bet · G101LU21 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om dödförklaring 1 motionen 1977/78:1475 av ()yrkas att beslutar vidta ändring i angående dödförklaringi enlighet med vad som framförs i motionen. Enligt 25 kap. 1 § (ÄB) kan ansökan omdödförklaring ske när någon är borta och förflutit sedan han veterligensist var i livet. Skulle den bortovarande vara förkortas tidsgränsentill . Befann sig den bortovarande i livsfara då han veterligen sist var ilivet får ansökan ske efter det förflutit. I 4 § stadgas att rätten, omsådan tid förflutit som sägs i I § och man ej vet att den bortovarande avlidit,skall utfärda kungörelse om ansökningen med kallelse på den bortovarande attanmäla sig hos rätten senast viss dag som inte får sättas tidigare än ett årdärefter. Har den i kungörelsen utsatta tiden gått till ända och man inte vetatt den bortovarande avlidit flr rätten enligt 5 § förklara honom död. Iparagrafen flnns närmare bestämmelser om när dödsfallet skall anses ha skett iolika fall. I motionen framhålls att det finns starka skäl föratt bestämmelsen i 25 kap. 1 S ÄB ses över. Den i lagrummet angivna tidsrymden10 år flr enligt motionären anses för lång med hänsyn till att snabbakommunikationer minskat avstånden, att vi har bättre kännedom om människorsvistelseort och att internationell samverkan ökat. Konsekvenserna av lagregelnhar också en djupt mänsklig aspekt, och motionären anför ett exempel härpå.Motionären anser att den nuvarande lO-årsgränsen bör förkortas till samtatt en sådan reform skulle motsvara den allmänna uppfattningen om vad som kananses rätt och rimligt. Som en följd av den föreslagna ändringen börspecialregeln för den som är slopas. Den tillkallade utredningen (Ju 1977:14) omvissa arvsrättsliga frågor har i uppdrag att utreda frågor om dödsbodelägaresansvar för avlidens skulder samt vissa andra successionsrättsliga spörsmål.Utredningen skall 1 1977/78. LU 1977/78:21 2 a. se över reglerna om dödförklaring. I utredningsdirektiven framhålls attbestämmelserna i allt väsentligt varit oförändrade och att det kanifrågasättas om inte de angivna tiderna för ansökan om dödförklaring numera tersig onödigt långa och alltså kan förkortas. Även andra ändringar avbestämmelserna om dödförklaring kan enligt direktiven vara motiverade. Enligt 25 kap. I § får ansökan om dödförklaringgöras när någon är försvunnen och gått sedan han veterligen senast var ilivet. Var den försvunne förkortas tidsgränsen till . Ensärskild tidsgräns gäller för de fall då den bortovarande befann sig ilivsfara. Imotionen framhålls att den uppställda tidsgränsen på 10 årär för lång medhänsyn till förhållandena i dagens samhälle. Konsekvenserna av lagregeln harockså enligt motionen en djupt mänsklig aspekt. Motionären anser att enförkortning av tidsgränsen till skulle motsvara den allmänna uppfattningenom vad som är rätt och rimligt och yrkar alt skall ändra ärvdabalkeni enlighet med vad som anförs i motionen. Utskottetkan ansluta sig till motionärens uppfattning om att den i 25 kap. 1 § ärvdabalkenangivna tiden för ansökan om dödförklaring, , kan synas alltför lång. Somframgår av det föregående övervägs reglerna om dödförklaring av utredningen omvissa arvsrättsliga frågor. Utskottet vill understryka vikten av attutredningsarbetet bedrivs skyndsamt. På grund av det anförda är någon åtgärdfrån sida med anledning av motionen inte erforderlig. att avslårmotionen 1977/78:1475. Närvarande:Ivan (), (), (). ()*, (). (), (), iGamleby (s), ()*, (), (),(),(), () och (). *Ennärvarande vid betänkandets justering. GOTAB 57703 Slockholm 1978