bet · G101KU35 · 1977-12-31 00:00:00 — Denår 1977 tillsatta utredningen om förstärkt skydd i regeringsformen för demedborgerliga fri- och rättigheterna (rättighetsskyddsutredningen) skall enligtsina direktiv även pröva frågan om lagrådets framtida ställning. Direktiven (JU1977:2) utgår från att obligatorisk lagrådsgranskning införs på vissa områden.En särskilt tillkallad utredningsman har tillrättighetsskyddsutredningen överlämnat betänkandet Lagrådets ställning ochuppgifter (Ds Ju 1977:10). Rättighetsskyddsutredningenväntas lägga fram sitt betänkande . Enligt en presskommuniké frånutredningen innebär förslaget för lagrådets vidkommande att inriktningen avlagrådets granskning av lagfor- KU 1977/78:35 10 slagskall preciseras i regeringsformen, där det också skall anges på vilkalagstiftningsområden lagrådets yttrande skall inhämtas samt att regeringen iden mån den underlåter att höra lagrådet inom detta område skall redovisaskälen härtill för . Lagrådethar arbetat på två avdelningar. 1 bilaga 8 till dettabetänkande upptas de propositioner som granskats av lagrådet. Somframgår av bilagan omfattar granskningen 26 propositioner. Som jämförelse kannämnas att motsvarande antal var 1972 15,1973 13,1974 10,1975 20 och 1976 11.Antalet lagrådsremisser har således ökat i förhållande till . Inriktningenoch omfattningen av lagrådsgranskningen är som framgår av det föregående underutredning. Avsikten är att proposition på grundval avrättighetsskyddsutredningens förslag skall föreläggas före riksdagsvalen1979. Utskottet saknar därför skäl att nu göra några uttalanden i frågan. har utskottet åriigen granskatpropositionsavlämnande till . Detta har varit naturligt mot bakgrundav den centrala roll för riksdagsarbelet som propositionsavlämnandet spelar.Koncentreras avlämnandet till vissa korta tidsperioder uppstår nämligen en radolägenheter i riksdagsarbetet. Det gäller bl. a. de enskilda ledamöternasmöjligheter att hinna lämna motioner, utskottens beredningsarbete samtkammarbehandlingen. Vidare försämras massmediernas möjligheter att ge entillfredsställande redovisning av de behandlade frågorna. Avlämnaspropositioner sent tvingas utskotten forcera sitt beredningsarbete,och kammaren nödgas behandla och avgöra många ärenden med åtföljande starkatidspress under sista veckor. Vidförra årets granskning konstaterade utskottet att del varit vanligt medförseningar i förhållande till uppgjorda planer och de i RO fastställdapropositionstiderna. Vidare konstaterade man att en stark anhopning avpropositionsavlämnandet skett till vissa, mycket korta tidsperioder. Visserligenhade en del förbättringar skett jämfört , men i vissaavseenden hade det även inträffat klara försämringar. Som särskiltotillfredsställande framhölls att en mycket stor andel av propositionernaavlämnats mot slutet av propositionstiderna - nästan hälften av samtliga undersista veckan. Utskottet ansåg det då angeläget atl framhålla att denpropositionsförteckning som lämnas av statsrådsberedningen blir sårealistisk som möjligt, eftersom den i stor utsträckning kommer att styrariksdagsarbetets planering. Somunderlag för årets granskning har framlagits ett statistiskt materialmotsvarande vad som skett , bilaga 9. Dessutom har gjorts ennoggrannare analys av höstens propositionsavlämnande än vad som skett KU 1977/78:35 11 tidigareår, främst mot bakgrund av att allt fler propositioner numera avlämnas underhösten. Avseendespridningen i propositionsavlämnandet (tab. A) kan konstateras, att dentidigare starka koncentrationen nu har avtagit. 1stället har en del propositioner avlämnats tidigare, en del senare, några såsent som i senare hälften av april månad. blir dock en stor mängdpropositioner avlämnade och av resp.propositionstider. Av tabellen framgår, att av vårens propositioneravlämnades under och ca 15 96 under av resp. proposilionstid.Här har dock skett en förbättring jämfört med . har andelenpropositioner som avlämnats efter proposilionstidernas utgång uppgått tilldrygl . Därmed har denna andel ökal . Dock bör anmärkas,att behandling av 7 av de 27 propositionerna som avlämnats efterpropositionstidernas utgång uppsköts till 1977/. Förseningeni propositionsavlämnandet (tab. B) har studerats med utgångspunkt i de avstatsrådsberedningen överlämnade förteckningarna över vilka propositioner somregeringen avser att lämna samt när man avser all lämna dem. Det visar sig attca av propositionerna avlämnats senare än planerat. Dettainnebären viss förbättring jämfört . Den genomsnittligaförseningen för propositioner som avlämnats senare än enligtstatsrådsberedningens ursprungliga förteckning har jämfört med tidigare årminskat något. Uppgifterom de skilda departementens propositionsavlämnande resp. hösten1977 återfinns i tab. C och D, Ett stort antal propositioner som aviserats avregeringen blev ej avlämnade, ca en tredjedel och drygl enfjärdedel . Detta innebär väsentliga ökningar jämfört med ,Antalet avlämnade propositioner som ej aviserats uppgick till26 och till 12, vilket innebaren viss minskning i förhållande lillmotsvarande perioder föregående år. Utskottetsgranskning har gett vid handen, att de otillfredsställande förhållanden rörandepropositionsavlämnandet som utskottet påpekatfortfarande kvarstår. Även om det skett förbättringar i vissa avseendenavlämnas fortfarande alltför många propositioner under vissa, kortatidsperioder , och elt inte obetydligt antal propositioner avlämnasefter att propositionstiderna gått ut. Vidare har utskottet kunnat konstateraalt del skett en kraftig ökning av antalet aviserade men ej avlämnadepropositioner . Elt icke obelydligi anlal propositioneravlämnades också ulan avisering i de propositionsförteckningar som lämnats avstatsrådsberedningen. Det är för utskottet angeläget all framhålla altproposilionsförteckningarna blir så realistiska som möjligt, eftersom de i storutsträckning kommer att styra riksdagsarbetets planering. KU 1977/78:35 12 I likhet har utskottet granskatutgivningen av (). Frånden gäller ny lagstiftning angående kungörande av lagar ochandra författningar (SFS 1976:633). Därtill har regeringen utfärdat enförfattningssamlingsförordning (SFS 1976:725) med närmare anvisningar förutgivningen av SFS och övriga författningssamlingar, Lagenom kungörande av lagar och andra författningar är tillämplig på författning sombeslutas av , regeringen eller myndighet under ellerregeringen. De publikationer som förekommer för kungörande är, förutom SFS,författningssamling, författningssamlingar för centrala myndighetersamt en författningssamling för varje län. Förförfattningar som utfärdas av regeringen skall kungörandet liksom iprincip ske i SFS. Enligt 13 § skall av författning framgå när den träder ikraft. Beträffandetidpunkten för kungörandet stadgas i 8 kap. 19 § RF att beslutad lag skallutfärdas av regeringen utan dröjsmål och kungöras så snart det kan ske samt attsamma regel skall gälla beträffande förordning, om ej annat föreskrives i lag. Statsrådsberedningenhar i en dagtecknad promemoria om rutinerna vidhandläggningen av regeringsärendena m. m. beträffande ikraflträdandetidenförordat atl den dåvarande allmänna minimitiden av mellan kungörandet(dvs. utkomstdagen från trycket) och ikraftträdandet skulle förlängas med envecka och underströk alt denna "tvåveckorsfrist" skulleanses som en minimitid. Om möjligt borde tiden vara längre och - liksomdittills - ikraftträdandet sättas lill en bestämd dag. Vidriksdagsbehandlingen av propositionen om kungörande av lagar och andraförfattningar (1975/76:112) underströks i flera motioner vikten av att enförfattning kan nå sina adressater före ikraftträdandet. Medanledning härav uttalade konstitutionsutskollel (KU 1975/76:51 s. 8) följande: Utskottet kan instämma med motionärerna när detgäller vikten av att planeringen av författningsutgivningen sker med beaktandeav informationsfrågorna. Som allmän riktlinje bör härvid gälla att enförfattning skall träda i kraft först efter erforderiigt rådrum för informationom författningens innehåll m. m. Utskottet förordar att planeringen av arbetetmed nya lagar och andra författningar sker med utgångspunkt från att om möjligtminst bör förflyta mellan en författnings kungörande och dessikraftträdande. Är detta ogörligt bör helst åtminstone skiljakungörandet och ikraftträdandet. Kortare tid än bör endast kunna kommai fråga i undantagsfall. Till de absoluta minimikraven hör att en författningskall kungöras på ett sådant sätt att möjlighet föreligger för envar som berörsav författningen att ta del av författningens innehåll innan den träder ikraft. KU 1977/78:35 13 Vad utskottet sålunda uttalat gav riksdagenregeringen till känna (rskr 1975/76:362). 1anledning av förra årets granskning av utgivningen av SFS anförde utskottetföljande: Granskningen ger utskottetanledning framhålla vikten av att informationskravet blir tillgodosett genomatt erforderlig tid får förflyta mellan författningars utgivning av trycket ochikraftträdandet. Det är därför tillfredsställande atl statsrådsberedningen ipromemorian förordat att den allmänna minimitiden av envecka mellan utgivningsdag och ikraftträdande föriängs med . Utskottetvill tillägga, att behovet av information om en författnings innehåll i god tidföre ikraftträdandet självfallet varierar beroende pä författningens innehåll.Att s. k. beredskapslagstiftning, t. ex. förordnande om prisstopp, för att varaeffektivt måste ges omedelbar verkan kan inte ifrågasättas. Liknande skäl kantala för att bestämmelser om skatter och avgifter ibland sätts i kraft genast.Vidare kan det beträffande ändringar i verksinstruktioner och liknandeförordningar som inte påverkar andra än viss myndighet enligtutskottets mening accepteras att förflyter mellan utgivning ochikraftträdande. Bemyndigandetill regeringen att förordna om ikraftträdande av lag har ansetts möjligt genombestämmelsen i 8 kap, 13 5 RF, Den i det föregående återgivna regeln i 13 §lagen om kungörande av lagar och författningar alt det av författning skallframgå när den skall träda i kraft har heller inte ansetts hindra ett sådant bemyndigande. Utskottetär medvetet om att det i särskilda fall kan föreligga svårigheter att angeexakt ikraftträdandetid, när lagar antas av . Detta gäller t. ex.lagstiftning i anledning av att tillträtt en konvention som skalltillämpas först sedan visst antal länder anslutit sig. Vidare kan iblandikraftträdandet vara beroende av annan lagstiftning eller av svåröverskådligtföljdarbete. En till innehållet så obestämd ikraftträdandebestämmelse som attfrågan överlämnas till regeringens avgörande är emellertid enligt utskottetsmening inte tillfredsställande från informationssynpunkt. Det är därförangeläget att en sådan ordning inte används annat än i undantagsfall och närdet av alldeles speciella skäl är motiverat. Iövrigt har granskningen inte föranlett något särskilt uttalande från utskottetssida. publicerades i SFS 1 195 författningar.Av dessa utkom 805, dvs. två tredjedelar, eller längre föreikraftträdandet. För 390 författningar har således den uppställda tvåveckorsfristeninte iakttagits. 135 författningar utkom mellan en och föreikraftträdandet. Resterande antal, dvs. ca 20 96, har således utkommit mindreän före ikraftträdandedagen. 49författningar har satts i kraft eller dagen efter utgivningsdagen.Av dessa utgör 12 fastställelse av basbelopp enligt lagen om allmän försäkring,fyra har samband med förordnande av prisstopp, åtta rör andraekonomisk/politiska åtgärder och tolv författningar rör ändringar i skattelagstiftningen.Vidare har ikraftträdandedagen efter utgivningsdagen gällt ändring idepartementsförordningen (1977:14), ändring i utlänningskungö- KU 1977/78:35 14 relsen(1977:36), förordning om utbetalning av statliga tjänstepensionsförmåner ochvissa socialförsäkringsförmåner (1977:110), lag om tillstånd till överiåtelseav fartyg (1977:494), förordning om tillstånd till överiåtelse av fartyg(1977:495), ändring i förordningen om den svenska fiskezonens omfattning(1977:1182) samt ändring i kungörelsen om tullfrihet för varor frånutvecklingsländerna (1977:1192). Det bör också nämnas att förordningar om taxorför vissa enskilda vägar, linjesjöfarten på Golland, viss linjetrafik med busssamt ändring i förordningen om taxor för postverkets busslinje-irafik(1977:644-647) har trätt i kraft efter utgivningsdagen. Ikraftträdandeföre utgivningsdagen har förekommit i sex fall. Två skatteförfattningar(1977:1173-1174) som trädde i kraft den utkom från trycket den11 januari . Förordningen om ändring i kungörelsen om avtalet mellanSverige och Europeiska ekonomiska gemenskapen samt förordningen om ändring iEFTA-konventionen (1977:1193, 1195) trädde båda i kraft den ochutkom . Lagen om upphävande av vissa författningar omskyldighet alt föra räkenskaper som underlag för taxering utkom från trycketden men trädde i kraft . För12 författningar har ikraftträdandet angetts till dag som regeringen bestämmer.Tio av dessa är lagar och de två övriga är förordningar, nämligenhögskoleförordningen (1977:263) och förordningen för (1977:344), Av lagarna berör fem erkännande och verkställighet av nordiskadomar på privaträttens område (1977:595-599) och i övrigt avses lag om ändringi förordningen angående yrkesmässig automobiltrafik (1977:251), lag om ändringi lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol (1977:435), lag om ändring ilagen om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat(1977:436), körkortslag (1977:477) saml lag om ändring i lagen om straff förvissa trafikbrott (1977:478). Isamband med granskning uttalade utskottet tillfredsställelse över deförbättringar av registren till SFS som uppnåtts bl. a. genom de s. k.kumulativa kvartalsregistren. Utskottet ansåg dock att det borde prövas om intedessa register skulle kunna ges ut . Inom statsrådsberedningen hartagits fram uppgifter om den månadsvisa fördelningen av SFS . Däravframgår, att del föreligger en stark koncentration av nya författningar tillsista månaden i varje kvartal. Man anser därför att en månadsvisregisterutgivning knappast ter sig meningsfull. Utskottetkonstaterar, att den av statsrådsberedningen rekommenderade tvåveckorsfristenmellan utgivning och ikraftträdande har iakttagits för merparten avförfattningarna, men att har utkommit föreikraftlrädandedagen. Utskottet vill understryka viklen av atlinformationskravet blir tillgodosett genom att erforderiig tid får förflytamellan författningars utgivning av trycket och ikraftträdandet. Utskottet ärdock medvetet om atl behovet av informaion om en författnings innehåll i godtid före ikraftträdandet varierar beroende på författningens innehåll. KU 1977/78:35 15 Utskottet noterar med tillfredsställelse attantalet författningar för vilka ikraftträdandet angetts till dag som regeringenbestämmer har minskat till knappt hälften jämfört med föregående år. Det ärangeläget att en sådan ordning inte används annat än i undantagsfall och närdet är motiverat av alldeles speciella skäl. Iövrigt har granskningen inte föranlett något särskilt uttalande från utskottetssida, 6.Riksdagens skrivelser till regeringen Regeringens redovisning av behandlingen avriksdagsskrivelserna - regeringens skrivelse 1977/78:102-har i likhet medtidigare år varit föremål för en översiktlig genomgång med avseende på balansenav oavgjorda ärenden. Resultatet redovisas i tabellform i bilaga 10 till dettabetänkande. Av tabellen framgår bl, a, att det totala antalet skrivelser somkommit in till och med och som inte hade slutbehandlatssenast nämnda dag uppgick till 143. Av dessa slutbehandlades 66 skrivelserunder perioden . Undersamma tid avlämnadesvidare 71 skrivelser, som inte hade slutbehandlats senast den 30 november 1976.Balansen av oavgjorda ärenden föranledda av skrivelser ökade såledesunder den aktuella tiden med 5. Avde kvarstående ärendena är 47 delvis slutbehandlade.Beträffande sammanlagt 100 riksdagsskrivelser anges att de är beroende påregeringens prövning. Knappt hälften av dessa skrivelser har inkommit föreden Idecember 1976. b) Angåendebehovet av särskilda regler för regeringens handlande i nödsitua tioner Utskottet har under de senasteåren berört frågan om behovet av särskilda regler för regeringens handlande inödsituationer. I förra årets granskningsbetänkande noterade utskottet att manerfarit alt förutsättningarna för en översyn av nämnda regler tagits upp ijustitiedepartementet , Utskottethar inhämtat att man inom har övervägt frågan och kommittill slutsatsen att gällande regler ger anvisningar om vilkahandlingsmöjligheter regeringen har i nödsituationer och om regeringens ansvarför sitt handlande i sådana situationer. Utskottet har inte funnit anledningatt ifrågasätta denna bedömning men förutsätter att regeringen fortlöpandeägnar uppmärksamhet åt frågan om sin och berörda myndighetershandlingsberedskap för sådana situationer. KU 1977/78:35 16 Ett led i kontrollmakt är det s. k,frågeinstitutet enligt vilket riksdagsledamot har rätt att ställainterpellation eller fråga till statsråd i angelägenhet som angårdennestjunsteutövning(/2 kap. 5 KF). Ytterligare bestämmelserom frågeinstitutetfinns i RO. Någon uttrycklig skyldighet för statsråd att besvara interpellationeller fråga föreligger inte. Angående förarbetena till frågeinstitutet hänvisastill prop, 1973:90 (s. 425 och 565 D. I6 kap. I vj RO föreskrivs al! interpellation skall ha bestämt innehåll och varaförsedd med motivering. Interpellation bör väckas endast i angelägenhet avstörre allmänt intresse. beslutar om interpellationen fårframställas. Beslutet fattas utan föregående överläggning. Detåligger statsråd, som inte besvarar interpellation från detalt medgav alt interpellationen fick framställas,' att före utgångenav muntligen meddela varför svar uteblir eller anstår.Sådant meddelande får ej följas av överläggning. Interpellation förfaller omden ej har besvarats vid det då den väcktes. Interpellation inges tillkammarkansliet och anmäls av talmannen vid sammanträde med kammaren utandröjsmål efter det alt interpellationen har delals ul till riksdagensledamöter. Frågan huruvida interpellationen får framställas avgörs vid närmastföljande sammanträde och tas upp på föredragningslistan till detta sammanträde.Medger att interpellationen får framställas, skall talmannenskyndsamt tillse att statsrådet får del av den (6,1,1 RO). När statsråd ämnarbesvara interpellation, bestämmer talmannen efter samråd med statsrådet ochinterpellanten vid vilket sammanträde svaret skall lämnas (6,1,2 RO), 1 interpellationsdebattfår även andra ledamöter än interpellanten delta. Beträffandefråga finns bestämmelser i 6 kap. 2 § RO. I motsats till interpellation får närfråga besvaras endast den ledamot som har framställt frågan och det statsrådsom lämnar svaret ta del i överläggningen. Fråga inges till kammarkansliet. Delåligger talmannen atl utan dröjsmål tillse alt statsrådet får del av frågan ochatt anmäla den vid närmast följande sammanträde (6,2.1 RO). Ominte särskilda skäl föreligger, skall frågor besvaras vid en eller tvåfrågestunder . Fråga bör besvaras vid den frågestund som infallernärmast från det att frågan lämnades till kammarkansliet. Ilikhet med vad som gäller om interpellation förfaller fråga om den ej harbesvarats vid det då den väcktes (6.2.2 RO). Sombilaga II A till detta betänkande har intagits ett diagramangående omfattningen av frågeinstitutets utnyttjande efterenkammarreformen. Somframgår av diagrammet uppgick antalet interpellationer tillsammanlagt 186. Av dessa besvarades 82 och KU 1977/78:35 17 återstodenhösten , Som tidigare framgått skall vederbörande statsråd, som intebesvarar interpellationen från det att medgav attinterpellationen flck framställas, före utgången av muntligen meddelariksdagen varför svar inte lämnats. lämnades 28 sådanameddelanden och , alltså sammanlagt 50 meddelanden. Vad gällerfrågor framgår det av diagrammet atl antalet sådana uppgick till 554 under1977. Härav besvarades 329 och 225 . Som nämnts börfråga besvaras inom . I bilaga 11 B har angetts vilka lidsöverdrag som förekommitbeträffande frågesvar , och . Av bilaganframgår alt av 157 framställda frågor besvarades 62 först inom tvåveckor eller . uppgick antalet frågor lill 225 varav 92besvarades försent. var del 124 frågor av 225 som besvarades senareän inom den i RO högst angivna tiden. är det självfallet omöjligt att helt undvika vissa tidsöverdrag närdel gäller be.svarandel av interpellationer och frågor. Det kan t. ex. varasjukdomsfall eller utrikes tjänsteresa som nödvändiggör senareläggning av svar,vilket i sin tur sammanhänger med antingen vederbörande statsråds ellerfrågeställares förhållanden. Även måste hänsyn tas till det stora antaletinterpellationer och frågor som förekommit . Det kan särskiltunder mycket arbetsiyngda perioder vara svårt atl vid planeringen av kammarensarbete få tid för alla inierpellations- och frågedebatter. Utskottet vill dockframhålla angelägenheten av att tidsöverdrag i möjligaste mån undviks. Inteminst ur allmänhetens synpunkt är det av stor vikt att en fråga inte harföriorat sin aktualitet när den besvaras. Beträffandebåde interpellation och fråga tillämpas inte sällan den ordningen alt svarlämnas av annan ledamot av regeringen än den till vilken frågeställaren riktatsig. Detta kan sammanhänga med ändringar av ärendefördelningen mellandepartementen e. d. När spörsmål riktas till statsministern, dvs. i sådanafall där vederbörande frågeställare anser det vara av särskild vikt atl svarlämnas av regeringens främste företrädare, gör statsministern en motsvarandebedömning. Denna bedömning kan leda till alt statsministern anser all svaret istället bör lämnas av vederbörande fackminisler. Ibilaga 11 C redovisas vilka interpellationer och frågor som framställts tillstatsministern och besvarats av denne eller annat statsråd under riksmötena1975/76 och 1976/77 samt . Denlämnade redovisningen har inlér gett anledning till något uttalande frånutskottels sida. Vadslutligen gäller frågeinstitulei allmänt vill utskottet erinra om att enligt RFmåste en interpellation eller fråga gälla någon angelägenhet som angårstatsrådets tjänsteutövning. Delta innebär enligt förarbetena alt endastregeringens eller enskilt stalsråds beslul eller åtgärder eller underlåtenhetall vidta åtgärd får bli föremål för interpellation eller fråga.Frågeinstitulei fär 2 1977/78. KU 1977/78:35 18 inteanvändas till att föra fram kritik mol enskilda, Ulskoltets granskning har ävenavsett frågeinstitutets användning i della hänseende. Denna granskning har integett anledning till något uttalande. 8.Handläggningen av ärenden enligt byggnadslagstiftningen Vid granskning företogs en ingåendeundersökning av regeringens handläggning av besvärsärenden (KU 1975/76:50 s.5-13, bilaga 2). I denna undersökning konstaterades att (tidigare i huvudsak ) framstod som ett av de mest"besvärstyngda" departementen. Enligt undersökningen hade sedan 1972andelen besvärsärenden av det totala antalet regeringsärenden i departementetlegat med elt högsta värde på , motsvarande drygt 1l(X) ärenden. Huvudtendensen var ökande fram t. o. m.år 1974. Mellan sistnämndaår och visade statistiken en viss minskning, som enligt undersökningendock borde ses mol bakgrunden av en samtidig ökning av antalet oavgjordabesvärsärenden. Som framgår av förra årets granskningsbetänkande (KU 1976/77:44bilaga 1) ökade åter antalet besvärsärenden inom under år1976. I1976 års undersökning framhölls att det ökade antalet besvärsärenden inomdepartementet framför allt gällde olika byggnads- och planfrågor. Av den merdetaljerade ärendestatistik som redovisades i undersökningen (underbilaga 2j,s.149) framgår alt ärendegrupperna "planer och tomtindelningar" samt"övriga planärenden" tillsammans svarade för i genomsnitt avhela antalet besvärsärenden . Den i särklass störstaärendegruppen var dock besvär rörande byggnadsförelag och byggnadsförbud, somutgjorde av det totala antalet ärenden. Enundersökning har i samband med årets granskning företagits av handläggningspraxisi besvärsärenden på stads- och byggnadsplaneområdet såvitt avserremissförfarande m. m.