bet · G101KU48 · 1977-12-31 00:00:00 — Motuttalandet förelåg reservation från biskop . Den i biskopsmötets uttalande i åromnämnda samrådsgruppen (samrådskommittén) har fått följande sammansättning:ordförande ärkebiskop ; från biskopsmötet: biskop ochbiskop ; från : komminister , kontraktsprosten och direktor ;från rikskommittén för stiflsting: stiftssekreterare , grevinnan och kyrkogårdsassisleni ; från : f kommunalrådet , läroverksadjunktAnna-Lisa och hemmansägare . Somadjungerade ledamöter i samrådskommittén har på förslag av Kyrklig samlingkring och bekännelsen inträtt fil. mag. , , och på förslagav arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelse teol. kand., fil. ,, med folkskollärare , , och teol. kand., fil. mag.Kerstin , , som ersättare. Samrådskommitténhar inie fått några direktiv utöver biskopsmötets uttalanden i januari i år.Vid kommitténs första sammanträde konstaterade kommittén att dess uppgift var attnoggrant följa och analysera läget i kyrkan och den pågående debatten omsamarbetsfrågorna, attarbeta fram riktlinjer och föreskrifter avsedda att underlätta och möjliggöraen positiv och för det kyrkliga arbetet fruktbärande gemenskap mellanföreträdare för olika uppfattningar i ämbetsfrågan, att överväga om kommitténsom en mera permanent institution kan KU 1977/78:48 18 fungerasom ett slags ombudsmannaorgan, dit man kan vända sig med klagomål ochförfrågningar. Beträffandetidsplanen uttalades att del var önskvärt att söka nå en avslutande första fasföre sommaren. Som angetts i det föregående har lagen (1958:514)om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst tillkommit i kyrkolagsordning.Enligt regeringsform stiftades kyrkolag av gemensamt medKungl. Maj:t, och dessutom erfordrades samtycke av allmänt kyrkomöte. Enligt1974 års regeringsform gäller enligt övergångsbestämmelserna punkten 9 fjärdestycket fortfarande i princip samma ordning, varvid dock regeringen harövertagit Kungl. Övergångsbestämmelserna har i angiven delföljande lydelse: Utan hinder av vad denna regeringsform föreskriverom att lag stiftas, ändras eller upphäves av skall i fråga omkyrkolag gälla, att sådan lag stiftas, ändras eller upphäves av regeringengemensamt med ; dock att därvid erfordras samtycke jämväl av allmäntkyrkomöte. Har av antaget förslag angående kyrkolag ej utfärdats somlag för närmast följande lagtima början, är förslaget förfallet. Som ett led i ärendets beredning har utskottet tillsig inbjudit ärkebiskopen , biskopen i BertilGärtner och kyrkoherden . Dessa har för utskottet redogjort försin allmänna syn på principiella frågeställningar i ärendet och besvaratfrågor. I motionerna 1977/78:214,252,645,646 och 1421aktualiseras olika frågor i anslutning till den isvenska kyrkan gällande ordningen att man och kvinna har lika behörighet tillpräst- och biskopsämbetet. Samtliga motioner utom en - 1421 -begär attriksdagen skall uttala sig mot diskriminerande behandling av kvinnor i sambandmed prästutbildning, prästvigning och ämbetsutövning i den svenska kyrkan.Motionernas grundinställning är att åtgärder behövs för att komma till rättamed ett kvarvarande och hårdnande motstånd mot kvinnliga präster. Särskilt framhållsatt den s. k. samvetsklausulen kan 1 tillåtas legitimeradiskriminerande behandling av kvinnor. I fiertalet motioner sägs att s. k.särvigningar av kvinnoprästmotståndare inte längre bör fa förekomma. 1motionen 1977/78:1421 hävdas alt det inom kyrkan bör finnas plats för tvåmeningsriktningar avseende den teologiska tolkningen av kvinnans rält KU 1977/78:48 19 attvigas till präst och bekläda prästämbete. Enligt motionären bör statsmakternagodkänna den s. k. samvetsklausulen och verka för att både anhängare ochavståndstagare till reformen med kvinnliga präster far frihet att behålla sinav teologiska skäl dikterade åsikt. lagom kvinnas behörighet till prästerligtjänst kan ledas tillbaka till riksdagsinitialiv 1946 och 1955. utredning om kvinnas behörighet till kyrkliga ämbeten och tjänster.1955 begärde att förslag skulle framläggas som gav kvinna behörighetatt inneha prästämbete. Vid1957 års kyrkomöte framlade Kungl. Maj:t förslag till lag om kvinnas behörighettill prästerlig tjänst. Kyrkomötets majoritet förklarade sig då inte kunnagodkänna lagförslaget. Kyrkomötet ansåg det angeläget att man inte logavgörande ställning till frågan om kvinnas behörighet till prästerlig tjänstförrän man inom kyrkan vunnit större enighet och klarhet beträffandeutformningen av prästämbetet. 1958 återkom Kungl. Maj:t med förslag i frågan,först till . Det i proposition framlagda förslaget till lagom kvinnas behörighet till prästerlig tjänst antogs av A-riksdag och -efier ny proposition - även av B-riksdag. Därefter framlades förslagetför kyrkomöte där frågan bereddes av särskilda utskottet. Majoriteteninom delta utskott tillstyrkte alt kyrkomötet skulle godkänna det av riksdagenantagna förslaget till lag om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst. Enminoritet förordade att kyrkomötet skulle förklara sig inte kunna godkännaförslaget. Särskilda utskottet i sin helhet gjorde vissa uttalanden omtillämpningen av den föreslagna lagen, om den skulle antas. Del är dessauttalanden som har kommit att betecknas som den s. k. samvetsklausulen. Bakgrundentill de av särskilda utskottet gjorda uttalandena var de skiljaktiga meningar ihuvudfrågan som förelåg inom utskottet beroende pä olikheter i bibelsyn ochtolkning av reformatoriska bekännelseskrifter. Uttalandenasyfiade till att undvika kyrkosplittring. fann det nödvändigt att skiljaktigheterna i frågan inte ficköverdrivna eller tillspetsade uttrycksformer och att ingendera meningsriktningenutsattes för sådan påverkan som kunde uppfattas som åsiktsförföljelse ellerintrång på samvetets frihet. Ett bifall till lagförslaget fick enligtutskottets mening inte innebära skyldighet för biskop att mot sin religiöstgrundade övertygelse viga kvinna till präst. borde inte åläggas att itjänsten utföra sådant som uppenbariigen skulle kränka hans samvete på grund avden övertygelse han hyste i frågan. Inte heller skulle prästlöftena få tolkas såatt den som ställer sig avvisande till kvinnliga präster inte skulle kunnaavlägga löftena. När prästerlig tjänst skulle tillsättas utan val torde enligtutskottet kyrkorådet kunna i sitt yttrande ge till känna om det önskade altkvinna ej måtte komma i fråga. Avslutningsvis uttalade utskotlet att det ävenmed en tillämpning av de angivna grundsatserna inte torde kunna helt undvikasatt det nya läget stundom kunde vålla samvetsbetänkligheter. KU 1977/78:48 20 Utskotlet förutsatte emellertid att biskopsmötet ägnade dessafrågor tillbörlig uppmärksamhet. Deovan återgivna uttalandena av särskilda utskottet föranledde ingen erinran frånkyrkomötets sida. De ingår därför som ett led i kyrkomötets godkännande av 1958års lag om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst. Då lagen stiftades somkyrkolag utgör uttalandena sålunda - jämte andra förarbeten - motiv till lagen. Räckviddenoch den närmare innebörden av särskilda utskottets av kyrkomötet godkändauttalanden är omstridda. JustitieombudsmannenLundvik har sålunda i några av honom avgjorda ärenden ifrågasatt om uttalandenaskulle kunna innebära att inte bara de biskopar som var i tjänst när 1958 årslag trädde i kraft utan också kommande biskopar skulle ägafrihet att välja om de vill prästviga kvinna eller inte. Han har framhållit altdetta skulle innebära avsteg från den eljest i vårt land tillämpade allmännaförvaltningsrättsliga grundsatsen alt all ämbetsutövning skall grundas påobjektivt godtagbara skäl. Enligt JO:s meningstår man inför en svårbedömdrättsfråga som slutligt kan lösas endast genom ett avgörande av domstol ihögsta instans. JO uttalar den förhoppningen att frågan inte skallbehöva tillspetsas så att en domslolspro-cess blir nödvändig. Dåvarandekyrkoministern har efier samråd med dåvarande konsultativastatsrådet . i en dagtecknad promemoria uttalat attdet går en principiell skiljelinje mellan den åsiktsfrihet som präster-liksomandra människor-bör ha när det gäller kvinnliga präster och det ämbetsansvarsom vilar pä innehavaren av en prästerlig tjänst. Den som åtar sig en sådantjänst, som biskop eller annan präst, måste naturligtvis, sägs det i uttalandet,liksom alla övriga innehavare av tjänst vara beredd att fullgöra de uppgiftersom följer med tjänsten. Det hör till en biskops ämbetsplikter att viga tillpräst, och detta - framhålls det i promemorian -efier lags tillkomstutan könsdiskriminering. Frågan om kvinnliga präster engagerar djupt ettstort antal människor i vårt land. Det helt övervägande flertalet sluter därvidhelhjärtat upp kring statsmakternas och kyrkomötets beslut att man ochkvinna skall ha samma rätt att ifrägakomma till och att utöva präst- ochbiskopsämbete i den .svenska kyrkan. 1958års beslut är förankrat i lag, den s. k. behörighetslagen. Lagen är till sittinnehåll helt klar och medger ingen diskriminering på grund av kön. Beslutethar fullföljts genom ändringar i kyrkohandbokens ritual för de kyrkligavigningarna m. m. Ändringarna visar att kyrkan också på det område som direktrepresenterar kyrkans religiösa funktioner utan någon inskränkning haraccepterat reform. 1958års reform har under de år som förflutit sedan den beslöts alltmera kommit attbli en realitet i det praktiska kyrkolivet. KU 1977/78:48 21 (1978-01-31ca 250) är visseriigen fortfarande lågt i förhållande till det totala antaletpräster i (ca 4 400 därav i tjänst ca 3 100).Särskilt har antalet kvinnliga präster emellertid ökatsnabbi, och en fortsatt ökning kan förutses även för framtiden. Detfinns numera kvinnliga präster i samtliga stift i landet. Från församlingarnassida mottas allmänt de kvinnliga prästerna i hög grad positivt. Varje åtgärdsom anses innebära motstånd mot ordningen med kvinnliga präster - vare sig denriktar sig mot enskild företrädare för dessa eller mot ordningen som sådan-avvisas bestämt av den allmänna opinionen inom såväl den somsamhället i stort. Utskottetser denna utveckling som mycket positiv. Det är för utskotlet angeläget allframhålla att det helt kan ansluta sig till strävandena att uppnå fulljämställdhet mellan man och kvinna i kyrkans ämbete. Enligt utskottet är delväsentligt att denna utveckling kan fortsätta. Bildenär emellertid inte enbart positiv. accepter;is inte kvinnligaprästkandidater av biskoparna i två av stiften. De kvinnliga prästernasarbetssituation försvåras inte sällan av en negativ inställning hos främstvissa manliga kolleger. Det har förekommit åtgärder mot kvinnliga präster ochteologie studerande som måste anses vara klart diskriminerande och somutskottet med skärpa vänder sig emot. Åtskilliga av de manliga prästerna ochteologie studerandena intar en avvisande hållning till kvinnliga präster.Särskilt allvariigt är det enligt utskottets mening att en sådan attityd synesprägla allt flera av de manliga teologie studerandena. Här synes sålundatendensen vara motsatt den som präglar kyrkoledningen och församlingarna. Omdenna tendens fortsätter, finns risk för betydande svårigheter iförsamlingsarbetet . Utskotlethar moi bakgrund av del senast anförda övervägt om utskottet skall föreslåriksdagen att nu la initiativ lill ytterligare lagstifiningsåtgärder för attännu klarare markera att hinder inte får läggas i vägen för det fullagenomförandet av reform. redan framhållit är gällande lag på området helt klar och har ocksåfullföljts bl. a. i kyrkans vigningsritual. I det praktiska kyrkoarbetetfullföljs också reformen alltmera helhjärtat. Biskopsmötets uttalande i januari1978 visar att biskoparna - med endast ett undantag - avser alt med kraftfortsätta arbetet på alt motarbeta varje form av diskriminering på grund av köni kyrkans ämbete. Uttalandet innebär en betydande skärpning i detta hänseende iförhållande till vad biskopsmötet uttalade . En samrådskommittéunder ärkebiskopens ledning har i enlighet med januari-utlalandet tillsatts föratt behandla och söka lösa de olika praktiska problem som kan uppkomma isammanhanget. har påbörjat sitt arbete och avser att intensivtarbeta med hithörande frågor under innevarande år. Inom samrådskommittén råderenighet om att alla uppenbara demonstrationer och trakasserier - vare sig deriktar sig mot den ena eller den andra meningsriktningen ~ är förkastliga ochskall motarbetas. KU 1977/78:48 22 Till de frågor som har stått i centrum i debattenunder senare tid hör frågan om de s. k. särvigningarna. Inomsvenska kyrkan anordnas normalt två prästvigningstillfällen i varjestifi.Prästvigningarna brukar hållas i anslutning till avslutningen av depraktisk-teologiska övningskurserna som anordnas varje termin. Normalt vigssamtliga till ett stifi godkända kandidater - både män och kvinnor -vid ett och samma tillfälle. 1 vissa stift har det dock förekommit att delförutom denna s. a. s. "ordinarie" prästvigning förrättats ensärskild prästvigning av sådana manliga kandidater som förklarat sig på grundav trosskäl inte kunna låta sig vigas till präster gemensamt med kvinnor.Sådana särskilda prästvigningar har kommit att kallas särvigningar. Ibiskopsmötets uttalande förklarades att det mål som biskoparnaeftersträvade var gemensam prästvigning av samtliga till ett stifi antagnakandidater. Vidare sades att erfarenheten visade att en sådan gemensam vigningredan i de flesta fall var möjlig. Där gemensam vigning inte kunde ske fickvigning i vissa fall äga rum genom annan biskops försorg. Undantagsvis fickdärutöver annan ordning tillämpas istifl, där förhållandena så påkallade. Ibiskopsmötets uttalande sägs - i avvaktan på de resultat som denföreslagna samrådskommittén kommer fram till -att särvigning inte kan påfordrasoch inte heller vigning genom biskop i annat stifi. Detta innebär en klarskärpning i förhållande till biskopsmötets inställning . Samrådskommitlénhar därefter uttalat sig för alt särskilda särvigningar inte vidare skallförekomma. Avdet anförda framgår att sådana särvigningar som kritiserats i bl. a. motioner idetta ärende inte torde komma att äga rum . Utskottet hälsar dettamed tillfredsställelse. Deuttalanden som kyrkomöte gjorde i samband med behörighetslagensantagande-den s. k. samvetsklausulen-har kommit att spela en stor roll i debattenom frågor som rör kvinnliga präster. Uttalandena måste ses mot det då aktuellalägel i frågan. De syftade till att undvika kyrkosplittring och värna om denför en evangelisk kyrka .betydelsefulla principen att inte utöva tvång itrosfrågor. De önskemål som uppbar uttalandena kvarstår i princip fortfarande.Det är emellertid uppenbart att uttalandenas tolkning och räckvidd inte kanförbli opåverkade av den allmänna utvecklingen i kyrkans liv. Läget är,som utskottet i det föregående antytt, helt annorlunda än 1958. Den ändradesituationen har redan påverkat den praktiska tillämpningen av behörighetslagenoch måste uppenbarligen göra delta än mer i fortsättningen. Detkan sålunda enligt utskottets mening inte komma i fråga att nyiillirädandebiskop utnyttjar sina befogenheter med avseende på prästvigning på elt sättsom innebär alt prästkandidat diskrimineras på grund av kön. Den som skallprästvigas måste vidare vara medveten om att prästerlig tjänst i svenska kyrkanstår öppen för både män och kvinnoroch att han eller hon i KU 1977/78:48 23 sintjänsteutövning måste kunna samarbeta med kollega utan hänsyn till kön. Detär en viktig uppgifi för den alt målmedvetet arbeta pä attsnabbt finna former som fullt ut tillgodoser de krav som reformställer på lika behandling av man och k vinna i kyrkans tjänst. Arbetet därmedhar fållen fast grund i biskopsmötets uttalande och fortsättsfn. genom den av biskopsmötet tillsatta samrådskommittén. Inomkyrkans ledning finns ett klart medvetande om att hithörande frågor måstedrivas med stor krafi. Opinionen inom kyrkan kommer med all säkerhet att verkaför att tillfredsställande resultat kommer all uppnås. Det fortsatta arbetetkommer också att följas med uppmärksamhet av den allmänna opinionen. Arbetetbör enligt utskottets mening fullföljas genom beslut av nästa kyrkomöte. Föratt säkerställa att frågan kommer under kyrkomötets prövning bör regeringen fördetta framlägga förslag som klargör konsekvenserna av reformförtjänst inom i enlighet med vad utskotlet i detföregående anfört. Dettaförslag, som innebär en omprövning av den s. k. samvetsklausulen, skallsäkerställa att de som efier beslut i ärendet påbörjat poslgymnasiala studiermed särskild inriktning på tjänst inom inte skall kunna åberopade av kyrkomöte gjorda uttalandena för ett handlande i tjänsten somstrider mot reform. Självfallet betyder denna reform all någratrakasserier på grund av kön inte far förekomma inom den svenska kyrkan.Utskottet förutsätter vidare all förslaget utformas på elt sådant säll alt desom har en avvikande mening i ämbetsfrågan kan bevara hemortsrätt i . Motbakgrund av vad utskottet anfört bör regeringen uppmärksamt följa det nupågående arbetet inom den på hithörande område och tadeinitiativ som regeringen finnererforderliga föratt säkerställa att 1958 årsreform helt slår igenom i kyrkans liv. Vadutskotlet i del föregående anfört tillgodoser syftet med motionerna1977/78:214, 252, 645 och 646. Motionen 1977/78:1421 avstyrks. 1. avslår motionen 1977/78:1421, 2. med anledning av motionerna 1977/78:214, 252, 645och 646 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet i det föregåendeanfört. Närvarande: (), (), AndersBjörck (m), (), (), (), OveKarlsson (s), (), * (s), (), YngveNyquist (s), (), (), () och (). * lij niirviirande vid Justeringen.