bet · G101UU12 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om nedrustning m. m. Imotionen 1977/78:423 av m. fl. (s) hemställs 1. att beslutar hemställa att regeringen vidbilaterala kontakter med andra stater och inlor lämpliga internationella foraagerar kraftfullt lor att förstärka den internationella opinion som motsättersig att neutronvapen tillförs militärblockens arsenaler i och på andrahåll i världen, 2. att beslutar hemställa att regeringenverkar för fördjupade studier inom FN:s ram av ekonomiska och andrakonsekvenser som skulle följa av beslut att ställa om produktion och forskningfrån militärt till civilt bruk, 4.alt för regeringen ger till känna vad som i motionen anförts angåendeett eventuellt svenskt deltagande i Wienförhandlingarna omrustningsbegränsningar i (MBFR). (Yrkandena3 och 5 i summa motion har förut behandlats av utskottet i betänkandet UU1977/78:11.) I motionen 1977/78:530 av och (båda apk) föreslås attriksdagen beslutar anmoda regeringen att ta initiativ till samnordiska överläggningari syfte att proklamera som en kärnvapenfri zon. I motionen 1977/78:1018 av och (båda apk) hemställs 1. att beslutar hemställa att regeringenutan dröjsmål skärper sitt ställningstagande mot tillverkning av neutronvapnetoch - bilateralt, vid internationella konferenser samt på andra sätt - verkiirför ett förbud mot detta nya massförintelsevapen, 2. att beslutar hemställa att regeringenverkar för en snabb internationell utredning om möjligheterna att ställa omrustningsindustrin för civil och samhällsnyttig produktion och använda vad somkan inbesparas genom nedrustning för utvecklingsländernas behov. (Yrkandena3 och 4 i sistnämnda motion har av utskottet behandlats i annat sammanhang, ibetänkandet UU 1977/78:11.) Imotionen 1977/78:1027 av m. fl. (vpk) föreslås 1. attriksdagen hos regeringen hemställer att i det fortsatta arbetet i olika nedrustningsorgan kraftfullt verkar för att nya typer av kärnvapen, som t. ex. neuironbomben, förbjuds, 2. att hosregeringen hemställer om åtgärder och initiativ som 1Riksdagen 1977/78. UU 1977/78:12 2 kanbegränsa spridningen av kärnkraftsteknologi och därmed kärnvapenspridningen, 3. att som sin mening uttalar att en svensknedrustning är den första förutsättningen för ett kraftfullt agerande iinternationella nedrustningsfrågor, 4. att uttalar sitt stöd för en fortsattutbyggnad av den svenska fredsforskningen. Nedrustningsfrågorna har en särskildaktualitet därigenom att generalförsamling på försommarenför första gången möts till en extra session helt ägnad åtnedrustningsproblematiken. har aktivt deltagit i förberedelserna fördenna extrasession på samma sätt som vårt land hört till de mestpådrivande i de förhandlingar som alltsedan år 1962 pågått inom den av i (CCD). De ansträngningar som därvidgörs från svensk sida och som syftar både till att hejda den ständigtfortgående kapprustningen i världen och att få till stånd samfällda och genuinanedrustningsåtgärder barett starkt stöd i den allmänna opinionen i vårt land. Deinternationella rustningarna har gigantiska dimensioner, och vapenarsenalerna- främst på kärnvapensidan - representerar en närmast oföreställbarförstörelseförmåga. Ändå fortsätter den kvalitativa vapenutvecklingen liksomrustningarna såväl på kärnvapenområdet som på det konventionella vapenområdet.Bortåt hälften av väridens mest kvalificerade tekniker och naturvetenskapligaforskare beräknas arbeta inom den militära sektorn. Sex gånger så stora beloppsatsas på militär forskning som på energiforskning i världen. Två dagarssamlade militärutgifter i världen beräknas motsvara FN:s medlemsstaterssammanlagda årliga bidrag till FN och alla dess fackorgan. Ifokus för uppmärksamheten har länge stått supermakternas och andra stormaktersrustningar på kärnvapenområdet, både vad beträffar de strategiska ellerinterkontinentala kämvapnen och kärnvapenbärarna och vad beträffar de taktiskakärnvapensystemen. Därvidlag har väldiga arsenaler och överkapacitet på ömsesidor byggts upp liksom en kolossal slagkraft och precisionsförmåga. Detsenaste årets internationella diskussion om en ny kärnvapenvariant -den s. k.neutronbomben -och dess eventuella tillverkning och utplacering i Västeuropahar gällt ett slående exempel på den vidareutveckling mot alltmer sofistikeradevapentyper som pågår i såväl Väst som Öst. Ett annat sådant exempel ärSovjetunionens framtagning och utplacering av det nya rörligakärnvapenrobotsystem som går under namnet SS 20. Samtidigtbör inte förglömmas att större delen av världens tekniska utvecklingsresurserläggs på de konventionella vapnen och att kapacitetsut- UU 1977/78:12 3 byggnadenockså på detta område är mycket stor internationellt sett. Inte minst harmilitärutgifterna och vapenanskaffningen mycket snabbt ökat iomfattning i den fattigare delen av världen, något som även fördröjeru-ländernas ekonomiska och sociala utveckling. Sambandetmellan nedrustning och utveckling är för övrigt en av de frågor som på svensktoch nordiskt initiativ satts på dagordningen för FN:s särskildanedmstningssession i vår. Det väntas att sessionen bl. a. skall fatta beslut omen inträngande studie av denna fråga, med sikte på möjligheterna att föra överresurser från det militära området till fredliga ändamål och därmed förhoppningsvisockså frigöra tillgångar för ökade utvecklingsansträngningar i den tredjevadden. Dennaliksom flera andra nedrustningsfrågor avhandlas i de nu aktuella motionerna. I tre av de nu aktuella motionerna, nämligen423,1018 och 1027, föreslås att skall uppmana regeringen att på olikasätt -i såväl internationella som bilaterala sammanhang - motarbeta eller verkaför förbud av att neutronvapen tillverkas eller tillförs militärblockensarsenaler. Medbegreppet neutron vapen, vilka närmast torde kunna jämföras med minikärnvapenehuru de beskrivs ha en i förhållande till dessa avsevärt förhöjd strålnings-men däremot reducerad spräng- och värmeverkan, avses neutronladdningar avbegränsad storlek, vilka kanapteras i bl. a. robotstrids-spetsar ochartillerigranater. Denamerikanska statsledningen offentliggjorde att den sedannågon tid övervägde ett beslut om vidareutveckling, tillverkning ochforbandsläggning i av neutronvapen. Täta konsultationer i frågan hardärefter ägt rum mellan NATO-länderna, och det föreföll länge som om ettdefinitivt beslut härom skulle kungöras i samband med ett NATO-rådsmöte i vår.I början av april meddelade emellertid den amerikanske presidenten attproduktionen av neutronvapen tills vidare får anstå men att det slutgiltigabeslutet i frågan kommer att påverkas av i vilken mån visaråterhållsamhet i fråga om konventionella och nukleära vapenprogram och styrkedispositionersom berör och säkerhet. klargjordes att man påamerikansk sida avseratt fullfölja moderniseringen av sådana kortdistansrobotaroch artilleripjäser som skulle kunna användas för avskjutning avneutronstridsspetsar eller -granater. Fjolåretsbekantgörande av planerna på serietillverkning av neutronvapen framkallade iåtskilliga västländer en debatt präglad av starka motsättningar. Enskildapolitiker och grupper har emfatiskt tagit avstånd från detta nya vapen, medan andratagit det i försvar och hävdat att det bör tillföras NATO:s vapenarsenal som ennödvändig motvikt mot Warszawapaktsländernas starka överlägsenhet i fråga ompansarvapen och andra konventionella r 1977/78. UU 1977/78:12 4 stridsmedel.Också utplacering av den nya rörliga kontinentala och medmultipla kärnvapenstridsspetsar utrustade 20 härav många anförts somargument för neutronvapnet. Opinionsbilden har således varit splittrad ochväxlande från land till land. BlandWarszawapaktsländerna har eventualiteten av en amerikansk serieproduktion ochförbandsläggning i av neutronvapen föranlett häftiga officiellamotreaktioner, och från sovjetisk sida har även antytts möjligheten av en egenframtagning av liknande strålningsvapen. Från sovjetisk sida framfördes kringnyår förslag om ett ömsesidigt avtal om förbud för neutronvapen. i lades fram ett formellt avtalsutkastom sådant förbud mot produktion, lagring, förbandsläggning och användning avneutronvapen. I ett skarpt formulerat inlägg avvisades förslaget omgående avden amerikanske representanten, som även gick till angrepp mot vad sombetecknades som en ensidig propagandaövning från sovjetisk sida i syfte attavleda uppmärksamheten från allvarliga försök att åstadkomma ömsesidigarustningsbegräns-ningsöverenskommelser. Densvenska regeringen härför sin del vid upprepade tillfällen-bl. a. i FN, iriksdagen och i bilaterala samtal med företrädare för andra länders regeringar- klargjort att med djup oro ser på neutronvapnet och en utveckling idetta sammanhang som kan leda till en ny rustningskapplöpning mellansupermakterna, sudda ut gränsdragningen mellan kärnvapen och konventionellavapen och därmed sänka den s. k. tröskeln för kärnvapenkrig samt ytterligareförsvåra tillkomsten av avtal som siktar till verklig nedrustning. Denförsta officiella markeringen av denna oro gjordes i ett anförande den 9 septemberi fjol av utrikesminister : Varje nytt tillskott till kärnvapenarsenalerna ärett bakslag för nedrustningsarbetet i världen. Införande av nya vapen innebärytterligare steg på kapprustningens ödesdigra väg. Det försvårar även arbetetpå att hindra tillkomsten av nya kärnvapenstater. De överväganden som f n.pågårom att anskaffa s. k. neutronvapen ger därför anledning till oro. Ingenkan garantera att införande av vapen av detta slag inte skulle öka riskerna fören kärnvapen konfiikt i ett spänt världsläge. Det gäller även andra s. k.minikärnvapen. Riskema är då stora för en upptrappning till ett obegränsatkärnvapenkrig. Ävenom planerna på neutronvapen skulle vara att betrakta som ett svar påWarszawapaktens styrkedispositioner i , kan ett genomförande avdessa planer utlösa en ytterligare teknisk upprustning från Sovjetunionenssida. Utrikesministern återkom till spörsmålet omneutronvapen och den fortsatta kärnvapenkapprustningen i det svenskahuvudanförandet vid : Det är det senaste exemplet på följderna avsupermakternas tekniska vapenutveckling. Den är djupt oroadav varje utveckling UU 1977/78:12 5 pårustningsområdet som skulle kunna utgöra en direkt destabiliserande faktor. Detstår också klart att en gmndläggande förutsättning för framsteg förnedrustningsansträngningarna äratt utvecklingen av supermakternas vapenkapplöpningbryts. Neutronbomben är oacceptabel för oss - och så är alla andra kärnvapen. Också i ett svenskt inlägg i FN:sgeneralförsamlings första utskott togs neutronvapnet upp och sattes in i sittsammanhang med den övriga kärnvapenkapprustningen: Inte minst för länder, vilka - som i fall- tagit avstånd från innehav av egna kärnvapen är det naturligt attnoga studera supermakternas kärnvapendoktriner. Alla kärnvapen är totaltoacceptabla för oss i det nedrustningsperspektiv vi anlägger. Det gäller småladdningar med lokalt begränsad skadeverkan. Det gäller självfallet storakraftigare taktiska kärnvapenstridsspetsar. Det gäller också hurkämvapenmakterna än har utformat sina doktriner. 1 det ena fallet kan endoktrin gå ut på att insätta enstaka kärnvapen först i en ytterstanödsituation. 1 det andra fallet att avfyra ett stort antal störrekärnvapenstridsspetsar över tättbefolkade länder i , oavsett hur enödesdiger kämvapenkonfiikt inletts. Neutronvapnet,som endast är det senaste i en rad exempel på följdernaav supermakternas tekniska vapenutveckling, förblir oacceptabelt för oss -liksom alla andra kärnvapen. 1 en särskild interpellationsdebati om neutronvapeni uttalade utrikesminister bl. Neutronvapnel är del senast uppmärksammade exempletpå den vapenteknologiska tävlan mellan supermakterna som ägt rum underefterkrigstiden. Vapnet måste ses i sitt totala kapprustningssammanhang, därockså andra aktuella vapenprojekt, t. ex. kryssningsrobotar, röriigalandbaserade missiler, den sovjetiska 20 och flygplanet mycket . Viddenoch allvaret av den utveckling som dessa och andra vapenprojekt representerarfår inte underskattas. Målet för vårt nedrustningsarbete måste vara att sökaförhindra en vidareutveckling av kärnvapen inklusive neutronvapnet, att uppnåen verklig nedskärning av supermakternas ofantliga arsenaler och att på längresikt avskaffa alla kärnvapen. rör diskussionen det amerikanskaneutronvapnet. lfl/;/e utbyggnad av de redan omåttligt storakärnvapenarsenalerna för insats i måste framkalla avståndstagande varesig utbyggnaden sker på amerikansk eller sovjetisk sida. Det stod ju bl. a. ganska klart att en amerikanskanskaffning kunde leda till en förbandsläggning först i olika europeiskaNATO-länder och i sinom tid eventuellt även i Warszawapaktsländerna. a.förekom spridda uttalanden i östeuropeisk press att också skullekunna skaffa vapnet på . Regeringens uppfattning om neutronvapnet var klaroch offentliggjordes på ett tidigt stadium. Detta var självklart mot bakgrundav vår traditionella nedrustningspolitik. I mitt anförande inför FN:s generalförsamlingden 29 UU 1977/78:12 6 septemberklargjordes likaledes regeringens ståndpunkt. Idet därpå följande svenska anförandet i generalförsamlingensförsta utskott belyste regeringen vår uppfattning om neutronvapnet i detglobala nedrustningspolitiska sammanhanget. I anförandet berördes också våregen situation i vad avser kapprustningens globala och regionala aspekter. Densvenska regeringen har vidare under hand informerat den amerikanska regeringenom sin uppfattning om neutronvapnet. Vi anser oss därtill ha tillräckliga skäl attbeteckna neutronvapnet som ett minikärnvapen och vänder oss mot det såsom ettsådant vapen. Vi har ånyo klargjort vår djupa oro inför varje utveckling somkunde sudda ut gränsen mellan kärnvapen och konventionella vapen. Jämsides med formella juridiska och tekniskakriterier på vapen finns de moraliska. I kampen mot kärnvapen och kemiska vapenharSverige intagit en ledande position och kommer att så göra även i framtiden.Alla kärnvapen förorsakar fruktansvärt plågsamma skador av strålning och hetta.Alla kärnvapen utsätter dem, som inte dör, för ohyggliga och kanskelångvariga lidanden och obotligta skador. Om opinionsbildningens betydelse i detta sammanhangframhöll utrikesministern vid samma tillfälle: Rustningsdebatten har två viktiga sidor. Den ena ärden oerhört betydelsefulla roll som en självständig och informerad opinionspelar för att motverka kapprustningen i världen och för att vända den i enverklig nedrustning. Opinionen aren politisk realitet också i frågan omneutronvapnet. Den andra sidan är de strategiska realiteterna. Vad vi gjort och kommer att fortsätta medär att deklarera vår inställning till neutronbomben och andra kärnvapen i allade sammanhang där så påfordras för att vara med i opinionsbildningen motneutronbomben och för att förhindra att bomben produceras i annan form påöstsidan, som ett motvapen till neutronbomben. Också i ett hälsningsanförande vid den s. k.folkriksdagen för nedrustning underströk utrikesministernde faror som ett introducerande av neutronvapen skulle innebära: Ett provstopp vore ett viktigt steg mot kärnvapennedrustning genom att den kvalitativa kapprustningen på kärnvapenområdet skulle försvåras. Utvecklingen av t. ex. neutronvapnet, denna nya och fruktansvärda variant av kärnvapen, skulle bli svårare. Jagvill idettasammanhangerinraomattjag i skilda fora, både hemma ochinternationellt, på vägnar starkt understrukit de faror somneutronvapnet skulle medföra och i det sammanhanget återigen fastslagit vårfasta inställning att alla kärnvapen äroacceptabla föross. hardärigenom blivit ett av de fä länder som på ett tidigt stadium och med storskärpa offentligt redovisat sin inställning i denna centrala rustningsfråga. I årets utrikesdebatt - -framhölls beträffande kärnva-penkappmstningen och neutronbomben bl. a. följandei regeringens inledande utrikesdeklaration: UU 1977/78:12 7 Den pågående kvantitativa och kvalitativakärnvapenupprustningen måste hejdas. Detta kan uppnås endast med Förentastaternas och aktiva medverkan. Kapplöpningenmellan vapen och motvapen driver ständigt fram nya vapensystem. En allvarligföljd av denna kvalitativa utveckling är att den gör det allt svårare att uppnåtrovärdiga nedrustningsavtal. Regeringen har i flera sammanhang med kraft väntsig mot neutronvapnet som ett av flera exempel på denna oroande kapprustningmellan supermakterna. Även i andra avseenden sker en kvalitativ upprustning avkärnvapenstridskraflerna i vår del av väriden som inger stark oro t. ex. genominförandet av moderna röriiga medeldistansrobotar. I ett anförande i i årmarkerade statsminister avståndstagande från såvälminikärnvapen som neutronvapen och konstaterade att ett samband föreliggermellan dessa vapentyper: När det gäller de taktiska kärnvapnen har frånsvensk sida uppmärksamheten bl. a. särskilt riktats på de faror som ligger ien specialisering av sådana kärnvapen med små laddningar. 1974 tog uppdenna fråga till allvarlig granskning i nedrustningskonferensen i . Minikärnvapenkan komma att utsudda gränserna mellan vanliga konventionella vapen ochkärnvapen och sänka den s. k. kärnvapentröskeln, dvs. göra det troligare attkärnvapen verkligen skulle kunna insättas vid en militär konflikt mellanmilitärblocken. Deländer skulle särskilt drabbas där vapnen är stationerade liksom länder i derasnärhet. som då tar vi med kraft avstånd från minikärnvapen och anser attdenna fråga på nytt bör tas upp i nedrustningssammanhang. Till detta vill jag foga att ett avståndstagandefrån en typ av kärnvapen inte lär tolkas som ett godkännande av en fortgåendeutveckling av andra kärnvapen. Det finns inga säkra informationer som tillåteross att dra slutsatsen att kärnvapenkapprustningen avsaktat vare sig i USAeller . Vår inställning till minikärnvapen innebär förvisso inteatt vi bortser från den realitet som stora, mera förstörelsebringande, taktiskakärnvapen innebär vilka i ett slag skulle sprida död och förintelse över mycketstora områden om de enligt doktrinerna kom till användning vid enmilitärkonflikt. Vi har i väridspressen kunnat följa fleraoroande drag i utvecklingen. Ettsådant är det amerikanska neutronvapnet som utvecklats men beträffande vilketbeslut ännu ej föreligger om tillverkning och förbandsläggning i . Vihar på svensk sida bl. a. i FN med kraft klargjort vårt otvetydigaavståndstagande till detta vapen. Jag vill särskilt upprepa vår syn attneutronvapnet är bland de kärnvapen som skulle kunna sänka kärnvapentröskelnoch tillägga att jag på den punkten ser ett visst samband mellan neutronvapnetoch minikärnvapen. De ovan återgivna uttalandena ger vid handen attregeringen vid många tillfällen och i olika internationella och svenskasammanhang klart gett uttryck för sitt starka avståndstagande från denupptrappning av rustningsprocessen som introduktionen av bl. a. neutronvapenskulle innebära och utskottet finner därför att syftet med de nu ifrågavarandeyrkandena i UU 1977/78:12 8 motionerna423,1018 och 1027 blivit tillgodosett. Utskottet anser därför att de inte geranledning till någon åtgärd, varför de avstyrks. Både i motionen 423 och i motionen 1018 begärs attregeringen skall uppmanas verka för internationella utredningar angåendemöjligheterna för-liksom konsekvenserna av - en omställning från militär tillcivil produktion och forskning. Utskottetvill med anledning härav erinra om att i december 1977nå nordiskt initiativ enhälligt antog en resolution om sambandet mellannedrustning och utveckling. Initiativet till denna resolution gick i sin turtillbaka på ett förslag från svensk sida, framfört i en skrivelse till FN:sgeneralsekreterare med tanke på den särskilda generalförsamlingssessionom nedrustning som kommer att hållas . Förslagetgick ut på att FN borde företa en inträngande studie om sambandet mellannedrustning och ekonomisk/social utveckling. 1 FN-resolutionen anbefalls iprincip att en sådan studie genomförs. Avsiktenäratt definitivt beslut om en dylik studie skall tas av den speciellanedrustningssessionen och att de närmare riktlinjerna för studien i fråga ocksåskall antas . På grundval av den förut nämnda resolutionenhar FN:s generalsekreterare utsett en interimistisk arbetsgruppbestående av 22 regeringsexperter med uppdrag att skyndsamt utarbeta allmännariktlinjer för studien så att dessa kan föreligga före den särskildasessionens början. Till ordförande i expertgruppen, vars arbete numeraslutförts och utmynnat i ett enhälligt förslag till utredningsdirektiv, valdesstatssekreteraren . Deföreslagna direktiven ansluter sig nära till de förslag beträffande studiensutformning och genomförande som förut framlagts från svensk och nordisk sida.Utredningsarbetet väntas ta i anspråk och omfatta tre delar. I denförsta delen förutses en så fullständig kartläggning som möjligt av detnuvarande resursutnyttjandet i världen för militära ändamål. Den skallinbegripa en beräkning av hur stora reala resurser som används för sådanaändamål, t. ex. i fråga om arbetskraft, forsknings- och utvecklingskapacitet,produktionsutrustning, råmaterial samt utnyttjande av landområden. - Den andradelen skall utgöras av en analys av de effekter som å ena sidan fortsattarustningar och å andra sidan en planerad nedrustningsprocess skulle fl för denekonomiska tillväxten, den ekonomiska stabiliteten och den socialautvecklingen. Effekterna såväl på lokal, nationell, regional som internationellnivå skall studeras och analysen avse bl. a. utnyttjandet av begränsadetillgångar på energi och råvaror, effekterna på handelsrelationerna, påsysselsättning och produktion och på den sociala och industriella infrastrukturensamt på olika utvecklingsprogram syftande till att höja levnadsnivån ochundanröja absolut fattigdom, arbetslöshet, sjukdom, hunger och analfabetism. -Målsättningen i den tredje delen är att analysera kort- och långsiktiga problemvid en omställning från militär till civil verksamhet. UU 1977/78:12 9 Specielluppmärksamhet torde därvid komma att ägnas metoder för omdisponering a vresurser,som frigörs genom nedrustning, till stöd för u-ländernasutvecklingsansträngningar och målsättningarna i den av FN proklamerade nyaekonomiska väridsordningen. Viddet nordiska utrikesministermötet i noterades medtillfredsställelse det stöd som de nordiska länderna fått försitt initiativtill en djupgående FN-studie om sambandet mellan nedrustning och utveckling.Utrikesministrarna förklarade sig eniga om betydelsen av nära nordisk kontaktför att föra arbetet med denna sak vidare i FN. Deyrkanden i motionerna 423 och 1018, som är aktuella, torde mot bakgrund avdet anförda fä anses besvarade. I motionen 1027 föreslås bl. a. att skallhemställa om åtgärderoch initiativ från regeringens sida för att begränsaspridningen av kärnkraftsteknologi och därmed även kärnvapenspridningen. Deproblem som berörs i yrkandet i fråga regleras i första hand av detinternationella fördraget för förhindrande av kärnvapenspridning (det s. k.icke-spridningsfördraget, NPT) och av stadgan för det internationella atomenergiorganet,lAEA. är anslutet till såväl NPT som lAEA. Som utskottet erinrade om isitt betänkande UU 1976/77:16 har lagt ner stora ansträngningar på attvidga anslutningen till icke-spridningsfördraget och även på att fä alla civilakärnenergiprogram ställda under internationell dvs. lAEA-kontroll i syfte atthindra att klyvbart material används för att framställa kärnladdningar. Ocksåinom den s. k. London-gruppen, i vars arbete de viktigaste exportörländerna avkärnkraftsteknologi deltar, har bemödat sig om att fä striktaresäkerhets- och kontrollregler antagna. Redani regeringsförklaringen betonades denna frågas betydelse: I takt med kärnenergins expansion har hotet omspridning av kärnvapen ökat drastiskt. Regeringen kommer att arbeta för eninternationell överenskommelse för att stoppa export av kärnkraftsteknologitill länder som inte underskrivit icke-spridningsavtalet. Instruktioner ienlighet härmed kommer alt ges den svenska nedrustningsdelegalionen.