bet · G101UU12 · 1977-12-31 00:00:00 — I fjolårets utrikesdebatt i den 30 mars1977 klargjorde utrikesminister att regeringsförklaringensmålsättning att uppnå en internationell överenskommelse i denna fråga kvarstårsom ett långsiktigt mål men att denna strävan tills vidare stöter på kraftigtmotstånd främst från sida som därvid även gett uttryck föruppfattningen att de industrialiserade länderna i själva verket vill förbehållasig ett slags kärnkraftsmonopol. Utrikesministernframhöll vid samma tillfälle att icke-spridningshänsyn tillmäts en avgörandebetydelse vid den ingående prövning från fall till fall som sker när regeringenöverväger frågorom tillstånd för svensk export på kärnkraftens område och angavriktlinjerna härför på följande sätt: UU 1977/78:12 10 Som en allmän princip för regeringens fortsattabehandling av dessa ärenden kan anges att exfKDrttillstånd tillicke-kärnvapenstater endast kan lämnas om de ratificerat NPT eller gjort minstmotsvarande kontrollåtaganden genom lAEA över all egen kärnkraftsverksamhet. ingavs den svenska regeringenssvar på en rundfråga av FN:s generalsekreterare rörande synen på den särskildasessionen med om nedrustningsfrågor som inleds den 23maj . I ett UD-referat av detta svar heter det beträffandekärnvapenspridningen: Regeringen konstaterar att frågan om att förhindrafortsatt kärnvapenspridning kvarstår som ett synneriigen angeläget problem.Icke-spridnings-fördragets första granskningskonferens visade på vilkenbräcklig grund icke-spridningsarbetet vilar. Den andra granskningskonferensen1980 blir sannolikt ett avgörande prov för icke-spridningsfördragets framtid.Strikta garantier krävs för att kärnenergin, om den kommer till användning,endast utnyttjas för fredliga syften och på ett säkert sätt. Behovet av striktinternationell kontroll av kärnenergins fredliga användning framhålls, liksombehovet att stärka internationella atomenergiorganets (lAEA) resurser när detgäller fysiskt skydd av nukleärt material. var spridningsfrågan senast föremål fören särskild interpella-tionsdebatt . Utrikesminister anförde därvid följande om de förpliktelser som följer av NPT-förd råget,om roll och om de svenska ansträngningarna att öka anslutningen till NPToch att förbättra del internationella kontrollsyslemel som ett led i arbetetalt förhindra vidare kärnvapenspridning: Som ett instrument i sin strävan att medverka tillatt minska -och helst helt undanröja - riskerna för spridning av kärnvapen tillytterligare stater fäster regeringen den största vikt vidicke-spridningsfördraget (NPT). Enligt detta lär de stater som har kärnvapeninte ställa sådana till andra staters förfogande. Länder utan egna kärnvapenålar sig alt inte själva skaffa sådana. Dessa är de centrala elementen i NPToch inrymmer en politisk viljeyttring som är ytterst betydelsefull. Förutomdetta innehåller NPT bl. a. en viktig artikel som innebär ett åtagande avfördragsanslutna kärnvapenstater att vidta effektiva åtgärder för minskning ochverklig nedrustning av sina kärnvapenarsenaler. NPT:s icke-kärnvapenstatergodtar å sin sida kontroll av lAEA över a// kärnkraftsverksamhet. NPT:s artikel IV-- slårfast alla staters rätt att utan diskriminering nyttja kärnkraften föruteslutande fredliga ändamål. Vidare förordas här internationellt samarbete,inklusive överföringar av kärnteknologi. särskilda behov skallhärvid beaktas. NPT, såväl som lAEAis stadga, förutsätter uttryckligen attinternationell kontroll skall vara knuten till sådan kärnkraftsverksamhet. Fördraget bygger på en balans mellan sina olikadelar. a. lAEA-kontrollen innebär att icke-kärnvapenstaterna accepterarviktiga inskränkningar i sin nationella suveränitet. En motprestation härtillkan anses vara det NPT säger om staternas rätt att nyttja kärnkraft förfredliga ändamål och att samarbeta på detta område. Fördragets krav påförhandlingar om kärnva- UU 1977/78:12 H pennedrustningär en annan viktig del av denna balans. Regeringen fortsätter ansträngningarna för att ökaanslutningen till NPT samt stärka och förbättra det internationellakontrollsystemet som ett led i det oerhört viktiga arbetet för att hindrakärnvapenspridning. Denbalans mellan förpliktelser och rättigheter som jag inledningsvis beskrev varen förutsättning för NPT:s tillkomst. Balansen är utsatt för allvarligapåfrestningar. Någon internationell enighet råder nämligen inte om tolkningenoch tillämpningen av fördraget i alla dess delar. Icke-spridningsdebatteni FN och i andra internationella sammanhang präglas av att u-landsgruppen alltstarkare kräver fri och icke-diskrimine-rande tillgång till kärnteknologi. NPToch stadga åberopas härvid. Dessa krav måste vidare ses i samband medprincipen om ökad teknologiöverföring till och strävan att förändraden internationella ekonomiska strukturen. Dess värre förefaller emellertid enav de bärande tankarna i NPT, nämligen att kärnkraft inte skall tillåtas ökarisken för spridning av kärnvapen, i denna diskussion att ha kommit iskymundan. Denna utveckling har i tiden sammanfallit med att många i-länder,för att komma till rätta med de ökande riskerna för spridning av kärnvapen,funnit det angeläget att skärpa kontrollkraven vid export avkärnkraftstekonologi. har aktivt medverkat i detta arbete. Sedan lAEA-stadgan och NPT tillkom har kärnkraftensmiljö- och säkerhetsrisker också internationellt tilldragit sig ökad uppmärksamhet.1 anslutning till detta har bl. a. sökt inrikta 1 AEA:s verksamhetalltmer på säkerhets- och icke-spridningsområdet. Inom ramen för lAEA:s stadgaoch NPT avser regeringen fortsätta arbetet med att söka lösningar påkärnkraftens problem. Utrikesministern erinrade vidare om atticke-spridningsfrågorna kommer att inta en framträdande plats vid den särskildasessionen om nedrustning med som äger rum 23maj-28 juni . Utskottethar i detta sammanhang uppmärksammat regeringens förslag i prop. 1977/78:125 omtilläggsmedel till internationella freds-forskningsinstitut ()för att möjliggöra för att anordna ett internationelltsymposium rörande handhavande och kontroll av klyvbart material. Avdet anförda framgår att regeringen aktivt medverkat i arbetet på att minskariskerna för spridning av kärnvapen. Utskottet utgår från att regeringenfullföljer sina ansträngningar på detta område. Ifrågavarandeyrkande i motionen 1027 torde mot bakgrund härav få anses besvarat. I motionen 423 finns ett yrkande av innebörden attriksdagen bör ge regeringen till känna önskvärdheten av att noga följerutvecklingen i Wienförhandlingarna om rustningsbegränsningar i (MBFR)och - om så visar sig lämpligt - aktualiserar frågan om ett svenskt deltagandei dessa förhandlingar. UU 1977/78:12 12 Av en replikväxling mellan utrikesminister och vid årets utrikesdebatt i framgickatt överensstämmelse rådde dem emellan om nödvändigheten attMBFR-förhandlingarna i kommer ut ur sitt nuvarande dödläge. Likaså var deöverens om att en svensk medverkan eller närvaro vid dessa förhandlingar kankomma att aktualiseras. Utrikesministern yttrade i detta sammanhang bl. Det är ett mycket stort ansvar som vilar på deförhandlande parterna i när det gäller att där verkligen få reduktionertill stånd. Självfallet kommer vi att följa denna utveckling med uppmärksamhetoch eventuellt, när vi så finner lämpligt, be att få sända observatörer till deförhandlingar som där pågår, för de påverkar situation. De nordiska utrikesministrarna pekade vid sittsenaste samrådsmöte, i , också på betydelsen av framsteg i demultilaterala förhandlingarna om ömsesidiga styrkereduktioner iCentraleuropa. Motbakgrund av det anförda utgår utskottet från att MBFR-förhandlingarnauppmärksamt följs från svensk sida och att eventuell svensk närvaro somobservatör vid dessa förhandlingar kommer att aktualiseras när så bedömslämpligt. Detnu aktuella yrkandet i motionen 423 torde därmed få anses besvarat. Pågrundval av en resolution som på belgiskt initiativ antogs av 1977 årsgeneralförsamling har FN:s generalsekreterare i en rundfråga till medlemsstaternautbett sig synpunkter och förslag i fråga om regionala aspekter på nedrustning,inbegripet åtgärder ägnade att pä regional basis öka förtroendet ochstabiliteten samt främja regional nedrustning. Avsikten är att de synpunkteroch förslag som på så sätt insamlas skall överlämnas till FN:s extrasession förnedrustning . Det svenska svaret torde komma att avlämnas islutet av april. Utskottethar med beklagande kunnat konstatera att de svenska strävandena att fänedrustningsfrågorna - och däribland även sambandet mellan avspänning ochnedrustning - uppmärksammade vid det avslutade uppföljningsmötet iBelgrad till den europeiska säkerhets- och samarbetskonferensen (ESK) inteavsatte något resultat i uppföljningsmötets slutkommuniké. Den svenskerepresentanten uttalade vid avslutning härom bl. Den politiska avspänningen föriorar mycket av sintrovärdighet i allmänhetens ögon om den inte åtföljs av påtagliga resultat inedrustningsförhand-lingarna. Enav utgångspunkterna för ESK-förhandlingarna var att ett fördjupande avavspänningen förutsatte konkreta framsteg pä det militära området. Dennautgångspunkt får inte glömmas bort. Belgrad-mötet hade varit ett tillfälle atterinra om detta faktum och det är därför beklagligt att det inte varit möjligtatt gemensamt uttala vår oro över bristen på framsteg i arbetet på att hejdakapprustningen och uppnå resultat när det gäller nedrustningen. UU 1977/78:12 13 Vad beträffar yrkandet i motionen 530 rörandeinitiativ till samnordiska överläggningar i syfte att proklamera som enkärnvapenfri zon vill utskottet erinra om att det utföriigttog ställning (UU 1976/77 3 y, FöU 1976/77:13) till ett likalydande yrkande,som då avslogs av . Utskottetkonstaterade då bl. a. att inget av de nordiska länderna vare sig besitter egnakärnvapen eller har sådana vapen stationerade på sitt territorium samt att allade nordiska länderna är anslutna till internationella avtal omförhindrande av kärnvapenspridning (NPT). De nordiska länderna utgör därförtillsammans de facto ett slags kärnvapen fri zon, utan att något specielltavtal härom föreligger. Utskottet erinrade vidare om att meningarna alltjämt ärdelade bland de berörda länderna huruvida en traktatsmässig reglering av dettaförhållande skulle vara till fördel. RörandeSveriges inställning till idén om kärnvapenfria zoner i allmänhet och tillförslag om en kärnvapenfri zon i det nordiska området i synnerhet anfördeutskottet: har en positiv inställning till denallmänna idén om kärnvapenfria zoner. Under lämpliga betingelser kan de utgöraett viktigt bidrag till att öka förtroendet mellan staterna och motverkakärnvapenspridning. Den var bland de första att förespråkaupprättandet av en kärnvapenfri zon i , omfattande ett större område änenbart . har i FN gett sitt stöd åt fiera förslag om upprättandeav kärnvapenfria zoner i olika delar av världen. Vid den europeiskasäkerhetskonferensen (ESK) harSverige uttalat att tidigare framlagda förslag omrustningsreglering i , däribland förslag om upprättande av kärnvapenfriazoner, vore värda att på nytt studeras under hänsynstagande till den utvecklingsom ägt rum sedan de framlades. Från svensk sida har därvid också betonats attde berörda stormakternas villighet att delta i projekten utgör en särskiltviktig faktor. Enhuvudförutsättning för upprättandet av en kärnvapenfri zon är givetvis att allastater som avses omfattas av zonen är överens om att Inleda förhandlingarhärom. Denna förutsättning har inte förelegat beträf fande förslagetom en sådan zon i . En annan förutsättning är att stater som besitterkärnvapen är beredda att å sin sida göra vissa utfästelser och åtaganden. Somneutral stat i händelse av konflikt välkomnar i detta sammanhang s. k.negativa säkerhetsgarantier, dvs. att kärnvapenmakter förbinder sig att inteutnyttja sina kärnvapen mot mål inom en dylik kärnvapenfri zon. Dettaaktualiserar i sin tur även frågan om en zons avgränsning och om upprättandetav säkerhetsområden utanför zonen som är fria från taktiska kärnvapen ellermedeldistansrobotar, vilka kan sättas in mot mål inom zonen i fråga. Fråganom en kärnvapenfri zon i torde därför inte kunna betraktas isolerat frånden militärpolitiska situationen i i övrigt. Den har därmed också ettsamband ej blott med de allmänna nedrustningsförhandlingarna inom FN:s ramutan även med samtalen mellan och om begränsning av destrategiska vapnen, de s. k. SALT-förhandling-arna, och med förhandlingarnamellan NATO- och Warszawapaktsstaterna om ömsesidiga styrkereduktioner iCentraleuropa, de s. k. M(B)FR-förhand-lingarna. Utskottetvill i sammanhanget även erinra om följande uttalanden i UU 1977/78:12 14 regeringsdeklarationenvid årets utrikesdebatt i på tal om densäkerhetspolitiska situationen i : Väsentligt för denna stabilitet har varit att denordiska länderna i sin politik respekterar de säkerhetspolitiska lösningar somvart och ett av dem har valt. En annan förutsättning är att stormakterna iakttaråterhållsamhet i sin närvaro och sitt engagemang i . Det ligger istormakternas intresse, liksom i hela , att en låg spänningsnivå bevarasi . Detta kräver emellertid särskilda hänsyn från deras sida vad gällerinförande av nya vapensystem i och dess närhet och andramilitärpolitiska åtgärder som ändrar den lokala styrkebalansen. I fråga om ändamålsenligheten med en kärnvapenfrizon i yttrade utrikesminister i utrikesdebatten bl. Därutöver vill jag understryka att vi, eftersom vihar tagit ställning mot kärnvapen, naturiigtvis har ett starkt intresse av attkärnvapen inte finns i vårt närområde. Det har vi också givit uttryck för mångagånger. Men en kärnvapenfri zon i måste, om den skall vara meningsfull,också inbegripa vissa angränsande områden. Motbakgrund av det anförda avstyrks motionen 530. I motionen 1027 föreslås att som sinmening uttalar att en sve/isA: nedrustning är den första förutsättningen förett kraftfullt agerande i intemationella nedrustningsfrågor. Omden svenska säkerhetspolitikens innehåll, inriktning och förutsättningar harlänge rått en bred enighet i vårt land. Såsom fastslogs av 1974 årsförsvarsutredning (SOU 1976:5) formas säkerhetspolitiken genom en samverkanmellan utrikespolitiken, försvarspolitiken, vår politik i internationellanedrustningsfrågor, handelspolitiken och biståndspolitiken. En avhuvudförutsättningarna för att nå de allmänt omfattade säkerhetspolitiska målenär- vid sidan av en aktiv och konsekvent utrikespolitik -att vårt landupprätthåller ett starkt och allsidigt uppbyggt totalförsvar. Frånsvensk sida har vid olika tillfällen framhållits att vårt land självfalletskulle delta i en allmänt överenskommen nedrustning men att det inte isoleratkan gå in för en nedrustning av sitt försvar. 1 försvarsutredning,som framlades , konstaterades att det var föga sannolikt attrustningskontrollsträvandena skulle komma att leda tillnågon avgörande nedrustning. Varken utvecklingen av denedrustningsförhandlingar som förs inom FN:s ram eller vid de s. k.SALT-förhandlingarna mellan och om begränsning av destrategiska vapensystemen eller i de s. k. M(B)FR-förhandlingarna mellan NATO-och Warszawapaktsstaterna om ömsesidiga styrkereduktioner i harunder mellantiden lett till några avgörande nedrustnings-åtgärder, även om detorde ha fungerat som en viss broms på kapprustningen. Denna har likvälfortsatt i såväl kvantitativt som kvalitativt hänseende. 1974års försvarsutredning erinrade också om den viktiga roll som vårt totalförsvarspelar för att vidmakthålla stabiliteten i det nordiska området. UU 1977/78:12 15 Sverigesalliansfria ställning förhindrar att maktblocken i detta område ställs motvarandra. För båda blocken är ett flankområde inom vilket väsentligapositionsförändringar skulle kunna påverka den i rådändebalanssituationen. Väsentliga försvagningar av det svenska försvarets styrka iförhållande till omväriden skulle kunna rubba bilden av stabilitet och balans iNordeuropa och kunna leda till att supermakternas tryck på våra grannländerökar, framhöll utredningen. Utskottethar tidigare (bl. a. i sitt betänkande UU 1976/77:16) uttalat att Sverigesjälvfallet inte bör släppa av på ambitionerna att också i fortsättningen spelaen aktiv och ledande roll i det internationella nedrustningsarbetet. Utskottethar erinrat om den framträdande och pådrivande roll som ochsvenska förhandlare länge spelat vid FN:s nedrustningsförhandlingar och attansträngningarna därvidlag har ett starkt stöd i riksdag. Bådegenom sin självständiga och aktiva utrikespolitik, inom vilken nedrustningsarbetetspelar en central roll, och genom sin försvarspolitik har tillvunnitsig omväridens respekt och tilltro. Någon motsättning mellan ett litet ochalliansfritt lands åtgärder för att värna sin självständighet och desssamtidiga ansträngningar för att hejda den internationella kapprustningen ochfrämja en internationell nedrustning föreligger förvisso inte. Det är uppenbartatt ett förhållandevis starkt svenskt försvar behövs så länge de ledandekärnvapenstaterna och militärblocken upprätthåller sin myckel högarustningsnivå och stora slående militära styrkor i och närhet.Historisk erfarenhet lär vidare all ensidig nedrustning kan verkadestabiliserande och rubba styrkebalansen inom en region. Huvudansvaret förruslningssilualionen i väriden ligger hos supermakterna. Avgörande förnedrustningsarbetet är alt dessa tar de första nödvändiga stegen mot en verklignedrustning och därmed gör det möjligt för andra stater att vidta motsvarandeåtgärder. Mot denna bakgrundavstyrks ifrågavarande yrkande i motionen 1027. 1 motionen 1027 föreslås bl. a. att riksdagenuttalar sitt stöd för en fortsatt utbyggnad av den svenska fredsforskningen. Medanledning av ett antal motioner vid 1976/med likartade yrkandensom det i den nu aktuella motionen hänvisade utbildningsutskottet (UbU1976/77:20) till det beredningsarbete i denna fråga som då pågick inomregeringens kansli. förutsatte emellertid att nämndaberedningsarbete skulle resultera i förslag om en förstärkning avorganisationen för freds- och konfliktforskning vid svenska universitet. Iårets budgetproposition (prop. 1977/78:100, bil. 12) åberopas utbildningsutskottetsuttalande i frågan och anmäls att regeringen vid anslagsberäkningen föruniversiteten i , och förutsatt en viss förstärkning avresurserna för freds- och konfliktforskning. vill isammanhanget även erinra om den forskningsverk- UU 1977/78:12 16 samhetinom samma område som bedrivs vid () och som finansieras med svenska statsmedel. Yrkandet i fråga imotionen 1027 torde därmed få anses besvarat. I det avsnitt ovan som behandlar motionsyrkandenangående svenska ställningstaganden mot neutronvapen har utskottet medinstämmande återgett vissa regeringsuttalanden om betydelsen av en självständigoch informerad opinion för att motverka kapprustningen i väriden och för attvända den i en verklig nedrustning. I sitt betänkande (UU 1977/78:11) angåendevissa anslag m. m. inom verksamhetsområde behandladeutskottet även ett antal yrkanden rörande informationsfrågor i de även nuaktuella motionerna 423 och 1018. Utskottet framhöll i detta sammanhang bl. a.att en av förutsättningarna för en stark svensk aktivitet pånedrustningsområdet är att den stöds av en bred och välinformerad opinion ivårt land och att det upplysningsarbete härom som bedrivs av olikaorganisationer och folkrörelser är av största betydelse. Iett av de då behandlade yrkandena i motionen 423 framfördes önskemål om enbättre samordning av den allmänna utrikespolitiska informationsverksamheten,med särskild inriktning på nedrustningsproblematiken, i syfte att förstärkaopinionsbildningen i internationella frågor. I motiveringen för yrkandet pekademotionärerna på behovet av ett forum för ett bredare kontinuerligt samråd idessa spörsmål och förordades att en beredning i internationellainformationsfrågor knyts till UD för att tjäna som ett rådgivande organ tillberörda departement och myndigheter. Utskottet uttalade förståelse för det imotionen framförda samordningsönskemålet men fann sig inte berett att taslutlig ställning härtill, främst med hänsyn till att en på begärantillsatt översyn rörande arbetsfördelning mellan och bidragsgivning till olikaorganisationer, som verkar på det utrikespolitiska informationsområdet, tordefä anledning att kommentera uppslaget om en informationsberedning, särskilt somdenna tanke tidigare även framförts i biståndspolitiska utredningensinformationsbetänkande (SOU 1977:73). Iett uttalande av utrikesminister , som gjordes i är isamband med ett av anordnat möte med svenska folkrörelseri anledning av FN;s s. k. anti-apartheidår, bekräftades att översynen i frågakommer att ta upp förslaget om att inrätta en allmän beredning för informationi internationella frågor. Omfolkrörelsernas roll i det internationella och utrikespolitiska informationsarbetetuttalade utrikesministern vid samma tillfälle bl. I vårt land ser vi det som självklart att politikenskall ha en bred folklig förankring. Utrikespolitiken är inget undantag. I den breda debatt som ärså nödvändig för vår demokrati och för en folkligt .förankrad politik spelarfolkrörelserna en central roll. starka internationellaengagemang spelar en stor roll för våra möjligheter att forma en utrikespolitikmed en sann demokratisk förankring. UU 1977/78:12 17 1 samma anförande aviserade utrikesministern attett särskilt UD-seminarium kring nedrustningsfrågorna kommer att anordnas undervåren. Hon erinrade vidare b\. a. om en informationsskrift rörande aktuellanedrustningsfrågor och svenska initiativ därvidlag som UD gett ut inomramen för den nya skriftserien inför den kommandesärskilda generalfdrsamlingssessionen inom FN rörande nedrustning. Utskottetfinner att dessa åtgärder på informationsområdet ligger i linje med de önskemålsom framförts i motionen 423. 1. att avslår motionerna 1977/78:423,yrkandet 1, 1977/ 78:1018, yrkandet I, och 1977/78:1027, yrkandet 1, angåendeneutronvapen, 2. att anser motionerna 1977/78:423,yrkandet 2, och 1977/78:1018, yrkandet 2, angående omställning från militärtill civil produktion m. m. besvarade med vad utskottet anfört, 3. att anser motionen 1977/78:1027, yrkandet2, angående kärnvapenspridning m. m. besvarad med vad utskottet anfört, 4. att anser motionen 1977/78:423, yrkandet4, angående Wienförhandlingarna om ruslningsbegränsningar i besvaradmed vad utskottet anfört. 5. att avslår motionen 1977/78:530 angåendekärnvapenfri zon, 6. att avslår motionen 1977/78:1027,yrkandet 3, angående svensk nedrustning, 7. att anser motionen 1977/78:1027, yrkandet4, angående fredsforskning besvarad med vad utskottet anfört. Närvarandevid ärendets slutbehandling: (), (),(), (), (), (),(c), (), (), (),(), (), () och (). UU 1977/78:12 avAnna , , , , , och (samtliga s) som anser dels att den del av utskottefs yttrande som på s. 7börjar med "De ovan återgivna" och på s. 8 slutar med "deavstyrks." bort ha följande lydelse: Regeringenhar sålunda uttalat kritik mot planerna att tillföra demilitära förbanden i neutronvapen. Utskottet ser positivt på dettaställningstagande i den rustningsfråga som med all rätt under det senaste åretägnats det största intresset i den internationella debatten. Omneutronvapen tillförs de militära förbanden i skulle enligtutskottets mening ett ytterst allvariigt steg tas mot en ytteriigare upptrappningav kärnvapenrustningarna. Neutronvapnen är den första varianten i en nygeneration specialiserade kärnvapen. Utskottet ställer sig bakom det krav somden framfördes av det socialdemokratiska partiet om att vårtland med all kraft verkar för att alla beslut om en vidare utveckling avneutronvapnen stoppas. Detta krav stöds av en bred majoritet av folk. Tyvärrhar regeringen internationellt inte agerat med någon större målmedvetenhet föratt stärka den internationella opinionen mot neutronvapnen. Vad som sagts frånsvensk sida inför internationella fora är utrikesministerns konstaterande införFN:s generalförsamling : "Neutronvapnet äroacceptabelt för oss och det är också alla andra kärnvapen." Sammaformulering upprepades sedan i generalförsamlingens första utskott den 1 november1977.