bet · G101AU8 · 1977-12-31 00:00:00 — (vpk) väckt . Sistnämnda motion logs upp av inrikesutskoltel (InU1975/76:45) i samband med behandlingen av propositionen 1975/76:105) medförslag till arbetsrättsreform. Under ett avsnitt om påföljdsreglerna i sambandmed olovliga konflikter anförde utskottet (s. 49-50). Problemet gäller om uppsägning eller avskedande börfö förekomma vid olovlig strejk samt om skadeståndet för enskild arbetstagarebör vara maximerat lill . Rätten att säga upp eller avskeda arbetstagarei samband med arbetskonflikt föreslås inte bli reglerad i medbestämmandelagen.Frågor av det slaget skall liksom bedömas enligt lagen omanställningsskydd. I det nu aktuellalagstiftningsärendet gör emellertid departementschefen AU 1977/78:8 12 uttalandensom avses bli vägledande för rättstillämpningen. Departementschefen anser ilikhet med arbetsrältskommitlén atl uppsägning eller avskedande inte skall föförekomma då kollektivavtalsbärande organisation står bakom en olovligstridsåtgärd. Även för andra fall skall iakttagas stor restriktivitel.Uppsägning eller avskedande avses endast vara tillåtna i vissa kvalificeradeundanlagsfall. Departementschefen pekar som exempel på två fall för vilkauppsägning eller avskedande bör kunna övervägas. Det ena är när en olovligarbetskonflikt blir långvarig till följd av att deltagande arbetstagare intekan förmås att vika från klart avtalsstridiga krav och återgå lill arbetet. Detandra fallet är om någon arbetstagare driver fram en strejk i syfte alt störaden ordinarie fackliga verksamheten på arbetsplatsen. Utskottet ställde sig bakom vad departementschefenanfört, vilket innebar alt motionen av m. fl. Övrigalagstiftningsyrkanden i den föreliggande motionen 891 är en upprepning av deyrkanden som framställdes i motionen 1975/76:654 av m.fl. (vpk). Motionen behandlades av arbeismarknadsul-skottet i betänkandet AU1976/77:5. I det belänkandet lämnas en redovisning för lagstiftningensinnebörd i aktuella delar jämte förarbeten och tidigare riksdagsbehandling.Motionen avstyrktes av utskottet. I motion 224 anför Per Gahrlon (fp) bl. a. atltrots de principuttalanden som gjordes i samband med beslut om rörligpensionsålder "är fallbileeffeklen av pensionsåldern fortfarande likadefinitiv och inhuman som tidigare fördel allt större antal personer som villfortsätta att arbeta också efter den formella pensionsdagen". Tillbelysning härav pekar Per på att pensionsåldern idet nya avtal om särskild tilläggspension (STP) som träffades mellan LOoch SAF. Vidare påtalas att regeringen i regleringsbrev för /77fastställt atl arkivarbete och musikerhjälp inte för beredas person som har fy111 och alten professor "ensam i sitt specialämne" vägratsfortsatt tjänstgöring efter att ha uppnått övre pensioneringsgränsen.Motionären framhåller atl regeringens och uttalanden omöjligen kantolkas på annat sätt än att en individuell röriighel harvarit del avsedda målet för de senaste årens pensionsreformer. Uttalandenasynes inte ha haft genomslagskraft. Därför bör hos regeringen begäras förslagtill lag som tillförsäkrar alla fullt anställningsskydd och rätt atl kvarstå iarbetet till fyllda . m. fl. (s) yrkar i motionen 226 atl den i 33 S lagen omanställningsskydd angivna åldersgränsen sänks till och därmedanpassas till sänkningen av den allmänna pensionsåldern. AU 1977/78:8 13 Enligt 33 S lagen om anställningsskydd behöverarbetsgivare inte tillgripa uppsägning om han vill alt en arbetstagare skalllämna anställningen vid uppnådd pensionsålder eller, om särskild åldersgränsför avgångsskyldighet saknas, när arbetstagaren har fyllt . Lagen kräverendast atl arbetstagaren minst en månad i förväg skall skriftligen underrättasom atl anställningen Skall upphöra. Isamma paragraf meddelas kompletterande föreskrifter beträffande dem somkvarstår i anställningen efter det att skyldigheten att avgå med ålderspensioninträtt resp. efter fyllda . För sådana arbetstagare har uppsägningstidenbegränsats till en månad, och de saknar företrädesrätt vid bestämmande avturordning vid uppsägning eller permitlering etc. Föranställda hos staten har meddelats föreskrifter om pensioneringsperioder,exempelvis (pensioneringsperiod III). Reglerna innebär å ena sidanrätt för den anställde att avgå med ålderspension när den nedre gränsen förpensioneringsperioden har uppnåtts. Å andra sidan inträder enligt 4 ! ; statensallmänna tjänstepensionsreglemente skyldighet att avgå vid periodens övregräns. Arbetstagaren kan dock medges kvarstå i anställningen om detta "urtjänstesynpunkt finns lämpligt" och han är "fullt tjänstduglig".Medgivande att kvarstå i tjänst för i vissa fall lämnas av myndighet endast eftertillstånd av statens personalnämnd (19 i; omplaceringsförordningen). Arkivarbetebetecknas liksom beredskapsarbete och musikerhjälp i arbetsmarknadskungörelsensom arbetslöshetshjälp. Enligt 72 i; kungörelsen får arbetslöshetshjälp intemeddelas den som har fyllt . Före var åldersgränsen 67 år.I särskilda fall får dock arbetslöshetshjälp lämnas även till den som har fyllt65 (tidigare 67) år. Bestämmelsernai arbetsmarknadskungörelsen har av regeringen åriigen kompletterats med föreskrifteri regleringsbreven. De i motionen 224 åberopade föreskrifterna för budgetåret1976/77 har följande lydelse: Arkivarbete eller musikerhjälp för ej beredasperson som har fyllt och är berättigad till ålderspension enligt lagen omallmän försäkring eller har beviljats förtida uttag avålderspension. Sådant arbete för ej heller beredas den som fyllt och harbeviljats hel förtidspension enligt lagen om allmän försäkring eller har annanförsörjningsmöjlighet. Konsekvensen av dessa föreskrifter är att den somhar fyllt men inte är berättigad till ålderspension kan medges fortsättai arkivarbete. Detta har betydelse för äldre flyktingar och andra utlänningarsom inte har beviljats svenskt medborgarskap. Rätttill ersättning från arbetslöshetskassa och till kontant arbetsmarknadsstödupphör vid uppnådda (14 »j lagen om arbetslöshetsförsäkring resp. 14 Slagen om kontant arbetsmarknadsstöd). Före var åldersgränsen 67år. AU 1977/78:8 14 Som redovisats i det föregående innebär 33 >!lagen om anställningsskydd atl en arbetstagare kan med en månads varsel tvingasatt lämna sin anställning vid uppnådd pensionsålder utan föregående uppsägning.Samma regler gäller om upphörande av anställning för arbetstagare som beviljatshelt sjukbidrag enligt lagen om allmän försäkring. Enligt motionen i-i av m. fl. (s) finnsmycket som talar för att anställningsskyddet för sjukbidragsberältigadeförändras så att de för samma skydd som de som uppbär sjukpenning. Motionärernahänvisar härvidlag till uttalanden som gjordes av (se häromnedan), och de begär att regeringen mot bakgrunden härav skall lägga fram ettlagändringsförslag och därmed fullfölja det arbete på förbättringar i lagen sominitierades av den förra regeringen. Äveni motionen 226 av m. fi. (s) anses otillfredsställande attarbetstagare som beviljats sjukbidrag jämställs med dem som beviljats ålders-eller förtidspension i fråga om anställningsskydd. 1 stället bör samma reglergälla för sjukbidragsberältigade och för dem som uppbär sjukpenning, dvs.frånvaro på grund av sjukdom bör inte anses vara saklig grund för uppsägningvare sig den sjuke uppbär sjukpenning eller helt sjukbidrag. Bestämmelserna i33 S lagen om anställningsskydd bör ändras i enlighet härmed. Tidigareriksdagsbehandling m. m. I motionen 1975:1718 framställde ()och () samma yrkande om ändring i 33 S lagen omanställningsskydd som i nu föreliggande motion 226. Medanledning härav anförde inrikesutskottet i betänkandet InU 1975/ 76:18 (s. 6). Utskoilel ser positivt på förslaget. Det finnsmyckel som talar för att anställningsskyddet för sjukbidragsberätligad börförändras på del sätt motionärerna tänker sig. En sådan reform skulle medförabl. a. att en arbetsgivare måste pröva omplaceringsmöjligheter och föraöveriäggningar innan uppsägning kan ske. Det är uppenbart att en sådan ordningi många fall måste vara till fördel för den anställde. Utskottet är emellertidinte berett alt utan närmare utredning tillstyrka en lagändring utan föreslåratl regeringen i lämpligt sammanhang tar upp den aktualiserade frågan ochpresenterar förslag till lösning. bör underrätta regeringen om dettaställningstagande. Vad utskottet anförtbiträddes av (rskr 1975/76:65). AU 1977/78:8 15 Som framgår av de tidigare återgivnautredningsdirektiven har det uppdragits åt den nya kommittén för översyn avlagstiftningen om anställningsskydd m. m. atl behandla förevarande fråga. Grundregeln i 5 ! ; lagen om anställningsskydd äratt anställning gäller tills vidare. Avtal om anställning för begränsadtid(viss lid, viss säsong eller visst arbete) för träffas endast om detföranleds av arbetsuppgifternas särskilda beskaffenhet. Utan hinder härav ärdel tillåtet att träffa avtal om anställning om avtalet gällerpraklikarbete eller vikariat. Det är möjligt att genom kollektivavtalöverenskomma om att tidsbegränsade anställningsformer skall få förekomma ividare omfattning än som följer av lagen. 1 motionen 542 av m. fl. (m) yrkaspå ändring av 5 § lagen om anställningsskydd för att öka ungdomarnasmöjligheter till praktikan-slällning. Motionärerna hävdar atlIrygghetslagstiftningens skydd mot uppsägning gör att företagarna tvekar altanställa ungdomar för att ge dem erfarenhet från arbetslivet. Visserligenmedger anställningsskyddslagen anställning för begränsad tid om det gällerpraktikarbete, men det kan vara ett problem att avgöra vad som är att anse sompraktik. Motionärerna tänker sig att tolkningsproblemet kan lösas genom attalla anställningar av ungdomar upp till skallräknas som praktikarbete. En motsvarande regel avses gälla även för dem som äräldre än nu sagts och som har genomgått arbetsmarknadsutbildning. OcksåJoakim Ollen (m) menar i motionen 164 att det måhända största problem somorsakals av lagen om anställningsskydd är en påtaglig återhållsamhet frånarbetsgivarhåll med nyanställningar, något som särskilt hårt drabbat gruppersom inte är fullt etablerade på arbetsmarknaden. Vidare anser motionären altdel visat sig att enskilda arbetstagare nu är mindre benägna att satsa på nyanställning som kan medföra sämre anställningstrygghet jämfört med om dekvarstannar i ett arbete som de "önskar - och kanske borde - lämna".Slutligen hävdar motionären atl lagen om anställningsskydd minskatmöjligheterna för institutionersom exempelvis att genomtillfälligt medarbetarskap av nya filmare, författare m. fl. medverka till ettkulturellt nyskapande. Mot angivna bakgrund yrkar motionären på en översyn avlagen om anställningsskydd. AU 1977/78:8 16 Tidigareriksdagsbehandling m. m. Yrkande om ändring av 5 § lagen omanställningsskydd för vidgade möjligheter till praktikanställning framställdesi motionen 1975/76:1885 av m. fl. (m). Motionen avstyrktes avinrikesutskottet (InU 1975/76:33 s. 24). Moderata samlingspartiets företrädarei utskottet reserverade sig för bifall till motionen. Delingår i uppdraget för den nya kommittén för översyn av lagstiftningen omanställningsskydd att överväga frågorom provanställning, praklikarbete ochliknande anställningsformer. I motionen 886 av m. fl. (c, m)begärs en utredning av möjligheterna att inrätta en statlig nämnd förförhandsbesked i uppsägningsärenden. Motionärerna anför bl. Bland företagare finns en oro över lagens generellautformning, särskilt då när del gäller vad som kan anses vara "sakliggrund" för uppsägning. För irols att lagen varit i kraft harnågon mer allmän praxis inte kunnat utvecklas. Felaktiga tolkningar görs, vilkaleder till att företagen avkrävs stora skadeståndsbelopp från facket och denenskilde anställdes sida eller får den följden att företagarna tvekar om attvidta åtgärder som de anser vara berättigade, inför risken att åsamkasskadestånd. Motdenna bakgrund vore det intressant om undersökningar gjordes om möjligheternaatt inrätta en statlig nämnd som kan lämna förhandsbesked i uppsägningsärendenvilka faller inom ramen för lagen om anställningsskydd. I en sådan nämnd bördalämpligen ingå representanter för samhällsintresset och arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer. I detta betänkande behandlar utskottet sju ijanuari väckta motioner som rör lagstiftningen om anställningstrygghet.Lagen om anställningsskydd med den kompletterande lagen om vissaanställningsfrämjande åtgärder stiftades och trädde i kraft den 1juli 1974. De båda lagarna var inte helt nya till sin typ utan hade föregåttsav s. k. äldrelagar. De sistnämnda lagarna omfattade arbetstagare somvar eller äldre. Lagenom anställningsskydd fick ett genomslag. Den har inneburit en storförändring för enskilda arbetsgivare och arbetstagare som denpåverkat arbetsmarknadens sätt att fungera. Enligt utskottets uppfattning hartrygghetslagstiftningen inneburit en viktig landvinning i svenskt arbetslivsom statsmakterna bör slå vakt om. Detta hindrar inte att man bör pröva om intelagstiftningen mot bakgrund av vunna erfarenheter kan förbättras i skildahänseenden. Denna uppfattning kom f ö. AU 1977/78:8 17 tilluttryck redan vid antagandel av trygghetslagarna (se InU 1973:36 s. 54) ochvann då anslutning från en bred majoritet i . Regeringenhar beslutat tillsätta en utredning för att se över lagstiftningen omanställningsskydd. Mot bakgrund av vad ovan anförts för detta anses vara ennaluriig åtgärd. Förfarandet ligger också i linje med det sätt man beslutatfölja upp verkningarna av annan viktig arbelsrättslig lagstiftning. Redan vidtillkomsten av medbestämmandelagen beslöts sålunda atl en ny utredning, nyaarbetsrältskommitlén, skulle följa introduktionen och tillämpningen av den nyalagstiftningen. Den stiftade lagen om facklig förtroendemans ställningpå arbetsplatsen har redan utvärderats, och en fullständig revidering i form avförslag till en ny lag i ämnet har lagts fram av den nämnda kommittén(Ds A 1977:4). Medhänsyn till de långtgående följderna av de nya arbetsrättsliga lagarna i bl. a.socialt och ekonomiskt hänseende vill utskottet allmänt framhålla viklen av atllagarnas sätt att fungera kontinuerligt följs så att statsmakterna ocharbetsmarknadens parter får underiag för bedömningar om behovet av ändringar. Direktivenför den nya kommittén har redovisats i det föregående. Av dem framgår alt enrad problem som har lagils upp i motionerna kommer att övervägas. Utskottetåterkommer till den saken i samband med motionerna som utskottet nu övergårtill. m. fl. (vpk) yrkar i motionen 891 pålångtgående och omedelbara ändringar i ansiällningsskyddslagen. Det gäller bl.a. i fråga om uppsägningsgrunder, skadeståndsregler, den personkrets lagenskall omfatta, regler om permitlering samt möjligheter att tillämpatillsvidareanställning. Många av motionärernas önskemål har tidigare avslagitsav . Med hänsyn till del utredningsarbete som har satts i gång kandet inte komma i fråga att, som motionärerna yrkat, genomföra omedelbaralagändringar. Inte heller är utskottet berett förorda att motionärernas förslagläggs lill grund för utredningsarbetet. Detta omfattar eljest i och för sigåtskilliga av de regler motionärerna tar upp. Det gäller exempelvisutformningen av permilterings-reglerna. Med hänvisning till det anfördaavstyrker utskottet motionen. I motionerna 543 av m. fl. (s)och 226 avEric m. fl. (s) tar man upp frågan om utformningen avanställningsskyddet for vissa långtidssjuka. En arbetstagare som är sjuk ochuppbär sjukpenning kan inte sägas upp med åberopande av sjukdomen. Vid längretids sjukdom kan enligt lagen om allmän försäkring sjukpenning avlösas avsjukbidrag, som till sin storiek överensstämmer med förtidspension.Anställningsskyddslagen likställer arbetstagare med sjukbidrag medpensionsberättigad arbetstagare. Del innebär att arbetsgivaren inte behövertillämpa uppsägningsreglerna om han vill skilja vederbörande från arbetet. Deträcker alt arbetsgivaren minst en månad i förväg skriftligen underrättararbetstagaren om att anställningen skall upphöra. Något utrymme för prövning avdel skäliga i arbetsgivarens AU 1977/78:8 18 Motionärerna vänder sig mot detta och vill att ensjukbidragsberätligad skall fö samma anställningsskydd som den som uppbärsjukpenning. Om arbetsgivaren vill att anställningen skall upphöra måste han iså fall säga upp vederbörande. Detta förutsätter att den fackliga organisationenkopplas in, att möjligheterna till omplacering försl undersöks etc. Denav motionärerna upptagna frågan har tidigare behandlats av , somuttalat atl problemet bör las upp i lämpligt sammanhang och förslag presenteraslill dess lösning. Regeringen har uppdragit ål den nya kommittén attbehandla frågan. Utskottetutgår från alt kommittén snabbt redovisar sina överväganden i denna del avutredningsuppdraget, om del anses lämpligt med hänsyn till utredningsarbetet iövrigt. Mot den bakgrunden bör motionerna inte föranleda någon åtgärd. Frågan om anställningsskyddet för ålderspensionärerlas upp i två motioner. De gällande reglerna innebär alt anställningsskyddetupphör vid om ej annat avtalats. Imotionen 224 av Per () kritiseras alt de ökade möjligheter tillröriig pensionsålder varom beslut fattades vid inte harförverkligats såsom avsetts. Gällande avtal och anslällningsreglemenlen visarenligt motionären atl någon rörlighet uppåt vid pensioneringen inte existerar ipraktiken. Han anser därför att alla arbetstagare bör tillförsäkras lagfästanställningsskydd till fyllda och rätt att kvarstå i arbetet till sammaålder. Utskottethar förståelse för syftet med motionen. Förslagen ligger i linje medprinciperna för den röriiga pensionsåldern. Man måste emellertid i sammanhangetbeakta olika arbetsmarknadspolitiska konsekvenser, t. ex. sysselsättningslägetför andra grupper i samhället. Utskottet är därför inte berett att på grundvalav föreliggande material ta ställning i frågan men anser atl den bör närmareundersökas. Det kan ske i samband med arbetet på översyn av lagen omanställningsskydd eller i annat lämpligt sammanhang, t. ex. inomsysselsältningsulredningen. Regeringen bör underrättas om vad utskottet anfört. m. fl. (s) barett förslag som går i helt annan riktning än PerGahrtons. De begär i motionen 226 alt åldersgränsen skall sänkas till 65år. Som framgår av vad sagts kan utskottet inte godta förslaget sominnebär en reell försämring av anställningsskyddet för arbetstagare mellan 65och . En fråga som var omdiskuterad vid lagstiftningenstillkomst och alltsedan dess har varit med i debatten är vilka effekter lagenom anställningsskydd har för nytillträdande på arbetsmarknaden. Det är därvidfrämst möjligheten att tidsbegränsa anställningar som kommit i blickpunkten. Lagenbygger på principen alt anställningar skall gälla tills vidare. Undanlag medgesenligt 5 § i vissa fall. AU 1977/78:8 19 tillåtennär det gäller praklikarbete och vikariat. Med praktikarbete torde därvidendast avses sådan tjänstgöring som ingår som ett led i den anställdesyrkesutbildning. De här angivna reglerna är emellertid dispositiva på delsättet all parterna på arbetsmarknaden genom kollektivavtal kan komma överensom exempelvis större möjligheter att anställa folk . Kollektivavtalsom innebär att arbetstagare kan anställas på prov har också tecknatsi en hel del branscher. Behovetav ökade möjligheter att anställa arbetstagare eller visst arbetetas upp i motionerna 542 av m. fl. (m) och 164 av (). I motionerna hävdas att gällande regler leder lill att särskilt mindre ochmedelstora företag är återhållsamma med att anställa arbetssökande som saknarerfarenhet från arbetslivet. För att öka företagarnas benägenhet att anställaungdomar föreslår och hans medmolionärer atl lagen skall ändrasså att del blir möjligt atl anställa ungdomar på prov upp till tolvmånader. Detsamma skulle oavsett ålder gälla för personer som hargenomgått arbetsmarknadsutbildning. hävdar attanställningsskyddslagen allmänt sett har lett till minskad röriighel påarbetsmarknaden vilket i sin tur har skapat problem på sektorer där det finnssärskilt behov av röriighel, bl. a. inom en del kulturell verksamhet. Motionenmynnar ut i ett allmänt yrkande om översyn av lagen. Fråganom vilka möjligheter som bör finnas atl anställa arbetstagare varföremål för skilda meningar då lagen om anställningsskydd skapades. Den s. k.Åman-ulredningens förslag innebar atl det skulle finnas vissa möjligheter atlanställa en arbetssökande på prov för begränsad tid. Utredningen var enig pådenna punkt. 1 propositionen 1973:36 s. 146 gick inte departementschefen påutredningens linje. Han redovisade i ett nyanserat resonemang följandesynpunkter på frågan: Från arbetsgivarhåll har understrukits atl detfinns ett starkt behov av all kunna anställa folk på prov utan atl de särskildareglerna om anställningsskydd vid uppsägning blir tillämpliga, Det är ensynpunkt som ulan tvekan har visst fog för sig. Kanske särskilt när det gällerungdom men också i fråga om annan arbetskraft, t. ex. handikappade och äldre,finns del utan tvivel behov av att genom provanställning fö klariagi om denarbetssökande kan klara de med anställningen förenade arbetsuppgifterna ulanalt arbetsgivaren blir bunden av långa uppsägningslider osv.Det kan därför övervägas att föra in en bestämmelse i lagen som gerarbetsgivaren möjlighet atl anställa personer på prov . Enligt minmening finns det dock risk för att en sådan regel skulle komma att missbrukas.Bl. a. kan det befaras att provanställningar kommer atl användas i ökadomfattning inom branscher eller yrkesgrupper där sådana anställningar f n.knappast förekommer. Jag anser därför att frågan om provanställningar i ställetbör lösas så, att arbetsmarknadsparlerna ges möjlighet all genom kollektivavtaltillåta denna anställningsform i den utsträckning som det är påkallat. Vidöverläggningar med LO och TCO har dessa organisationer förklarat sig bereddaatt med verka till alt sådana avtal kommer till stånd. Det kan eventuellt bliaktuellt atl träffa avtal om provanställningar med giltighet för vissabranscher eller för vissa AU 1977/78:8 20 yrkesgrupper.Möjlighet bör också finnas att träffa avtal om att provanställningar skall föförekomma inom ett visst förelag. Liksom andra avtal som innebär avvikelse frånlagens bestämmelser bör avtal om tillåtelse av provanställning i principträffas på förbundsnivå. Det bör dock inte finnas något hinder mot alt iförbundsavtal delegera beslutanderätten. En motion om lagregler om provanställningavstyrktes av inrikesutskoltel (InU 1973:36, s. 31) som ansåg sig kunna godtaden av departementschefen föreslagna ordningen. Utskottet tillade att omutvecklingen visade att det föreslagna systemet inte fungerade på ettlillfredsslällande sätl frågan fick las upp på nytt. Utvecklingensedan ansiällningsskyddslagen trädde i kraft har bekräftat att det finns behovav möjligheter lill provanställning. Som tidigare redovisats har man, somförutsattes vid lagens tillkomst, för vissa områden sökt lösa dessa frågorgenom kollektivavtal. Svagheten med denna lösning är emellertid att den inteblir heltäckande. Förutom atl det kan vara svårt atl uppnå samförstånd omkollektivavtal gäller alt inom den icke obetydliga del av arbetsmarknaden sominte omfattas av kollektivavtal utesluts möjligheten till provanställning. Detgäller främst förelag med ett fåtal anställda. Erfarenhetemahar också visat att det finns behov atl på olika sätt stimulera företagen altanställa ungdomar för att ge dem arbetslivserfarenhet. Genom all i mars 1975införa ett syslem med enskilt beredskapsarbete hos förelag och organisationerfick man dels en ekonomisk stimulans, dels den effekten att arbetsgivaren inteblev bunden art ge vederbörande fast anställning efter beredskapsarbetets slut.Lagen om anställningsskydd är nämligen inte tillämplig på personer som ärsysselsatta i beredskapsarbete. uppfattning är det naturiigt att man, som regeringen beslutat, nugör en bedömning av hur reglerna i anställningsskyddslagen har fungerat för de nytillträdandepå arbetsmarknaden.