bet · G101KU35 · 1977-12-31 00:00:00 — frågafick inte heller trycklov meddelas förrän något delningsexemplar återgått frånbudgetavdelningen i . I1976 års anvisningar sägs atl irycklov inte får meddelas eller offentliggörandeske förrän departementets kontaktman inom statsrådsberedningen antingen haråterställt sitt delningsexemplar eller på annal sätt har meddelat att så fårske. I ärenden med betydelse från finansiell eller organisatorisk synpunktskall minst ett exemplar från budgetdepartementet (budgetavdelningen) haåterställts innan trycklov meddelas eller offentliggörande sker. Praxis anför i "Hur Sverigestyres" följande (s, 78-81): Normalfallet är alltså atl en departementschefensam svarar för beslutet. I detta fall sker i princip ingen kommunikation medde andra statsråden före regeringssammanträdet. framför varje statsråd listor över alla departements ärenden. Dessalistor tillställs statsrådsberedningen redan dagen före sammanträdet. Ettstatsråd som anser att han borde ha haft tillfälle att delta i den förberedandehandläggningen av ett ärende från ett annat departement kan då begära attärendet "lyfts ut" från listan. Ärendet får då bli föremål förytteriigare överläggningar innan det på nytt förs upp på föredragningslistan. Delär naturligtvis mycket ovanligt att elt ärende lyfts ut från listan för att detär otillräckligt berett. I vanliga fall har tjänstemännen i det ansvarigadepartementet i förväg haft överiäggningar med de andra departement som berörs.Detta förfarande betecknas "gemensam beredning". Gäller del ett intealltför vidlyftigt ärende brukar den gemensamma beredningen gå till så, atlförslaget till beslut (konceptet) skickas över för granskning lill berördadepartement, vanligen tillsammans med handlingarna i ärendet. Beroende påärendets betydelse kommer del mottagande departementet att göra sittställningstagande på olika nivåer. 1 vissa fall kan delta ske på sekreterar-eller huvudmannanivå, t. ex. när det gäller att se till alt beslutet stämmermed en redan etablerad praxis, men ibland anses frågan vara av sådan vikt attden bör anmälas för statsrådet. Sker avgörandet på tjänstemannanivå anses detalltid vara på grundval av en tyst delegation från statsrådet. Reaktionen pådet föreslagna beslutet tecknas på konceptet, t. ex. "vidi" (jag harsett) eller "ingen erinran". kan reaktionen vara negativ:"X-departemeniei anser för sin del atl beslutet bort innehålla., ,"eller "X-minislern anser att...". När elt ändringsförslag kommer frånett annal departement måste del ansvariga departementet antingen accepteraändringen eller ta upp överiäggningar i syfte atl slita tvisten. Diskussionenkan börja på tjänstemannanivå men får vid behov föras upp på stalsrådsplanet.Kan de berörda statsråden inte enas får frågan tas upp med hela regeringen. Vissaviktigare frågor brukar i allmänhet direkt las upp av vederbörande statsråd medhela regeringen. Är det en inte alltför omfattande fråga kan den tas upp vid s.k. lunchberedning. Enligt stadgad praxis äter nämligen regeringens ledamöterdagligen gemensam lunch , . Regeringen har för dettaändamål en liten matsal i kanslihusets huvudbyggnad i anslutning lill denövriga personalens lunchrum. Samtliga statsråd som inle är bortresta ellerupptagna av tvingande officiella förpliktelser är 4 1977/78. KU 1977/78:35 50 närvarandevid dessa luncher. Här finns alltså utomordentliga tillfällen för ett statsrådatl informellt samråda med sina kolleger. Lunchberedningen kan därför utantvivel betecknas som ett av de viktigaste samordnings- och kontaktinstrumenteni regeringsarbetet. Viktigareoch mera omfattande frågor brukar tas upp i allmän beredning. Dennaär ett gemensamt sammanträde med hela regeringen under statsministernsordförandeskap. Sådan allmän beredning äger normalt alltid rum i omedelbaranslutning till regeringssammanträdena. Under sessioner är detganska vanligt att allmänna beredningar hålls i ett särskilt sessionsrum iriksdagshuset. En nyhet har varit atl hela regeringenåtminstone avsätter till gemensammaöveriäggningar på någon lämplig plats, t. ex. Täljöviken.Vid den allmänna beredningen kan den fråga som skall behandlas föredrasantingen av vederbörande statsråd eller av dennes tjänstemän, normaltstatssekreteraren eller vederbörande huvudman. I det senare fallet fårtjänstemännen efter föredragningen och sedan de svarat på frågor normalt inlestanna kvar under regeringens överläggningar. I statsrådens överläggningardeltar i princip inga utomstående utom statsministerns statssekreterare, somnormalt är närvarande. Försök som gjordes omkring 1946 att föra protokoll vidberedningarna övergavs snart, och förs inga officiella anteckningar.Däremot torde flera statsråd föra privata minnesanteckningar i dagboksform. Ennackdel med frånvaron av protokollföring är att del ibland kan uppstå tvekan omdel faktiska besluiel i någon fråga, Värdel av alt ha en informell ochfullständigt fri debatt anses emellertid vara så stort att någol försök altåterinföra protokoll inte gjorts. Pågrundval av de ställningstaganden som regeringen gör i den allmänna beredningenutarbetas sedan beslutet i vederbörande departement. Som en kontrollåtgärdbrukar konceptet även efter allmän beredning cirkulera på gemensam beredning.Väsentligen blir det en formalitet, men man erhåller på detta sätt enbekräftelse på alla berörda parters instämmande. Ensärskild form av gemensam beredning tillämpas, som tidigare nämnts, för utkasttill propositioner och författningar samt till svar på enkla frågor ochinterpellationer. Dessa "delas", dvs. cirkulerar för eventuellaerinringar eller kommentarer, till samtliga statsråd samt därutöver till vissatjänstemän som kan vara berörda. Delningen utnyttjas utan undantag även omfrågan är obetydlig eller har i detalj behandlats i allmän beredning. På delsättet får alla i kanslihuset berörda tillfälle att granska inte baraförslagels eller svarets allmänna uppläggning utan även formuleringarna i detalj.Delningen är också ett sätt att hålla departementen informerade om verksamheteni övriga departement. Delning förekommer också i vissa fall lillbefattningshavare utanför kanslihuset, t. ex. berörda verkschefer. Ettnytt inslag i den allmänna samordningen mellan departementen är attstatssekreterarna normalt träffas till lunch en gång för alt diskuteraproblem av gemensamt intresse. 4.Praxis vid beredningen av vissa grupper av ärenden Enligt s. 62 ff. - är utgångspunktenför propositionsarbetet normalt elt utifrån kommande förslag, vanligen ettkommiltébetänkande. KU 1977/78:35 51 beskriverhur arbetet i fortsättningen bedrivs på följande sätt: När remissyttrandena kommii in börjar arbetet idepartementet på allvar. Detta arbete leds i första hand av huvudmannen för detsakområde till vilket ärendet hör - han är direkt ansvarig inför statsrådet förberedningen och föredragningen av varje ärende inom sakområdet. En tjänstemanfår i uppdrag atl på elt systematiskt sätt sammanställa remissinstansernassynpunkter (remissammanställningen). Därefter föredras betänkandet ochremissammanställningen för de högre befattningshavarna i departementet.Föredraganden anför då också sina egna synpunkter. 1 allmänhet är huvuddragen iförslaget väl kända även av de högre tjänstemännen, som ofta själva lästbelänkandel. På grundval av föredragningen sker därefter en diskussion mellande deltagande tjänstemännen om hur de anser att man bör ställa sig tillkommitténs olika förslag. Gradvis växer förslag till ställningstaganden fram.Ofta innebär de att kommittéförslaget accepteras, med de modifieringar somremissinstansernas påpekanden föranleder, men ibland kan helt nya lösningar bliaktuella. Inte så sällan kan resultatet bli att man på tjänstemannaplanet kantänka sig fiera alternativa lösningar som bör underställas statsrådetsprövning. När föredragningarna för chefstjänsie-männen är avklarade kommerföredragningen för det ansvariga statsrådet. Föredragningen omfattar nu intebara betänkandet och remissammanställningen ulan också tjänstemännens förslaglill ställningstaganden. På grundval av föredragningen och den efterföljandediskussionen tar så statsrådet ställning i de frågor som underställts hansprövning. I mindre viktiga frågor sker nämligen avgörandet, utan att statsrådetformellt beslutat om delegering, på ijänstemannaplanei. Författandetav propositionen påbörjas vanligen först sedan statsrådet tagit ställning i deprincipiellt viktiga frågorna. Normalt leds skrivningsarbetet av vederbörandehuvudman. För viktiga propositioner kan emellertid statssekreteraren ellerrättschefen själv överta den direkta ledningen. I allmänhet läggs mycket storomsorg ned på propositionens språkliga utformning. Formuleringarna diskuterasoch granskas ingående. När departementet för sin del fastställt förslaget tillskrivning av propositionen skickas det lill tryckeriet för sättning.Korrekturet "delas" sedan till övriga statsråd och siatssekreierareför evenluella kommentarer. I detta sammanhang sker en ytterligare och mycketingående granskning ur konstitutionella, formella och språkliga synpunktergenom statsrådsberedningens försorg. När det gäller viktigare förslag som berörflera departement får dessa departement regel-, mässigt tillfälle atl anförasina synpunkter på förslagen innan korrekturet delas. Enligt (s, 65) är propositionsarbetet,om däri innefattas budgetarbetet, den mest arbetskrävande uppgiften' för kanslihuset.Det lorde i flertalet departement svara för minst hälften av den totalaarbetsvoly-men. Svarpå interpellationer och enkla frågor Vinde-Petrianför följande (s. 66): Tjänstemännen skaffar här in fakta om den slälldafrågan från berörda myndigheter och utarbetar ett skriftligt förslag till svar.Ibland har statsrådet KU 1977/78:35 52 redanfrån början gett anvisningarom hur svaret bör läggas upp. Vanligen får han etttjänstemannaförslag som han sedan vid behov formulerar om. Förslag till svar påinterpellationer och frågor delas inom kanslihuset på samma sätt sompropositioner. Arbetet med utarbetandet av sådana svarar relativtbetungande för berörda tjänstemän men är dock i allmänhet väsentligt mindreomfattande än propositionsarbetel. Vinde-Petrianför följande (s. 68-69): Om besvärsmålet inte enligt särskild föreskrifthandläggs av regeringsrätten eller annan instans går det till regeringen. Dethandläggs då inom den sakenhet inom departementet till vilket lagstiftningeneller myndigheten hör. Besvärsmål remitteras för yttrande (s. k. förklaring)till den myndighet som fattat det överklagade beslutet. Över yttrandet kansedan den klagande avge påminnelser. Denna korrespondens med parterna kan vidbehov fortsätta i flera omgångar. När alla argument och fakta i måletredovisats, blir det dags för föredragning. Ärendet anmäls vanligen förstatsrådet först efter någon förberedande föredragning. Vederbörandehuvudman är i detta liksom i alla andra slag av ärenden ansvarig förberedningen. Vid föredragningen för statsrådet är normall expeditionschefennärvarande. Denne är nämligen i regel statsrådets närmaste rådgivare i dylikaärenden. Även om besvärsärenden som avgörs av regeringen i allmänhetförutsätter en skälighetsbedömning, sker avgörandet på såvitt möjligt objektivagrunder. Enligt instruktionen för (1965:386, omtryckt 1977:434) är statsrådsberedningens uppgift att biträdastatsministern och statsråd utan departement. I administrativt hänseende hörstatsrådsberedningen till justi-tiedeparlementei (2 S). Chefstjänstemännen inomstatsrådsberedningen är en statssekreterare och en rättschef (4 §). Inomstatsrådsberedningen har för utskottets räkning upprättats en promemoriaangående statsrådsberedningens organisation och arbetsuppgifter (bilaga 1). Efter regeringsskiftet inrättades inomekonomi- och arbetsmarknadsdepartementen särskilda s. k. samordningskanslier.Inom ekono-midepartementels samordningskansli är fyra handläggare anställda,alla såsom sakkunniga. består avfem handläggare, varav en förordnats som statssekreterare och fyra som sakkunniga. Verksamheten inomsamordningskanslierna och samarbetet mellan dessa KU 1977/78:35 53 kanslieroch statsrådsberedningen beskrivs i ovannämnda promemoria frånstatsrådsberedningen. Organför samordning av totalförsvaret Enligt instruktionen för (7 §)skall inom försvarsdepartementet finnas en samordningsavdelning för frågor omsamordning mellan totalförsvarets olika grenar och ett sekretariat försäkerhetspolitik och långsiktsplanering inom totalförsvaret (SSLP).Samordningsavdelningen handlägger lotalförsvarsfrågor beträffande budget,administrativ beredskap, utbildning och övningar (8 § arbetsordning förförsvarsdepartementet). SSLP:s uppgift är att biträda vid ledningen av denstudieverksamhet rörande den internationella utvecklingen och det svenskasamhällets förändring som syftar till att inom ramenfören samlad totalförsvarssyn skapa underiag för statsmakternas inriktning avoch ställningstaganden lill myndigheternas planering (9 >? arbetsordning förförsvarsdepartementet). Vinde-Petriuppger vidare (s. 82) alt för samordningen av totalförsvars-frågor finnsdärutöver den s. k. beredningen för långsiktig totalförsvarsplanering sombeslår av statssekreterarna i berörda departement under ordförandeskap avstatssekreteraren i försvarsdepartementet. KU 1977/78:35 54 och arbetsuppgifter m. m. Enligt förordningen (1965:386) med instruktion förregeringskansliet (omtryckt 1977:434) ingår departementen och statsrådsberedningen (SB) i (I §). SB:s uppgift är enligt instruktionen atl biträda statsministern och statsråd utan departement. I administrativt hänseende hör SB lill (2 §). Chefstjänstemännen i SB är en statssekre terare och en rättschef (4 §). Statssekreteraren är den sofn närmast under statsministern leder arbetet i SB (9 >;). och arbetsuppgifter har tidigare behandlats i KU:s betänkanden1974:22 (bilaga 3, s. 90-91) och 1975:12 (bilaga 2, s. 54-60). Denna promemoriaär uppställd på i huvudsak samma sätt som promemorian i KU 1975:12 och hänvisari vissa delar till denna. 1,Statssekreterarens samordningsverksamhet Statssekreteraren i SB intar en central position iregeringskansliet i frågor som rör planering och samordning. Statssekreterarenhar täta kontakter med statsråden, samordningskanslierna i ekonomi- ocharbetsmarknadsdepartementen samt de övriga statssekreterarna. Dessutom har hanomfattande kontakter med företrädare för organisationslivet, arbetsmarknadensparter och olika folkrörelser. Enviktig roll för den övergripande planeringen av regeringens verksamhet spelarde allmänna beredningarna (dvs. överläggningar i konkreta och principiellafrågor mellan samtliga statsråd under statsministerns ordförandeskap) somvanligen hålls i omedelbar anslutning till ett regeringssammanträde och deregelbundet återkommande planeringssammanträdena. Statssekreteraren i SBdeltar - liksom en representant för vart och ett av de samordningskanslier somfinns i ekonomi- och arbetsmarknadsdepartementen (se nedan) - i de allmännaberedningarna. Planeringssammanträdena, som ofta sträcker sig över ,förbereds av statssekreteraren i SB. Enväsentlig del av det förberedande arbetet på olika regeringsförslag utförs inomarbetsgrupper inom ett departement eller sammansatta av företrädare för fleradepartement. Bildandet av sådana arbetsgrupper föregås av kontakter medstatssekreteraren i SB. Enmer övergripande planering av regeringsarbelel sker inomstatssekre-terarkretsen. För detta ändamål samlas samtliga statssekreterare,dels lill KU 1977/78:35 55 varjevecka återkommande möten, dels till särskilt anordnade längre planeringsmöten.Dessa senare möten förläggs vanligen utom kanslihuset. Vid båda slagen av mötenfungerar statssekreteraren i SB som ordförande. Detkan vidare i detta sammanhang nämnas att lill statssekreterarens i SBåligganden hör att för statsministerns räkning följa säkerhetsfrågor av vikt.Vid föredragningen i polisiära säkerhelsärenden inför justitieministern ärsålunda statssekreteraren i SB närvarande. Han hålls också underrättad om deviktigaste militära säkerhetsärendena som föredras inför försvarsministern. För organisationen av det dagligasamordningsarbelei finns ett kansliråd, 1 hans uppgifter ingår bl, a. atlförbereda statsministerns engagemang. är vidare närmast understatssekreteraren ansvarig för utarbetandet av de tal och andra uttalanden somstatsministern i olika sammanhang skall göra samt svar på interpellationer ochfrågor som i har ställts till statsministern. Uppgiftenatl hålla kontakt med del löpande departementsarbelet ligger primärt på sexsärskilda handläggare/kontaktmän. Varje handläggare har två-tre departement attfölja. Uppgiften innebär bl. a. alt handläggaren granskar förslag som harupprättats inom resp. departement. Utöver uppgiften atl vara kontaktman medresp. departement har vederbörande handläggare uppgiften att svara förkontakterna med organ inom och utom , som är verksamma inomhandläggarens ansvarsområde. Handläggarna svarar också för en betydande del avSB:s muntliga kontakter med allmänheten inom detta område. Sådana kontakterförekommer i mycket stor omfattning. Härutöverfinns två handläggare av vilka den ene biträder statsministern med speciellafrågor och den andre svarar för statsministerns korrespondens med allmänheten. Fördel dagliga arbetet i SB tillämpas bestämda rutiner. Ärendena anmäls förstatssekreteraren, som bedömer aktualiserade frågor från bl. a. politiskasynpunkter och som - med utgångspunkt i denna bedömning - drar upp riktlinjernaför hur frågan bör hanteras. Utarbetade departementsförslag -t. ex.propositioner och förslag lill svar på interpellationer och frågor -granskas avhandläggarna. Förslagen och de synpunkter som de föranleder anmäls förstatssekreteraren som, i förekommande fall efter samråd med statsministern, förSB:s räkning tar ställning lill förslaget. Understatssekreterarens ledning samlas den handläggande personalen till regelbundetåterkommande planeringsmöten. Den mera kortsiktiga planeringen sker vidveckomöten. Sådana hålls vanligen . Den långsikligaplaneringen görs vid särskilda sammankomster. KU 1977/78:35 56 Utöver dessa planeringsmöten på tjänstemannanivåförekommer regelbundna genomgångar och planeringsmöten med statsministern. ISB finns vidare en informationssekreterare som svarar för att press och andramassmedia llr information om verksamheten dels inom statsrådsberedningen, delsinom i den mån det gäller frågor av mera övergripande natur. Informationssekreterarensvarar vidare för bevakningen av press och andra massmedier.Informalionssekreleraren leder också verksamheten inom den förregeringskansliet gemensamma informalionsgruppen i vilken samtliga departementsinformationssekreterare ingår. Beträffande denna verksamhet hänvisas till KU:sbetänkande 1975:l2s. 56 och 57. Verksamheten leds av rättschefen. Därutöverfinns f n. sex handläggare. Av dessa är två sysselsatta meddecentraliseringsverksamheten (se nedan). Av de övriga biträder två rättschefenmed granskningsarbelet m. m. medan de två återstående sysslar med språkfrågor.Dessa två handläggare har anställts . Den ene började i SB ifebruari 1976 och den andre . Deras verksamhet består dels i enspråklig granskning av propositioner, utredningsdirektiv, författningar m. m.,dels i rådgivning och undervisning i språkliga frågor. Utöverde anvisningar som omtalas granskningsbetänkande kan blandanvisningar som SB har utfärdat nämnas - anvisningar för utformningen avkommittédirektiv - anvisningar med riktlinjer för tillsättandet avarbets- och samrådsgrupper inom . Denna verksamhet går ut på att fiyttabeslutanderätt i olika grupper av löpande ärenden från regeringen lillunderlydande myndigheter för att därigenom bereda bäure plats i departementenför planerings- och andra viktiga frågor. Verksamheten utövas i samma formersom har redogjorts för i KU:s belänkande 1975:12 (s. 58). Delegeringsfrågornabevakas sålunda kontinueriigl i anslutning till SB:s fortgående granskning avpropositioner, författningar m. m. Beträffande frågor som är av denomfattningen att de inte kan lösas i det fortlöpande arbetet gör SB särskildautredningar och lägger fram förslag i form av promemorior till berördadepartement. Flyttningav beslutanderätt från regeringen till förvaltningsmyndighet har på senare tidskett beträffande bl, a. - prövning av utländskt beslut omadoption - vissa dispens- och behörighetsfrågoravseende domarpersonal KU 1977/78:35 57 - statsbidrag tillenergibesparande åtgärder i kommunala och landstingskommunala byggnader ~vissa stödformer på lokaliseringsområdet ~ vissa bidragsfrågor avseendeåtgärder enligt bilskrotningslagen. Arbetet med genomgång av möjligheterna att i störreomfattning än som gäller f n. befria regeringen från handläggningen av vissabesvärsärenden har påbörjats Ofr KU:s betänkande 1976/77:44 s. 25). I dettasammanhang kan nämnas att det har fatlats beslut om flyttningtill av regeringens tidigare besvärsprövning i ett antalärenden enligt alkohollagstiftningen. Ytteriigareskall nämnas att SB tillsammans med departementen har vidtagit olika åtgärderunder för atl effektivisera decentraliseringsarbetet över huvudtaget inom statsförvaltningen. a. prövas elt system med särskildakontaktmän för decentraliseringsfrågor i varje departement. I ekonomi- och arbetsmarknadsdepartementen harefter regeringsskiftet inrättats samordningskanslier.Samordningskansliel i ekonomidepartementet består av fyra sakkunniga och tvåassistenter. Samordningskansliet i består av enstatssekreterare, fyra sakkunniga och två assistenter. Dådet är statsministern som har det övergripande ansvaret för samordningen avarbetet inom regeringen är SB den instans som bär huvudansvaret församordningsarbetet. Delta ansvar utövas i samarbete med de bådasamordningskanslierna. Bedöms en fråga vara av större politisk vikt eller avannal skäl av större politisk betydelse sker samråd mellan de tre i regeringeningående partierna på elt tidigt stadium i beredningsprocessen. Vissa frågor,t. ex, tillsättandet av utredningar, anmäls alltid för samråd. Statssekreterareni resp. departement anmäler till kontaktmannen i SB att samråd bör komma tillstånd. Initiativ till samråd kan också gå via samordningskanslierna eller tasav dessa. När enighet har nåtts om de allmänna riktlinjer som ett ärende skalldrivas efter, utarbetar det ansvariga departementet förslag. Detta förslagbereds därefter i vanlig ordning, dvs. vanligtvis genom den särskilda form avgemensam beredning som kallas delning. SB delger departementen de synpunkter pådelningarna som har kommit fram inom SB och samordnings-iunslierna. KU 1977/78:35 58 Som ett led i arbetet med att förbättra denoffentliga svenskan anställde regeringen den en språkexperi medplacering i statsrådsberedningen. Hans uppgift var att dra upp riktlinjer förspråkvården inom . När detta var gjort anställdes ytteriigareen språkexperi, . Språkexperlernas verksamhet kan ses som ennaturiig fortsättning av statsrådsberedningens tidigare ansträngningar på detspråkliga området. utarbetade t. ex. statsrådsberedningen i samarbetemed "Språket i lagar och andra författningar". formella granskning av propositioner etc. som sker i statsrådsberedningenhar stor vikt lagts också vid språket. Språkexperternaarbetar med utbildning, granskning, rådgivning och översyn av språkregler.Enligt den språksyn som de bygger sitt arbete på är svårbegriplighet i en textskadligare än försyndelser mot språkriktigheten. Självfallet skall språkfelrättas till, men det viktigaste är att bekämpa mångordighet, abstraktion, långameningar och ord, krånglig meningsbyggnad, övertydlighet, fackjargong ochoklarhet. Målet är att offentliga texter utan onödiga besvär skall kunnaförstås av dem som de är avsedda för. Utbildningkan ses som språkexperternas viktigaste uppgift. Det är i första handhandläggarna på departementen och utredningssekreterarna sorh bör få vägledningi konsten att skriva naturligt och begripligt. har språkexperternapå försök ordnat seminarier på fyra departement; aktuella propositioner ochandra aktstycken har diskuterats från språklig synpunkt. skallliknande seminarier ordnas på . Tyngdpunkten kommer attligga på språket i författningar och propositioner.