bet · G101JuU12 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner angående lagen om tillfälligt omhändertagande I motionen 1976/77:89 av m. fl. (vpk)hemställs att beslutar upphäva lagen om tillfälligt omhändertagande(LTO). Enligtmotionärerna har införandet av LTO medfört ett ökat stöd för ingripanden, ochönskemålet om sociala vårdinsatser har inte lillgodosetts i sådan utsträckningsom förutsattes vid lagens tillkomst. Motionärerna pekar bl. a. på att polisenbegått allvarliga fel vid tillämpningen av lagen och att personer som gripitsenligt lagen olagligt har registrerats. Enligt motionärernas mening riktar siglagen mot de utslagna, de underprivilegierade och de avvikande. Imotionen 1976/77:454 av () och ts) hemställs attriksdagen hos regeringen skall anhålla, dels 1. att regeringen låter allsidigtutvärdera erfarenheterna av LTO, dels 2. att regeringen därvid låter utarbetaförslag för ökat samhälleligt ansvar för individuellt utformade ålgärdsprogramför dem av dessa omhändertagna som har stora sociala, psykiska och fysiskaproblem. Enligtmotionärernas mening har utvecklingen visat att motiven för tillkomsten av LTOinte längre gäller och alt LTO blivit enbart en polisiär lag. Motionärernauttalar att del enligt deras mening är nödvändigt alt allsidigt utvärdera deerfarenheter av LTO som gjorts av polis och sociala myndigheter. Vid en sådanutvärdering bör enligt motionärernas mening prövas möjligheten att lägga vidgatansvar på samhället för individuellt utformade ålgärdsprogram för attrehabilitera de svårt nedgångna människor som återfinns bland dem som vid olikatillfällen omhändertagits enligt LTO. Imotionen 1976/77:635 av Per () och i Slockholm (fp)hemställs att beslutar upphäva LTO. Motionärernapekar på felaktigheter vid tillämpningen av LTO, som berörts ijustitieutskottets betänkande, JuU 1976/77:4, och uppger att LTO endast kantillämpas på dem som inte kan gripas med stöd av någon annan bestämmelse. Imotionen ifrågasätts behovet av en sådan lag och uttalas att LTO-ingripandenuppenbariigen har en direkt menlig inverkan på många unga människors tilltrotill rättssamhället. I barnavårdslagen (1960:97), lagen (1954:579) omnykterhetsvård, lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall saml i 1 1977/78. JuU 1977/78:12 2 utlänningslagen(1954:193) finns bestämmelser som innebär alt polisstyrelse i avbidan påställningslagande av annan myndighet kan besluta omhänderta någon för allunderlätta all lämplig vård sätts in eller annan åtgärd vidtas. I anslutningtill dessa bestämmelser finns i 1 § lagen (1973:558) om tillfälligtomhändertagande föreskrifter som gör det möjligt för polisman att i sådant fallgöra ett tillfälligt omhändertagande i avbidan på polisstyrelsens beslut, omföreskrivna förutsättningar för beslut om omhändertagande bedöms föreligga ochom dröjsmål med omhändertagandel innebär fara för den omhändertagnes ellerannans liv eller hälsa eller fara i annat hänseende. Vidare gäller enligt 2 §att om någon, som kan antas vara under , anträffas under förhållanden somuppenbarligen innebär överhängande och allvariig risk för hans hälsa ellerutveckling han får tas om hand av polisman för alt genom dennes försorgskyndsamt överiämnas lill föräldrar, annan vårdnadshavare ellerbarnavårdsnämnden. Enligt 3 § skall den som genom sill uppträdande stör allmänordning eller utgör omedelbar fara för denna omhändertas av polisman om det ärnödvändigt för att upprätthålla ordningen. Sådant omhändertagande skall ocksåske när det fordras för alt avvärja straffbelagd gärning. Haromhändertagandet skett med stöd av 3 S skall enligt 6 i; en utredning görasbeträffande den omhändertagnes levnadsförhållanden, dock endast i den mån behovav sådan utredning kan antas föreligga. Utredningens syfte skall vara attutröna om den omhändertagne är i behov av hjälp- eller stödinsats frånsamhällets sida. Sådan utredning skall om möjligt göras av social myndighet.Lagen innehåller också en bestämmelse om att den, som omhändertagits pä grundav han genom sitt uppträdande stört den allmänna ordningen eller utgjortomedelbar fara för denna eller för att avväoa straffbelagd gärning, skallfriges så snart utredning och förhör slutförts och anledning föreligger alt denomhändertagne ej längre kommer att utgöra omedelbar fara för allmän ordning ochsäkerhet, dock senast inom sex limmar efler omhändertagandet. I övrigt ges ilagen vissa föreskrifter om förfarandet vid omhändertagande. Påregeringens uppdrag har meddelat närmare föreskrifter förtillämpningen av lagen. Såvitt rör sociala frågor har föreskrifterna meddelatsefter samråd med (Allmänna meddelanden från rikspolisstyrelsen1973:29). Beträffandeomhändertaganden med stöd av 3 i? LTO framhålls i föreskrifterna all det måstebeaktas att ett omhändertagande, även om del är tillfälligt, innefattar ingreppi medborgarens grundlagsenliga rätt till personlig integritet och därmed i enviktig medborgerlig rättighet. 1 tillämpningsföreskrifterna lill lagrummetanförs vidare bl. a. följande. Som en grundläggande förutsättning för ettomhändertagande av ordningsskäl gäller att någon genom sitt uppträdande störden allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna. Det är alltsåfråga om ett uppträdande som innefattar angrepp eller fara för angrepp på eltordningsintresse av JuU 1977/78:12 3 betydelseför allmänheten eller eljest från allmän synpunkt. Polismannen äger sålundainte att med stöd av bestämmelsen ingripa för att upprätthålla ordningexempelvis i en lägenhet. Däremot kan paragrafen åberopas även på privat områdenär det gäller att avvärja straffbelagd gärning. I båda fallen äger polismannenbruka nödvändigt våld för att genomföra ijänsteåtgärden. Väldets omfattningmåste dock alltid vägas i förhållande till det intresse som skall skyddas. Fråganhuruvida ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen flr inte avgörasfrån den begränsade synpunkten av vad som för den enskilde polismannen framstårsom obekvämt eller olämpligt. Den måste avgöras efter vad som för allmänheteneller eljest ur allmän synpunkt framstår som anmärkningsvärt och störande.Enbart den omständigheten alt en person vägrar åtlyda polismans tillsägelse innebärsålunda inte i och för sig alt han stör den allmänna ordningen. Det avgörande iett sådant fall är vilka följder från ordningssynpunkl som en bristandeefterrättelse kan antas medföra. 1de fall då ett störande av eller omedelbar fara för allmän ordning är förhanden, gäller som ylteriigare förutsättning för omhändertagande att ingripandetverkligen är nödvändigt för ordningens upprätthållande. Dennagrundförutsättning framgår av bestämmelsen i 16 § polisinslruktionen omtillvägagångssättet vid utförande av tjänsteåtgärd, nämligen att polismanaldrig får använda strängare medel än förhållandena kräver utan alltid i förstahand bör söka vinna rättelse genom upplysningar och anmaningar. Bestämmelseni 3 § kan även tillämpas i fall ett omhändertagande framstår som nödvändigt föratt avvärja en straffbelagd gärning. Det kan här vara fråga om såväl brottenligt BrB som andra straffbelagda handlingar. 1 vissa fall kan det gälla attavbryta ett redan pågående förlopp, som t. ex. då någon gör sig skyldig tillförargelseväckande beteende och inte efterkommer en tillsägelse alt upphöradärmed. Bestämmelsen får emellertid tillämpas även i fall då någon ännu integjort sig skyldig till en straffbar handling. En person försöker t. ex. att ispritpåverkat tillstånd starta sin bil. Mannen tycks inte förstå att bilkörningi spritpåverkat tillstånd är ett allvariigt brott. Polismannen lyckas inteförmå mannen att överiämna bilnycklarna. Mannen uppger att han har för avsiktalt köra bilen så snart polismannen lämnat platsen. Som en sista utväg attavvärja brott kan föraren omhändertas med stöd av bestämmelsen. 1 fråga om sådan utredning angående denomhändertagnes levnadsförhållanden, som avses i 6 § LTO, framhålls itillämpningsföreskrifterna att utredningen om möjligt bör verkställas av entjänsteman vid socialvården och skall syfta till att initiera eller förberedasådana åtgärder från eller kontakter med andra myndigheter, vårdorgan,organisationer eller enskilda som bedöms kunna vara till nytta för denomhändertagne. I polisdistrikt där socialvården inte tillhandahåller särskildjourverksamhel eller då del av andra omständigheter inte är möjligt altöveriåta utredningen på tjänsteman vid socialvården, får utredningen utföraseller i varje fall inledas av polispersonal. Samarbete och samråd medföreträdare för socialvården bör, då så är möjligt, ske genom telefonkontakt. JuU 1977/78:12 4 Lagenom omhändertagande av berusade personer m. m. Enligt lagen (1976:511) om omhändertagande avberusade personer m. m. (LOB), som trätt i kraft (prop.1975/76:113, JuU 37, rskr 351), får den som på allmän plats, utom- ellerinomhus, anträffas berusad av alkoholhaltiga drycker eller annatberusningsmedel omhändertas av polisman, om han till följd av berusningen ärur stånd att ta vård om sig eller annars utgör en fara för sig själv ellerannan (1 §). Om den omhändertagne bedöms vara i behov av hjälp eUer stöd frånsamhällets sida, skall polisen, innan omhändertagandet upphör, tillhandagåhonom med råd och upplysningar saml, i den mån det lämpligen kan ske, samrådamed annat samhällsorgan som har lill uppgift att tillgodose sådant behov. Denomhändertagne skall friges så snart det bedöms kunna ske ulan men för honomsjälv och anledning till omhändertagande inte längre föreligger. Frigivandetskall dock alltid ske senast efter omhändertagandet om delinte uppenbariigen är förenligt med den omhändertagnes eget intresse att hanfår kvarslanna därutöver(7 S). Föreskrifterna i den nya lagen skalltillämpas även i fall, då förutsättningarna för omhändertagande skulle haförelegat också enligt 3 S LTO (9 §). Vidriksdagens behandling av förslaget lill LOB uttalades bl. a. följande (JuU1975/76:37 s. 24 f). --- Enligtutskottels mening är det angeläget att de som omhändertagits enligt denna lag förutomden medicinska vården erhåller hjälp och stöd även i andra avseenden på sammasäll som föreskrivs i LTO. --- Enligt 7 Ij andrastycket i den föreslagna lagen skall polisen tillhandagå den omhändertagne med rådoch upplysningar eller samråda med annat samhällsorgan, om den omhändertagnefinnes vara i behov av hjälp eller stöd från.samhällets sida. Fullgörandet avdenna uppgift torde enligt utskottets mening inte sällan förutsätta enutredning rörande den omhändertagnes levnadsförhållanden liknande den somföreskrivs i 6 § andra stycket LTO. I anslutning till det sagda vill utskottetunderstryka vikten av ett samarbete mellan polisen och de sociala myndigheternai de situationer det här gäller. Gjorda undersökningar visar att deomhändertagna fylleristerna i stor utsträckning utgörs av människor som är ibehov av sociala hjälpåtgärder. Inte sällan kan situationen vara sådan alt detsociala hjälpbehovet har blivit helt akut, t. ex. genom att den omhändertagnetillfälligt saknar bostad eller medel för sitt omedelbara uppehälle. 1 sådanafall kan den omhändertagne behöva hänvisas lill ett organ som kan göra enomedelbar insats för honom. I andra fall kan situationen vara mindre akut. Ävendå är det emellertid i de flesta fall värdefullt att åtgärder vidtas som kanleda till att den omhändertagne får kontakt med myndigheter eller vårdorgan.Liksom departementschefen vill utskottet i delta sammanhang erinra omönskvärdheten av alt företrädare för sociala organ finns tillgängliga ianslutning till polisens lokaler eller genotn särskild jourverksamhet. Som nämnts skall enligt uttrycklig bestämmelseLOB tillämpas då förutsättningar föreligger för ingripande såväl enligt dennalag som enligt 3 § LTO. I utskottets betänkande lagstiftningsärendeframhölls att del JuU 1977/78:12 5 varnödvändigt med särskilda åtgärder för att bemästra problematiken med gränsdragningenmellan olika former för omhändertagande av berusade. Enligt utskotlet bordetillämpningsföreskrifter och anvisningar utfärdas till ledning för den enskildepolismannen och tillämpningen borde följas med särskild uppmärksamhet.Uppkommande svårigheter härvidlag borde enligt utskottet skyndsamt leda till enomprövning av lagregleringen. Vad utskottet sålunda anförde gavs regeringenlill känna. Medstöd av förordningen (1976:518) om föreskrifter för verkställighet av LOB harrikspolisstyrelsen utfärdat tillämpningsföreskrifter för LOB. Tidigareriksdagsuttalanden m. m. LTO trädde i kraft . Samtidigtupphävdes dittills gällande bestämmelser om tillfälligt omhändertagande ipolisinstruktionen (1972:511). Enligt dessa (17 och 18§i!) kunde polisman göraett tillfälligt omhändertagande under samma förutsättningar som gällerenligt 1 och 3 S§ LTO, dvs. i avbidan på polisstyrelsens beslut enligt vissaspecialförfatlningar och för att upprätthålla allmän ordning eller hindranågon att begå brott. Till grund för lagstiftningen låg de förslag lillåtgärder för alt bekämpa brottsligheten och förbättra den allmänna ordningensom framlades i prop. Vid behandling av ärendet framhölljustitieutskottet (JuU 1973:26) bl. a. att ett ordningsstörande beteende somföranleder omhändertagande i många fall torde vara en direkt följd av ettpåbörjat eller utbildat missbruk av alkohol eller narkotika eller av annansocial missanpassning. Med hänsyn härtill ansåg utskotlet det värdefullt atttiden för elt omhändertagande kan utnyttjas på elt meningsfullt sätt genomförberedande av åtgärder eller etablerande av kontakter som kan bli till hjälpeller stöd för den omhändertagne. Ett infriande av denna målsättning krävde enligtutskottet en närmare utredning angående den omhändertagnes personligaförhållanden och aktuella situation. Utskottetunderströk del betydelsefulla i att utredningen handhas av socialvårdenspersonal och då helst inom ramen för en särskild jourverksamhet i direktanslutning lill de lokaler dit den omhändertagne förs. Utskottet såg därför medtillfredsställelse att medel i propositionen föreslagils bli ställda tillsocialstyrelsens förfogande för försök med social jourverksamhet samt betonadeviklen av att den avsedda jourverksamheten från socialvårdens sida kom lillstånd i så stor utsträckning som möjligt. Att så skedde var av väsentligbetydelse inte bara från utredningssynpunkt utan också för alt lagstiftningenöver huvud taget skulle fl avsedd tillämpning och effekt. JuU 1977/78:12 6 Motioner angående upphävande av LTO har prövats avriksdagen vid riksdag (JuU1974:27), samt vid 1975/76 och 1976/77 årsriksmöten (JuU 1975/76:4, 1976/77:4). 1 sitt /riksmöle avriksdagen godkända belänkande uttalade utskottet bl. a. följande. Beträffande behovet av ifrågavarande lagstiftningvill utskottet understryka att för såväl samhället som den enskildemedborgaren det är ett viktigt intresse att ordning råder på allmänna platser.Otvivelaktigt förekommer det ofta särskilt i storstäderna situationer som måsteanses störa den allmänna ordningen. Enligt utskottets mening är det nödvändigtatt polisen i sådana sammanhang har möjlighet att ingripa och undanröjastörningarna redan innan de leder till brott. Som tidigare berörts har polisenockså haft sådana befogenheter. Delbör vidare beaktas att vid tillämpning av bestämmelserna om omhändertagandeliksom vid all annan polisverksamhet gäller-enligt den allmänna bestämmelsen i16 S polisinstruktionen - alt polisman inte flr använda strängare medel änförhållandena kräver samt att han i första handbörsökaåstadkommarättelsegenomupplysningaroch anmaningar. Bestämmelserna ilagen om tillfälligt omhändertagande bör således endast tillämpas när denaktuella situationen inte kan lösas på annat sätt, exempelvis genom attpolismannen kan förmå vederbörande att självmant lämna platsen. Det börunderstrykas att ett frihetsberövande som regel framstår somen betydligt mindre ingripande åtgärd än de som kan bli följden omordningsstörande beteenden leder till åtal och dom. Ofta torde nämligen sådanabeteenden innefatta eller kunna leda till brottsliga gärningar exempelvisofredande, skadegörelse och förargelseväckande beteende. Genomomhändertagandena undgår personerna i fråga ofta elt utdragetbrottsmåls-förfarande. Det bör vidare beaktas att ett omhändertagande enligtlagen vanligtvis inte leder till några som helst efterräkningar för denomhändertagne. Utskottet vill härutöver framhålla att särskilt när det gällerungdomar ett omhändertagande med åtföljande stöd och hjälpinsatser frånsamhällets sida kan leda till att en påbörjad utveckling mot kriminalitet ochasocialitet bryts på ett tidigt stadium. Motbakgrund av det anförda .anser utskottet, liksom då motionsspörsmålet tidigarevarit aktuellt, att de invändningar som riktats mot lagstiftningen saknar fog.En annan sak är att lagstiftningen i vissa fall kan ha tillämpats på ett sättsom inte varit avsett eller som eljest måste anses mindre tillfredsställandeeller att den inte lett till erforderliga stöd- och hjälpåtgärder för deomhändertagna. Enligt utskolieis mening saknas emellertid underiag för någrasäkra omdömen härvidlag. I betänkandet 1976/77:4 hänvisade utskottet Ullsina av godkända betänkanden JuU 1973:26, JuU 1974:27 och JuU1975/76:4. Utskottet underströk särskilt sitt tidigare uttalande omnödvändigheten av en lagstiftning som ger polisen möjlighet att ingripa ochundanröja störningar mot den allmänna ordningen innan de leder till brott ocherinrade om en utvärdering av LTO som verkställts genom brottsförebygganderådets (BRÅ:s) försorg och som redovisats i 1976:1 samt om altrådels verkställande utskott med överiämnande av rapporten i en skrivelse tillregeringen hade uttalat att utvärderingen visar att LTO har enpositiv verkan från brottsförebyggande synpunkt. JuU 1977/78:12 7 Vissa lillämpningssvårigheler som hade belysts iJO:s ämbetsberätielse 1975/76 och i BRÅ:s nyssnämnda rapport gav enligtutskottets mening inte anledning att överväga att upphäva LTO. Erfarenheternaav lagens tillämpning talade däremot enligt utskottets mening för alt detkunde finnas behov av vissa kompletteringar av gällandetillämpningsföreskrifter. Inom pågår arbetet med nyatillämpningsföreskrifter för LTO. Beslut om sådana föreskrifter kommerenligtvad utskottet inhämtat att meddelas . Skrivelsertill regeringen m. m. 1 den ovan nämnda skrivelsen lill regeringen harBRÅ föreslagit att reglerna i 6 § LTO om utredning rörande den omhändertagneslevnadsförhållanden skal) ges motsvarande lydelse som reglerna i 7 § LOB omatt polisen vid behov skall fillhandagå den omhändertagne med råd ochupplysningar. BRÅ hänvisar till att det enligt den inom BRÅ gjordautvärderingen av LTO inte är den sociala utredningen som är del väsentliga utani stället de åtgärder som vidtas efter det att omhändertagandel upphört. Skrivelsen är underövervägande i regeringens kansli. har ingett enskrivelse lill angående tillämpningen av LOB. Tillskrivelsen var fogad en sammanställning över uppgifter från polisdistriktenangående antalet omhändertaganden enligt LOB och 3 § LTO den 1januari-den 30 juni 1977. Underförstå har sålunda i hela landetmed stöd av 3 § LTO omhändertagits sammanlagt 6 370 personer. Antaletomhändertagna 1976 var 3 351. Ökningen av antaletomhändertaganden enligt 3 § LTO är särskilt framträdande istorstadsdistrikten. 1 har antalet omhändertagandenökat från 375 till 1 243 under motsvarande period1977. I 28 polisdistrikt har antalet omhändertaganden minskat. 1rikspolisstyrelsens skrivelse uttalas att ökningen av antalet omhändertagandenenligt 3 § LTO uppenbarligen är en direkt följd av den vaga utformningen avomhändertagandebestämmelserna enligt LOB. Kriterierna för omhändertagandetenligt LOB har enligt ansetts innebära krav på en högreberusningsgrad för omhändertagande än del som gällde tidigare. Berusade personersom inte fyllt kriterierna för omhändertagande enligt LOB synes enligtrikspolisstyrelsen i stället i ganska stor utsträckning ha omhändertagits medstöd av 3 § LTO. Som en ylteriigare anledning till ökningen av omhändertagandenenligt 3 § LTO anges i skrivelsen större polisinsatser mot ordningssiörareeller ett -oberoende av tillkomsten av LOB - försämrat ordningsläge. JuU 1911/1S:U 8 begärde i skrivelsen bl. a. enlagändring som går ut på att LOB förtydligas så att den omfattar deindikationer på berusning som enligt lagens förarbeten skall gälla. Enligtregeringens beslut med anledning av rikspolisstyrelsenshemställan har chefen för i en skrivelse tillrikspolisstyrelsen redogjort för vissa uttalanden under förarbetena till LOBsamt vidare uttalat all den nya lagstiftningen varit i kraft underförhållandevis och alt ylteriigare underlag därför behövs för att manskall kunna bedöma dess effekter i olika avseenden. Enligt skrivelsen avserregeringen alt då ytterligare erfarenhet vunnits ta upp frågan om en översyn avtillämpningen av ifrågavarande lagstiftning bl. a. vad avser polisenssamverkan med sjukvården och socialvården samt frågan om avgränsningen mellanLOB och LTO. Regeringen uppdrog ål rikspiolisstyrelsen alt tilljustitiedepartementet redovisa tillämpningen av LOB även såvitt gäller . Regeringen -som förutsatte att på lämpligtsätt skulle fästa polismyndigheternas uppmärksamhet på innebörden av de nyabestämmelserna i de hänseenden som berörts i skrivelsen - vidtog därför inteylteriigare åtgärder i ärendet. Regeringensovan nämnda beslut har genom delgetls samtliga länsstyrelseroch polisstyrelser i landet. har i rapporten 1977:4, Socialjour, redovisat en utvärdering av de försök medsocialjourverksamhet som tillkom på förslag av brottskommissionen och som avslutadesmed utgången av . Ändamålen med den sociala jourverksamheten skulleenligt brottskommissionens förslag bl. a. vara all förbättra samarbetet mellansocialvården och andra myndigheter, främst polisen, och att göra utredningarenligt LTO. Enligt rapporten har det under jourverksamheien gjorts få socialautredningar enligt LTO. Avsaknaden av social jour kan därför, uttalas del irapporten, inte förklara alt LTO föranlett så få sociala utredningar. I betänkandet behandlar utskottet motioner angåendelagen om tillfälligt omhändertagande (LTO). Enligtvissa specialförfatlningar, bl. a. barnavårdslagen och lagen om nykterhetsvård,äger polisstyrelse i avbidan på ställningstagande av annan myndighet besluta omhändertanågon för alt underiätta att lämplig vård sätts in eller annan åtgärd vidtas.11 § LTO ges möjlighet för polisman alt i sådana fall, om vissa närmare angivnaförutsättningar är uppfyllda, göra elt tillfälligt omhändertagande i avvaktanpå polisstyrelsens beslut. Vidare gäller enligt 2 § LTO att om någon, som kanantas vara under , anträffas under JuU 1977/78:12 9 förhållandensom uppenbariigen innebär överhängande och allvariig risk för hans hälsa ellerutveckling, han får tas om hand av polisman för att genom dennes försorgskyndsamt överlämnas till föräldrar, annan vårdnadshavare ellerbarnavårdsnämnden. LTOinnehåller också en regel, i 3 §, om att den som genom sitt uppträdande störallmän ordning eller utgör omedelbar fara för denna skall omhändertas avpolisman, om del är nödvändigt för att upprätthålla ordningen. Sådantomhändertagande skall också ske när det fordras för att avvärja straffbelagdgärning. Har omhändertagande skett på någon av sist angivna grunder, skallenligt 6 S LTO en utredning göras beträffande den omhändertagneslevnadsförhållanden, dock endast i den mån behov av sådan utredning kan antasföreligga. Utredningen skall om möjligt göras av företrädare för socialmyndighet, och dess syfte skall vara att utröna om den omhändertagne är iträngande behov av hjälp eller stöd från samhällets sida. 1 lagen föreskrivsvidare en maximitid för frihetsberövanden som skett i syfte attupprätthålla ordningen eller hindra någon att begå brott. Enligtlagen om omhändertagande av berusade personer m. m. (LOB) får den som på allmänplats, utom- eller inomhus, anträffas berusad av alkoholhaltiga drycker ellerannat berusningsmedel omhändertas av polisman, om han till följd av berusningenär ur stånd att la vård om sig eller annars utgör en fara för sig själv ellerannan. En maximitid har föreskrivits för friheisberövandei.