bet · G101LU5 · 1977-12-31 00:00:00 — Inledande amorteringsanstånd ärsällsynta; 84 96 av företagen uppger att den första amorteringen erläggsmånaden efter köpet. Rätt i kontrakt till en eller flera amorteringsfria månadermedges av av företagen. Kontraktsavvikelser (förlängning av kredittid,betalningsuppskov o. förekommer i inte obetydlig omfattning. T. ex. uppgestillfälliga betalningsuppskov förekomma i 34 96 av företagen. Av dessa företaghar uppgivit atl uppskoven förekommer "ibland" eller"ganska ofta". Vid beialningsförskjutningar tas i mer än halvaantalet fall någon extra räntekostnad inte ut av köparen.Finansieringsförelagen synes dock genomgående debilera köparen ränta förföriängningstiden och, i förekommande fall, expeditionsavgift. Frivilligaförlidsbelalningar förekommer i de flesta företag, dock relativt sällan ivarje företag. Endast 15 96 av företagen har nämnt att förlidsbelalningarförekommer mer än en gång . 96 96 av förelagen uppger sig restitueraräntan vid frivillig förtidsbetalning. Vid förlidsbelalningar i samband medåtertagande synes ränterestitution vara mindre vanlig. har i yttrande till lagutskottet anfört alt frivilligaförlidsbelalningar inom bilavbelalningshandeln torde förekomma i ca 10 96 avavbelalningsfallen. kan det väntas att procentandelenförlidsbelalningar ökar. Till följd av de särskilda restriktioner som gällerför bilhandeln är betalningsanstånd eller andraoregelbundenheter sällan förekommande. 1fråga om innehållet i amerikansk och engelsk rän får utskottet hänvisa till deredogörelser i detta hänseende som läinnats i belänkandet (s 129 f. och 142 f).Vad beträffar amerikansk rätt kan härutöver nätr.nas att lagstiftningeninnehåller detaljerade bestämmelser bl. a. om vilka avgifter köparen skallerlägga till säljaren med anledning av betalningsdröjsmål. Vad gäller denengelska lagstiftningen bör nämnas atl bestämmelserna i omavräkning på kredilkoslnaden vid förtidsbelalning (Seclions 94-97) väntas trädai kraft först när detaljerade tillämpningsbestämmelser beräknasföreligga. Det kan tilläggas, atl den engelska lagens förarbeten innehållerexempel på hur avräkningen bör tillgå i skilda fall av "oregelbundna"amorteringar. Som'framgår av den verkställda utredningen förekornmer det ett inte oväsentligtantal fall av avbetalningsköp vid vilka amorteringarna sker oregelbundet. tidigare berört ger 78-regeln inte ett fullt rättvisande resultat isådana fall. Uppenbart är atl ju större oregelbundenheterna är desto mindreanvändbar är 78-regeln. Med hänsyn till det anförda anser utskottet alt enbestämmelse om avräkning mellan köpare och kreditgivare i varje fall inte kanbygga uteslutande på 78-regeln. Etlannat problem med 78-regeln hänför sig till den laglekniska utformningen avbestämmelsen. I den mån 78-regeln skall vara utgångspunkt vid avräkning enligt13 ! ; konsumentkreditlagen skulle del i och för sig ligga nära LU 1977/78:5 67 Bilaga 2 tillhands alt antingen själva formeln eller formeln uttryckt i ord togs in ilagtexten. Enligt utskottets mening framstår det som mindre tillfredsställandeatl formeln förs in i lagtexten, helst som stadgandet i sådant fall knappastskulle bli särskilt lättförståeligt. Vad därefter angår del senare alternativethar ulskoitet inte funnit det vara möjligt att ge formeln en språkligutformning som uppfyller kraven på önskvärd exakthet ochbegriplighet. Av del föregående framgår vidare alt 78-regeln inte kan tillämpasdirekt vid alla fall av förtidsbetalning. Väljer man att ta in 78-regeln somhuvudregel i lagtexten skulle det därför bli nödvändigt all i lagen införakompletterande bestämmelser avseende sådana fall av förtidsbetalning där78-regeln ej äromedelbart tillämpbar. Lagtexten skulle härigenom komma atttyngas avsevärt. Sammanfattningsvisanser utskottet atl ett avräkningsförfarande grundat på 78-regeln i allmänhetger mera tillfredsställande resultat än avbetalningsköplagens regler men altinte heller införandet av 78-regeln är invändnings-frin. Motbakgrund av det anförda har utskoltel stannat för en lösning i linjemed den som valdes av kreditköpkommiltén och föreslår därför att 13 Skonsumentkreditlagen skall innehålla en bestämmelse av innebörd att, vidberäkning av kreditgivarens fordran i samband med förtidsbetalning enligt 12 S,från den obetalda delen av krediifordringen skall avräknas den del avkredilkoslnaden som hänför sig till den ej utnyttjade kredittiden. Bestämmelsenanger endasl principen för hur avräkningsförfarandet mellan parterna skall gåtill men innehåller inte några närmare anvisningar om vilken reduceringsmetodsom skall användas. Lagrummet ger visst utrymme för tillämpning av skildaberäkningsmetoder som kan leda till sinsemellan olika resultat. Av de ovandiskuterade avräkningsmeioderna torde enligt utskottets mening endasl 78-regelnstå i överensstämmelse med den i lagtexten angivna principen. En annan metodsom uppfyller kravet på alt ge ett rättvisande resultat är all den verkligaräntekostnaden läggs till grund för reduktionen. Sistnämnda metod är dockkomplicerad och svår alt tillämpa. Med hänsyn härtill anser ulskoitet att78-regeln i allmänhet torde vara atl föredra. Som utskottet tidigare berörtförekommer emellertid fall då 78-regeln inte är direkt användbar omrätlvisekravet skall tillgodoses. Genom lagtextens utformning finns del utrymmeför att i sådana fall också andra beräkningssätt kan komma till användning,förutsatt att de överensstämmer med den i lagen angivna principen och ger etträttvist resultat. Vadnu har anförts innebär atl det finns behov av råd och vägledning förtillämpningen i del praktiska affärslivet av den föreslagna avräkningsregeln.Del fär ankomma på i dess egenskap av tillsynsmyndighet enligtlagen att i samarbete med berörda näringslivsorganisationer tillgodose deltabehov. Lämpligen sker del genom att man bl. a. utarbetar avräkningstabellergrundade på 78-regeln och andra anvisningar. Trots atl del här inte rör sig om rättsligt bindande tillämpningsföreskrifter kan man enligl LU 1977/78:5 68 Bilaga 2 utskottetsmening räkna med att den avsedda vägledningen med tiden kommer alt ge godstadga åt tillämpningen av avräkningsregeln. Ulskoitetvill i detta sammanhang slutligen erinra om att konsumenlkredillagensbestämmelser är tvingande endast på det sättet, atl avtal inte får träffas sominnebär inskränkning av köparens förmåner enligt lagen. Det finns alltså intenågot hinder mot att man t. ex. för vissa branscher, där önskemålet om enklareavräkningsregler är särskilt stort, utformar avtalsformulär som innehållermera schablonartade avräkningsregler, under förutsättning att köparen intehärigenom sätts i en sämre ställning än lagen ger honom. Omen köpare i annat fall än när säljaren yrkat att återfå en vara villföriidsbetala sin skuld gäller enligl 6 S tredje stycket avbetalningsköplagenatt den avbetalningspost, som närmast förfaller lill betalning, i sin helhetskall tillgodoräknas säljaren. Regeln är föranledd av önskemålet atl förhindraatt köparen får en alltför förmånlig avräkning om han föriidsbetalar skuldenstrax innan en amortering förfaller lill betalning, Enligl utskotiets uppfattningboren regel med motsvarande innebörd införas i konsumentkreditlagen. Motinförandel av en sådan bestämmelse kan möjligen invändas att regeln i visstfall kan leda till obilligl resultat för konsumenten. Om nämligen konsumentenutverkat anstånd med betalningen av köpesumman eller en del därav lill en visstidpunkt och sedan infriar hela skulden före förfallodagen skulle en konsekvensav regeln bli alt ingen reduktion av kreditkostnaden sker. Enligl utskottetsuppfattning saknar dock fallet praktisk betydelse eftersom i en sådan situationräntan för krediten i allmänhet torde debiteras först när skulden betalas. Detblir med andra ord aldrig aktuellt alt kreditgivaren avkräver köparen ränla förlängre tid än den under vilken kredit åtnjutits. ; första stycketkonsumentkreditlagen böralltså införas en regel enligt vilken, omfönidsbetalning sker på annan lid än i avtalet bestämd förfallodag,den ejutnyttjade kredittiden skall räknas från första förfallodagen efterbetalningen. tidigare anfört skall en regel om alt kreditgivaren under vissaangivna förutsättningar alllid äger rätt tillgodräkna sig kostnaden föruppläggning av kredit införas 113? Enligl utskottetsmening bör denna avräkning kunna tillgå så som kreditköpkommiltén redovisat ibetänkandet (s. 229). Ett karakteristiskt drag för avbetalningsköpenäratt säljaren förbehållit sig antingen rätten all återta godset, om köparenåsidosätter vad som åligger honom (återtagandeförbehåll), eller äganderättenlill godset tills betalningen eller viss del därav erlagts (äganderätts- ellerägarförbehåll). 1 realiteten innebär förbehållen alt godset slår som säkerhetför alt köparen fullgör sina förpliktelser. I avbetalningsköplagen gesutförliga bestämmelser om förut- LU 1977/78:5 69 Bilaga 2 sättningarnaför alt säljaren skall få återta godset vid belalningsdröjsmål. Som allmänförutsättning gäller att köparen skall ha dröjt utöver förfallodagenatt betala belopp, som uppgår lill minst en tiondel av avbelalningspriset, ochatl beloppet fortfarande uleslår obetalt eller att köparens dröjsmål avser tvåeller flera poster som tillsammans utgör minst en tjugondel avavbetalningspriset eller också atl dröjsmålet avser återstoden av säljarensfordran. godset skall avräkning ske mellan parterna. Köparentillgodoräknas härvid värdet av godset när del . a. förfallna men obetalda amorteringar samt övriga obetalda poster med vissreduktion (se härom föregående avsnitt). 1 den mån efter avräkning ett saldouppstår lill den ena partens nackdel skall mellanskillnaden eriäggas lillmotparten. Om t. ex. godsets värde överstiger del värde som har tillgodoräknatssäljaren får denne inte återta godset, innan han betalat överskottet lillköparen. 1propositionens förslag lill konsumentkreditlag har de s. k.äganderälis-förbehållen utmönstrats i terminologiskt hänseende.Återtagandeförbehåll tillåts, men om sådant förbehåll används i fråga omvara,som med hänsyn till sin beskaffenhet eller sin värde eller på grund avförhållandena på marknaden ej är lämpad som kreditsäkerhel, kan näringsidkareni marknadsrältslig ordning förbjudas att använda förbehållet iliknande fall. Iöverensstämmelse med vad som föreslagits gälla beträffande förfalloklausulerskall enligl 15 i; andra stycket förslaget lill konsumentkreditlag såsomförutsältning för atl kreditgivaren i det enskilda fallet skall fl göragällande återtaganderätten gälla alt köparen är idröjsmål med all betala förfallen del av kreditfordringen som uppgår lill merän en tiondel av denna fordran. Förbehållet skall vidare ha gjorts av säljareni samband med köpet för alt trygga dennes rätt till betalning. Imotionerna1976/77:1578 och 1976/77:1595 yrkas,såvitt nuäri fråga,att - i konsekvens medvad som föreslagits i motionerna beträffande förutsättningarna för attförfalloklausul skall fa åberopas - rätlen alt återta varan skall inträda redannär den till betalning förfallna delen av kreditskulden uppgår till mer än entjugondel av hela skulden. Liksomdepartementschefen anser utskottet att användningen av förbehåll omåtertaganderäit bör begränsas till att avse produkter som är lämpliga somsäkerhetsobjekt samt alt möjligheterna atl åberopa sådana förbehåll i delenskilda fallet bör inskränkas på samma sätt som när det gäller rätlen atlåberopa förfalloklausuler. Ulskoitet har i etl föregående avsnitt ställt sigbakom förslaget i proposilionen all endasl mera kvalificerade belalningsdröjsmålbör få föranleda att en förfalloklausul görs gällande. har emellertidutskottet ansett alt kravet på dröjsmålets omfattning bör sänkas när del ärfråga om två eller flera obetalda poster. 1 enlighet med dessaställningstaganden anser utskottet atl också beträffande återtagandeförbehållbör som förutsättning gälla att den förfallna men obetalda delen av skuldenskall uppgå lill merän en tiondel av hela krediifordringen. LU 1977/78:5 70 Bilaga 2 beloppettvå eller fiera poster bör dock återtagandeförbehåll fl åberopas även när denförfallna delen av krediifordringen uppgår till mer än en tjugondel av denna.Utskottet förordar därför alt 15 ? ; andra stycket konsumentkreditlagenkompletteras med en bestämmelse med sådan innebörd. I övrigt godtar utskottetden föreslagna utformningen av 15 i;. Såsom redan påpekats i fiera sammanhang skall, nären vara , parternas inbördes förhållande regleras genom ettavräkningsförfarande, enligt vilket köparen tillgodoräknas värdet av varan vidåiertagandelid-punklen och säljaren den obetalda delen av krediifordringen efterviss reduktion saml ränla och vissa kostnader. Regeln återfinns 117! ; förslagettill konsumentkreditlag. Om köparen vid avräkningen tillgodoräknas ett störrebelopp än säljaren flr varan enligt 18 S första stycket återtas endast ommellanskillnaden betalas lill köparen. Dessa regler överensstämmer i huvudsakmed innehållet i gällande räll (4 S och 5 v; 1 st avbetalningsköplagen). Omgodsets värde är mindre än vad säljaren har att fordra fär denne f. n. inteutkräva merän del överskjutande beloppet (5 ij 2 st). 1 18 ij andra stycketkonsumentkreditlagen föreslås nu en regel inrörd,enligi vilken säljaren aldrigfär kräva ut mellanskillnaden (restskulden) vid konsumenikredilköp. Utformningenav sistnämnda bestämmelse kritiseras i motionen 1976/ 77:1596. Motionärernayrkar atl skall avslå 18 S andra stycket i dess helhet. Som skäl försin inställning anför de bl. a. att säljaren ofta kan komma att drabbas avkännbar rättsförlust om han vid återtagande av varan inte fär kräva utrestskulden av köparen, exempelvis en bilköpare som underlåtit att teckna ellervidmakthålla en vagnskadeförsäkring och vars bil filt omfattande skador. Delborde enligt motionärerna strida mot del allmänna rättsmedvetandet att köpareni dessa fall kan undgå betalningsskyldighet och därigenom göra en vinst påsäljarens bekostnad. Företrädareför () har inför ulskoitet gett uttryck förliknande synpunkter. Enligt MRF bör lagstiftaren anamma en regel som föreslogsav kreditköpkommiltén och som innebar att kreditgivaren inte skulle få krävaut skillnaden i annat fall än då varan på grund av köparens åtgärder utsattsför onormal värdeminskning. Kreditgivaren skulle i sädana fall inte fl kräva utmer än vad som hänförde sig till den onormala värdeminskningen. MRF harframhållit bl. a. att det just inom bilbranschen inte är något problem attfastställa vad som skall anses utgöra "onormal" värdeminskning,eftersom branschorganisationen utger en priskatalog angående begagnade bilar,vilken innehåller detaljerade och lillföriiiliga uppgifter. Enligt MRF:suppfattning skulle en regel med den i proposilionen föreslagna innebördenfrämst drabba småförelagen bland säljarna. Somnärmare utvecklas av departementschefen i proposilionen (s. 133 och 134) talarfiera skäl för att i konsumentkreditlagen bör tas in en regel om atl LU 1977/78:5 71 Bilaga 2 kreditgivareinte får kräva ut en eventuell resiskuld som uppkommer för köparen vidåtertagande. Utskottet kan därför inte tillstyrka all - vilket närmast synesvara syftet med molionsyrkandet - nuvarande ordning beträffande reglering avresiskuld skall bibehållas. mening kan emellertid etl undantagslöst förbud för kreditgivaren altutkräva en resiskuld le sig mindre tillfredsställande när köparen underkredittiden vanvårdat varan så all därigenom dess värde som säkerhet betydligtminskats. Som berörts ovan hade kreditköpkommittén föreslagit en undanlagsregelenligt vilken restskulden skulle få krävas ut då en vara på grund av köparensvanvård eller liknande omständigheter utsatts för onormal värdeminskning.Säljaren skulle dock kunna kräva högst den del av restskulden som svarade motvärdeminskningen. Som departementschefen framhåller torde del sällan bli anledningalt lillämpa en sådan undanlagsregel. Värdet med regeln ligger emellertidenligt utskottets mening inte i del alt den fyller etl stort praktiskt behovutan främst i del förhållandel att köparen inte skall bibringas denuppfattningen att han kan behandla varan hur som helst. Bestämmelsen harsåledes betydelse främst på del psykologiska planet. Utskottet vill ocksåframhålla att det måsle anses slå i överensstämmelse med del allmännarättsmedvetandet alt en köpare som vanvårdar godset och dessutom inte skötersina amorteringar far betala den resiskuld som uppkommer till följd av att haninte fullgör sina åligganden. Motbakgrund av det anförda anser utskottet alt bärande skäl finns för en sådan typav undantagsregel som föreslagits av kommittén. Vad gäller den närmareutformningen av bestämmelsen vill utskottet erinra om att kommitténs förslagom atl kreditgivaren i vanvårdsfallen endast skulle fl kräva ut så myckel somsvarade mot den onormala värdeminskningen var tillkommet mot bakgrund av detförhållandet, att det enligt kommittén kan förekomma att säljaren bevakarreslskulden år till dess atl köparen innehartillgångar som kan utmätas. En följd härav kan enligl kommittén bli atlinkassokoslnaderna och kraven på dröjsmålsränla kan uppgå till beloppp som intesällan är betydligt högre än den återstående delen av själva krediifordringen(betänkandet s. 188). Enligl utskottets uppfattning bör man dock inte läggakreditgivaren lill last atl han i första hand väljer att försöka få ut sinfordran hos köparen på annat sätt än genom att utnyttja sin återtaganderäit. Ankreditgivaren inte begär all återfå det försålda måste i allmänhetframstå som en för köparen fördelaktigare ordning än den motsatta. Utskottetfinner det även av andra skäl vara mindre tillfredsställande atl etl beloppendasl motsvarande den onormala värdeminskningen skulle fä utkrävas. a.kan det vara svårt atl avgöra hur stor del av en värdeminskning som kanbetecknas som onormal. Den eftersträvade psykologiska effekten av en regel omrätt till ålerkrav vid vanvård skulle vidare försvagas. På grund av det anfördaföreslår utskottet alt i 18 i; andra stycket LU1977/78:5 72 Bilaga 2 konsumentkreditlagen upptas en regel av innebörd att, omresiskuld uppkommer lill kreditgivarens förmån, denne skall fa utkrävareslskulden endast om varan utsatts för betydande värdeminskning genom van vårdfrån köparens sida. Med den av utskottet sålunda förordade jämkningen avkommitténs förslag torde några farhågor för alt bestämmelsen skall förorsakatillämpningssvårigheler inte behöva hysas. Del fär överlämnas åt rättspraxisatt klargöra den närmare innebörden av uttrycket "betydande värdeminskning".Utskottet vill dock framhålla att den omständigheten all varan på grund av sinsärskilda beskaffenhet minskat i värde snabbare än andra föremål av motsvarandeslag självfallet inte bör berättiga kreditgivaren att kräva ut restskulden. Vadsom åsyftas med bestämmelsen är endast fall då köparen på uppenbart sättåsidosätter sin skyldighet atl vårda det köpta godset. ; förslaget tillkonsumentkreditlag återfinns vissa bestämmelser rörande handräckning föråtertagande av vara. Utskottet har ingen invändning mot innehållet i sak menföreslår alt en smärre redaktionell ändring görs i lagtexten. Med anledning av vad utskottetanfört i de föregående avsnitten har inom utskottet upprättats följande förslagtill ändringar i 12, 13, 15, 18 och 20 !;! ; förslaget till konsumentkreditlag. Regeringens förslag Utskotiets förslag 12 s Vid kreditköp har köparenalltid rätt att betala sin skuld lill kreditgivaren . Kreditgivarenfår kräva betalning i Kreditgivaren lär kräva betalning i förlidendast om han gjort förbehåll förtid endasl om han gjort förbehåll härom saml köparen är i dröjsmål med atl erlägga förfallen del av kredilford- erlägga förfallen del av kreditford ringen som uppgår till mer än en ringen som uppgår lill mer än en tiondel av hela kreditfordringen. tiondel av hela krediifordringen eller,om dröjsmålet avser två eller flera delar av kreditfordringen, till mer än entjugondel av hela kreditfordringen. Andra stycket utgör ej hinder förbank eller annan kreditgivare atl göra gällande strängare förbehåll ombetalning , om skyldighet därtill följer av annan författning. Vid förtidsbetalning enligt 12 5; skall vid beräkning av kreditgivarens fordran den obetalda delen av kreditfordringen minskas med så stor del av kreditkostnaden som den ej utnyttjade kredittiden utgör iförhållande till den avtalade kredittiden. Kreditgivaren får dock alltid tillgodoräkna sig hela kostnaden för uppläggning av krediten, om denna kostnad särskilt anges i avtalet och ej är oskälig. Vid förtidsbetalning enligt 12 i; skall vid beräkning avkreditgivarens fordran den obetalda delen av kreditfordringen minskas med dendel av kreditkostnaden som hänför sig till den ej utnyttjade kredittiden. Ombetalningen sker än i avtalet bestämd förfallodag skall den ejutnyttjade kredittiden räknas från första förfallodagen efter betalningen. Vid avräkning enligt första stycket får kreditgivarentillgodoräkna sig hela kostnaden för uppläggning av krediten, om denna kostnadsärskilt anges I avtalet och ej är oskälig. Förbehåll om återtaganderäit flr göras gällande endast under förutsättning att förbehållet har gjorts av säljaren i samband med köpet för atl trygga säljarens rätt till betalning samt köparen är i dröjsmål med atl eriägga förfallen och ej preskriberad del av krediifordringen som uppgår lill mer än en tiondel av hela kreditfordringen. 15 S Med förbehåll omaiertaganderäii avses avtalsvillkor som ger kreditgivaren möjlighet atlåtertaga varan, om köparen ej fullgör sin del av kredilköpsavtal. Förbehållom äieriaganderätt får göras gällande endasl under förutsättning attförbehållet har gjorts av säljaren i samband med köpet föran trygga säljarens rätt till betalning samt köparen är i dröjsmålmed atl eriägga förfallen och ej preskriberad del av krediifordringen somuppgår till mer än en tiondel av hela krediifordringen eller, om dröjsmåletavser två eller flera delar av krediifordringen, till mer än en tjugondel avhela kredit-fordringen. Använder näringsidkare förbehåll om återtaganderäit vidförsäljning av vara, som med hänsyn lill sin beskaffenhet eller sitt värdeeller på grund av förhållandena på marknaden ej är lämpad som kreditsäkerhet,kan näringsidkaren förbjudas all i liknande fall använda sådantförbehåll. LU 1977/78:5 frågaom förbud äger i övrigt bestämmelserna i lagen (1971:112) om förbud motoskäliga avtalsvillkor motsvarande tillämpning. Tillgodoräknas kreditgivaren etl större belopp än köparen, far kreditgivaren ej kräva ut mellanskillnaden (reslskulden) / annat fall än då varan har utsatts för betydande värdeminskning genom att köparen vanvårdat varan. Kreditgivaren far hos utmätningsman söka handräckning för varans återtagande, under förutsättning att rörande kreditköpet har upprättats en av parterna underskriven handling, som innehåller förbehåll om åiertaganderätl samt uppgift om kontantprisei, krediibeloppet, kredilkoslnaden, kredittiden, kreditfordringen och de tidpunkter när betalning skall erläggas. 18 S Om köparen vid avräkningen tillgodoräknas ettstörre belopp än kreditgivaren, flr varan återtagas endast om kreditgivarenbetalar mellanskillnaden till köparen eller, när varan värderats avutmätningsman, nedsätter mellanskillnaden hos denne. Tillgodoräknaskreditgivaren ett större belopp än köparen, flr kreditgivaren ej kräva utmellanskillnaden (restskulden). Kreditgivarenfår hos utmätningsman söka handräckning för varans återtagande, underförutsättning alt om kreditköpet har upprättats en av parterna underskrivenhandling, som innehåller förbehåll om åiertaganderätl saml uppgift om kontantprisei,kreditbeloppet, kredilkoslnaden, kredittiden, krediifordringen och detidpunkter när betalning skall erläggas. Ansökanom handräckning skall göras skriftligen saml innehålla uppgift om hur stor delav kreditfordringen som uteslår obetald. Vid ansökningen skall fogas styrktavskrift av den handling som anges i första stycket. LU1977/78:5 75 Bilaga 3 Närvarande: f d. juslitierådet , justitierådelHesser, regeringsrådet Reuterswärd, justitierådet .