bet · G101JuU25 · 1977-12-31 00:00:00 — till vad utskottet tidigare anförtom det önskvärda i att motverka upp- komsten av en bötesimmun grupp anserutskottet det vara av väsentligt intresse att även den grupp av bötesstraffsorh nu är i fråga kan ersättas av fängelsestraff. Enligt utskottets meningbör gälla att undanröjande av sådant bötesstraff skall kunna ske medanpåföljden i övrigt lämnas orörd. Medhänsyn till angelägenheten av att undvika fängelsestraff för unga personer börenligt utskottets mening någon rhotsvarande möjlighet till påföljdsförändringéj införas beträffande böter som ådöms i förening med överlämnande till vårdenligt barnavårdslagen enligt 31 kap. 1 § andra stycket BrB. Storlekenav det obetalda bötesbeloppet Enligt 9 § BÖVL får böter inte förvandlas om deinte överstiger .10 dagsböter eller . Om flerabötesstraff sammanträffar, skall gränserna gälla de sammanlagda straffen.Förvandling kan dock äga rum även om böternas summa understiger de angivna gränserna,nämligen då den bötfällde av tredska eller uppenbar vårdslöshet underlåtit attbetala böterna. Medhänsyn till lagstiftningens syfte börden av utskottet förordade regleringen i allmänhet inte aktualiseras då bötesskulden endast avser småböter eller inte uppgår till belopp av någon betydenhet. Något krav på att den obetalda bötesskulden skall överstiga visst bestämt belopp för att undanröjande skall få ske bör dock inte uppställas, eftersom en fast värdegräns skulle medföra onödiga komplikationer. a. skulle särskilda regler erfordras för de fall då en avbetalning, innebärande att gränsen underskrids, görs efter det att talan väckts men innan beslut om undanröjande meddelats. Utskottet förordar en reglering enligt vilken det för undanröjande av bötesstraffet krävs att påföljdsföränd ring bedöms påkallad av hänsyn till allmän laglydnads I detta krav avses ligga att bötesstraffet eller, om avbetalning skett,-återstoden uppgår till belopp av någon betydenhet. ' Iett system med undanröjande av bötesstraff möter betydande lagtekniskasvårigheter när det gäller behandlingen av böter som delvis betalts.Undanröjande av påföljd som delvis eller helt verkställts kan förutom enligt27 kap. 6 § och 28 kap. 9 § BrB ske enligt 34 kap.. BrB vid ny lagföring omden tidigare påföljden varit fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn,ungdomsfängelse eller internering. Döins i dessa fall till fängelse skall vidpåföljdens bestämmande skälig hänsyn tas till JuU1977/78: 25 43 vad den dömde undergått av den andra påföljden (34 kap. 6§ tredje stycket, 7 § tredje stycket, 9 § tredje stycket). I motionen 1555 föreslås beträffande undanröjande avdelvis erlägt bötesstraff en bestämmelse enligt vilken det erlagda beloppetskall återbetalas till den dömde enligt reglerna i 5 § i den föreslagnabötesverk-ställighetslagen. En sådan reglering harprincipiella fördelar och kan förefalla naturlig i ett system, där böterna kanändras till varje annan påföljd enligt , ej endast till fängelse.Om emellertid, som utskottet ovan förordat, den nya påföljden endast kanutgöras av fängelse, föreligger möjlighet att i enlighet med vad som gällerför vissa fall av påföljdsförändringar enligt 27, 28 och 34 kap. BrB vidstraffets bestämmande ta skälig hänsyn till vad som erlagts äv det ådömdabötesstraffet. Utskottet förordar införande av en sådan regel. Med denna lösningskall återbetalning ej ske av böter som erlagts före beslutet ompåföljdsförändring. En regel härom bör intas i den nyabötesverkställighetslagen". Fängelsestraffet , - - . Förvandlingsstraff skall enligtsärskilda omräkriingsregler i 15 § BöVL bestämmas till lägst 10 och högst 90dagar. Minimitiden för fängelsestraff, som inte utgör förvandlingsstraff, ärenligt 26 kap. 1 § första stycket BrB en månad. Straffet kan inte genomtillämpning av straff-medsättningsregler bestämmas till (se JO:sämbetsberätielse 1972 s. 26). Att i förevarande lagstiftningsärende införamöjlighet att ' ådöma kortare fängelsestraff bör ej komma i fråga. Här bör denallmänna regeln gälla. Beträffande straffmaximum är utskottet mer tvek-samt.Med hänsyn bl. a. till längden av de förvandlingsstraff som kari utdömas enligt nuvarande ordning har utskottet stannat för att inteförorda ett högre maximum än . Enligt 16 § BÖVL gäller att om denbötfällde iiär förvandling skall ske också häftar för andra böter som fårförvandlas samtliga böter skall förvandlas och gemensamt förvandlingsstraffbestämmas. Även böter vilka ådömts så att den bötfällde inte haftmöjlighet till betalning omfattas av bestämmelsen. En förutsättning för attden av utskottet förordade regeln om påföljdsförändring skall kunna tillämpasär att indrivning av skulden misslyckats och att detta kan antas ha berott påvissa illojala"beteenden från den dömdes sida. Samtliga böter, beträffandevilka sådana beteenden kan antas, skall undanröjas. Med hänsyn bl. a. till de möjligheter som. genom den ipropositionen föreslagna nya bötesverkställighetslagen skapas till omedelbar frivillig ibetalning av ådömda böter bör kunna presumerasatt elt konstaterat 'indrivningshinder gäller äyen nytillkomna böter.Påföljdsförändring bör JuU 1911 fl8: 25 44 därförkunna avse samtliga ej verkställda bötesstraff som ådömts den bötfällde, ochalltså även sådant straff som ej omfattats av verkställighetshindrandeåtgärder från den bötfälldes sida. En obligatorisk regel att även sådana böterskall omfattas av åklagarens talan eller av domstolens beslut skulle krävainförande av skyldighet för åklagaren och domstolen att införskaffautredning.om bötesstraff som ålagts den bötfällde. Sådan utredning låter sigmed nuvarande registreringsregler knappast göras och regeln bör därför görasfakultativ. Självfallet bör emellertid åklagaren i ansökan ta upp samtligakända bötesstraff. På samma sätt bör domstolens avgörande omfatta samtliga fördomstolen kända bötesstraff. Skulle efter domstolens beslut uppdagas att dendömde häftar för ytterligare böter får frågan om undanröjande av dem prövassärskilt enligt de allmänna regler utskottet föreslår. Verkanav betalning sedan talan väckts om påföljdsförändring Om den dömde betalar oguldna böter efter det attåklagaren ansökt om påföljdsförändring, skall talan naturligtvis återkallaseller, om den ej återkallas, ogillas av rätten. Betalas endast en del avböterna, får rätten i det enskilda fallet pröva om de resterande böterna skallundanröjas och ny påföljd bestämmas. Härvid bör beaktas kravet att påföljdsförändringskall bedömas vara påkallad av hänsyn till allmän laglydnad. Utskottetåterkommer nedan härtill. Angåendebetalning som sker efter domstols beslut men innan verkställighet påbörjatsgäller f. n. beträffande förvandlingsstraff att straffet bortfaller om fullbetalning sker och i regel nedsätts om skulden delvis betalas (22 § BöVL).Beslut i dessa frågor fattas i vissa fall av den domstol, som förvandlatböterna och i andra fall av . Beträffande böter som blirföremål för påföljdsförändring enligt utskottets förslag finner utskottet medhänsyn till arten av de enligt utskottets förslag upptagna kriterierna för attsådan förändring skall få ske ej skäl att införa möjlighet till betalning medbefriande verkan sedan beslut om påföljdsförändring vunnit laga kraft. Betalasskulden innan beslutet vunnit laga kraft, får beslutet efter fullföljd ändras ihögre instans. Böter som inbetalats efter beslutets meddelande får, om beslutetvinner laga kraft, återbetalas. Falli vilka påföljds förändring ej bör ske Frågan om påföljdsförändring enligt utskottetsförslag skall avgöras av rätten efter prövning av omständigheterna i varjesärskilt fall. Som ovan framhållits bör påföljdsförändring förutsätta att sådanåtgärd bedöms vara påkallad av hänsyn till allmän laglydnad. I enlighet härmedbör påföljdsförändring kunna underlåtas om förflutit från brottetsbegående eller om bötesstraffet ådömts i förening med villkorlig dom ellerskyddstillsyn och den villkorliga domen eller skyddstillsynen JuU 1977/78: 25 45 undanröjtsoch ersatts med fängelsestraff. Regleringen bör även lämna möjlighet för rättenatt när starka skäl talar mot fängelsestraff lämna talan om påföljdsförändringutan bifall. Ett sådant skäl kan vara att ett fängelsestraff med hänsyn tillden bötfälldes person skulle framstå som direkt olämpligt och motverka hansanpassning i samhället. BrB:sregler om straffnedsättning och påföljdsval för psykiskt sjuka och ungdomar ärav särskilt intresse i nu förevarande sammanhang. Enligt33 kap. 2 § andra stycket BrB får böter ådömas den som begått brott underinflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan själslig abnormitet av sådjupgående natur, att den måste anses jämställd med sinnessjukdom. Enligt 10 §BöVL får böter som ådömts med stöd av 33 kap. 2 § BrB ej förvandlas. Dennaregel motiveras av att personer som avses med bestämmelsen inte bör intas ifängelse. Densom begått brott innan han fyllt får enligt 33 kap. 4 § första stycketBrB ådömas lindrigare straff än vad som stadgas för brottet. Lindrigare straffkan också, om särskilda skäl är därtill, med tillämpning av 33 kap. 4 § förstastycket BrB ådömas den som begått brott under inflytande av lindrigare själsligabnormitet. Om synnerliga skäl är därtill får enligt samma lagrum också i andrafall ådömas lindrigare straff än vad som stadgas för brottet. Bötersom ådömts med stöd av nu nämnda' regler i 33 kap. BrB bör med tanke på motivenbakom dessa bestämmelser enligt utskottets mening inte undanröjas och ersättasmed fängelse. Någon uttrycklig bestämmelse härom erfordras enligt utskottetsmening ej. Beträffandeungdomar gäller enligt 26 kap. 4 § BrB att den som är ej får dömastill fängelse med mindre synnerliga skäl föreligger därtill. Fängelse fårenligt samrna lagrum ådömas den som fyllt men ej endast närfrihetsberövandet är påkallat främst av hänsyn till allmän laglydnad ellerfängelse eljest finnes lämpligare än annan påföljd. Lagrummet bör enligtutskottets mening äga tillämpning även i de extrema undantagsfall, då det kanbli aktuellt att undanröja bötesstraff beträffande den som är . Bötersom ådöms enligt 31 kap. 1 § andra stycket BrB bör som utskottet ovanframhållit ej kunna undanröjas och ersättas av fängelse. En bestämmelse härombör införas i paragrafen. Avräkningav häktningstid m. m. Enligt 33 kap. 5 § BrB skall vid ådömande avfängelsestraff den tid den dömde varit anhållen eller häktad på grund av brottsom prövats genom domen anses som tid under vilken den ådömda påföljden verkställtsi anstalt (avräkning). Om den som varit anhållen eller häktad döms tillbötesstraff får rätten förordna att påföljden skall anses helt eller delvisverkställd genom frihetsberövandet. När det gäller böter som ådömts i föreningmed villkorlig dom eller skyddstillsyn bör enligt JuU 1977/78: 25 46 förarbetenaej komma i fråga att göra avräkning från. böterna utan avräkningsfrågan bör i stället anstå tills ett undanröjande av den villkor-, liga domen eller skyddstillsynen blir aktuellt (prop. 1972: 146 s. 55, jfr. JO:s ämbetsberätielse 1976/77 s. 43). ' Närdet gäller fängelse som enligt dén av utskottet föreslagna regeln skall ådömasi stället för böter som ej kunnat verkställas bör enligt utskottets meninggälla att frihetsberövanden som föregått b.ötesdomen och inte tillgodoräknats iden domen skall avräknas från fängelsestraffet i enlighet med reglerna i 33kap. Avräkning skall inte ske beträffande böter som ådömts i förening medskyddstillsyn eller villkorlig dom. Utskottets ställningstagandeföranledertillägg tiU 33 kap. 5.§". Enligt 25 kap. 8 § BrB gäller de nuvarandebestämmelserna om in drivning och förvandling av böter även offentligrättsligaviten. De nya reglerna om påföljdsförändring bör gälla också sådana viten. Sammanträffandeined nya brott m. m. I 34 kap. BrB finns regler angående sammanträffandeav brott och förändring av påföljd. Enligt 1 § gäller beträffande bl. a. densom för brott dömts till fängelse och som befinns ha begått annat brott före domeneller nytt brott efter domen men innan fängelsepåföljden verkställts atträtten får förordna att den tidigare påföljden skall avse också det andrabrottet, döma särskilt till påföljd för detta brott eller undanröja påföljdenoch för samtliga brott döma till påföljd av annan art. Beträffandefängelse som ådömts i stället för inte verkställda böter bör det enligtutskottets mening inte vara möjligt att förordna att denna påföljd skall avseäven andra brott. Ej heller bör sådant fängelsestraff kunna undanröjas ochersättas med påföljd av annan art. Situationen blir alltså likartad med vad somnu i motsvarande hänseende gäller beträffande ådömt ovillkorligtförvandlingsstraff. Närfängelse som ådömts i stället för inte verkställda böter skall verkställassamtidigt med annat fängelsestraff blir de allmänna reglerna för,fängelsestraff tillämpliga (26 kap. 6 och 8 §§, 34 kap. 11 och 13 §§ BrB). Enligt 35 kap. 7 § BrB gäller att ådömda böter bortfallernär förflutit från det domen vann laga kraft, om ej ansökanom böternas förvandling delgivits den dömde. I propositionen föreslås attpreskriptionstiden förlängs till och som en konsekvens avförvandlingsstraffets avskaffande att de särskilda reglerna i 35 kap. 7 § ompreskriptionsavbrott utgår. Enligt departementschefen finns det vid avskaffande av förvandlingsstraffet väsentligen två förhållanden JuU 1977/78: 25 47 somtalar för en förlängning av verkställighetstiden utöver (prop. s. 84).Det ena är att längre verkställighetstid i vissa fall kan ge bättreindrivningsresultat. Det andra är att en längre preskriptionstid är motiveradför att skärpa bötesstraffets bieffekter. Beträffande dem som är klartbetalningsovilliga men i och för sig inte saknar betalnings- ellerförvärvsförmåga är det enligt departementschefen önskvärt att verkställighetstidenförlängs. Utskottetdelar departementschefens uppfattning om önskvärdheten av attpreskriptionstiden för böter förlängs då förvandlingsstraffet avskaffas. Detbör emellertid beaktas att fråga om påföljdsföräridring enligt utskottetsförslag blir aktuell först sedan allvarliga verkställighetsförsök har gjorts.Enligt utskottets mening bör inte komma i fråga att, föreskriva att talan ompåföljdsförändring skall anhängiggöras före utgången av som är kortareän den allmänna preskriptionstiden för böter. Om fängelse ådöms efterundanröjande av bötesstraffet kan' verkställigheten således inte sällan kommaatt äga.rum relativt efter brottets begående. Från kriminalpolitisksynpunkt kan en sådan konsekvens framstå som mindre tillfredsställande.' Denbör dock enligt utskottets mening kunna godtas eftersom utskottets förslagavser en mycket liten grupp bötesgäldenärer och det är ytterst angeläget kommer till rätta med ifrågavarande illojala förfaranden. Utskottet anslutersig således till departementschefens förslag beträffande preskriptionstidensförlängning. Av skäl som " sagts bör i överensstämmelse med vad som f.n. gäller beträffande bötesförvandling ansökan om påföljdsförändring avbrytapreskriptionstiden för bötesverkställigheten. Isammanhanget vill utskottet framhålla att det i regel relativt snart efter enbötesdom torde visa sig om den bötfällde illojalt förhindrar verkställigheten.Det bör därför i allmänhet vara möjligt att långt före preskriptionstidensutgång väcka talan om påföljdsförändring. Utskottet vill understrykaangelägenheten av att så sker. Erinras bör också om -vad utskottet ovan uttalarom alt ogilla talan om påföljdsförändring om förflutit efter brottetsbegående. I35 kap. 7 § BrB i dess nuvarande lydelse finns en hänvisning till reglerna iBöVL om bl. a. bortfallande av ålagt förvandlingsstraff. Härom stadgas i 26 §BöVL att förvandlingsstraffet bortfaller om beslutet ej verkställs inom tre årfrån det det vann laga kraft. I35 kap. 8 § BrB ges regler om bortfallande av ådömt fängelse. a. gäller attådömt fängelse bortfaller om domen ej börjat verkställas från detden vann laga kraft, såvida det ådömda straffet ej överstiger . mening bör en särskild regel införas angående bortfallande avfängelse som ådömts i stället för inte verkställt bötesstraff. En bestämmelsehärom, som bör införas i 35 kap. 8 § BrB, bör ha den innebörden att sådantfängelsestraff bortfaller om beslutet om påföljds- JuU 1911 fl8: 25 48 förändringinte börjat verkställas från det beslutet vann laga kraft. Med utskottets uppläggning i fråga om denstraffrättsliga kompensationen för bortfallet av förvandlingsstraffetåstadkommes en lösning såvitt avser den bötesimmuna grupp som enligt utskottetsmening står i förgrunden. Huruvida lagstiftningsåtgärder bör vidtas även beträffandeandra sådana grupper som kan uppstå till följd av förvandlingsstraffetsavskaffande är enligt utskottets mening svårt att nu bedöma. Tillräckliganledning att f. n. vid sidan av det föreslagna systemet med påföljdsförändringinföra en särskild regel om straffskärpning vid ny brottslighet föreliggerdärför inte. Frågan bör tas under förnyat övervägande om framtida erfarenheterger anledning därtill. Ivissa författningar finns förbud mot förvandling av böter och viten exempelvisi lagen (1958: 428) om ympning mot smittkoppor och lagen (1950: 595) om rätttill fiske. Enligt utskottets mening finns ej anledning att för fall som avsesi sådana lagar föreskriva förbud mot påföljdsförändring. Med hänsyn till desärskilda förutsättningar som uppställts för påföljdsförändring och tillrättens ovan berörda möjlighet att i de särskilda fallen pröva lämplighetenhärav torde emellertid utrymmet för påföljdsförändring i sådana fall bliytterst begränsat. Enligtlagen (1973: 18) om disciplinstraff för krigsmän (disciplinstrafflagen) fårbelopp som motsvarar disciplinbot ej förvandlas till fängelse. På samma sättbör enligt utskottets mening sådana belopp ej kunna bli föremål för påföljdsförändring,och de omfattas därför inte av utskottets förslag till lydelse av 25 kap. 8 §BrB. Hänvisningen i 5 § andra stycket disciplinstrafflagen till reglerna förverkställighet av bötesstraff kommer inte att avse reglerna ompåföljdsförändring. Dessa gäller inte verkställighet av bötesstraff. Enligtlagen (1963: 193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m. m. kan bötesdomar meddelade i annat nordiskt landverkställas i . Verkställighet sker enligt 2 § enligt svensk lag.Beslut om förvandling får dock ej meddelas. Hänvisningen till de svenskaverkställighelsreglerna för böter innebär på skäl som ovan anförts beträffandedisciplinbot inte att reglerna om påföljdsförändring blir tillämpliga på dessaböter. Utskottet finner ej anledning att i detta ärende överväga en annanordning. Dennya lagstiftningen bör träda i kraft . a)Förslaget till bötesverkställighetslag Iregeringens förslag till bötesverkställighetslag ges i 610 §§ regler omindrivning och i 1113 §§ regler orn indrivningshinder. JuU1977/78: 25 49 till de bestämmelser som behandlar indrivningshinder bör ien särskild paragraf intas en hänvisning till de regler om påföljdsförändringsom enligt utskottets förslag skall intas i 25 kap. 8 § BrB. Har bötesstraff som undanröjts med stöd av nyssnämndalagrum delvis verkställts skall som utskottet ovan anfört influtet belopp ejåterbetalas. En bestämmelse härom bör ges i den nya paragrafens andra stycke.Den nya paragrafen bör betecknas 11 §. Efterföljande paragrafer får betecknas1214 §§. I 12 § första stycket föreskrivs att böterna skallavkortas om de bortfallit eller eljest laga hinder föreligger motverkställighet. Lagrummet blir tillämpligt på böter som undanröjts enligt 25kap. 8 § BrB. Enligt 12 § andra stycket får böterna avskrivas om hindermöter mot deras indrivning. Enligt vad som sägs i propositionen (s. 100) skallavskrivning ske då ingen möjlighet föreligger att få betalning eller dåindrivningen skulle förorsaka mer arbete och kostnad än som kan anses skäligt.Beslut om avskrivning skall enligt lagrummet prövas av enligt denärmare föreskrifter som regeringen meddelar. I lagrummet bör som ytterligareförutsättning för avskrivning anges att anledning ej förekommer tillundanröjande av bötesstraffet enligt de regler som föreslås av utskottet i 25kap. 8 § BrB. Detaljregleringen angående den praktiska handläggningenhos kronofogdemyndigheten får liksom beträffande förfarandet enligt den nyabötesverkställighetslagen i övrigt ske i de närmare föreskrifter söm avses blimeddelade av regeringen. Enligt andra punkten i de föreslagna övergångsbestämmelsernaskall beslut om förvandlingsstraff vara utan verkan vid den nya lagensikraftträdande. Detta innebär att efter denna tidpunkt ingen får hållas ifängelse för att undergå förvandlingsstraff för böter och att prövotid intelängre löper med anledning av beslut om anstånd med verkställighet avbötesstraff (prop. s. 103). I 6 § BöVL föreskrivs f. n. att böter ej fårindrivas sedan beslut meddelats, varigenom förvandlingsstraff ålagts. SedanBöVL upphört att gälla bör indrivning ej få ske beträffande böter, för vilkaålagt förvandlingsstraff ej verkställts. En regel härom bör i tydlighetensintresse intas bland övergångsbestämmelserna. b) Förslaget till lag om ändring i Den i propositionen föreslagna bestämmelsen i 25 kap. 8 §bör ersättas med en regel om förändring av påföljd av den lydelse som framgårav utskottets förslag till lagtext och med den innebörd som närmare utvecklatsi denna lagrådsremiss. Detta förslag liksom de följdändringar till förslagetsom utskottet ovan behandlat föranleder ändringar i 26 kap. 1 § utöver vad somföreslås i propositionen samt härutöver ändringar i nuvarande 25 kap. 8 §, somskall betecknas 25 kap. 9 §, och i 31 kap. 1 §, 33 kap. 5 §, 34 kap. 3 §, 35kap. 7 och 8 §§ samt 38 kap. 3, 6 och 8§§. 4 1977/78. JuU191H18: 25 50 Beslut om påföljdsförändring enligt25 kap. 8 § innebär ej att den bötfällde i den mening som sägs i 1 kap. 6 §döms för det brott som föranlett bötesstraffet. Gemensam påföljd enligt sagdalagrum och 26 kap. 2 § första stycket skall därför ej komma i fråga när den bötfälldesamtidigt lagfors för andra brott. Övergångsbestämmelserna bör uppta en regel av innebörd attpåföljdsförändring skall kunna ske även beträffande böter som ådömts föreikraftträdandet. Denna lösning är med hänsyn till övergångsbestämmelsen i dennya bötesverkställighetslagen att beslut om förvandlingsstraff skall vara utanverkan inte helt tillfredsställande men bör främst med hänsyn till lagstiftningensbegränsade räckvidd godtas. Även förfaranden som ligger i tiden före lagensikraftträdande får läggas till grund för talan om påföljdsförändring. Någotsärskilt stadgande härom erfordras inte. Fängelsestraff bör beträffande böter som ådömts före ikraftträdandetfå utdömas endast om böterna med tillämpning av BöVL kunnat förvandlas tillminst 30 dagars fängelse. Utdöms fängelse bör straffet ej få sättas högre änvad som kunnat ske enligt BöVL. Utöver jämkningar i ingressen ochikraftträdandebestämmelsen föranleder utskottets överväganden i övrigt ejnågra ändringar i regeringens förslag till lag om ändring i . c) Förslaget till lag om ändring i Den i propositionen föreslagna ändringen i 1 kap. 3 §rättegångsbalken erfordras ej om 25 kap. 8 § BrB ges den av utskottetförordade innebörden. Domförhetsregler vid talan om påföljdsförändring enligtutskottets förslag upptas i 38 kap. 6 § BrB. d) Övriga lagförslag Utskottets ställningstaganden föranleder ej andraändringar i de övriga förslag som upptagits i propo.sitionen än attikraftträdandebestämmelserna justeras. Förslagettill lag om ändring i Undanröjande av bötesstraff ochersättande av detta straff med fängelse är en yttersta utväg i syfte att kommatill rätta med dem som trots att de har betalningsförmåga ej erlägger ålagdaböter och som genom illojala förfaranden hindrar verkställighet. Möjlighetentill påföljdsförändring i 25 kap. 8 § skall utnyttjas endast i ett begränsatantal fall av speciell karaktär och för dess tillämpning har föreskrivits attdet skall kunna antas att den bötfällde genom att uppsåtligen undan- JuU 1977/78: 25 51 hållaeller avhända sig egendom eller på annat sätt förhindrat verkställigheten samtatt påföljdsförändring bedöms vara påkallad av hänsyn till allmän laglydnad.