bet · G101JuU8 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om regler om obehörig befattning med hemliguppgift I moiionen 1976/77:87 av Per () hemställsalt beslutar upphäva 19 kap. 8 § (BrB). Motionärenanger syftet med yrkandet vara att åstadkomma en sådan reglering avtryckfriheten att större frihet skapas för kritiska journalister att frittgranska samhällets olika inrättningar. Mot bakgrund av erfarenheter från den s.k. IB-affären kritiserar motionären viss av beslutadlagstiftning på del straffrättsliga och tryckfrihetsrältsliga området.Motionären vänder sig mot det då i BrB införda straffstadgandel om grovobehörig befattning med hemlig uppgift(19 kap. 8 § BrB) och mot riksdagenssamtidiga beslut att uppta delta brott i bestämmelsen i tryckfrihetsförordningen(TF) om undantag från meddelares ansvarsfrihet (7 kap. 3 S TF). Motionärenuttalar att det nya stadgandet i 19 kap. 8 S BrB bara har ett syfte, nämligenatt tillåla genombrytning av meddelarskyddet i fråga om en del av de brott somenligt den nya straffrättsliga lagstiftningen inte längre definieras somspioneri. Till stöd för sitt yrkande åberopar motionären kritiska uttalandensom under förarbetena till den tryckfrihetsrättsliga lagstiftningen gjorts idel aktuella hänseendelav , inomSvenska journalistförbundet. och hovrätten över Skåneoch . Motionären pekar på att en väg att nå den önskade förstärkningenav meddelarskyddet skulle vara att genomföra ändring itryckfrihetsförordningen. Han avvisar emellertid en sådan lösning och förordaratt i stället BrB:s bestämmelse om grov obehörig befattning med hemlig uppgiftavskaffas. Spionerioch obehörig befattning med hemlig uppgift Gällande bestämmelser i 19 kap. 5 och 6 SS BrB om sp i o n e r i resp. grovt spioneri fick i allt väsentligt sin nuvarandeutformning vid den reform av dåvarande strafflagens regler om brott mot statenoch allmänheten som genomfördes (prop. 1948:80 och 144, ILU 1948:39 ochrskr 1948:379). Vid BrB:s tillkomst överfördes bestämmelserna från strafflagentill BrB i stort sett utan annan ändring än att straffskalorna justerades. Deolika slag av handlingar som omfattas av straffbestämmelsen om spioneri äranskaffande, befordrande, lämnande och annat röjande. 1 1977/78. JuU 1977/78:8 2 måletför någon av dessa handlingar är uppgift, som rör försvarsverk, vapen, förråd,import, export eller annat förhållande och vars uppenbarande för främmande maktkan medföra men för rikels försvar eller för folkförsörjningen vid krig ellerav krig föranledda utomordentliga förhållanden eller eljest för riketssäkerhet. Handlingen skall ha skett obehörigen, dvs. den skall inte på grund avsärskilda förhållanden vara tillåten. I subjektivt hänseende gäller, iöverensstämmelse med vad i allmänhet gäller brott enligt BrB, att brottelsobjektiva bestämningar skall täckas av uppsåt från gärningsmannens sida och altdelta uppsåt i och för sig inte behöver vara direkt utan alt straffbarhelföreliggeräven i fall då endast s. k. indirekt ellereventuellt uppsåtföreligger, Därutöver gäller emellertid i subjektivt hänseende alt handlingenskall ske i uppsåt att gå främmande makt till hända. Här är som inledningsvisframhållits att märka att även i detta senare hänseende straffbarhel föreliggerredan vid indirekt eller eventuellt uppsåt. Somspion kan alltså enligt gällande rätt även den dömas som visserligen inteåsyftar att gå främmande makt till hända men inser att hans gärningnödvändigtvis måste fl detta lill följd (indirekt uppsåt). Han kan också dömasom han inseratt gärningen medför risk för en sådan effekt och del måste antasatt han inte skulle ha avstått från gärningen även om han hade varit säker påatt den skulle medföra effekten (eventuellt uppsåt). Densom utan uppsåt att gå främmande makt till hända men i övrigt uppsåtligen begårgärning som till sina objektiva bestämningar överensstämmer medgärningsbeskrivningen för spioneri, med del tillägget att gärningen skall avseuppgift som rör förhållande av hemlig natur, straffasenligtgällanderätiförobehörig be fa lin ing med hemlig uppgifi (19 kap. 7 §första stycket). Straffskalan omfattar böter eller fängelse i högst två åreller, om riket var i krig, böter eller fängelse i högst . Under"förhållande av hemlig natur" inbegrips endast sådant som verkligenär avsett all hemlighållas och inte heller redan blivit allmänt känt. För attett visst förhållande skall kunna anses vara avsett all hemlighållas bör dennaavsikt i regel ha kommit till uttryck på något sätt. Förutom genom anbringandeav hemligstämpel kan delta ha skett genom order till underiy-dande eller anslagom förbud för obehöriga att vinna tillträde o. d. 1 undantagsfall kan ett visstförhållande -1, ex. militära positioner under krig -vara sådant all det i ochför sig framgår alt förhållandet är av hemlig natur. Innebörden av den nuvarande regleringen avspioneribroitet i 19 kap. 5 S BrB belystes i samband med den s. k. IB-affären,då en journalist fälldes till ansvar för spioneri för att han anskaffat och -genom överiämnande till tidningsredaktion - röjt uppgifter vilkas uppenbarandeför främmande makt kunde medföra men för rikets försvar. I anslutning härtilltillkallades en utredningsman med uppgifi all se över spioneribestämmelsernaoch även i övrigt utreda frågan om ändringar i bestämmelserna i 19 kap. BrB ombrott mot rikets säkerhet. Den sakkunnige redovisade resultatet av sin översyni JuU 1977/78:8 3 betänkandet(Ds Ju 1975:16) Spioneribrottet m. m. På grundval av betänkandet ochremissyttranden däröver framlades i prop. 1975/76:174 förslag till ändringar ibrottsbalkens bestämmelser om spioneri och vissa andra brott mot riketssäkerhet m. m. s. k. IB-målet konstaterades att den tilltalade måste ha insett attoffentliggörandet av de i målet ifrågavarande uppgifterna med nödvändighetskulle innebära en fördel för främmande makt samt att såväl anskaffandet somröjandet av uppgifterna således i vart fall skett med s. k. indirekt uppsåt altgå främmande makt till banda (se prop. s. 19 och 54 samt SvJT 1974 rf s. 84).Som det anfördes i propositionen hade bedömningen i delta mål att även annan formav uppsåt än direkt uppsåt räcker för straffbarhel - av den allmänna debatten imassmedia att döma - tett sig främmande och nära nog oförenlig medspioneribegreppet. Motden angivna bakgrunden uttalade departementschefen all han fann del varasjälvklart att en brotlsbenämning inte bör omfatta mera än vad som för detallmänna rättsmedvetandet framstår som naturligt. För en bred allmänhet teddedet sig enligt departementschefen oförklarligt att redan indirekt uppsåt att gåfrämmande makt lill banda är lill fyllest för att någon skall kunna fallas lillansvar för spioneri. Från denna utgångspunkt och med hänsyn lill altbeteckningen spioneri för allmänheten kommit att framstå som särskiltvärdeladdad ansåg departementschefen det naturiigt att broltsbe-nämningenspioneri begränsades lill förfaranden där gärningsmannen handlar i syfte att gåfrämmande makt till banda. Enligt departementschefens överväganden bordebeteckningen spioneri förbehållas fall där gynnandet av främmande makt ingårsom ett avsiktligt led i gärningsmannens handlande. Kravet på direkt uppsåtangavs i den föreslagna lagtexten med uttrycket "för att" i ställetför som i del nuvarande stadgandet "med uppsåt att". ,som noterade att remissinstanserna i stor utsträckning godtagit förslaget attbegränsa spionerisladgandets omfattning på angivet sätt, hade ingen erinran motförslaget och tillstyrkte bifall lill propositionen i denna del (JuU1975/76:46). Somen följd av den nämnda ändringen i 19 kap. 5 S BrB föreslogs ipropositionen alt gärningsbeskrivningen beträffande brottet obehörig befattningmed hemlig uppgift skulle ändras till att omfatta gärningar som f n. är attbedöma som spioneri och som har avsett hemlig uppgift men som har förövats medenbart indirekt ellereventuellt uppsåt all gå främmande makt lill hända.Ändringen föreslogs komma lill uttryck genom utbyte av orden "utanuppsåt" mot "ulan syfte". Enföljd av de nu nämnda förslagen i propositionen var en begränsning av delstraffbara området i förhållande till gällande rält. Gärningar, som avserförhållanden av icke hemlig natur och objektivt är sådana som avses i 5 S ochsom begås med indirekt eller eventuellt uppsåt all gå främmande makt tillbanda, skulle nämligen enligt förslaget komma alt falla utanför såväl 5 S som 7S. Föratlflnga upp dessa handlingar, som alltså f n. bedöms som spioneri, 1*1977/78. JuU 1977/78:8 4 kundedet enligt departementschefen i och för sig övervägas att låta dem omfattas avstraffansvar. Den nuvarande begränsningen i 7 S till uppgifter av hemlig naturtorde emellertid enligt departementschefen täcka alla väsentliga fall då enstraffsanktion kan ha en funktion att fylla. De fall som enligt förslaget i propositionenmönstrades ut från 5 S och som inte fångades upp av 7 S syntes enligtdepartementschefen i praktiken vara så osannolika alt man kunde bortse från dem. Utskottet,som noterade all en reglering i enlighet med förslaget i propositionen vidremissbehandlingen tillstyrkts eller lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser, delade uppfattningen alt de fall som enligt förslaget lämnadesutanför det straffbara området i praktiken syntes vara så osannolika att mankunde bortse från dem när del gäller kriminalisering. Under hänvisning lill detanförda tillstyrkte utskotlet att 19 kap. 7 ij BrB gavs den i propositionenföreslagna lydelsen. Somnyss redovisats innehåller 19 kap. 7 t; första stycket BrB en särskildstraffskärpningsgrund för del fall alt riket är i krig. Ipropositionen föreslogs att siraffskärpningsgrunden skulle utmönstras och attsom 8 S i 19 kap. skulle införas elt särskilt stadgande avseende grova fall avobehörig befallning med hemlig uppgift. Syftet med den föreslagna ändringen varatt brott av allvarlig art som t. ex. innefattar tillhandagående av främmandemakt inte skulle komma all bedömas efter en förhållandevis lindrig slraffskala.Den föreslagna bestämmelsen hade utformats efter direkt mönster från stadgandeti 6 S angående grovt spioneri. Som kvalifikationsgrunder angavs sålunda altgärningen varit a v synnerligen farlig beskaffenhet med hänsyn till pågåendekrig eller rört förhällande av stor betydelse eller att den brottslige röjt vadsom på grund av allmän eller enskild tjänst betrolts honom. Utöver dessa i 6 Supptagna omständigheter angavs i den föreslagna 8 S också det fall altgärningen innefattat tillhandagående av främmande makt. 1likhet med departementschefen ansåg utskottet att del borde införas eltsärskilt stadgande med särskild brotlsbenämning för grova brott av den art somavses med 7 S. Utskottet tillstyrkte sålunda att 19 kap. 8 S gavs den lydelsesom hade förslagits i propositionen. Medanledning av motionärens hänvisning till vissa remissinstansers uttalandenunder förarbetena till tryckfrihetsrältsliga lagstiftning bör härnämnas alt under remissbehandlingen av betänkandet (Ds Ju 1975:16)Spioneribroitet m. m. förslaget att införa en särskild straffbestämmelse i BrBför grova fall av obehörig befattning med hemlig uppgift inte mötte någonegentlig erinran. (, och ) uttaladeuttryckligen att nämnden inte hade någon erinran mot att man som en konsekvensav den föreslagna ändringen av spioneristadgandet införde en särskildslraffskala för grova fall. a. attförbundet insåg alt det av lagtekniska skäl var nödvändigt att införa en JuU 1977/78:8 5 bestämmelseom grov obehörig befattning med hemlig uppgift för alt inte normalbrotiet i 19kap. 7 S BrB skulle komma att tänjas utöver vad broltskriterierna anger.Förbundet förklarade sig acceptera den angivna metoden. Utskottetvar inte enhälligt när del gällde utformningen av stadgandet om obehörigbefallning med hemlig uppgift i 19 kap. 7 v; BrB. I en reservation (c, m)uttalades bl. a. följande: Eftersom en mer ingående studie av tänkbaraeffekter av förslaget saknas, anser utskottet försiktigheten bjuda att man intebegränsar det straffbara området i förhållande till gällande rält i fullt utden omfattning som föreslås i propositionen. Enligt utskottets mening bör 7 ijgöras tillämplig på alla förfaranden som kännetecknas av indirekt ellereventuellt uppsåt alt gå främmande makt till banda och som varitstraffbara enligt 5 S. Denna uppfattning överensstämmer med vad bl. a.justiliekanslern anfört under remissbehandlingen och lagrådet förordat i sittyttrande till utskotlet. Det bör understrykas att del straffbara området enligtutskottets nu gjorda bestämning såvitt nu är i fråga endast omfattarförfaranden där gärningsmannen har indirekt eller eventuellt uppsåt alt gåfrämmande makt lill banda med uppgifter av sådan art alt de skyddas avspioneribeslämmelsen. I en följdreservalion angående utformningen avstadgandet om grov obehörig befattning med hemlig uppgifi anförde reservanternabl. a. följande: I fråga om det i lagstiftningsärendet uppmärksammadesambandet mellan regleringen i BrB av grovt brott av här berörd art ochregleringen av meddelarskyddet i 7 kap. 3 S TF enligt förslagen i propositionen1975/76:204 måste enligt utskottets mening framhållas följande. Enligt den ipropositionen 1975/76:204 förslagna utformningen av 7 kap. 3 ij TF skall detskydd mot tryckfrihelsåtal som meddelare eljest åtnjuter genombrytas dels såsomf n. om meddelaren gör sig skyldig lill bl. a. spioneri ellergrovt spioneri,rfe/s-till följd av den ändrade regleringen av spioneribrottet i 19 kap. 5 SBrB - om han gör sig skyldig till grov obehörig befattning med hemlig uppgifi. Denföreslagna regleringen i 7 kap. 3 S TF innebär sålunda bl. a. allmeddelarskyddet genombryts redan vid s. k. enkelt spioneri, som kan ha avsetticke hemliga uppgifter vars röjande för främmande makt kan medföra relativtringa men för rikels säkerhet. Det är alltså här fråga om förfaranden som kanbestraffas med enbart en månads fängelse. Mot denna bakgrund framstår det somuppenbart att den närmast tekniska jämkning av utformningen av stadgandet omobehörig befallning med hemlig uppgift som utskottet i det föregående förordaticke leder lill någon inskränkning av meddelarskyddet till men förtryckfriheten. Det måste nämligen beaktas alt de fall - där meddelarskyddetutöver vad som följer av förslaget i propositionen 1975/76:204 skulle kommaatt genombrytas vid grov obehörig befallning med uppgift av betydelse förrikets säkerhet om utskottets förslag godtas - gäller grova förfaranden, som t.ex. varit av synneriigen farlig beskaffenhet med hänsyn till pågående krigeller rörde förhållande av stor betydelse, förfaranden som f n. är att bedömasom spioneri eller grovt spioneri och vilka f n. kan bestraffas med fängelse pålivstid. Enligt utskottets mening kan de tryckfriheisrättliga aspekternauppenbariigen inte få leda till att sådana förfaranden - vid denstraffrättsliga bedömning varom nu är fråga - lämnas utanför detkriminaliserade området. JuU 1977/78:8 6 gällersjälvfallet även om de fall som här kan länkas i praktiken är så osannolika somdepartementschefen utgår ifrån. följde utskottet (rskr 1975/76:393). Dennya lagstiftningen träder i kraft i nu aktuella delar (SFS1976:509). Enligt 1 kap. 1 ! ; TF står det i princip envarfritt inte blott att i tryckt skrift såsom författare framföra sina tankar ochåsikter utan också alt meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne somhelst för offentliggörande i tryckt skrift. För att sådan meddelare skall fådel av det skydd TF erbjuder måste emellertid meddelandet lämnas till vissasärskilt angivna personer, nämligen till skriftens författare eller utgivareeller, om för skriften finns särskild redaktion, lill denna eller också tillföretag för yrkesmässig förmedling av nyheter till periodiska skrifter,nyhetsbyråer. Meddelandet skall dessutom lämnas med den enda avsikten att detskall bli publicerat i skriften. Om det verkligen publiceras eller ej hardäremot i regel ingen betydelse för meddelarens skydd. Meddelarskyddet gällerockså författare till artikel i periodisk skrift. Meddelarensansvarsfrihet är enligt TF inte total. Enligt TF får meddelarskyddet - dåfråga är om uppgifter som lämnas för publicering i här i riket tryckt skrift -vika i vissa situationer. Bl.a. kan sålunda en meddelare efter åtal vid allmän domstol straffas om lämnandetav uppgiften innebär vissa grova brott mot rikets yttre eller inre säkerhet. Debrott det här är fråga om uppräknas i 7 kap. 3 S andra stycket TF och avseruppror, högförräderi, landsförräderi, landssvek, spioneri, grovt spioneri ellerförsök, förberedelse eller stämpling lill sådant brott. Denna bestämmelseinfördes efter förslag av straffrättskommittén, som ansåg attmeddelarskyddet i dessa fall var av mindre vikt än de värden som kundeäventyras genom uppgifter av sådant slag. 1betänkandet (SOU 1975:49) Massmediegrundlag lämnade massmedieul-redningen eltförslag till sådan grundlag. I lagförslaget behölls de nuvarande undantagenfrån meddelarfrihelen när del gällde grova brott mot rikets säkerhet med bl. a.den ändringen att grov obehörig befattning med hemlig uppgifi tillfördesuppräkningen. Utredningens förslag i denna del hängde samman med del förutnämnda förslaget i betänkandet (Ds Ju 1975:16) Spioneribroitet m. m. att i BrBinföra ett särskilt slraffstadgande om sådant brott. a. att, sett från synpunkten av rikets säkerhet, en uppgift kanvara lika fariig vare sig lämnandet av den enligt de nya reglerna skallbetraktas som spioneri eller som grov obehörig befattning med hemlig uppgift.För möjligheten att motverka att fara i detta hänseende kan uppkomma för riketoch att verkställa förundersökning därom måste del enligt utredningen vara avvärde alt kunna ingripa på elt tidigt stadium. JuU 1977/78:8 7 oavsettgärningsmannens uppsåt i det särskilda fallet. Det vore ocksåotillfredsställande, förklarade utredningen, om ett ingripande i dylika fallinte skulle kunna ske, förrän den farliga uppgiften har blivit offentliggjordoch skadan sålunda redan skett. Med hänsyn härtill ansåg utredningen att ävenbrottet grov obehörig befattning med hemlig uppgift borde upptas bland de brottsom skall kunna föranleda åtal mot meddelaren, liksom också försök,förberedelse eller stämpling till sådant brott. Förslaget innebar enligtutredningen alt räckvidden av undanlagsbestämmelsen väsentligen blir densamma somf n. enligt 7 kap. 3 ij TF. Underremissbehandlingen av utredningens betänkande framfördes av kritikmot den konsekvens av förslaget som innebär att vissa gärningar som f n. utgörspioneri kommer alt bli straffria. Hovrätten anförde vidare att även obehörigbefattning med hemlig uppgift, som ej är alt anse som grovt brott, syntes börabryta meddelarskyddet. Överbefälhavaren betonade vikten av att grov obehörigbefattning med hemlig uppgifi upptas bland de brott som tar övermeddelarskyddet. Uppfattningen alt meddelarskyddet inte skall brytas ens ommeddelandet innefattar grov obehörig befattning företräddes av andraremissinstanser, nämligen , inomSvenska journalistförbundet och . ansågdock att ansvar för brottet grov obehörig befallning med hemlig uppgift skullekunna utkrävas även av meddelare under krig och därmed jämförliga förhållanden.Hovrätten över och uttalade bl. a. all den inte blivit övertygadom alt de uppräknade brotten skall gälla framför meddelarskyddet. 1975/76:204 upptogs på grundval av massmedieulredningens övervägandenförslag till en omfattande partiell reform av TF. Där föreslogs också införandei 7 kap. 3 § TF av brottet grov obehörig befattning med hemlig uppgift. Tillstöd för förslaget hänvisade departementschefen till de skäl sommassmedieutredningen hade åberopat. Han framhöll särskilt att tillägget av detifrågavarande brottet - föranlett av att spioneribegreppet ges en snävareinnebörd - inte torde leda till någon utsträckning av bestämmelsen i 7 kap. 3S TF om undantag från meddelarfrihelen. Riksdagenhar antagit det i propositionen framförda förslaget till ny lydelse av 7 kap. 3S TF med viss av föreslagen jämkning som här är ulanintresse (KU 1975/76:54, rskr 394 och KU 1976/77:1, rskr 2). Den nyalagstiftningen träder i kraft (SFS 1976:955). Med anledning av uttalanden underriksdagsbehandlingen av prop. 1975/ 76:174 med förslag till ändringar i BrB:sbestämmelser om spioneri m. m. har chefen för eflerregeringens bemyndigande 1977 tillkallat en kommitté med uppdrag att utredafrågan om vissa straffbestämmelser till skydd för rikels säkerhet (Dir.1977:5). Utredningsarbetet avser främst frågan om kriminalisering av sådanaspionageformer, som har politisk JuU 1977/78:8 8 ellerekonomisk (inkl. industriell) inriktning men faller utanför dennuvarande gärningsbeskrivningen för spioneribroitet. Översynen gäller vidarefrågorna om lagstiftning mot falsk ryktesspridning och mot propaganda somfinansieras från utlandet och som kan medföra fara för den friameningsbildningen i landet. Bestämmelsen om grov obehörig befattning med hemliguppgift aktualiseras inte i direktiven. I direktiven erinrar departementschefenom att de lagstiftningsåtgärder som kommittén kan komma att föreslå inte enbartavser BrB utan också berör TF. Samråd borde därför komma till stånd med den härnedan nämnda kommittén med uppdrag all utreda frågan om en nyyttrandefrihetsgrundlag. Eflerregeringens bemyndigande har departementschefen också tillkallat enkommitté för att utreda frågan om en ny yllrandefrihetsgrundlag (Dir. 1977:71).Huvuduppgiften för kommittén bör enligt direktiven vara all skapa ettregelsystem som på samma sätt som TF ställer upp hinder mot sådana ingrepp fråndel allmännas sida som är ägnade alt försämra förutsättningarna för elt frittåsiktsutbyte i samhället. Regleringen bör i princip omfatta alla de medier somkan ha särskild betydelse för den fria åsiktsbildningen. Avsärskiltintresse i förevarande sammanhang ärati departementschefen i direktivenframhåller att det inte bör vara någon förstahandsuppgift för kommittén att taställning till brotlskatalogens innehåll och avfatlning. Enligtdepartementschefen bör kommittén i denna del i allt väsentligt utgå frångällande rättsläge. Eventuella ändri ngar i det straffrättsliga regelsystemetflr i stället övervägas i särskild ordning. Målet bör därvid enligtdepartementschefen liksom vara att man skall åstadkomma bestämmelsersom gäller både inom och utanför det område som omfattas av del särskildagrundlagsskyddet. I sammanhanget erinrade departementschefen om den nämndakommittén med uppdrag alt se över vissa av straffbestämmelserna till skydd förrikels säkerhet. I motionen 1976/77:87 kritiseraj; fråntryckfrihetsrältsliga utgångspunkter den av beslutadestraffrättsliga lagstiftningen rörande spioneri och vissa andra brott motrikets säkerhet. Den nämnda lagstiftningen, som träder i kraft den 1 januari1978, innebär bl. a. att straffansvaret för spioneri begränsas till fall därgärningsmannen haft direkt uppsåt att gå främmande makt till hända samt att -som en följd av denna ändring - brottet obehörig befattning med heitnliguppgift omfattar gärningar som f n. är alt bedöma som spioneri och som haravsett hemlig uppgift men som har förövats med enbart indirekt eller eventuelltuppsåt att gå främmande makt till hända. För all förhindra all sådana brott avallvariig art, som t. ex. innefattar lillhandagående av främmande makt, skullekomma att bedömas efter den förhållandevis lindriga straffskalan förnormalbrottel (böter eller JuU 1977/78:8 9 fängelsei högst ) infördes också ett särskilt stadgande avseende grova fall avobehörig befattning med hemlig uppgift. Enligt stadgandet, vilket upptogs som19 kap. 8 S i BrB, skall i sådana fall dömas till fängelse i högst fyra år.Samtidigt med ändringarna i BrB beslutade sådan ändring i 7 kap. 3 STF att det tryckfrihetsrättsliga meddelarskyddet skall genombrytas vid bl. a.grov obehörig befattning med hemlig uppgift. Motionsyrkandeigår ut på att skall upphäva stadgandet om grov obehörig befattningmed hemlig uppgift i 19 kap. 8 S BrB. Syftet med yrkandet anges vara attåstadkomma en sådan reglering av tryckfriheten att större frihet skapas förkritiska journalister alt fritt granska samhällets olika inrättningar.