bet · G101JuU25 · 1977-12-31 00:00:00 — med anledning av propositionen 1976/77:104 om avskaffandeav förvandlingsstraffet för böter m. m. jämte motioner I propositionen 1976/77: 104 har regeringenföreslagit att förvandlingsstraffet för böter och viten skall avskaffas. Föratt förebygga uppkomsten av en s. k. bötesimmun grupp har i propositionenupptagits förslag till en ny bestämmelse i om straffskärpning vidupprepad bötesbrottslighet. Iremissen uttalar justitieutskottet att den nuvarande ordningen medförvandlingsstraff inte bör bibehållas. Den straffrättsliga regleringen böremellertid enligt utskottets mening utformas på ett annat sätt än som skett ipropositionen. Den nya lagstiftningen bör, anser utskottet, inrymma ettverksamt medel som, även utan samband med ny lagföring, tar sikte på bötfälldavilka trots ekonomiska möjligheter inte betalar ådömda böter. Som medel harvalts en ordning med påföljdsförändring, varigenom ett ej verkställtbötesstraff under särskilda förutsättningar kan ersättas med fängelse upp . I propositionen 1976/77: 104 har regeringen() efter lagrådets hörande föreslagit att anta ipropositionen upptagna förslag till 1. bötesverkställighetslag, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring irättegångsbalken, 4. lag om ändring iutsökningslagen (1877: 31 s. 1), 5. lag om ändring i konkurslagen(1921: 225), 6. lag om ändring i lagen (1954:579) om nykterhétsvård, 7. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m. m., 8. lag om ändring i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister, 9. lag om ändring i införsellagen(1968: 621), 10. lag om ändring i lagen (1975:1265) om ändring i införsellagen (1968:621), 11. lag om ändring iförmånsrättslagen (1970: 979), 3 1977/78. JuU 1977/78:25 - 34 12. lag om ändring; i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 13. lag om ändring i lagen (1973:18) om disciplinstraff för krigsmän, 14. lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m. m., 15. lag om ändring i lagen (1974:203) om-kriminalvård i anstalt, . 16. lag om ändring i uppbördslagen(1953: 272). Medanledning av propositionen har väckts två motioner som redovisas på s. 3536. Behandlingenav ärendet har uppskjutits till innevarande (JuU 1976/77: 38). Utskottethar inhämtat yttrande från lagutskottet i de exekutionsrättsliga delarna avpropositionen. Rörandelydelsen av de i propositionen upptagna lagförslagen hänvisas tillpropositionen s. 219. De grundläggande bestämmelserna ombötesverkställigheten finns i 25 kap. 7 § andra stycket (BrB) ochi lagen (1964: 168) om verkställighet av bötesstraff (BöVL). BöVL tillkom underarbetet på följdförfattningar till BrB men bygger i det väsentliga på entidigare bötesverkställighetslag . Gällanderegler om verkställighet av bötesstraff innebär att böterna avkrävs den dömde,i första hand genom anmaning till honom alt frivilligt betala och i andra handgenom exekutiva tvångsåtgärder. Inflyter inte bötesbeloppet, skallbötesstraffet i princip förvandlas till fängelse. I det helt övervägandeantalet förvandlingsfall beviljas dock anstånd, s. k. villkorligt anstånd, medverkställigheten av förvandlingsstraffet. Den nu beskrivna ordningen tillämpasockså beträffande viten. I propositionen, som grundas påförvandlingsstraffutredningens betänkande (SOU 1975: 55) Bötesverkställighet,föreslås att förvandlings-straffet för böter och viten avskaffas. För attmotverka att reformen leder till en lägre betalningsfrekvens föreslås en nybötesverkställighetslag som bl. a. innebär att böter och viten vid konkurs ochvissa andra exekutiva åtgärder skall få en bättre ställning än f. n. Somledande princip skall gälla att böter och viten skall jämställas med skatteroch därmed likställda offentligrättsliga fordringar. Vidareföreslås att det uppbördssystem, som har tillkommit inom ramen förordningsbots- och strafföreläggandesystemen, utvidgas till att omfatta ävenböter som utdöms av allmän domstol. JtsU 1977/78: 25 35 attden bötfällde ges tillfälle att frivilligt betala böterna redan i samband medatt tingsrättens dom meddelas. Föratt förebygga uppkomsten av en s. k. .bötesimmun grupp föreslås en nybestämmelse, 25 kap. 8 §, i BrB' om straffskärpning i vissa särskilda fall.Enligt bestämmelsen skall den som dömts till flera bötesstraffmen visat försummelse vid deras betalning kunna dömas till fängelse om hanbegår nytt brott trots att det nya brottet i och för sig är sådant att endastböter ingår i straffskalan. Sådan straff-skärpning skall dock få ske bara närett.nytt.bötesstraff framstår, som uppenbart otillräckligt från individual-eller allmänpreventiv synpunkt. I motionen 1976/77:1555 av m. (s).-yrkas, såvitt nu är i fråga, att i stället för den ipropositionen föreslagna lydelsen av 25 kap. 8 § BrB antar ett i motionenframlagt förslag till lydelse av denna paragraf. Deti motionen framlagda lagförslaget går ut på att domstol vid vissa fall avbetalningsvägran- skall kunna undanröja ådömt bötesstraff och i stället dömatill fängelse högst . Sådant beslut skall enligt motionsförslagetkunna ske då bötesstraff till betydande del eji kunnat verkställas och det kanantas att den dömde genom alt undanskaffa egendom, utan vederlag överlåtaegendom till annan, byta arbetsanställning eller vidta annan liknande åtgärdsökt förhindra indrivning av böterna eller eljest berövat sina borgenärermöjligheten att få betalt för deras fordringar. Motionärerna föreslår därutöverför samma grupp "bötesimmuna" personer en regel om straffskärpningvid ny brottslighet liknande den som föreslås i propositionen. Imotiveringen till motionsförslaget uttalar motionärerna att de delar den ipropositionen framförda åsikten att man får acceptera att människor som leveri utpräglat dåliga sociala och ekonomiska förhållanden kan undgå verkställighetav bötesstraff. Denna ståndpunkt kommer dock enligt motionärerna inte tilluttryck i den i propositionen föreslagna lagtexten. Enligt motionärerna är detväsentligt att man genom exekutiva åtgärder kan framtvinga betalning frånpersoner som har betalningsförmåga men som inte betalar frivilligt. Det finns,anförs i motionen, personer som genom olika manipulationer gör sig oåtkom ligaför indrivning av fordringar, bl. a. genom att de formellt saknar arbetsgivareoch inte står som ägare till några utmätningsbara tillgångar. Enligtmotionärernas mening bör lagstiftningen utformas så att det framgår att den ärinriktad på att förebygga denna typ av lagtrots. Endast om man låter ett hot omfrihetsberövande påföljd stå kvar vid sådana försök att undandra sigverkställighet som nämnts kan., förtroendet för domstolarna och den allmännarespekten för bötesstraffet enligt motionärernas mening bibehållas. Dennaeffekt torde,. JuU 1977/78: 25 36 anförmotionärerna, kunna uppnås också med en mycket restriktiv tillämpning av sådanpåföljd. Imotionen 1976/77: 1556 av () och () yrkas attdet i stället för den föreslagna straffskärpningsregeln i 25 kap. 8 § BrBinförs en regel av innehåll att bötesförvandling kan ske i sådana fall då denbötfällde kan antas på grund av tredska eller grov vårdslöshet ha underlåtitatt betala ådömda böter enligt vad som närmare anges i motionen. Motionärernauppger i motiveringen till yrkandet att det enligt deras mening även med deeffektivare möjligheter till bötesindrivning som föreslås, är nödvändigt medregler som riktar sig mot bötesimmuna grupper. Den valda vägen, dvs. attförvandlingsinstitutet ersätts med en straffskärpningsregel i BrB, är dockenligt motionärerna inte invändningsfri. Motionärerna pekar på att regeln medfören form av personalexekution och att den med den föreslagnaundantagskaraktären inte kan förhindra uppkomsten av bötesimmuna grupper. Vissagrupper kari, uppger motionärerna, helt undkomma verkningarna av ådömt bötesstraff,vilket i vissa fall sannolikt skulle komma att upplevas som myc-, ket stötandeför den allmänna rättskänslan. Vidare påpekar motionärerna att regeln inte ierforderlig grad kan anses förenlig med den s. k. legalitetsprincipen, somkräver att lagarna är utformade så att den enskilde medborgaren skall kunnaförutse vilka straffrättsliga påföljder som kan bli aktuella för en vissgärning. Motionärerna föreslår ett förändrat förvandlingssystem i stället förden föreslagna straffskärpningsregeln. Förvandlingsstraffet bör därvid enligtmotionärernas mening inskränkas till att användas beträffande sådana bötfälldasom i och för sig kunnat men inte velat betala ådömda böter. Bötesstraffet utgör i rättstillämpningen den heltdominerande brottspåföljden, och man kan förutse en ökad användning iframtiden av böter som sanktion vid bl. a. förmögenhetsbrott. Det kan därförrent allmänt konstateras att det i kampen mot brottsligheten är utomordentligtangeläget att bötesstraffets effektivitet upprätthålls. Dennuvarande verkställighetsordningen med hot om förvandlingsstraff vid bristandebetalning brukar allmänt anses medverka till att bötesstraffet får önskvärdeffektivitet. Förvandlingshotet anses sålunda bidra till att generellt sett engod betalningsmoral vidmakthålls beträffande bötesskulder. I enskilda fall kanförvandlingshotet användas som medel att framtvinga betalning. Frånkriminalpolitisk synpunkt anses den viktigaste fördelen med förvandlingssystemetvara att det kan antas motverka uppkomsten av en bötesimrhun grupp. JuU 1977/78: 25 37 Även om den nuvarande ordningen sålunda innebärbetydande fördelar, är den otvivelaktigt också behäftad med åtskilliga nackdelar.En sådan av principiellt viktig natur är att förvandlingssystemet har ettutpräglat inslag av personalexekution och av bestraffning av betalningsförsummelse.En annan olägenhet är att brottslighet, vilken bedömts inte vara så grov attden bort föranleda fängelse, på grund av reglerna om bötesförvandling ändockkan leda till frihetsberövande. Från kriminalpolitisk synpunkt anses det vidarevara en påtaglig nackdel att beslutet om förvandlingsstraff kommer flera årefter det att brottet begicks. Otillfredsställande är också att enligt vadföretagna undersökningar visat ålagda förvandlingsstraff, främst deovillkorliga men även de villkorliga, företrädesvis drabbar ett socialt settutpräglat svagt klientel, som oftast är i behov av direkt stöd från samhälletssida. Utskottetfinner i likhet med departementschefen att de nackdelar medförvandlingssystemet i den nuvarande utformningen som påvisats ilagstiftningsärendet väger över dess fördelar, och enligt utskottets meningbör den nuvarande ordningen inte behållas. Straffrättsligkompensation för bortfallet av förvandlingsstraffet Förslaget i propositionen att avskaffaförvandlingssystemet läggs fram som departementschefen konstateraratt systemet inte torde kunna slopas utan att det uppstår vissa negativakonsekvenser i krimi-nalpolitiskt hänseende. Utskottet har härvidlag särskiltfäst sig vid de av departementschefen uttalade och i motionerna understruknafarhågorna för uppkomsten av en bötesimmun grupp liksom vid risken för att dennuvarande utvecklingen i rättstillämpningen till förmån för bötesstraff påbekostnad av korta frihetsstraff skulle avbrytas därför att bötesverkställighetenförlorar något av sin nuvarande effektivitet. Isyfte att begränsa nackdelarna med förvandlingsstraffets avskaffande föreslåsi propositionen en kompensation efter två linjer. Dels föreslås eneffektivisering av bötesverkställigheten, innebärande bl. a. att möjligheternaatt ta ut böter och viten vidgas genom att deras ställning i förhållande tillandra fordringar förbättras, dels föreslås införande i av en nybestämmelse om straffskärpning i vissa fall. Enligt bestämmelsen skall domstolunder vissa bestämda förutsättningar kunna döma till fängelse i högst tremånader för ett rent bötesbrott. En förutsättning är att gärningsmannen före brottet ålagts två eller flera bötesstraff som till betydande delinte har verkställts. Som ytterligare förutsättningar uppställs dels att denuteblivna verkställigheten skall kunna antas ha berott på tredska eller grovvårdslöshet från den bötfälldes sida, dels att ett nytt bötesstraff skallframstå som uppenbart otillräckligt för att avhålla honom från vidarebrottslighet eller av hänsyn till allmän laglydnad. Beträffande lagförslagenpå det exekutionsrättsliga och närliggande JuU 1977/78: 25 38 områdennoterar utskottet i likhet med departementschefen att flertalet av dem kommeratt medföra endast måttliga förbättringar från effektivitetssynpunkt. mening är det dock angelägef ätt man eftersträvar fördelar påindrivningsstadiet, framför allt om effekten av förvandlingshotet bortfaller.Utskottet här,: [ likhet med lagutskottet i dess yttrande, i princip ingainvändningar hiöt de framlagda förslagen i nu berört hänseende. Vadhärefter gäller metoden att på straffrättslig väg kompensera ett bortfall avförvandlingssystemets fördelar är" utskottet liksom departementschefen avden meningen att den allmänna benägenheten att betala bötesskulder inte kommeratt i särskilt hög grad påverkas av oiii'förvandlingssystemet bortfaller. Somframhållits under remissbehandlingen av förvandlingsstraffutredningensbetänkande kan det emellertid befaras att ett avskaffande av systemet irättstillämpningen medför en minskad tro på bötesstraffet som ett realistisktoch trovärdigt alternativ till en frihetsberövande påföljd och som ett lämpligtkomplement till kriminalvård i frihet. Enligt utskottets mening är detkriminal-politiska intresset av att främja bötesstraffets ställning som enlämplig och praktisk påföljd så framträdande att risken för sådan negativ utvecklingmåste ägnas särskild uppmärksamhet i samband med den.nu" aktuella reformenav bötesverkställigheten. propositionen föreslagna straffskärpningsregeln i BrB, som är avsedd attförhindra uppkomsten av.en bötesimmun-grupp,' träffar enligt utskottets meninginte alla personer som i detta sammanhang är av . intresse; för regelnstillämpning fordras att den betalningsförsumligé lag-förs för ny brottslighet.Personer som i övrigt motsvarar beskrivningen i den föreslagna regeln skullealltså komma att undslippa vidare åtgärder om de under föreskriven tidrymdavhåller sig från att begå.brott eller undgår lagföring vid domstol för nyabrott. Detsamma gäller också vid förnyad brottslighet om'blott antaletbötesdomar stannar vid två. Enligt utskottets mening är den angivnaavgränsningen inte tillfredsställande från kriminalpolitisk synpunkt. Utskottetifrågasätter vidare om utformningen :av den i propositionen föreslagnaregleringen är förenlig med ett av reformens huvudsyften, nämligen att förhindra att ettsocialt sett utpräglat svagt klientel drabbas av lagstiftningen såsom blivitfallet i den nuvarande ordningen. Enligt 18 § BöVL gäller att rätten, närförvandlingsstraff åläggs, får bevilja anstånd med verkställigheten bl. a. omomständigheterna ej föranleder antagande att den bötfällde äv "tredskaeller uppenbar vårdslöshet" underlåtit att betala böterna. I vissöverensstämmelse med ordalagen i detta lagrum anges som en förutsättningför'den föreslagna straffskärpningsregelns tillämpning att den uteblivnaverkställigheten kan antas ha berott på "tredska eller grovvårdslöshet" från gärningsmannens sida.. Om man vid en reformering avbötesverkställigheten i den nya lag- JuU 1977/78: 25 39 stiftningenanvänder sig av uttryckssätt som är så näraliggande den nuvarande lydelsen,finns i överensstämmelse med vad som anförs i rnotionen 1555 en påtaglig riskatt även i fortsättningen samma utsatta klientel som f. n. kommer att drabbasav lagstiftningen. Vadnu anförts leder utskottet;till uppfattningen att den i samband med enreformering av bötesverkställigheten erforderliga straffrättsliga regleringenbör utformas på ett annat sätt än som skett i propositionen. Vadsom bör eftersträvas är en lagstiftning söm riktar sig mot personer som genomolika manövrer gör sig svåråtkomliga för exekution utan att den samtidigtträffar socialt och ekonomiskt svaga grupper som samhället stöder i andrasammanhang. Vid valet mellan olika lösningar som kan tänkas tillgodose deangivna syftena har utskottet fäst sig vid den i de båda motionernaframförda.uppfattningen att lagstiftningen mycket bestämt bör ge uttryck församhällets vilja att inte ge upp inför förfaranden som syftar till att på ettillojalt sätt komma undan verkställighet av bötesstraff. Den nya ordningen bördärför inrymma ett verksamt medel som, även utan samband med ny lagföring, tarsikte på bötfällda vilka trots att de har ekonomiska möjligheter att betalaböterna inte gör detta. I första hand gäller detta personer vilka i realitetenhar betalningsförmåga men söm genom skenavtal, täta byten av arbetsplats ochliknande förfaranden lyckas göra sig oåtkomliga för exekutiva åtgärder. ex. röra sig om personer som har "kontoret på fickan" eller somgenom bolagsrältsliga transaktioner döljer att de i realiteten disponerar överbetydande tillgångar. Andra exempel återfinns inom den kategori personer, oftaformellt egna företagare, som brukar betecknas som grå arbetskraft. En annangrupp utgörs av personer som skrivit över sin rörelse på maken och tagitanställning hos denne med ingen eller ringa synlig lön men mot en avsevärdfaktisk gottgörelse. (Beträffande sistnämnda grupp,, se dock 22 § införsellageni dess i propositionen föreslagna lydelse.) Vidövervägande av vilken lagstiftning som erfordras för att uppnå den enligtutskottets mening erforderliga straffrättsliga kompensationen har utskottetfunnit att starka skäl talar mot att behålla ett system med förvandlingsstraffenbart för den lilla grupp av tredskande bötesgäldenärer det här är fråga om.Utskottet förordar därför i stället en lagreglering inom BrB:s ram som innebäratt, om ett bötesstraff ej kunnat verkställas och den uteblivnaverkställigheten beror på illojala transaktioner av den typ som ovanredovisats, påföljden kan undanröjas och ändras till fängelse om det bedömsvara påkallat av hänsyn till allmän laglydnad. Som närmare utvecklas i detföljande hör undanröjandet avse påföljden i dess helhet även om avbetalningskett. JuU 1977/78: 25 40 Att en tidigare ådömd påföljd kan förändras äringen nyhet i BrB. Regler härom finns i 27 kap. 7 § när det gäller villkorligdom och i 28 kap. 8 § beträffande skyddstillsyn. Enligt dessa bestämmelser kanåklagare hos domstol föra talan om påföljdens undanröjande om den dömdeåsidosatt sina åligganden till följd av den villkorliga domen eller domen påskyddstillsyn. Sådan talan skall anhängiggöras före prövo-tidens utgång ochdomstolen skall om påföljden undanröjs bestämma annan påföljd för brottet.Vidare finns bestämmelser om undanröjande av tidigare meddelat förordnande omöverlämnande till vård enligt barnavårdslagen eller lagen om nykterhetsvård,.dåförutsättningar visar sig saknas för sådan vård (38 kap. 2 §). Slutligen finnsi 34 kap. särskilda regler beträffande undanröjande av tidigare ådömtfängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering, dåden dömde lagfors för ytterligare brott innan den tidigare ådömda påföljdenverkställts. Förvandlingsstraffutredningenhar beträffande en ordning med påföljdsförändring uttalat att den föranledervissa författningsmässiga komplikationer och att egentligen inga fördelar äratt uppnå i förhållande till ett bibehållet system med förvandlingsstraff.Utredningen har emellertid därvid utgått från att påföljdsförändring skallkunna komma i fråga för en större grupp än den som utskottet har för ögonen idetta sammanhang liksom att ny påföljd skall kunna väljas inom ramen för heladet påföljdssystem som BrB erbjuder. Enligt utskottets mening bör emellertidden nya påföljden för de få fall det här blir fråga om kunna inskränkas tillfängelse, maximerat . Behov av alternativa påföljder synes ejföreligga. Den av utskottet förordade möjligheten till påföljdsförändring äravsedd att utgöra dels ett påtryckningsmedel för bötesbetalning, dels ett sättatt motverka illojala transaktioner av den dömde. Regleringens effekt skulleavsevärt försvagas om systemet innebar att bötesstraff kunde ändras lillvillkorlig dom eller skyddstillsyn. I de fall då rätten finner sig avindividualpreventiva eller andra skäl ej böra döma till fängelse får talan ompåföljdsförändring lämnas utan bifall. Böteri koinbiimtion med annan påföljd Med ett system med möjlighet att i vissa fallundanröja ådömt bötesstraff och i stället döma till fängelse måste särskilduppmärksamhet ägnas åt böter, som ådöms i förening med villkorlig dom (27 kap.2 § BrB, 34 kap. 5 § BrB), skyddstillsyn (28 kap. 2 § BrB, 34 kap. 6 § BrB)eller överlämnande till vård enligt barnavårdslagen (31 kap. 1 § andra stycketBrB). Beträffandede böter som ådöms jämte villkorlig dom och skyddstillsyn riktar sig intressetmot de ovan nämnda reglerna om undanröjande JuU 1977/78: 25 41 avdessa påföljder (27 kap. 6 § första stycket 3. och 28 kap. 8 §). När någon avdessa påföljder, som förenats med böter, undanröjts kvarstår bötesstraffet ochverkställigheten av detta straff påverkas inte av undanröjandet. Dock gällerenligt 27 kap. 6 § tredje stycket och 28 kap. 9 § första stycket att, om denvillkorliga domen eller skyddstillsynen undanröjs, vid den nya påföljdensbestämmande skälig hänsyn skall tas till böter som ådömts enligt 27 kap. 2 §eller 34 kap. 5 § respektive 28 kap. 2 § eller 34 kap. 6 §. Undanröjandeav villkorlig dom kan ske om den dömde inte iakttar vad som åligger honom tillföljd av den villkorliga domen, dvs. att iaktta skötsamhet och efter förmågasöka försörja sig och att fullgöra eventuell skadeståndsskyldighet. Däremot hörbetalning av böter som ådömts enligt 27 kap. 2 § inte till åligganden tillföljd av den vill-korliga domen. Betalar den bötfällde inte böterna kan dessaförvandlas till fängelse liksom andra böter, men betalningsförsummelsen i ochför sig föranleder inte tillämpning av bestämmelserna om undanröjande av denvillkorliga domen. Vidundanröjande av skyddstillsyn som ådömts i förening med böter enligt 28 kap. 2§ gäller i fråga om böterna vad som ovan sagts om böter ådömda i förening medvillkorlig dom. Detnyss sagda innebär beträffande den som ådömts böter jämte villkorlig dom ellerskyddstillsyn att de nuvarande reglerna om undanröjande med den inskränkningsom betingas av bestämmelserna i 27 kap. 6 § tredje stycket och 28 kap. 9 §första stycket inte kan användas mot honom för att framtvinga bötesbetalning.Härför skulle krävas att berörda lagrum angående förutsättningarna förundanröjande av villkorlig dom och skyddstillsyn kompletterades med regler omundanröjande på grund av sådan misskötsamhet som innebär underlåten betalningav böter. Att öppna möjlighet till undanröjande vid varje fall av underlåtenbötesbetalning bör inte komma i fråga. Ej heller är det enligt utskottetsmening lämpligt att införa en sådan möjlighet enbart för den begränsade grupptredskande bötesgäldenärer som den nya lagstiftningen tar sikte på. En annanolägenhet sammanhänger med det förhållandet att talan om undanröjande avvillkorlig dom eller skyddstillsyn skall väckas före prövotidens utgång, dvs. iallmänhet beträffande villkorlig dom från domen (27 kap. 3 § förstastycket) och beträffande skyddstillsyn från domen (28 kap. 4 § förstastycket). Om villkorlig dom eller skyddstillsyn skall kunna undanröjas också pågrund av underlåten bötesbetalning, måste ändring av dessa tidsfristerövervägas bl. a. med hänsyn till bestämmelserna om bötespreskription. Detsagda bör enligt utskottet leda till att någon ändring ej bör göras ibestämmelserna angående undanröjande av villkorlig dom eller skyddstillsyn.Fråga är då om möjlighet bör införas att ersätta bötesstraff som ådömts i kombination med villkorlig dom eller skyddstillsyn med JuU 1977/78: 25 42 fängelseenligt den av utskottet ovan förordade ordningen. Böter i kombination medskyddstillsyn eller villkorlig dom torde ha stor betydelse; för att undvika valav frihetsberövande påföljd. De kombinerade påföljdernas effektivitet bördärför ej försvagas..Med hänsyn-härtill och.