bet · G101LU27 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om vissa hyresfrågor I betänkandet behandlas motionen 1977/78:673 avTore m. fl. (vpk) vari yrkas att hos regeringen hemställeratt hyresrättsutredningen ges tilläggsdirektiv i enlighet med vad som föreslåsi motionen. Det problem som tas upp i motionen rör hyresgästersbesittningsskydd till gemensamma lokaler i hyresfastigheter m. m. Vidarebehandlas motionen 1977/78:996 av (vpk) vari yrkas att riksdagenbeslutar att 67 S skall utgå ur 12 kap. jordabalken (hyreslagen). Remissyttrandenöver motionerna har inhämtats från bostadsdomstolen, och . Yttranden har vidareinkommit över motionen 673 från ()samt över motionen 996 från SAF, LO, TCO och /SR. Allmännaregler om hyra finns i 12 kap. jordabalken (hyreslagen). Föremåletför ett hyresavtal kallas i hyreslagen för lägenhet. Lagen skiljer mellan tvälägenhetskategorier, bostadslägenheter och övriga lägenheter, i fortsättningenbenämnda lokaler. Bostadslägenhet definieras i lagen som lägenhet som upplåtitsför att helt eller delvis användas som bostad (1 § tredje stycket). Alla övrigalägenheter är alltså lokaler. För att hyresavtal angående bostadslägenhet skallanses föreligga krävs blott att en inte alltför obetydlig del av den förhyrdalägenheten enligt parternas avsikt skall nyttjas som bostad. Likaså skall somregel ett hyresavtal som avser både en bostadslägenhet och andra utrymmen i enfastighet, t. ex. garageplats, i sin helhet bedömas som ett avtal angående hyraav bostadslägenhet. Förutomden direkta hyresrätten kan ett hyresavtal ge hyresgästen även andra förmåner,t. ex. rätt att få begagna tvättstuga och andra gemensamma utrymmen ifastigheten. Det förekommer också aU hyresvärden - även utan särskildutfästelse härom i hyresavtalet - ställer vissa utrymmen till hyresgästernasgemensamma förfogande. Som exempel härpå kan nämnas hobby- och fritidslokaler,restaurangutrymmen m. m. Förmåner av angivna art kan vara att betrakta som villkori hyresavtalet men torde som regel inte kunna anses utgöra en del av denförhyrda lägenheten. Gränsdragningenmellan bostadslägenheter och lokaler har stor betydelse vid tillämpningen avåtskilliga regler i hyreslagen. Så är t. ex. de viktiga 1 1977/78. LU 1911/18:21 2 bestämmelsernaom besittningsskydd olika för de bägge lägenhetskategorierna. Medanbostadshyresgäst tillerkänts ett direkt besittningsskydd, en kvarboenderätt,har man för lokalhyresgästerna valt att upprätthålla besittningsskyddet genomersättningsregler, dvs. vad man kallar ett indirekt besittningsskydd. Som berörts har bostadshyresgäst i hyreslagentillförsäkrats ett direkt besittningsskydd, vilket innebär att han i principhar rätt att vid hyrestidens utgång få avtalet föriängt. Vid föriängning avhyresavtal skall samma villkor gälla som tidigare, såvida inte ändring avvillkoren begärts. Vissa inskränkningar i besittningsskyddet har emellertidgjorts. Hyresgästens intresse av att få bo kvar i lägenheten har nämligenansetts böra vägas mot fastighetsägarens behov i vissa fall av att kunnadisponera över lägenheten på annat sätt. Bestämmelser som närmare reglerarinskränkningarna i besittningsskyddet meddelas i 45 och 46 S§. Föratt besittningsskyddet skall bli fullgott behövs regler som hindrar att detsätts ur spel genom obilliga hyreskrav. Besittningsskyddet måste alltså förenasmed normer för hyressättningen och för andra villkor. Bestämmelser om villkorenför fortsatt förhyrning finns i 48 S- Enligt dessa bestämmelser skall hyranfastställas enligt det s. k. bruksvärdesystemet. Detta innebär att hyresvärdenskrav på högre hyra får godtas bara om det inte är påtagligt högre än hyran förlägenheter som med hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga medprövningslägenheten. Vid denna jämförelse skall man i första hand beakta hyranför lägenheter som ägs och förvaltas av allmännyttiga bostadsföretag. Vidarefinns en särskild spärregel enligt vilken man vid prövningen skall bortse frånlägenhet, vars hyra inte är rimlig med hänsyn till det allmänna hyresläget iorten för närmast jämföriiga lägenheter i nybyggda bostadshus. Beträffandeandra villkor än hyrans storiek gäller att hyresvärdens krav skall godtas omdet ej strider mot god sed i hyresförhållanden eller eljest är obilligt. Omen hyresvärd önskar höja hyran eller ändra något annat hyresvillkor och intekan komma överens med hyresgästen, måste han säga upp hyresavtalet tillhyrestidens utgång. En uppsägning från hyresvärdens sida innebär alltid enuppsägning för avflyttning. För att hyresgästen skall bli skyldig att flyttafrån lägenheten krävs emellertid enligt 49 !j första och andra styckena atthyresvärden lämnar hyresgästen ett s. k. avflyttningsmeddelande. Detta skallsom regel ske senast efter hyrestidens utgång. Vill hyresgästen bokvar måste han från det han fått del av detta meddelandehänskjuta tvisten till hyresnämnden. Gör han inte det förfaller normalt hansrätt till förlängning av avtalet (49 ! ; tredje stycket). Sker hänskjutande inomden angivna tiden har hyresnämnden att pröva förlängningsfrågan. Om nämndenbifaller hyresgästens föriängningsyrkande åligger LU 1977/78:27 3 detnämnden att fastställa de hyresvillkor, som skall gälla vid den fortsattaförhyrningen. Hyresgästenhar också rätt att med bibehållet besittningsskydd själv påkalla ändring avhyresvillkoren (54-55 S). Han får då säga upp avtalet till den tidpunkt då hanenligt lag eller avtal kunnat bringa hyresförhållandet att upphöra. Iuppsägningen skall han ange att han begär ändring av hyresvillkoren. Gör haninte det, gäller uppsägningen avtalets upphörande. Har hyresgästen sagt uppavtalet för ändring av hyresvillkoren, skall han från sinuppsägning hänskjuta tvisten till hyresnämnden. Gör han inte det, äruppsägningen - utom i visst undantagsfall - utan verkan. Vid prövningen avtvist som har hänskjutits till hyresnämnden med anledning av hyresgästensuppsägning för villkorsändring skall villkoren för den fortsatta förhyrningenfastställas enligt samma regler som när hyresnämnd bifallit hyresgästsförlängningsyrkande, alltså enligt 48 §. Beträffandelokalhyresgäst gäller att uppsägning av hyresavtalet leder - i den mån parternainte senare kommer överens om att förlänga avtalet - alltid till atthyresförhållandet upphör. Om hyresvärden säger upp avtalet och utan befogadanledning vägrar att förlänga hyresförhållandet, blir hyresvärden skyldig attersätta hyresgästen dennes föriust på grund av hyresförhållandets upplösning.Detsamma gäller om han för föriängning kräver hyra som inte är skälig elleruppställer annat villkor som strider mot god sed i hyresförhållanden ellereljest är obilligt. Tvist angående sådan ersättning prövas av dom.stol.Bestämmelserna om lokalhyresgästs besittningsskydd finns i 56-60 SS hyreslagen. Liksomi fråga om besittningsskyddet för bostadshyresgäst görs vissa undantag frånbesittningsskyddsbestämmelsernas tillämpningsområde. Hyresvärden ochhyresgästen kan vidare ha kommit överens om att rätt till ersättning inte skallkunna komma i fråga. Sådan överenskommelse måste ingås skriftligen och i vissafall godkännas av hyresnämnden. Såsomtidigare berörts kan vid tvister om föriängning av hyresavtal eller omvillkoren i avtalet prövas om ett av hyresvärden uppställt villkor, som ej rörsjälva hyran, strider mot god sed i hyresförhållanden eller eljest är obilligt.Villkoren kan röra förmåner som ej har direkt ekonomisk innebörd men som ändåvållar hyresgästen olägenheter och kostnader, exempelvis att villkor ihyresavtal om tillgång till tvättstuga skall upphöra. I ett avbostadsdomstolen avgjort mål har prövats huruvida även förmåner, som utgår utanatt hyresavtalet innehåller villkor härom, kan prövas vid sådan villkorstvist.Målet gällde ett s. k. kollektivhus i som inrymde bostadslägenheteroch bl. a. restauranglokaler. I hyreskontrakten hade hyresgästerna förbunditsig att betala ett visst antal måltidskuponger avseende måltider i den förfastigheten gemensamma restaurangen, som drevs av hyresvärden. Denne hade sagtupp hyresgästerna för villkorsändring av bl. a. skyldigheten att ge restaurangservice.Domstolen konstaterade att hyresgästerna inte hade någon enbart påhyresförhållandena som sådana LU 1977/78:27 4 grundadrätt att tillhandahållas service i restaurangen. Inte heller kundehyresgästernas skyldighet att lösa kuponger medföra någon förpliktelse förvärden att tillhandahålla restaurangservice. Domstolen fann att värdensbundenhet av sitt åtagande beträffande réstaurangservice inte kunde prövas somen villkorstvist enligt 49! En annan sak var enligt domstolen attom en tillförsäkrad eller förutsatt förmån upphör det kan få betydelse ihyresförhållandet, exempelvis vid prövning av hyrans skälighet. 1 målet hadedomstolen också att pröva huruvida hyresgästerna vid föriängning av avtalenskulle ha rätt att förfoga över restauranglokalerna. I denna del konstateradedomstolen att hyresavtalen inte innehöll några förpliktelser för hyresvärdenatt hålla lokalerna tillgängliga för hyresgästerna utan att de bara haft enrätt att uppehålla sig i lokalerna i samband med måltider. Hyresgästerna hadesåledes inte haft någon självständig på hyresavtalen grundad dispositionsrätttill lokalerna. Att hyresgästerna skulle ges rätt att förfoga över lokalernaskulle enligt domstolen innebära att den rätt till lokalerna som hyresvärden isin egenskap av fastighetsägare hade skulle tvångsvis föras till hyresgästerna.Detta kunde inte ske med stöd av hyreslagstiftningen eller inom ramen för dentvist som domstolen hade att pröva. Reglerom personalbostäder (12 kap. 67§ JB) Rätten för hyresgäst att få kvarbo i lägenhetengäller i princip också personalbostäder. Beträffande hyresförhållanden somberor av vissa anställningsförhållanden, bl, a. sådana som är förenade medbostadstvång eller som avser skötsel av fastighet, är enligt 46 S 7. och 8.rätten till förlängning av hyresavtalet inskränkt om anställningsförhållandetupphört. 146 S 9. stadgas vidare att rätt till förlängning inte föreligger vidhyresförhållande som beror av annan anställning än som avses i 7. och 8. omanställningen upphört och det ej är uppenbart obilligl mot hyresgästen att ävenhyresförhållandet upphör. Har hyresförhållandet varat krävssynnerliga skäl för att upplösa förhållandet. Reglernaom besittningsskydd för bostadshyresgäst är tvingande och kan alltså intesättas ur spel genom parternas överenskommelser. Tvingande till hyresgästensförmån är t. ex. också bestämmelserna i 33-35 SS om rätt att överlåta lägenhet,i 40 S om upplåtelse av bostadslägenhet i andra hand och i 66 Som förbud motvissa skiljeavtal. 167 S finns emellertid en undantagsregel beträffandehyresförhållanden som beror av anställning. Enligt regeln får i sådana hyresförhållanden överenskommelser träffas om hyresvillkor som stridermot de nämnda bestämmelserna utom såvitt avser normerna för hyressättning. Enförutsättning härför är att överenskommelsen har form av kollektivavtal och attden på arbetstagarsidan slutits eller godkänts av organisation som enligt lagen(1976:580)om medbestämmande i arbetslivet är att anse som centralarbetstagarorganisation. Undantagsregeln gäller inte bara egentligatjänstebostäder utan också personalbostäder. LU 1977/78:27 5 svarar24 S lagen om medbestämmande i arbetslivet som möjliggör att kollektivavtalträffas om arbetstagares hyresförhållande. Underförarbetena till 67 S hyreslagen (prop. 1968:91, Bihang A s. 94 ff) anfördeföredragande statsrådet att det främst var för de fastighetsanställda som delkunde bli fråga om att genom kollektivavtal reglerna besittningsskyddet.Organisationerna på detta område hade också förklarat sig vara intresserade avatt ha tillgång lill en sådan möjlighet. Det var enligt statsrådet viktigt atthålla i minnet att då gällande regler inte hindrade en kollektivavtalsregleringav villkor för bostadsupplåtelser i nu åsyftade fall. Det gällde alltså inteatt föra in något nytt rättsområde under kollektivavtalsrätten utan snarare atti viss utsträckning bevara den avtalsfrihet för de fackliga parterna som redanförelåg. Det hade, framhölls det vidare, heller inte framkommit att någraolägenheter skulle vara förknippade med att kollektivavtal fritt kunnat träffasrörande villkor för bostadsupplåtelser. Statsrådet anslöt sig därför till denuppfattningen att avsteg från besittningsskyddsbeslämmelserna skulle få görasgenom kollektivavtal. Man uppnådde enligt hans mening tillräckliga garantierför att hyresgästens-arbetstagarens rättsskyddsintresse inte träddes för näragenom att krav uppställdes på att arbetstagarsidan skall vara företrädd påvisst kvalificerat sätt. (Ju 1975:06) tillkallades år1975 för att se över hyreslagen. Enligt direktiven har utredningen till uppgiftatt överväga om ett legalt kollektivavtalsliknande system för fastställande avhyresvillkor bör införas i hyreslagen. Utredningen skall vidare pröva frågor omförstärkning av andrahandshyresgästers ställning och om besittningsskyddetsutformning på lokalhyressektorn. Utredningsuppdraget omfattar också enundersökning av om inte samtliga tvister på hyresrättens område bör prövas hoshyresnämnderna som första instans saml överväganden beträffande hyreslagenssystematik. Det står de sakkunniga fritt att ta upp andra frågor som harsamband med de i direktiven nämnda spörsmålen. Utredningenavlämnade ett delbetänkande (SOU 1976:60) Hyresrätt 1,Förhandlingsordningar på bostadshyresmarknaden m. m.,med förslag tilllagstiftning om en lagfäst förhandlingsrätt på hyresmarknaden. På grundval av bl. a. utredningens förslag har regeringenden i propositionen 1977/78:75 förelagt förslag tillhyresförhandlingslag, m. m. Förslagen i propositionen, som hänvisats till civilutskottet,innebär såvitt nu är av intresse följande. 1den föreslagna hyresförhandlingslagen anges i vilka former och under vilkaförutsättningar kollektiva hyresförhandlingar rörande bostadslägenheter fårbedrivas. Lagen innehåller också regler om förhandlingsöverenskommelsersrättsverkningar och om den enskilde hyresgästens ställning inom ett kollektivtförhandlingssystem. Förhandlingar enligt lagen skall LU 1977/78:27 6 kunnaavse ett eller flera hus och bedrivas mellan å ena sidan hyresvärden och hansorganisation och å andra sidan organisation av hyresgäster. Förhandlingarnagrundas på en skriftlig förhandlingsordning, som normalt avses komma till ståndgenom avtal mellan de förhandlande parterna. Om avtal inte kan träffas, skallhyresnämnden på begäran av hyresgästorganisation eller hyresvärd kunna beslutaom införande av förhandlingsordning. 1 fråga om hyresgästorganisations rätt atterhålla förhandlingsordning uppställs inga andra villkor än att det bör vara enförening som åtnjuter förtroende bland de berörda hyresgästerna och som harförutsättningar för att kunna tillvarata deras intressen. Deförhandlande parterna skall kunna påkalla förhandling angående hyresvillkoren,lägenheternas och husets skick, gemensamma anordningar i huset och övrigaboendeförhållanden i den mån de berör hyresgästerna gemensamt. När det gällerhyran föreslås regler oms. k. primär förhandlingsskyldighet för hyresvärden.Reglerna innebär att hyresvärd, som är bunden av förhandlingsordning, ärskyldig att påkalla förhandling med hyresgästorganisationen när han vill höjahyran. Förhandlingsöverenskommelseom hyran m. m. blir bindande för de enskilda hyresgästerna bara underförutsättning att en s. k. förhandlingsklausul har tagits in ihyreskontrakten. En sådan klausul innebär att överenskommelser som träffas vidde kollektiva förhandlingarna blir gällande för hyresgästen. Motsätter sighyresgäst att förhandlingsklausul tas in i hyresavtalet eller anser han att enbefintlig klausul bör slopas, kan han få frågan om klausulens införande ellerslopande prövad av hyresnämnden. En hyresgäst får på det sättet möjlighet tillutträde ur det kollektiva förhandlingssystemet. Om en hyresgäst inte är nöjdmed vad som för hans del har bestämts genom en förhandlingsöverenskommelse,skall han utan uppsägning av hyresavtalet kunna ansöka hos hyresnämnden omprövning av överenskommelsen i den delen. Omen kollektiv förhandling skulle stranda, får hyresvärd och hyresgäst rätt attutan uppsägning av hyresavtalet vända sig till hyresnämnden och begära ändringav hyresvillkoren i den del som förhandlingen har avsett. beslutkommer i princip att börja tillämpas efter det att ansökan gjordeshos nämnden. Den nya lagstiftningen föreslåsträda i kraft den . Hyresrättsutredningenhar avlämnat ytteriigare ett delbetänkande (SOU 1978:8) Hyresrätt 2,Lokalhyra, med förslag till ändringar i hyreslagen. a. till att inom ramen för det nuvarande indirekta besittningsskyddetstärka lokalhyresgästernas ställning i olika avseenden. Utredningenfortsätter sitt arbete med återstående delar av utredningsuppdraget. LU 1977/78:27 7 Med utgångspunkt i det ovan redovisade avgörandetav bostadsdomstolen kritiseras i motionen den nuvarande utformningen avreglerna om besittningsskydd. I motionen framhålls att rättsfallet visar hursvag hyresgästernas ställning är, särskilt när det gäller lokaler och andragemensamma delar av bostadsmiljön. Enligt motionärerna finns problemen intebara i kollektivhusen utan de förekommer också i vanliga flerfamiljshus medgemensam-hetslokaler och andra gemensamma anordningar, t. ex. lekplatser. Imotionen framhålls att det finns många exempel på att fastighetsägare dragit införmåner som tvättstuga, hobbyrum m. m. för att i stället hyra ut dem somsjälvständiga objekt och därigenom öka hyresintäkterna. Motionärerna anser atten förutsättning för att gemensamhetsanordningar skall fungera är atthyresgästernas inflytande över och besittningsrätt lill dessa förstärks. Ensådan förstärkning är svår att uppnå förhandlingsvägen, och motionärerna anserdet uppenbart att ändringar i hyreslagen måste komma till stånd. En översyn avlagstiftningen på detta område faller utanför det uppdrag som lämnatshyresrättsutredningen. Motionärerna föreslår därför att utredningsuppdragetvidgas till att avse även en skyndsam översyn av gällande regler och framläggandeav förslag till lagändringar som erfordras för att hyresgästernasbesittningsskydd och inflytande beträffande gemensamma lokaler och boendemiljönförstärks. I motionen framhålls att undantagsregeln i 67 Shyreslagen strider mot den grundläggande tanken bakom hyreslagstiftningen.Vidare påpekas att undantagsregeln ursprungligen ansetts motiverad när detgäller bosläder för fastighetsskötare. Med hänsyn lill innehållet i 46 Shyreslagen anser motionären dock att det inte finns någon anledning att hakvar undantagsregeln. Bostadsdomstolen anför att domstolen - med hänsyntill att det är oklart vad som hyresrättsligt gäller beträffande utrymmen somhyresgäster nyttjar gemensamt - inte har någon erinran mot atthyresrättsutredningens uppdrag utvidgas till att även omfatta en översynbeträffande hyresgästernas rätt vad gäller gemensamma utrymmen. framhåller inledningsvis att det i och för sig intetorde kunna bestridas, att vissa fastighetsägare "dragit in" en del LU 1977/78:27 8 förmåner.Det rör sig emellertid om ett så försvinnande litet antal fall, att en särskildlagstiftning inte är påkallad. Enligt vad förbundet erfarit går utvecklingenockså i motsatt riktning på så sätt, att förmåner och gemensamma utrymmen iallt större omfattning tillförs lägenheterna. En bidragande orsakhärtillärenligt förbundet bl. a. gällande saneringslag. I samband med denombyggnad och upprustning som skett har förmåner ochnylligheter av ifrågavarande slag alltmer tillförts fastigheter och lägenheter. Förbundetframhåller vidare att ett hyresavtal berättigar icke enbart till ett nyttjandeav själva lägenheten som sådan utan även till eventuellt befintliga gemensammautrymmen, såsom t. ex. tvättstuga, förvaringsuirymmen och hobbyrum. I varjehyresavtal anges uttryckligen eller indirekt vad som hör till resp.bostadslägenhet - tvättstuga, lekrum osv. Skulle hyresvärden icke fullföljaavtalet i sistnämnda hänseende, har han enligt förbundet gjort sig skyldig tillavtalsbrott, som hyresgästen kan påtala. Förbundet pekar vidare på atthyresgästernas krav på inflytande över gemensamma lokaler och boendemiljön iövrigt bör anses bli tillräckligt tillgodosedda om hyresrättsutredningensförslag till förhandlingsrätt genomförs. Förbundetanser att det saknas anledning all utöka besittningsskyddet i den omfattningsom föreslås, eftersom hyresgästernas intresse är tillräckligt tillgodosett igällande regler. Förbundet uttalar avslutningsvis att några generella normereller anvisningar i fråga om bibehållandet eller inrättandet av gemensammaanordningar i hyreshus inte lär kunna uppställas vare sig i hyreslagstiftningeneller annorstädes. Med hänsyn till att förutsättningarna härför kan varautomordentligt olika, beroende på husets typ, storiek och annat, måstehyresgästernas anspråk härvidlag ofrånkomligen bedömas från fall till fall. Deriktlinjer efter vilka denna bedömning bör ske måste av praktiska skäluppdragas av de rättstillämpande organen i praxis. Medhänvisning till det anförda finner förbundet inte skäl tillstyrka bifall tillmotionen. SABOanför att vissa i motionen påtalade förhållanden kan vara till hyresgästernasnackdel i de enstaka fall dessa enhälligt önskar slå vakt om den gemensammanyttigheten och också fullt ut vill betala kostnaderna för densamma. I mångafall är det emellertid så alt de boende önskar bli fria från gemensammaåtaganden, som många av dem anser betungande. EnligtSABO:s uppfattning ger nuvarande lagstiftning ett gott skydd för såvälbosladshyresgäsler som lokalhyresgäster. pekar vidare på atthyresrättsutredningen i sitt andra betänkande föreslår vissa förbättringar avlokalhyresgästernas besittningsskydd. Att i denna situation utvidga utredningensuppdrag i enlighet med motionärernas önskemål anser inte erforderligt. framhåller att förbundet har hävdat viktenav ett varierat utbud på hyresmarknaden för ett tillgodoseende av de anspråkoch intressen som föreligger från olika typer av hushåll. LU 1977/78:27 9 också ansett tillkomsten av bostadsenheter med kollektiv servicevara ett värdefullt inslag på bostadsmarknaden och har med beklagande noteratall flera sådana kollektivhus avvecklats bl. a. i . Förbundetvill gärna medverka till ett bättre skydd och ökat inflytande även förhyresgäster i kollektivhus. Enligt förbundet är det osäkert om den avmotionärerna föreslagna vägen är den rätta eller den enda, men frågan börutredas och det bör lämpligen kunna ske inom hyresrätlsutredningen. Samtligaremissinstanser avstyrker bifall till motionen. Bostadsdomstolenanför att vad som uttalades vid tillkomsten av 67 S hyreslagen alltjämt ägergiltighet samt att den starka ställning fackföreningsrörelsen intar flranses utgöra tillräckliga garantier för att hyresgästensarbetstagarensintressen blir beaktade. Bostadsdomstolenhänvisar till att enligt från arbetsdomstolen inhämtade uppgifter har underåren 1973-1977 inte avgjorts något mål vari hyresfrågor reglerade genomkollektivavtal utgjort den huvudsakliga tvistefrågan. Pågrund av det anförda finner bostadsdomstolen inte anledning tillstyrka bifalllill molionsförslaget. SAF,som bifogat ett gemensamt yttrande från Skogs- och lantarbetsgiva-reförbundetoch från , upplyser att kollektivavtalenligt 67 S hyreslagen har ingåtts av dessa förbund. Med åberopande härav ochav vad förbunden anfört i sitt yttrande avstyrker SAF bifall till motionen. Iyttrandet upplyser de angivna förbunden alt de tillsammans har drygt 4 000medlemmar som sysselsätter ca 40 000 arbetstagare inom näringarna jord- ochskogsbruk med näraliggande verksamheter samt trädgårdsodling ochträdgårdsanläggning. Inom enbart näringarna jordbruk och trädgårdsodlingupplåts drygt 3 000 tjänstebostäder åt anställda. De närmare föreskrifternaför dessa upplåtelser regleras genom kollektivavtal med centralaarbetstagarorganisationer såsom och . Enligtarbelsgivarförbunden bör del beaktas att avsteg från hyreslagens bestämmelserflr ske endast i särskilt angivna fall och då i form av kollektivavtal somslutits eller godkänts av central arbetstagarorganisation.