rätt att framställa invändningar på grund av köpet mot den somfinansierar säljarens kreditgivning eller som beviljar köpkredit i samarbetemed säljaren (15 och 16 §§ konsumentköplagen). Dessa bestämmelser är emellertidinte tillämpliga i förhållandet mellan köpare och kreditkorlsföretag (jfrprop. 1973:138 s. 153 och 274). Utskottet återkommer närmare lill innehållet ibestämmelserna i etl senare avsnitt (s. 23). Avtalsvillkorslagensbestämmelser om förbud mot oskäliga avtalsvillkor kompletteras av denförmögenhetsrättsliga generalklausulen i 36 § lagen (1915:2l8)om avtal ochandra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. Klausulen, som infördes (se SFS 1976:185), ger domstolarna större möjligheter än tidigare att jämkaeller åsidosätta oskäliga villkor i avtal och andra rättshandlingar. a. avtal om kredit i olika former. Vid bedömningen av om etl avtalsvillkorär alt anse som oskäligt skall särskild hänsyn tas till konsumenternas behov avskydd. Efterbemyndigande tillkallades sakkunniga föratt utreda denrättsliga regleringen av avbetalningsköp och andra former av konsum-lionskredit(kreditköpkommittén). Kommittén avlämnade belänkandet (SOU1975:63) Konsumentkreditlag m. m. I belänkandet framlades förslag till enkonsumentkreditlag samt till en lag med särskilda bestämmelser om uthyrning avvara. Vidare föreslogs vissa ändringar i lagen om avbetalningsköp ochkonsumentköplagen. Efter remissbehandling och överarbelning inomjustitiedepartementet har betänkandet lagts till grund för föreliggandeproposition. 1propositionen läggs fram förslag lill en konsumentkreditlag. Syftet med lagenär alt stärka konsumenternas ställning i kredilsammanhang. Lagen ersätter påkonsumentområdet avbetalningsköplagen saml bestämmelserna i 15-17 §§konsumentköplagen om kreditköp. Konsumentkreditlageninnehåller lill en början regler om information i kredilsammanhang. Reglernainnebär att näringsidkare vid annonsering, skyltning och liknandemarknadsföring beträffande kredit skall lämna information om bl. a. deneffektiva räntan för krediten. Motsvarande informalion skall lämnas innan avtalom kredit sluts. Lageninnehåller också bestämmelser om kontantinsats vid kreditköp. Huvudregeln äratl säljaren skall ta ut kontantinsats i enlighet med god sed på marknaden.Kontanlinsaisen skall motsvara av varans kontanipris, om ejsärskilda förhållanden föranleder annat. Genomden nya lagen inskränks möjligheterna för den som har sålt en vara på kreditatt la tillbaka varan vid bristande betalning från köparens sida. Förbehåll omåtertaganderäit fär inte användas beträffande vara som med hänsyn till sinbeskaffenhet eller sitt värde eller på grund av förhållandena på marknaden inteär lämpad som kreditsäkerhet. Såvälreglerna om information som bestämmelserna om kontantinsats och återtaganderäitanknyts lill det näringsrättsliga systemet i marknadsförings- LU 1977/78:5 17 Det betyder bl. a. atl närmare riktlinjer förtillämpningen av dessa regler skall utformas av , i första handefter förhandlingar mellan verket och berörda näringslivsorganisationer. Pådet sättet kan en anpassning nås till de särskilda förhållandena inom olikabranscher m. m. 1 sista hand ankommer del på atl genomåläggande eller förbud bestämma reglernas närmare innehåll. Vidsidan om de bestämmelser som behandlats innehåller konsumentkreditlagenockså regler om köparens befogenheter mot annan kreditgivare än säljaren,förbud mot vissa fordringsbevis, förtidsbelalning och handräckning föråtertagande av vara m. m. Vidare uppställs regler som begränsar kontohavaresbetalningsansvar gentemot konloföretag i fall då belopp påförs kontot genom attkontokort används av obehörig. Den nya lagen föreslåsträda i kraft . Utskottetser med tillfredsställelse atl förhållandena när det gäller konsumentkrediternu görs till föremål för särskild lagstiftning. Enligt utskotiets uppfattninginnebär den föreslagna lagstiftningen en förbättring av konsumentens ställninggentemot den som lämnar kredit. Även i övrigt tillgodoser de i propositionenframlagda förslagen väl de krav som man från konsumenters och näringsidkaressida kan ställa på en lagstiftning på detta område. Utskottet godtar därför denföreslagna lagstiftningen i allt väsentligt. I del följande kommer utskottetatt behandla propositionen i de delar som berörs av motionsyrkanden och iövrigt i den mån utskottet funnit anledning att närmare kommentera deframställda förslagen. Utskottet vill emellertid redan nu förutskicka atlutskottet med anledning bl. a. av vissa motionsyrkanden kommer atl föreslåändringar i regeringens förslag på några punkter. Utskotiets förslag tilllagändringar har underställts lagrådetflagrådsremiss, se bilaga 2). I sittyttrande (bilaga 3) har lagrådet väsentligen lämnat förslaget utan erinringarfrån principiell synpunkt. På några punkter har dock förordals jämkning i detremitterade förslaget. En av hörnstenarna i förslaget tillkonsumentkreditlag utgörs av de nya reglerna om informationsplikt vidmarknadsföring av kredit. Näringsidkare skall dels vid annonsering, skyltningoch liknande marknadsföring beträffande kredit (5 §), dels innan kreditavtalsluts(6 §) lämna information om den effektiva räntan för krediten. Med effektivränla avses enligt lagförslaget kredilkoslnaden angiven som en årlig räntaberäknad på krediibeloppet, i förekommande fall under hänsynstagande till attdelbetalningar skall göras under den löpande kredittiden. Är det fråga omkredit för förvärv av särskild vara, tjänst eller annan nyttighet, skall ävenkreditkostnaden och kontantprisei anges. Information inför slutande avkreditavial skall lämnas skriftligen. Skyldigheten att informeraåvilar i princip alla kreditgivare, således även 2 1977/78. LU 1977/78:5 18 t.ex. banker och försäkringsbolag, samt omfattar alla krediter inomkonsu-mentkreditlagens område, alltså även kontokortkrediler, checkräkningskrediteroch andra fortlöpande krediter. Information i de angivna hänseendena behöver ejlämnas om krediten är av ringa omfattning eller del annars föreligger särskildaskäl atl ej informera. Information skall, enligt vad departementschefen anför ipropositionen (s. 95), sålunda ej behöva lämnas när det rör sig om en helt bagatellartadkredit, när kredittiden är mycket kort eller om det i något enstaka fall ellerbeträffande viss form av kredit uppstår särskilda svårigheter alt fä framhanteriig och rättvisande information om exempelvis den effektiva räntan. Fråganom omfattningen av informationsskyldigheten har vid uiskoitets behandling avärendet aktualiserats av . Svenska sparbanksföreningenoch föreningsbankers förbund genom bl. a. en skrivelse i vars innehållPK-banken har instämt. Bankerna har i skrivelsen och inför utskottet hävdat atlen så långtgående informationsskyldighet i fråga om bankkrediter sompropositionens förslag innebär inte är meningsfull eftersom kunderna i ettbetydande antal fall inte har behov av information om den effektiva räntan.Bankerna har vidare anfört att det ofta kan vara svårt eller rent av omöjligtatl precisera den effektiva räntan vid uppläggningen av en bankkredit. Enobligatorisk uppgiftsskyldighet skulle därför medföra onödigt arbete och storakostnader för kreditgivarna, kostnader som i sista hand måste drabbakonsumenterna. Bankerna har föreslagit alt propositionens förslag i angivethänseende skall ersättas med en regel av innebörd alt bankerna skall varaskyldiga att lämna uppgift om effektiv ränta på kredit lill enskild endasl närdenne begär detta. Utskottetvill först erinra om att även kreditköpkommiltén föreslog all skyldighet förkreditgivare alt informera om den effektiva räntan för krediten skulleföreligga i fråga om alla former av krediter. I ett lill betänkandet fogatsärskilt yttrande av en av kommitténs experter - till vilket yttrande en avreservanterna anslöt sig - föreslogs dock dels att checkräkningskrediter ochandra fortlöpande krediter skulle undantas från lagens tillämpningsområde, delsatl vid andra banklånekrediter kreditgivaren skulle vara skyldig all lämnaupplysningar om den effektiva räntan endast om kreditlagaren begärde detta(betänkandet s. 273). Bankinspektionen och fiera andra remissinstanser har idenna fråga anslutit sig till förslagen i del särskilda yttrandet (prop. a. av remisskritiken mot bestämmelsen framhållerdepartementschefen i proposilionen (s. 93) alt, när det gäller fortlöpandekrediter, den faktiska kredilkoslnaden är beroende av del sätt utnyttjas. Informationsskyldigheten skall i sådana fallkunna anses vara uppfylld om upplysning lämnas om den effektiva räntan vidolika, realistiska sätt alt använda kreditutrymmet eller om räntan anges inomvissa ramar (t. ex. 14-17 96). Enligt departementschefen bör det dock i lagenlämnas öppet enligt vilket tillvägagångssätt effektiv ränta skall LU 1977/78:5 19 redovisasi fråga om fortlöpande krediter. Del fär ankomma på alt lafram riktlinjer härvidlag. I proposilionen erinras också om de svårigheteran påett exakt sätt ange den effektiva räntan som sammanhänger med atl räntesatsenofta är röriig och knuten till det vid varje lidpunkt gällande diskontot. Äveni detta och vissa andra fall där svårigheter finns atl exakt ange den effektivaräntan bör det enligt departementschefen ankomma på tillsynsmyndigheten att lafram lämpliga riktlinjer för informalionsläm-nandet. I propositionen avvisasmöjligheten att lagstiftaren skall göra informationsskyldigheten beroende av omkonsumenten i det enskilda fallet önskar sådan informalion. Ominformationsplikten inte görs obligatorisk torde del, heter del iproposilionen, finnas risk för atl konsumenten drar sig för att begära denifrågavarande informationen för att inte förorsaka motparten besvär. Utskottetanser, i likhet med departementschefen, atl konsumentens behov av vederhäftigoch jämförbar information rörande kreditkostnader i regel är lika framträdandevare sig den erbjudna krediten är direkt inriktad på förvärv av varor ellertjänster eller utgör kredit av annat slag. Det är i allmänhet också lämpligtalt, såsom föreslagits, kreditkostnaden anges som effektiv ränta. Det nu sagdagäller i princip också sådan kredit som lämnas av banker och andrafinansieringsinstitut. Det saknas därför enligt utskottets uppfattninganledning att i lagen göra något generellt undanlag för bankerna när det gällerkravet på att information skall lämnas om den effektiva räntans sloriek. mening bör å andra sidan informationsskyldigheten inte drivas sålångt, alt informalion måste lämnas i sådana situationer där den på grund avden erbjudna kreditens karaktär för såväl kreditgivaren som informationsmottagarenmåste framstå som meningslös eller missvisande. 1 lagförslaget har också såsomnämnts en regel intagils av innebörd att information inte skall behöva lämnasnär särskilda skäl föreligger att ej informera. Avpropositionen framgår atl nämnda undantagsregel är avsedd atl ges en snävlillämpning (s. 162). Enligt utskottets mening finns det dock skäl som talarför att undantag från informationsplikten bör medges i något störreutsträckning. Till skillnad från departementschefen anser utskottet nämligenatt det starkt kan ifrågasättas om det bör kunna krävas all informalion omeffektiv ränta lämnas vid s. k. fortlöpande bankkrediter. Utskottet konstaterarlill en början att den effektiva räntan vid t. ex. en checkräkningskredit iflertalet fall över huvud tagel inte kan med exakthet bestämmas på förhand,eftersom själva krediten utgör ett rambelopp och sammanlagda beloppet avkredilavgift och ränta beror av i vilken utsträckning kontot disponeras.Gentemot det i proposilionen framförda förslaget att kreditgivaren vidfortlöpande krediter skall uppfylla informationskravei genom atl ange deneffektiva räntan vid olika, realistiska användningssätt av kreditutrymmet kanenligt utskottets mening invändas bl. a. att den eftersträvade möjligheten atljämföra olika bankers krediterbjudanden i sådant fall kommer atl föreligga LU 1977/78:5 20 endastom alla banker använder exakt samma exempel på utnyttjandet av krediten. Ävenandra omständigheter, t. ex. risken för förändringar i diskonto ochkreditavgifter , medverkar till alt kreditgivaren i nu avseddafall måsle lämna en opreciserad och föga meningsfull uppgifi om den effektivaräntan vid kreditens uppläggning. I informationshänseende är inte särskilt mycketvunnet med en sådan upplysning. För kreditgivarna och därmed i sista hand förkonsumenterna kommer vidare förfarandet att föranleda kostnader som enligtutskottets mening inte står i rimlig proportion till nyttan med informationen.Del anförda leder utskottet till uppfattningen att det beträffandecheckräkningskrediler och liknande former av fortlöpande krediter t. v. intebör krävas alt uppgift om effektiv ränta skall lämnas. Utskottet vill tilläggaatt i den mån det finns andra former av bankkrediter, beträffande vilka delinte går att lämna en meningsfylld information om effektiv ränta, hörenmotsvarande inskränkning i informationsskyldigheten kunna medges. Någon erinranhärom i lagtexten, utöver vad som framgår av 5 § andra stycket förslaget till konsumentkreditlag,synes ej vara erforderiig. Utskottet vill emellertid understryka all det ärangeläget att konsumenten fär en, låt vara med nödvändighet opreciserad,uppgift om den effektiva räntan även i nu angivna fall om konsumenten begärdetta. Ett åläggande för bankerna av denna innebörd behöverenligl utskottetsuppfattning inte tas in i lagtexten utan bör i stället kunna ingå som ettmoment i de anvisningar om bankernas information som tillsynsmyndigheten haratt ta fram. Ianslutning till del anförda vill utskottet något närmare beröra frågan omvilken myndighet som har att utfärda anvisningar för bankernas information omeffektiv ränta. Enligt 25 S förslaget till konsumentkreditlag utövarkonsumentverket tillsyn över efterievnaden av lagen. Verkels tillsyn skall dockej omfatta riksbank, invesleringsbank aktiebolag, verksamhetsom står under lillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspeklionen ellerverksamhet hos exekutiv myndighet. Tillsynen av att bankerna iakttar konsumenlkredillagensregler ankommer således på bankinspektionen i likhet med vad som gällerbeträffande efterievnaden av annan lagstiftning med anknytning tillbankväsendet. 1 tillsynsfunktionen ligger förutom ren kontrollverksamhet ävenuppgiften att meddela de råd och anvisningar som i samband med tillsynen finnspåkallade. Som framgår av propositionens specialmotivering(s. 192) börtillsynsmyndigheten även verka för ytterligare förbättringar av konsumentensställning i kreditsammanhang inom den del av kreditområdet som lyder undermyndighetens lillsyn. Förslagettill konsumentkreditlag innehåller inte någon begränsning i bankinspektionenstillsyn av lagens efterlevnad när del gäller bankernas verksamhet. Det åliggersåledes bankinspektionen att även tillse atl bankerna följer bestämmelserna i 5och 6 §§ om skyldighet atl lämna informalion om den effektiva räntan förkrediten m. m. Som utskottet redan anfört ligger i LU 1977/78:5 21 inspektionenstillsynsuppgifl att även utfärda erforderliga råd och anvisningar om hurinformationen skall lämnas och i förekommande fall huruvida det kan föreliggasärskilda skäl att underiåta att lämna föreskriven information. mening måste det anses riktigt atl näringsidkare, som redan ärunderkastad tillsyn av särskild myndighet, ställs under tillsyn av sammamyndighet när det gäller efterievnaden av konsumentkreditlagen. Utskottettillstyrker därför den föreslagna bestämmelsen i 25 §. Utskottetvill emellertid inte dölja att den föreslagna ordningen kan medföra vissaproblem. Reglerna om bankinspektionens tillsyn inskränker sålunda inte debefogenheter som tillkommer konsumentombudsmannen (KO) enligtmarknadsföringslagen. I 7 § förslaget till konsumentkreditlag föreskrivs att ifråga om underiålelse att lämna information rörande effektiv ränta m. m. gällermarknadsföringslagen. Föreskriften är tillämplig även på bankområdet. Medhänsyn till atl KO sålunda har möjlighet att ingripa med t. ex.informationsföreläggande förutsätter utskottet att bankinspektionen -förundvikande av kompetenskonflikter - vid utfärdandet av sina ovan nämndaanvisningar samråder med konsumentmyndigheterna. Utskottetvill i detta sammanhang erinra om an den tillsatta banklagsutredningen(Fi 1976:04) har fält i uppdrag att närmare överväga vad som bör gälla i frågaom inspektionens granskning av bankernas verksamhet i syfte att i skildahänseenden ge ett gott konsumentskydd åt bankkunden. Enligtdirektiven bör kommittén ägna särskild uppmärksamhet åt frågan hur gränsen bördras mellan bankinspektionens verksamhet och den verksamhet som utövas av dekonsumentpolitiska organen, varvid en avvägning bör göras mellan önskemålet altmyndighelskonlakierna med bankerna samordnas och behovet av ett likformigtkonsumentskydd inom olika sektorer av näringslivet. Detta innebär att kommitténockså har att pröva de gränsdragningsproblem som uppkommer vid tillämpningen avkonsumentkreditlagen. Avslutningsvisvill utskottet peka på att vad utskottet ovan anfört om bankinspektionenstillsyn av efterievnaden av informationsskyldigheten i 5 och 6 §§ även gällerövriga tillsynsmyndigheter inom resp. verksamhetsområde. Gällande allmänna regler om avbetalningsköpinnehåller inget krav beträffande kontantinsats vid kreditköp. För bilhandelngäller dock särskilda bestämmelser i detta hänseende; vid kreditköp av bilmåste sålunda av vederlaget eriäggas kontant. 1proposilionen föreslås att krav skall uppställas på eriäggande av kontantinsatsvid alla kreditköp. Enligt 8 S förslaget till konsumentkreditlag skall säljarenutta kontantinsats av köparen i enlighet med god sed på LU 1977/78:5 22 marknaden.Kontantinsatsen skall motsvara av varans kontanipris, om intesärskilda förhållanden föranleder annat. Något generellt undanlag från kravetpå kontantinsats för någon särskild kredilform har inte gjorts i lagen. Genomhänvisningen till att kontantinsats skall eriäggas i enlighet med vad som kananses vara god sed på marknaden har å andra sidan visst utrymme skapats för enanpassning av kravet på kontantinsats lill de speciella förhållanden som kangälla för viss vara, bransch eller kredilform. Bestämmelsen innebär också i vissa fall helt kan efterge kravet på kontantinsats. Såsom framgår avpropositionen (s. 105) har departementschefen med hänvisning härtill ansettatt bl. a. konlokortssystemen åtminstone t. v. bör hållas utanför ett krav påkontantinsats. Departementschefen menar att den nuvarande ordningen på deltaområde kan vara praktisk för konsumenten och därför inte bör kompliceras ividare mån än vad konsumentskyddsintresset från andra synpunkter verkligenpåkallar.