bet · G101AU30 · 1977-12-31 00:00:00 — 4. vid beslut, såvitt gällersvenskt körkort, trafikkort eller traktorkort, om återkallelse tills vidareeller, såvitt gäller utländskt körkort, om vägran tills vidare att godkännakörkortet, när det är uppenbart att sådant beslut bör meddelas, 5. vid annat beslut som ejinnefattar slutligt avgörande av mål. Omdet ej är påkallat av särskild anledning att målet prövas av full-sutten rätt,är skatterätt, fastighetstaxeringsrätt och länsrätt domför med ordförandenensam vid beslut som ej innefattar prövning av målet i sak. Vad som sägs i andrastycket gäller även vid avgörande av 1. mål om utdömande av vite, 2. mål enligt bevissäkringslagen(1975: 1027) för skatte- och avgiftsprocessen, om handlings undantagande fräntaxeringsrevision, skatterevision eller annan granskning och om befrielse frånskyldighet att lämna kontrolluppgift enligt taxeringslagen (1956: 623), 3. mål om omhändertagande förutredning enligt 30 § barnavårdslagen (1960: 97), 4. mål enligt uppbörds- ochfolkbokföringsförfatlningarna med undantag av mål om arbetsgivares ansvarighetför arbetstagares skatt, 5. mål om uppdelning avtaxeringsvärde enligt 8 § 3 mom. sista stycket kommunalskattelagen (1928:370), 6. mål som avser ändring avtaxerad inkomst med högst , 7. mål enligt skatte- ochtaxeringsförfattningarna i vilket beslutet överensstämmer med parternassamstämmiga mening, 8. mål i vilket saken är uppenbar. Dennalag träder i kraft . 1 Senastelydelse av lagens rubrik 1973:1108. 2 Senaste lydelse1975:1033. AU 1977/78: 30 13 Motionerväckta under allmänna motionstiden 1977/78:482 av () Imotionen yrkas att hos regeringen begär förslag till förbättrademöjligheter för östeuropeiska ungdomar att få sommarjobb i . 1977/78:565 av m. fl. Imotionen yrkas att uttalar sig för en ändring av gällandebestämmelser för gäststuderande och att därvid a) kravet på en i förhandfastslagen studieplan avskaffas, b) kravet på maximal studietaktmildras avsevärt, c) kravet pä ekonomiska garantierfrän hemlandet avskaffas, d) åtgärdervidtas för att nedbringa tiderna för behandling av förlängt uppehållstillstånd. 1977/78:1332av (apk) och (apk) Imotionen yrkas att hos regeringen anhåller om att åtgärder vidtasför att stoppa förpassningen av s. k. gäststuderande och ompröva regeln om . i egna tillgångar samt att sOm en första stödåtgärd tillåtadem att finansiera sina studier genom arbete. Motionerväckta med anledning av propositionen 1977/78:1728 av i Stockholmm. (fp) I motionen yrkas att uttalar 1. att avvisning av utlänning somuppger sig vara politisk flykting inte bör få verkställas förrän eventuelltöverklagande avgjorts, 2. alt avvisning aldrig får skeutan att utlänning fått möjlighet till offendigt biträde, 3. att förpassning inte fårverkställas utan att utlänning fått möjlighet till kontakt med anhöriga ochoffentligt biträde. 1977/78:1754av m. fl. Imotionen yrkas att ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom medborgarvittnen och rätten till offentligt biträde i utlänningsärenden. 1977/78:1755 av m. fl. (vpk) I motionenyrkas 1. alt beslutar avslåpropositionen 1977/78; 90 i vad gäller förslag till lag om ändring iutlänningslagen (1954:193) 58 §, 1 stycket, 2. att med avslag påpropositionen 1977/78: 90 i denna del beslutar anta följande förslag till lagom ändring i rättshjälpslagen (1972: 49) AU 1977/78: 30 Offentligt biträde----- utlänningslagen(1954: 193), 8.angående avvisning enligt utlänningslagen (1954: 193), dock ej hospolismyndighet, såvida icke anledning föreligger att underställa ärendet dencentrala iitlän-ningsmyridigheten eller utlänningen enligt 35 § samma laghållits i förvar längre än . 8.angående avvisning enligt utlänningslagen (1954:193),- 9. angående verkställighet i vissa fall. Iärende som anges i 41 § 75 och 1377 skall offentligt biträde utses för densom åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennes rätt. Vidbedömningen av behovet skall särskilt beaktas om i väsentligt hänseende motstridigasakuppgifter lämnats under utredningen eller betydelsefulla sakförhållanden iövrigt är oklara. /ärende som anges i 41 § 69, 11, 12 och 18 skall offentligt biträde utses, omdet ej måste antagas att behov av biträde saknas. Iärende som anges i 41 § 19 och 1118 skall offentligt biträde utses för densom åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennes rätt. Vidbedömningen av behovet skall särskilt beaktas om i väsentligt hänseende motstridigasakuppgifter lämnats under utredningen eller betydelsefulla sakförhållanden iövrigt är oklara. 3. att uttalar att enavvisning ej bör ske av utlänning som åberopar politiskt flyktingskap och attsädana ärenden regelmässigt bör underställas statens invandrarverk, 4. att uttalar sig föreji civil utredningsorganisation för utlänningsärenden i enlighet med vad somanförts i motionen och hemställer hos regeringen om förslag därom, 5. att avslårpropositionen 1977/78: 90 i vad gäller riktlinjer för mottagande avgäststuderande, 6. att uttalar sig förn)'a riktlinjer för uppehållstillstånd till gäststuderande i enlighet med vadsom anförs i motionen. Handläggningen av utlänningsärenden tär ofta långtid vilket medför olägenheter såväl för den enskildt; som för samhället.Tidsutdräkten hänger samman med reglerna i utlänningslagen om utlännings rättatt AU 1977/78: 30 15 resain och vistas i . Tillstånd att uppehålla sig här prövas för sig, ochbeslut om eventuellt avlägsnande fattas senare på grundval av ny utredning. Detfinns fyra olika former av avlägsnandebeslut: avvisning, förpassning,utvisning och förvisning. Som ytterligare ett moment tillkommer att särskiltbeslut skall fattas om hur avlägsnandet skall verkställas. I prövningen avolika typer av ärenden är skilda myndigheter inkopplade. Allmänt gäller attbesvär kan anföras över myndighets beslut i utlänningsärenden. Regeringen kandessutom, om'nya skäl tillkommit, upphäva avlägsnandebeslut, som vunnit lagakraft. Attreglerna och därmed förfarandet i utlänningsärenden blivit komplicerade ärfrämst betingat av rättssäkerhetsskäl, särskilt hänsynen till flyktingar.Regelsystemet méd sina vidsträckta möjligheter till överklagande m. m. hartill syfte att garantera att de som har legitima skäl får stanna här i landet.Det ligger i sakens natur att ett system av detta slag leder till långahandläggningstider och att utlänningar, som utan giltigt skäl vill uppehållasig här, kan utnyttja systemet för att fördröja det slutliga avgörandet. Det ärinte ovanligt att eller har förflutit från det en utlänning,som inte har rätt att vistas här, kommer hit till dess han lämnar landet. Problemenmed utlänningsärendenas handläggning har ökat . Antaletavlägsnandeärenden har 19741976 fördubblats, och har varit mycket stora. förevarande propositionen lägger regeringen fram förslag som har till syfteatt förkorta väntetiderna i ärenden angående uppehålls-och arbetstillstånd samtförpassning utan att rättsäkerhetsintressena därför eftersatts. Förslagenbygger på ett delbetänkande (SOU 1977: 28) av utlänningslagkommittén, somfortsätter sin översyn av lagstiftningen. Utredningenhar ingående prövat bl. a. möjligheten att ersätta regeringen som slutliginstans i vissa besvärsärenden med ett fristående organ. Kommitténs majoritetgick emellertid emot en sådan lösning. Föredragande statsrådet intar sammaståndpunkt och uttalar att besvärsrätten till regeringen skall finnas kvar t.v. Utskottet delar denna uppfattning. Utskottet tar härefter uppde olika ändringsförslagen i propositionen. inrättades är 1937 som ettrådgivande organ i utlänningsärenden. Nämnden skulle bl. a. vara ett språkrörför den allmänna uppfattningen i svårbedömda och allmänt uppmärksammade fall.En viktig uppgift för nämnden har varit att bevaka flyktingars rättsskydd.Nämnden, som vid avgörandena består av tre ledamöter, yttrar sig i vissaärenden om avvisning, förpassning och verkställighet. Fram till utgången av är1976 var rätten att besvära sig över SIV:s avlägsnandebeslut beroende av attminst en ledamot av nämnden hade AU 1977/78: 30 16 annanuppfattning än verket. har dessutom till uppgift att påbegäran av regeringen eller hålla förhör med utlänning. Närden allmänna besvärsrätten i avvisnings- och förpassningsärenden infördes förtvä är sedan övervägdes huruvida skulle avskaffas. Fråganöverlämnades till utlänningslagkommittén som har föreslagit att nämnden skallupphöra. En enhällig remissopinion ansluter sig till förslaget, och ipropositionen går regeringen på samma linje. Utskottetdelar uppfattningen att spelat ut sin roll. Detlekmannainflytande som nämnden representerar kan i väsentlig mån bevaras genomatt principiellt betydelsefulla ärenden i ökad omfattning avgörs av . En avsevärd fördel med den föreslagna ordningen är att man kan väntasig att handläggningstiderna förkortas till följd av att nämndens yttrandeinte längre behöver infordras. Nämndens uppgift att i vissa fall hålla förhörmed utlänning skall enligt propositionens förslag övertas avlänsrätterna. Utskottet godtar även detta förslag. Utlänningsom uppehåller sig här i landet skall i princip hatillstånd därtill (uppehiills- och arbetstillstånd). Detta gäller dock intemedborgare från annat nordiskt land. En viktig regel för arbetstillstånd äratt det skall vara beviljat före inresan till . Enutlänning kan avvisas om han inte har erforderligt pass eller tillstånd(visum) att resa in i landet. Avvisningen kan ske av dessa formella skäl ellerpå vissa bestämda materiella grunder, t. ex. att utlänningen saknarerforderliga medel fiir vistelsen här i landet (se 19 § utlänningslagen).Avvisning skall ske vid ankomsten eller senast därefter. Harutlännings rätt att resa in i riket inte prövats vid ankomsten får avvisningske när utlänningen första gången uppsöker eller anträffas av polismyndigheteller inom därefter, dock inte senare än efter ankomsten. Polismyndighetprövar alltså frågan om avvisning. Polisen är dock skyldig att underställa SIVfrågan, om utlänning påstår sig vara politisk flykting eller krigsvägrare ochpåståendet inte är uppenbart oriktigt. Underställning skall också ske omutlänning i övrigt åberopar politiska skäl mot att vilja återvända tillheinlandet och de omständigheter som åberopas till stöd därför inte kan lämnasutan avseende. Samma sak gäller om polisen finner det tveksamt om avvisningskall ske. Polisensbeslut om avvisning kan överklagas hos och vidare till regeringen. S. k.korta awisningar skall verkställas även om beslutet har överklagats, menverkställigheten kan avbrytas av den överordnade instansen. Utlänning som uppehållersig här i landet utan tillstånd kan förpassas AU 1977/78: 30 17 Beslut härom fattas av , vars beslut kan överklagas hos regeringen. Beslutom hur verkställighet av avvisning skall ske fattas av polisen, medanlänsstyrelse fattar motsvarande beslut i fråga om förpassning. Har invändninggjorts om flyktingskap m. m. skall verkställighetsfrågan hänskjutas till ,såvida invändningen inte är uppenbart oriktig. Ansökanom tillstånd ges in till polismyndighet i den ort där utlänningen är bosatt.Polisen gör därefter en utredning om sökandens person och verksamhet. Dennautredning ligger till grund för beslut i tillståndsärendet. Då fråga uppkommerom förpassning gör polisen en ny utredning som underlag för . Ipropositionen föreslås att som regel skall meddela förpassnings-beslutsamtidigt med att uppehållstillstånd vägras. En sådan kombination av beslutenskulle undanröja en av de främsta orsakerna till de långa väntetiderna iutläimingsärendena. Denföreslagna ordningen förutsätter emellertid att polisutredningarna blirfullständigare och omfattar både tillstånds- och avlägsnande-frågorna. Detbetonas i propositionen att det är viktigt att utlänningen uppmanas att angealla de skäl politiska och andra som han vill åberopa för att stanna ilandet. Det ankommer på att i samråd med bl. a. meddelabehövliga föreskrifter för polisens handläggning. I propositionen framhållsvikten av alt utlänningen får förtroende för förhörsmyndigheten. Olikaåtgärder bör vidtas för att tillgodose detta. Ett beslut om inrättande avutredningscentraler med kvalificerad personal i , och Malmöär ett steg i den riktningen. Detsamma gäller om den intensifierade utbildningsom satts i gäng för berörd polispersonal. Utskottetbiträder propositionens förslag att avslagsbeslut i tillståndsärende skallförenas med förpassningsbeslut såvida det inte finns synnerliga skäl däremot.Utskottet förutsätter att erforderliga åtgärder vidtas för att höja nivån påpolisutredningarna och för att främja att handläggningen hos polisen sker medden förståelse de ofta ömtåliga utlänningsärendena kräver. Ivpk-motionen 1755 vänder man sig allmänt mot att polisen handläggerutlänningsärenden. Motionärerna vill ha ett riksdagsuttalande om alt en civilutredningsorganisation skall ersätta polisen i dessa ärenden. Detmaterial som lagts fram i propositionen ger inte underlag för ett sådantlångtgående principbeslut. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. Vpk-motioneninnehåller också ett yrkande som rör de s. k. korta avvisningarna, dvs.awisningar som polismyndighet enligt gällande bestämmelser beslutar ochverkställer eller efter inresan. Motionärerna anser attpolisen inte bör ha denna rätt om udänning åberopar politiskt flyktingskap. Ialla sådana fall bör frågan underställas AU 1977/78: 30 18 Även i m. fl. (fp) tar i motionen 1728upp de korta avvisningarna. Motionärerna anser att sådan avvisning inte bör fåverkställas om beslutet överklagats. Utskottethar förståelse för det rättssäkerhetsintresse som ligger bakommotionsyrkandena. Det är därför angeläget att understryka att varje avvisnings-eller verkställighetsärende, i vilket fråga uppkommer om politisk förföljelseeller påföljder vid krigsvägran m. m., skall avgöras av och inte avpolismyndighet. Endast i fall dä påstående om politisk förföljelse är uppenbartoriktigt äger polisen besluta pä egen hand. Utlännings påstående kan alltsålämnas åsido endast i helt klara fall, exempelvis därför att han kommer fränett land där förhållandena utesluter risk för förföljelse. Med en sådantillämpning av regeln som här återgivits finns det inte skäl att avstå frånmöjligheten att snabbt verkställa avvisning i uppenbara fall. OlleWästberg m. fl. (fp) tar även upp en annan fråga som rör avlägsnande. Detgäller verkställighet av förpassning. Motionärerna påstår att förpassningstundom verkställs utan att vederbörande får möjlighet alt ta kontakt medanhöriga eller offentligt biträde. Motionärerna vill ha ett uttalande somförbjuder ett sådant förfarande. Beslutom förpassning skall verkställas så snart det kan ske. Anstånd medverkställighet får emellertid meddelas, om utlänningen begär detför att ordna enskilda angelägenheter eller av annan godtagbar orsak. Utskottetutgår frän att reglerna om anstånd tillämpas så, att humanitära hänsyntillgodoses. Om det inte finns särskilda skäl bÖr alltså verkställighet inteske pä ett sådant sätt att utlänningen betages möjligheterna alt la avsked avsina anhöriga. När det gäller utlänningar som tagils i förvar införverkställigheten gäller f. ö. i tillämpliga delar lagen om behandlingen avhäktade och anhållna m. fl. samt förordningen i samma ämne. Dessa författningarger bl. a. rätt till kontakt med juridiskt biträde. Meddet anförda har utskottet besvarat det aktuella motionsyrkandet, som inte börföranleda någon åtgärd. Föratt ge lekmän insyn vid polisens förhör och motverka misstro mot polisenföreslog utlänningslagkommittén att medborgarvittnen skall närvara vid förhör. är skeptisk härtill och vill i vart fall inte ta ställning tillfrågan års polisutredning slutfört sitt arbete. I detta arbete ingårbl. a. att pröva om medborgarvittnen bör införas vid polisverksamhet iallmänhet. MatsHellström m. fl. (s) har i motionen 1754 en positiv syn på ett system medmedborgarvittnen. bör enligt motionärerna uttala sig för attregeringen återkommer med förslag i frågan. uppfattning finns det skäl som talar för att införa medborgarvittneni samband med polisförhör i utlänningsärenden. AU 1977/78: 30 19 kenbör emellertid övervägas ytterligare inom ramen för polisutredningens arbete.Utskottet räknar med att regeringen tar upp frågan sedan den utredningenslutfört sitt uppdrag. Motionen synes med hänsyn till det anförda inte behövaföranleda någon åtgärd i nu aktuell del. Utskottet tar härefter upp frågan om offentligtbiträde under polisutredning i avvisnings- och förpassningsärenden. Enligträttshjälpslagen har utlänning möjlighet att få offentligt biträde i bl. a.förpassningsärende och i awisningsärende som handläggs av . Detsamma gällerawisningsärende som handläggs av polismyndighet men endast i det fall dåutlänningen enligt 35 § utlänningslagen har hållits i förvar längre än envecka. En allmän förutsättning för rätt till offentligt biträde är attbiträdet behövs för att tillvarata utlänningens rätt. Offentligt biträdeförordnas av rättshjälpsnämnd efter ansökan av utlänningen eller anmälan avden myndighet som handlägger ärendet. Ipropositionen föresläs att rätten till offentligt biträde skall vidgas.Huvudprincipen skall vara att ingen utom såvitt gäller awisningar som utanlängre frihetsberövanden beslutas av polisen skall kunna avlägsnas ur riketutan att ha erbjudits bistånd av ett offentligt biträde. Erbjudande skall gesså snart det uppstår tveksamhet om utlänningen skall fä stanna kvar i landet.Då polismyndighet finner att sådan tvekan råder skall alltså utlänningenerbjudas offentligt biträde. Vill utlänningen ha biträde skall han normalt fådet. Vid behov kan offentligt biträde även förordnas på initiativ avpolismyndigheten. Framstår det som klart att utlänningen skall få stanna ilandet bör biträde inte utses. Detsamma gäller enligt propositionen om det äruppenbart att någon grund för uppehållstillstånd inte föreligger och hinderinte finns mot förpassning till hemlandet. Här redovisade principer för rätttill offentligt biträde föreslås komma till uttryck genom ändring irättshjälpslagen. Ivpk-motionen 1755 vill man ha längre gående regler när det gäller offentligtbiträde. Motionärerna anser att sådant biträde skall förordnas i allautlänningsärenden, om inte den som är berörd uttryckligen avsäger sig hjälpen.Motionärerna vänder sig särskilt mot att rätt till offentligt biträde inteskall föreligga vid de s. k. korta avvisningarna. Rättentill offentligt biträde tas också upp i motionerna 1728 av iStockholm m. fl. (fp) och 1754 av m. fl. (s). I den förstnämndamotionen yrkas att rätt till offentligt biträde skall föreligga i alla fall däravvisning kan komma i fråga, således också vid s. k. korta awisningar. MatsHellström m. fl. betonar vikten av att polisen får instruktioner om attunderrätta utlänningar som vill stanna i av politiska skäl om derasrätt till offentligt biträde. AU 1977/78: 30 20 motionernainnehåller, till skillnad frän vpk-motionen, inte några krav på ändring ipropositionens lagtext. propositionen föreslagna utvidgningen av rätten till offentligt biträde är enklar förbättring av utlänningars rättssäkerhet. De avgränsningar som gjorts ipropositionen får anses fylla det praktiska behov som finns. Utskottet ansersom självklart att myndigheterna får instruktioner som innebär att utlänningarfår kännedom om sina rättigheter i det aktuella hänseendet. Som sagtsgäller dessutom att myndighet oavsett begäran skall se till att offentligtbiträde förordnas om det behövs för att utlännings rätt skall tas till vara.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionens förslag beträffanderättshjälpslagen och avstyrker vpk-motionen i motsvarande del. De bådamotionerna 1728 och 1754 bör inte föranleda någon åtgärd i nu aktuella delar. Beslut om verkställighet av förpassnings-,förvisnings- och utvisningsbeslut meddelas av länsstyrelse medanverkställighet av awisningsbeslut avgörs av polismyndighet. Då utlänningåberopar politisk förföljelse eller påstår sig löpa risk att bli sänd tillkrigsskådeplats eller straffas för att han är krigsvägrare skallverkställighelsärendet underställas , såvida påståendet inte är uppenbartoriktigt. Det faktiska genomförandet av ett verkställighetsbeslut handhas avpolismyndighet. Ienlighet med ett förslag frän utlänningslagkommittén föreslås i propositionenatt polismyndighet skall få fatta beslut om verkställighet avförpassningsbeslut liksom fallet f. n. är i fråga om beslut om avvisning. Ensådan ändring innebär en förenkling på det sättet att man undviker att föra inytterligare en myndighet, . Vpkyrkar i motionen 1755 att man skall bibehålla den nuvarande ordningen medlänsstyrelsen som beslutande myndighet. Utskottetdelar den uppfattning som förs fram i propositionen. Det kan knappast med foggöras gällande att utlänningars rättstrygghet minskas om propositionens förslaggenomförs. Rätten att stanna kvar i riket är avgjord av eller regeringen iförpassningsärendet, och verkslällighetsbeslutet avser endast hur utresan skallske. För den händelse utlänning i ett verkställighetsärende kommer med etttidigare inte prövat påstående om politisk förföljelse eller liknande skalldessutom polisen underställa ärendet, såvida påståendet inte är uppenbartoriktigt. Motionsyrkandet avstyrks med hänsyn till det anförda. Utlänningar som vill bedriva studier i kanfå uppehållstillstånd under förutsättning att studieplats är ordnad och att dekan visa att försörjningen är tryggad. Mot bakgrund av det ökandeantalet utlänningar som söker sig till AU 1977/78: 30 21 svenskaläroanstalter föreslås i propositionen att riktlinjerna för bedömningen avuppehållstillstånd preciseras i vissa hänseenden. Villkoren föruppehållstillstånd har också tagits upp i några motioner. Enligtpropositionen skall uppehållstillstånd för gäststuderande endast beviljas densom avser att efter utbildningen lämna . Utlänning som har för avsiktatt bosätta sig här efter studierna bör därför vägras uppehållstillstånd ävenför studietiden. I propositionen föreslås vidare att följande riktlinjer skallgälla studierna skall gällaeftergymnasial nivå, den studerande skall ha fyllt18 år eller ha skolgång bakom sig, påbörjad tidigast , den studerande skall fylla dekrav som ställs pä behörighet för aktuell utbildning (förbeiredande studier isvenska bör normalt inte få bedrivas ), försörjningen under studietidenskall vara tryggad genom egna medel, stipendium, studielän eller på annatliknande sätt, målet för studierna skallanges, studierna skall fullföljas päett i huvudsak godtagbart sätt. Ivpk-motionen 1755 yrkas avslag på de angivna riktlinjerna. Det är främst kravetatt den studerande skall visa sig ha tryggad försörjning på i principstudiemedlens nivå sorn kritiseras. Motionärerna anser att detta krav innebäratt endast rika personer eller barn till rika föräldrar får möjlighet attstudera i . Motsvarande kritik riktas i de väckta motionerna 565 av m. fl. (vpk) och 1332 avRolf Hagel (apk) och (apk). I den sistnämnda motionen yrkas attgäststuderande skall tillåtas finansiera sina studier genom arbete. I motionen1755 vill man slopa kravet på inkomstgaranti för de gäststuderande. I ställetvill man införa studielån, stipendier och liknande anordningar för studerandeur låg-och mellaninkomstskikten från i första hand länder i den tredje världen. Utskottetvill först slå fast atf ökade ekonomiska insatser från svensk sida i form avstipendier eller liknande för att stödja utländska studenter är ett problem försig, som utskottet inte har att pröva i förevarande sammanhang. Oavsett hurman löser den frågan finns det behov av att nu fastlägga riktlinjer föruppehållstillstånd, bl. a. när det gäller de krav som bör ställas för att denstuderandes försörjning under vistelsen skall anses tryggad. Ipropositionen anges att vid bedömning av vilket krav som skall ställas påekonomiska garantier för försörjning ledning bör hämtas frän nivån påstudiemedlen. Utskottet anser att detta är en rimlig utgångspunkt. Vidtillämpningen bör man emellertid ta hänsyn även till andra faktorer. Den somvisat sig kunna klara studierna och försörja sig med ett lägre belopp börsjälvfallet inte vägras fortsatt uppehällstillständ.