bet · G101KU35 · 1977-12-31 00:00:00 — 1975/76:18 innebär det personliga rekvisitet följande:I fråga om presumtiva terrorister förutsätts i första hand anknytning tillgrupp eller organisation som på grund av vad som är känt om dess verksamhet kanbefaras här i riket använda våld, hot eller tvång för politiska syften.Därigenom föreligger en presumtion för atl utlänningen i fråga är farlig. Motden bakgrunden anses det tillräckligt för ingripande om det därutöver med hänsyntill vad som är känt om utlänningens föregående verksamhet eller annarsföreligger fara för att han medverkar till terrorist-handlingar. Därmed avsesatt det i det konkreta fallet skall föreligga en sådan risk. I första handskall härvidlag beaktas om utlänningen medverkat i terroristhandlingar eller ärmisstänkt för sådana. Även andra omständigheter kan tas till intäkt förattutlänningen är farlig. Intar han en ledande ställning i en terroristgrupp ellerorganisation eller deltar han mera aktivt i dess verksamhet, bör enligtförslaget revisilet kunna anses uppfyllt. Även om en utlänning, som är medlem ien terrororganisation inle tidigare medverkat till terroristdåd, kanterroristlagstiftningen vara tillämplig på honom. Fall kan exempelvis tänkasnär medlemskapet ålägger medlemmarna att medverka i sådana handlingar. I dessafall medför redan det förhållandet att utlänningen är medlem alt han börbetraktas som fariig. KU 1977/78:35 213 I anslutning till dessa uttalanden anfördejustitieutskottet (JuU 1975/ 76:1 y) följande: Utskottet vill lill en början framhålla atl detfrån rättssäkerhetssynpunkt framstår som en klar förbättring i förhållande tillgällande ordning att avvisning och utvisning inte skall grundas enbart på enutlännings anknytning lill lerroristorganisation utan också på en bedömning avjust hans fariighet, I anslutning till delta konstaterande bör noteras attterroristlagen endast tillämpats beträffande utlänningar som vid enindividuell prövning har bedömts utgöra en säkerhetsrisk. Ändringsförslagetinnebär således endast en anpassning lill gällande praxis och torde inteförsämra våra möjligheter att skydda vårt land mot lerrorislaktioner. Belräffandeutformningen av det personliga rekvisitet vill utskottet framhålla att degrupper och organisationer som slår bakom terrordåd oftast arbetar underhemliga och konspiratoriska former samt att de informationer som kan erhållasom dem och deras medlemmar med nödvändighet i regel är mycket knapphändiga ochosäkra. Med hänsyn härtill torde som föredragande statsrådet framhåller fråganom ett medlemskaps formella karaktär knappast kunna få någon självständigbetydelse. En bedömning av en utlännings fariighet torde i stället främst fågöras med ledning av uppgifter angående hans tidigare aktivitet eller hansförhållande till organisationen och dess verksamhet. A andra sidan kansjälvfallet den omständigheten att utlänningen såvitt känt inte tidigaemedverkat i terroristdåd eller inte intar någon ledande ställning iorganisationen inte ensamt få vara avgörande. Som påpekas av föredragandestatsrådet kan fall exempelvis tänkas när medlemskapet ålägger medlemmen attmedverka i terroristdåd. I sådant fall kan redan det förhållandet attutlänningen är medlem tala för atl det föreligger fara för att han i riketkommer att medverka lill terroristhandling och medföra att han inte bör fåkomma in eller vistas i , Inrikesutskottei (InU 1975/76:24) anslöt sig i sittav godkända betänkande till justitieutskottets yttrande. Detankommer på att upprätta en förteckning över utlänningar somenligt nyssnämnda kriterier skall avvisas. Vilka organisationer eller gruppersom skall omfattas av bestämmelserna avgörs av regeringen. Avlägsnandeav utlänning med stöd av terroristlagstiftningen kan förekomma i två former-avvisning och utvisning. Beslutom avvisning av utlänning som upptagits i nämnda förteckning meddelas avpolismyndighet när utlänningen saknar visering eller upphållstillstånd. Närpolisen beträffande andra utlänningar ifrågasätter avvisning enligtterrorislbestämmelserna skall ärendet hänskjulas till invandrarverket som medeget yttrande skall underställa regeringen ärendet. Samma förfarande skall iprincip också tillämpas när avvisning är aktuell beträffande en utlänning sompåstår att han är förhindrad att återvända till sitt hemland av bl. Avvisning enligt terroristlagstiftningen har inteförekommit. Utlänningsom misstänks för terrorism enligt de i det föregående angivna kriterierna ochsom redan upphäller sig i landet kan utvisas. KU 1977/78:35 214 fattasav regeringen, som skall inhämta yttrande av invandrarverket om inte ärendetbedöms som synneriigen brådskande. 1samband med riksdagsbeslut uttalades att regeringen åriigen iskrivelse lill skäll redovisa hur terroristbestämmelserna hartillämpats. Sådana redogörelser har lämnats i, skrivelserna 1976/77:34 och1977/78:56. Redogörelserna, vilka också innefattar en uppräkning av deorganisationer som omfattas av terroristlagen, bifogas denna PM som underbllagaI och 2. KU 1977/78:35 215 Redogörelseför tillämpningen av terroristlagstiftningen under tideii den 1 oktober1975-den 30 september 1976 har i skrivelse den 19 oktober1976 redogjort för terroristlagstiftningens tillämpning från lerroristlagensikraftträdande och fram t. o. m. . Av skrivelsen framgår att iden numera i 20 S tredje stycket UtIL föreskrivna förteckningen fanns 108utlänningar upptagna vid utgången av . Det framgår vidare attantalet beslut med stöd av terroristbestämmelserna är i stort sett oförändratsedan oktober 1975, då prop. 1975/76:18 om ändring i utlänningslagen beslutades. Sammanfattningsvisanges att elva utlänningar har utvisats enligt den intill gällandeterroristlagen. Verkställighet har ägt rum i sju av dessa fall. Detta har gällttvå japanska och fem västtyska medborgare. En av de övriga utlänningarna haravlidit. För två av de tre återstående utvisade utlänningarna har meddelatsföreskrifter som innebär inskränkningar i rörelsefriheten. Iett fall har regeringen enligt 9 S andra stycket terroristlagen (jfr 51 S femtestycket UtlL) meddelat föreskrifter om inskränkningar och villkor förutlänningens vistelse här. Det gällde en utlänning som hade dömts tillförvisning men i vilket fall beslutet inte hade kunnat verkställas. I ett annatfall hade avvisning skett av person som upptagits på den förut nämndaförteckningen. Enligtredogörelsen har bestämmelserna om telefonkontroll i terroristlagen ochsedermera i lagen om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall-tillämpats vidtvä tilirällen, varav det ena efter . Möjligheter tillbrevkontroll har utnyttjats vid ett tiliralle. Telefonavlyssning resp. brevkontrollhar vid dessa tilirällen pågått under . Styrelsenframhåller atl det inte hade varit möjligt att tillgripa åtgärderna med stöd avbestämmelser om sådana tvångsåtgärder i annan lag. I skrivelsen anförsavslutningsvis att en förlängning av den särskilda spaningslagen framstår sombefogad, eftersom den kan antas ha förebyggande verkan. Enligtregeringens förordnande hänföres till organisationer eller grupper som avses i20 S andrastycket UtIL, f. n, organisationer eller grupper som kan antas haanknytning till , "Svarta ", Japanska RödaArmén och Röda Armé-fraktionen, även benämnd . KU 1977/78:35 216 Redogöresleför tillämpningen av terroristlagstiftningen den 1 oktober 1976-den22 har i skrivelse den 22 september1977 redogjort för terroristlagsliftningens tillämpning efterstyrelsens senaste redogörelse i samma ämne, eller med andra ord från den 1oktober 1976 till dagen för styrelsens skrivelse. Av skrivelsen framgår att iden numera i 20 S tredje stycket UtIL föreskrivna förteckningen fanns 109utlänningar upptagna . Sammanfattningsvisanges att tjugu utlänningar har utvisats med stöd av terroristlagstiflningensedan denna tillkom . Nio av dessa utvisningar härsken innevarande år.Verkställighet har ägt rum i femton fall, varav åtta . Dessa senare fallhar gällt en brittisk, en chilensk, en grekisk, en japansk, två mexikanska oc.htvå västtyska medborgare. Den återstående av de nio som har utvisats harålagts anmälningsplikt och vissa inskränkningar i rörelsefriheten. I övrigafyra utvisningsfall från tiden före har utvisningsbesluietupphävts i ett fall medan regeringen har ändrat tidigare beslul ominskränkningar i rörelsefriheten i ett fall. I ett fall gäller fortfarandesådana föreskrifter. Den fjärde utvisade utlänningen har avlidit. Belräffandeen utlänning som har förvisats men belräffande vilken förvisningen inle harverkställts har regeringen före den period som avses med rikspolisstyrelsensskrivelse med stöd av 9 S andra stycket lerroristlagenQfr 51 S femte stycket UllL) meddelat föreskrifter om inskränkningar irörelsefriheten och villkor för utlänningens vistelse här. 1 detta fall gällerfortfarande anmälningsplikt och vissa inskränkningar i rörelsefriheten.Avvisning av en person som fanns upptagen i den förul nämnda förteckningen harförekommit i ett fall, . Densärskilda spaningslagen har inte tillämpats i något ytteriigare fall, utöver detvå fall som redovisades i bilagan till regeringens skrivelse 1976/ 77:34. Rikspolisstyrelsenanför avslutningsvis i sin skrivelse alt en föriängningav giltighetstiden för den särskilda spaningslagen synes vara befogad, eftersomden torde ha verkan i förebyggande syfte. Enligtregeringens förordnande hänföres till organisationer eller grupper som avses i20 S andra stycket UllLf n. organisationer eller grupper som kan antas haanknytning till , "Svarta ", Japanska RödaArmén och Röda Armé-fraktionen, även benämnd . KU 1977/78:35 217 PMangående regeringens handläggning av ärenden angående regionalpolitiskt stöd m.m. Vid utarbetandet av denna PM har med utgångspunkt ide uttalanden som görs av departementschefen i budgetpropositionen (prop,1977/78:100 bil. 17 s. 99) redogörelsen begränsats till alt behandla detregionalpoliliska stödet. Med hänsyn till det samband som föreligger mellan detregionalpolitiska stödet och det statliga kreditstödel till hemslöjd, hantverkoch småindustri lämnas också en redogörelse för denna stödform. Författningsmässigtregleras det statliga regionalpolitiska stödet i kungörelsen (1970:180) omstatligt regionalpolitiskt stöd. Enligt inledningsstad-gandet i kungörelsen ärsyftet med stödet alt främja en samhällsekonomisk och i övrigt lämpliglokalisering av näringslivet. Stödet utgår i första hand lill företagare i formav lokaliseringsstöd, introduktionsstöd, utbildningsstöd ochsysselsättningsslöd. För stödverksamheten finns olika stödområden, dels ettallmänt, dels ett inre. De kommuner som innefattas i dessa stödområden liksomde kommuner som tillhör gränsområdet lill del allmänna stödområdet anges iförfattningstexten. Lokaliseringsstödet,som utgörs av lokaliseringsbidrag, avskrivningslån, lokaliseringslån,lånegaranti och ersättning vid flyttning av företag, utgår dels inom detallmänna stödområdet, dels inom gränsområdet till det allmänna stödområdet.Stödet kan också under speciella förutsättningar utgå inom övriga delar avlandet. Så kan dock endast ske när avsevärda sysselsättnings-svårigheterförutses eller uppkommit lill följd av industrinedläggning i samband medomfattande branschrationalisering eller av liknande orsak. Vidare kan stödutanför det allmänna stödområdet utgå när särskilda skäl talar för att ettområde med ensidigt näringsliv eller isolerat läge bör tillföras ytterligareindustriell eller industriliknande verksamhet. Enallmän förutsättning för att lokaliseringsstöd skall kunna utgå är enligtkungörelsen, att den verksamhet som stödet skall utgå till bedöms medföravaraktig sysselsättning för arbetskraften i verksamheten eller i verksamhetsorten.Verksamheten skall vidare 11 tillfredsställande lönsamhet och utövas elleravses utövas i ort där goda förutsättningar finns för verksamheten. Kungörelseninnehåller vidare bl, a, en bestämmelse om att lokaliseringsstöd inte utgåromkreditstöd församma ändamål beviljats enligt kungörelsen (1960:372) om statligtkreditslöd till hemslöjd, hantverk och småindustri. Frågorom lokaliseringsstöd prövas av länsstyrelse, ellerregeringen beroende på ärendets karaktär, I princip prövar länsstyrelseansökningar om lokaliseringsbidrag, avskrivningslån och lokaliseringslån tillden som utövar eller ämnar ulöva industriell verksamhet. Ärende skall dock ivissa fall överiämnas till , t. ex. när de sammanlagdakostnaderna för investeringar, omsättningstillgångar KU 1977/78:35 218 ochmarknadsföring uppgår till minst 1,5 milj, kr. Vissa ärenden prövas direkt avregeringen. Så är bl. a, fallet närdet är fråga om lokaliseringsstöd tillföretag eller riksorganisation inom näringslivet, vars verksamhet inte ärlokalt begränsad, vid flyttning av central förvaltningsenhet frånstorstadsområde. Vidare skall regeringen pröva frågan när stödet inte kan ansesmedföra ökad sysselsättning i verksamheten men är av avgörande betydelse försysselsättningen i orten. Del ankommer också på regeringen all pröva frågor omlokaliseringsbidrag och avskrivningslån när dessa överstiger 50 96 men inte 6596 av den sammanlagda kostnaden för vissa investeringar. Normalt lår dessatyper av stöd inte överskrida 35 eller om särskilda skäl föreligger 50 96 avden sammanlagda kostnaden för dessa investeringar, I vissa fall skallarbetsmarknadsstyrelsen överiämna ärende om lokaliseringsstöd till regeringensprövning. Detta gäller bl. a. om stödet avser verksamhet utanför det allmännastödområdet eller gränsområdet till detta, eller om den sammanlagda kostnadenför investeringar,omsättningstillgångaroch marknadsföring uppgår till minst 5milj. Beträffande övriga former av regionalpolitiskt stöd hänvisas lill denlill denna PM fogade skriften . Kreditstödettill hemslöjd, hantverk och småindustri är avsett att främja hemslöjd, hantverkoch småindustri samt därmed Jämförlig verksamhet. Med industri Jämställs därvidindustriliknande verksamhet. Stödet lämnas för nybyggnad, tillbyggnad,ombyggnad eller inredning av lokaler eller anläggningar som är nödvändiga förverksamheten. Vidare lämnas del för anskaffning av maskiner, arbetsredskapeller verktyg. Om särskilda skäl föreligger kan stödet också utgå för förvärvav fabriksbyggnad som är avsedd att användas för verksamheten eller föranskaffning av omsättningstillgångar eller för kostnader för utveckling ochmarknadsföring av produkter. Om del föreligger särskilda skäl kan kreditstödockså lämnas lill sammanslutning av företagare för alt främja avsättningen avderas produkter eller för all möjliggöra tillkomsten av kollektivaverkstadsanläggningar. Kreditstödfår inte lämnas näringsidkare för ändamål för vilket han erhållitlokaliseringsstöd enligt kungörelsen om statligt regionalpolitiskt stöd ellerstatligt lån eller bidrag i annan form. Kreditstödlämnas i form av lånegaranti eller såsom hantverks- och industrilån.Lånegaranti beslutas av statens industriverk. Är det fråga om kreditstöd tillannan verksamhet än hemslöjd, hantverk och småindustri tillkommerbeslutanderätten i vissa fall regeringen, nämligen om garantin avser störrebelopp eller större industriföretag, om företaget i fråga har fåttstatligt stöd med större belopp, om företaget har sådant samband med annalindustri fö retag att förelagens krediiförsörjning med statligt slöd bör bedömasi ett sammanhang eller om det är tveksamt hur frågan om garantin skall avgöras.I dessa fall skall industriverket med eget yrkande hänskjuta frågan tillregeringens avgörande. Hantverks- och industrilånbeslutas f. n. av den företagarförening inom KU 1977/78:35 219 varsverksamhetsområde sökanden driver eller avser att driva sin verksamhet.Ärenden om hantverks- och industrilån till företag inom textilkonfektions- ochskoindustrierna skall överiämnas till regeringens prövning, om frågan avföreningen bedöms vara av särskild betydelse från regionalpo-litisk,sysselsättningspolitisk, branschpolitisk eller försörjningsberedskaps-politisksynpunkt. Regeringen kan också i annan ordning bevilja hantverks-ochindustrilån till förelag inom dessa branscher. Vidare prövar regeringen frågorom hantverks- och industrilån till företag som tidigare beviljats sådant lån avregeringen. har endast under särskilda förhållanden rättatt bevilja samma sökande lån till högre sammanlagt belopp än . Detbör i sammanhanget erinras om atl föreningarna fr. o. m, skallombildas till stiftelser. I samband därmed har målgruppen för den långivandeverksamheten utvidgats till att omfatta även tjänsteprodu-cerande företag(prop, 1977/78:40, NU 1977/78:34). Beträffandekontroll- och uppföljningsproblematiken hänvisas till arbetsmarknadsdepartementetsbeslut , underbilaga A till denna PM, samtarbetsmarknadsstyrelsens anvisningar för uppföljnings- ochbevakningsverksamheten, underbllaga B till denna PM. I budgetpropositionen(prop, 1977/78:100 bil, 17 s. 98) uppges, att en expertgrupp (EFSU) arbetarinom med att som försöksverksamhet samordna uppföljningen ochbevakningen av statens fordringar i företag som har lått statligt stöd. Gruppenhar även till uppgifi att arbeta fram förslag till åtgärder i enskildauppföljningsärenden och därvid både ta till vara statens rätt somfordringsägare och söka trygga sysselsättningen i de berörda företagen.Verksamheten uppges ha gett goda resultat, särskilt i fråga om att bevarasysselsättningen i krisdrabbade förelag. Ikungörelsen om statligt regionalpolitiskt stöd regleras i 19 och 26 SS undervilka betingelser lokaliseringsbidrag kan återkrävas resp, lokaliseringslånsägas upp. Beträffande bidragen gäller all dessa kan återkrävas bl. a. om någonväsentlig ändring sker i äganderätten lill rörelsen eller om bidragsta-garenanvänder bidraget till annat ändamål än som avsetts. Lokaliseringslån kan sägasupp bl. a. om låntagaren lämnat oriktig och vilseledande uppgift som föranlettatt lånet beviljas eller om låntagaren utan den lånebeviljande myndighetenstillstånd använder lånet för annat än avsett ändamål. Samma förutsättningargäller i allt väsentligt för uppsägning av låneförbindelse med statliglånegaranti enligt kungörelsen om statligt kreditstöd till hemslöjd, hantverkoch småindustri, vid årets riksdag väckt motion (1977/78:486) av () och () påtalas att vissa undersökningar visat, att en stor del av lånen -sammanlagt 200-300 milj, kr, - hamnat i privata företag. Mot bakgrund bl. a,härav ifrågasätts i motionen, om gällande regler är tillfredsställande uruppföljnings- och kontrollsynpunkl, I motionen föreslås därför en översyn avgällande regler för kontroll och uppföljning av lokaliseringsstöd KU 1977/78:35 220 ochatt därvid också övervägs att ge länsstyrelserna ökade resurser för dennakontrollverksamhet, I 1977/budgetproposition (prop. 1977/78:100bil. 17, industridepartementets verksamhetsområde)anförs bl. (s, 99), attregeringen i några fall beviljat statligt regionalpolitiskt stöd och kreditstödsom inte helt har stämt överens med de av statsmakterna antagna grunderna fördessa stödformer. Som orsak härtill uppges, att regeringen i dessa fall bedömtstatligt stöd ha varit nödvändigt med hänsyn till konsekvenserna försysselsättningen vid ett uteblivet stöd; det har varit fråga om företag medavgörande betydelse för sysselsättningen på en ort. Någon för ändamålet heltlämpad stödform har inte funnits och besluten har inle kunnat uppskjutas pågrund av ärendenas brådskande natur. Ofta har det gällt att vinna tid för att 11möjlighet att undersöka förutsättningarna fören rekonstruktion av det berördaföretaget. Sålunda har i några fall statlig lånegaranti beviljats enligtkungörelsen (I960:372)omstatligtkreditstöd till hemslöjd, hantverk ochsmåindustri trots att det vid beslutstillfället bedömdes som sannolikt attstaten skulle tvingas infria garantin och efterge sinakrav gentemot låntagaren. Vidare har regeringen i ytteriigare några fallbeviljat lånegarantier med mycket höjt risktagande, I ett fall harlokaliseringslån lämnats till en intresseförening av anställda vid ettnedläggningshotat företag för att föreningen skulle kunna överta aktierna ibolaget. () har i skrivelse till regeringen den 24 januari 1978hemställt om en höjning av verkets garantiram för statlig garanti för lån tillhantverks- och industriföretag m, m. och yrkat att regeringen ,skallframlägga förslag till om formerna för sysselsättningsstöd tillkrisdrabbade företag som saknar långsiktiga utvecklingsmöjligheter så att denuvarande industrilånegarantierna i fortsättningen inte behöver utnyttjas för.sådana ändamål. I skrivelse hade SIND bl. pekat påtendensen att allt fier ärenden gick direkt till industridepartementet och atten växande del av garantilåneramen togs i anspråk för beslut av regeringen.Denna fråga tas nu upp i SIND:s framställning och SIND anför därvid följande: Regeringen har under innevarande budgetår ställt utgarantier till ungefär samma belopp som verket. Under /77 varmotsvarande siffra 98 milj. kr. för SIND och 130 milj. kr. Antalet ärenden harfördelats enligt följande: 74/75 75/76 76/77 77/78 (t. o. m. 31/12) KU 1977/78:35 221 Av de av regeringen beslutade ärendena har 1976/7755 st. och [911/18 (t. o. m. 31/12)23 gått direkt lill departementet ochavgjorts utan hörande av SIND. En sådan handläggningsordning överensstämmerinte med bestämmelserna i kungörelsen/förordningen oin statligt kreditstödtill hemslöjd, hantverk och småindustri. Regeringensbeslut synes även baseras på andra kriterier än de som anges i förordningen ochsom verket har att följa vid sin behandling av låneärenden. Industriministernberör denna fråga i årets budgetproposition (prop. 1977/ 78:100, bilaga 17, s.99) där bl. a. följande framförs: "Riksdagenbör i detta sammanhang underrättas om att regeringen i några fall har beviljatstatligt regionalpolitiskt stöd och kreditstöd som inte helt stämt överens medde av statsmakterna antagna grunderna för dessa stödformer. Orsaken till dettaär att regeringen har bedömt att statligt stöd i dessa fall har varit nödvändigtmed hänsyn till branschresurserna för sysselsättningen vid ett uteblivet stöd.Det har varit fråga om förelag med avgörande betydelse för sysselsättningen påen ort. Någon för ändamålet helt lämpad stödform har inte funnits, och beslutenhar inle kunna t skjutas upp på grund av ärendenas brådskande natur." Ivissa situationer kan det vara motiverat att finansiellt stödja företag sominte har företagsekonomiska förutsättningar att leva vidare , omdärigenom allvarliga kortsiktiga sysselsättnings- och sociala störningar kanförhindras. Verket finner det emellertid olämpligt att garantier enligt denaktuella förordningen används för detta ändamål. Verket bedömer således att deti dagslägel finns stor risk för att framställningar från fiera mindre och medelstoraföretag som i och för sig har utvecklingsmöjligheter men saknar bankmässigasäkerheter måste avvisas på grund av att den totala garantiramen ärotillräcklig då denna inte har dimensionerats för atl täcka såväl långsiktigaexpansionsbehov som mer kortsiktiga sysselsättningsmotiverade insatser. Verketfinner det besvärande att kriterier som saknar stöd i gällande författning kanläggas till grund för beslut om lånegarantier. Detta skapar tveksamhet hossåväl de sökande företagen som hos den personal som har att handlägga dylikaärenden om vilka regler som skall tillämpas. Verketbedömer det som sannolikt atl det även i fortsättningen kommeratt uppstå falldär extraordinära stödinsatser från samhällets sida blir nödvändiga för attkortsiktigt bevara viss sysselsättning. Del är därför angeläget att instrumentskapas som kan utnyttjas i sådana situationer. Även har det förekommit attregeringen i efterhand redovisat avsteg från av godkända riktlinjerför regionalpolitiskt stöd. Från senare tid kan nämnas prop. 13() s. 108 ang. lokaliseringsbidrag, prop. 13() s. 146 ang. stöd till industricentra och 147ang. utbildningsstöd och 1975/76:100 bil. 13 () s.89 ang. utbildningsstöd. Utdrag ur nämnda budgetpropositioner, underbilaga C,liksom dåvarande inrikesutskottets yttrande (InU 1975:7 s. 25),underbilaga D. Beträffande övriga anmälningar i budgetpropositionerna harutskottet inte gjort någon särskild kommentar. Avslutningsvis kan nämnas, att inom industridepartementet bereds 16Riksdagen 1977/78.