bet · G101LU30 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av propositionen 1977/78:142 om avbetalningsköp mellan näringsidkarem. fl., jämte motion I propositionen 1977/78:142 har regeringen() - efter hörande av lagrådet - föreslagit allanta i propositionen framlagda förslag till 1. lag om avbetalningsköp mellan näringsidkare m. 2. lag om ändring i konsumentkreditlagen (1977:981), 3. lag om ändring i lagen (1977:984) om ändring ibrottsbalken. I ärendet behandlar utskottet vidare den underallmänna motionstiden väckta motionen 1977/78:1476 av m. fl. (c,m, fp), vari yrkas att hos regeringen begär att detaljisters ochservicegivares rättsliga ställning i relation till leverantörer och huvudmänblir föremål för utredning. Övermotionen har utskottet inhämtat remissyttranden från och Götahovrätt. Yttranden har vidare inkommit från , , , hantverks- ochindustriorganisation, . 1977/78. 8 saml Nr 30 LU 1977/78:30 2 I propositionen föreslås en ny lag omavbetalningsköp som skall gälla för köp som sluts mellan näringsidkare i derasyrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsumentkreditlagen(1977:981). Den föreslagna lagen ersätter tillsammans med den antagnakonsumentkreditlagen den nu gällande lagen (1915:219) om avbetalningsköp. Dennya avbetalningsköplagen bygger i stor utsträckning på den nuvarande. Deninnehåller en tvingande reglering som främst syftar till att geavbetalningsköparen ett skydd mot alltför stränga påföljder om han får svårtatt fullfölja köpet. Lagen begränsar säljarens möjligheter att kräva utbetalning eller att återta varan. Sådana åtgärder får vidtas endast omköparen har gjort sig skyldig till mera väsentligt kontraktsbrott. Köparengaranteras en rimlig ekonomisk uppgörelse med säljaren när varan måsteåteriämnas. Liksom f n. ställs ett smidigt handräckningsförfarande tillsäljarens förfogande när han har rätt att återta varan. Reglerna i den nyaavbetalningsköplagen har anpassats till konsumenlkreditlagens systematik ochterminologi. Lagstiftningenföreslås iräda i kraft med konsumentkreditlagen, dvs. den 1 januari1979. LU 1977/78:30 3 Lagom avbetalningsköp mellan näringsidkare m. fl. 1 §Denna lag gäller avbetalningsköp som sluts mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet eller som annars faller utanför konsumentkredit lagen (1977:981). Med avbetalningsköp avsesavtal om köp av vara, om 1. betalningenskall erläggas i särskilda poster, varav minst en sedan varan har lämnats ut till köparen, och 2. avtaletinnehåller villkor som ger säljaren möjlighet att återtaga varan om köparen ej fullgör sin del av avtalet (förbehåll om återtaganderält). betecknats som uthyrning eller betalningen som vederiag för varansnyttjande föreligger ändå avbetalningsköp, om det är avsett att den till vilkenvaran utlämnas skall bli ägare av denna. 2 §I lagen avses med kontantpris:del pris till vilket varan vanligen hålls till hända mot kontant betalning, krediibelopp:den del av kontantpriset varmed betalningsanstånd lämnas, kreditkostnad:det sammanlagda beloppet av alla räntor, tillägg och andra kostnader somköparen har att eriägga med anledning av krediten, kreditfordran: summan avkreditbeloppet och kreditkostnaden. 3 §Avtalsvillkor som inskränker köparens befogenheter eller förmåner enligt denna lag är ogiltigt. 4 § Köparen har alltid rätt alt betala sin skuldtill säljaren . Säljaren flr kräva betalning endast om han har gjort förbehåll härom 1.köparen är i dröjsmål med att eriägga förfallen delav kreditfordringen som uppgår lill mer än en tiondel av hela kreditfordringeneller, om dröjsmålet avser två eller flera 1977/78. LU 1977/78:30 4 förfallnaposter, till mer än en tjugondel av denna, eller 2.köparen genom att åsidosätta i förbehållet angiven förpliktelse på grund avavbetalningsköpet har äventyrat säljarens säkerhet i varan. 5 §Vid förtidsbetalning enligt 4 § skall vid beräkning av säljarens fordran den obetalda delen av kreditfordringen minskas med den del av kreditkost naden som enligt beräkningsgrunder, som står i överensstämmelse med god sed på marknaden, är att hänföra till den ej utnyttjade kredittiden. Vidavräkning enligt första stycket får säljaren tillgodoräkna sig hela kostnadenför uppläggning av krediten, om denna kostnad särskilt anges i avtalet och ejär oskälig. 6 §Belopp som köparen eriägger för avräkning på säljarens fordran på grund av avbetalningsköpet flr säljaren inte först avräkna på annan fordran. Förstastycket utgör ej hinder för säljare att göra gällande förbehåll om avräkning påfordran som avser ersättning för reparation eller annan åtgärd beträffandevaran. 7 §Förbehåll om återtaganderält flr göras gällande endast om 1. köparen är i dröjsmålmed att erlägga förfallen och ej preskriberad del av kreditfordringen somuppgår till merän en tiondel av hela kreditfordringen eller, om dröjsmåletavser två eller flera förfallna poster, till merän entjugondel av denna, eller som utgör återstoden av kredilfordringen, eller 2. köparen genom att åsidosätta i förbehållet angivenförpliktelse på grund av avbetalningsköpet har äventyrat säljarens säkerhet ivaran, 8 §Om köparen i fall som avses i 7 S I efter utgången av den där angivna tiden men innan varan återtages eriägger belopp som inteharbetalatsirätt tid jämte dröjsmålsränla och ersättning för säljarens kostnader i anledning av dröjsmålet, i förekommande fall beräknade enligt de grunder som anges i 9 § fjärde och femte styckena, flr säljaren ej återtaga varan på grund av dröjsmålet. Ej heller får säljaren i sådant fall göra gällande avtalsvillkorsom avses i 4 § andra stycket. Uppgörelsevid återtagande av vara 9 §Vill säljaren utnyttja rätt att återtaga vara, skall avräkning göras mellan honom och köparen. Köparentillgodoräknas härvid varans värde vid återtagandet. Värdet beräknas efter vadsäljaren kan antagas 11 ut genom att på lämpligt sätt LU 1977/78:30 5 Säljarenflr lillgodoiäkna sig den oLietalda deien av krcditfordiingen eiier avräkningenligt 5 §, fordran som avser ersättning för repaiation ciler annan åtgärdbeträffande varan och som onifaltas av förbehåll äotn avses i 6 5 andra stycketsamt i förekommande fall dröjsmålsränta. Säljarenllr därjämte lillgodoräkna sigeisätiriing ior föfjandc i<.jSl/"iuvieiför återtagande av varan, nämligen exekutiunsavgilt, skälig kostnad förliansiwrt av varan samt utgift för inställelse vid förrättning för återtagande,om inställelsen har varit påkalUid för li!lvcUdis»gar\dc av säljaiciis tättV'id bestämmande av ersättning för utgift för inställelse tillämpasbcstärnnicl-serna om beräknande av cisättning av sllrriäuiia mtdol ull . 'ii;r;e. Imål om handräckning för återtagande får .saljaten, enligt v\>d (egcuiigcanärmare föreskriver, lillgodoiäkna sig även skälig crsätlnnig iCr cgei aibeiemed anledning av målet samt arvode till ombud eliei bilia.te. 10 §Om köparen vid aviäkningen tillgodoräknas etl siöne teiopp än säljaren, flr varan återtagas endast om .säljaren betalarrriell;ir7.sl;il!n:ideii till köparen eller, när varan har värderats av uimäiningsinan, nedsätter mellan skillnaden hos denne. Harsäljaren för alt kunna i'iterfaga vaiiin eiler för ali denna efter återtagandeskall kunna brukas på ,r, sett sätt måst Ixiiala skuld sorn åvilar köparen, fårsäljaren vid tillämpniug av första siyckei dvräkna sådan betalning motmellanskillnad köparen till godo. Tillgodoräknassäljaren ett stiirre belopp än köparen, får säljaren inte kräva ut mer änmellanskillnaden (reslskulden). 11 § .Säljaren flr hos utmätningsman söka handräckning for \'aransäteiia-gande under förutsättning att rörande avbetalningsköpet har upprättatsen av parterna underskriven handling, som innehåller förbehåll omåicrtaganderätt samt uppgift om kontantpriset, kreditbeloppet, kreditkostnaden,kredittiden, kreditfordringen och de tidpunkter när betalning skall erläggas. 12 § .Ansökan om handräckning skall göras skriftligen. Den skallinnehålla uppgift om hur stor del av kreditfördringen som utestårobctald Omsäljaren gör anspråk på dröjsmålsränta eller, i fall då avtalet inneliållerförbehåll som avses i 6S andra stycket, ersättning för reparation eller annanåtgärd beträffande varan, skall i ansökningen också uppges vad säljaren fordrari den delen. Vid ansökningen skall fogas styrkt avskrift av den handling somanges Exekutionsavgiftskall förskotteras av sökanden, om utmätningsmannen begär det. Betalas inteförskott mom förelagd tid. får handräckningen inställas. I fråga om handräckningenligt denna lag tillämpas bestämmelserna om LU1977/78:30 6 utmätning i 56, 59, 60 och 60a ;;S ui.söknnig.slagen(IS77;.U s, 1). 13 § Handräckning får beviljas endastom del är uppenbart alt siiljaren enligt 7 S får göra gällande förbehållet omåtciiagan'. !er;in. 14 § Lämnar säljaren anstånd med sökthandräckning och varar anståndet över se.x månader lör ansökningen,är denna förfallen. Utmätningsmannen dr bevilja anstånd mod luindräckning, omsärskilda skäl föreligger med hänsyn till köparens förhållanden och övrigaomständigheter, .Anstånd tlr dock ei beviljas utöver IVån dagenför ansökningen om handräckning. Uiniiiiningsmannen får föreskriva villkor löransiåndei och, om anledning riekommer del, förklara att anståndet skallupphöra att gälla. 15 § Vid handräckning skalluimiitning.sniannen värdera varan. Om det behövs får en eller flera sakkunnigaanlitas att biträda vid värderingen. 16 § Beslut i fråga om handriickningöverklagas hos överexekutor. Mot övere.xekutors beslut Hr tahin ej föras. Ar köparen eller säljaren missnöjd med värdering ellerannan åtgärd vid handräckningen, är han oförhindrad att väcka talan mot den andrevid domstol. Visar inte säljaren att han har väckt talan vid domstolinom efter del att handräckningen genomfördes eller, om förrättningeninom har överklagats, inom efter det alt överexekutorsbeslut meddelades, får köparen hos utmätningsmannen lyfta belopp som harnedsatts enligt 10 S första stycket. 17 § 1 fråga om handräckning gäller i.övrigtutsökningslagen (1877:31 s. 1) i tillämpliga delar. .Återtagande genom verksiällighei av dom 18 § Ansökan om verkställighet av dom varigenomköparen har förpliktats återlämna vara som har sålts genom avbetalningsköp görs skriftligen eller muniligen. varvid domen skall ges in. 1 fråga om verkställigheten tillämpas 12 S tredje stycket,14 S och, om ej annat följer av domen. 15 S- Beträffande talan motutmätningsmannens värdering tillämpas 16 S andra och tredje styckena. Den tidav en månad som anges i sistnämnda stycke räknas dock i fall då förrättningenhar överklagats från den dag då beslut av högre instans vann laga kraft. LU 1977/78:30 19§ som har sålts genom avbetalningsköp flr ej utmätas för fordran på grundav köpet. Denna lag träder i kraft den 1 januari 1979.Samtidigt upphävs lagen (1915:219) om avbetalningsköp saml lagen (1977:982) omändring i lagen (1915:219) om avbetalningsköp. Förekommeri lag eller annan författning hänvisning till eller avses annars däri lagrumsom har ersatts genom föreskrift i den nya lagen skall i stället dennatillämpas. Äldrelag gäller fortfarande i fråga om köp som har ingåtts före den nya lagensikraftträdande. Lagom ändring i konsumentkreditlagen (1977:981) Härigenom föreskrivs att 17, 18, 20 och 22 §§konsumentkreditlagen (1977:981) skall ha nedan angivna lydelse. Villkreditgivaren utnyttja rätt att återtaga vara, skall avräkning göras mellanhonom och köparen. Köparentillgodoräknas härvid va- Köparen tillgodoräknas härvid va rans värde vid återtagandet. Vid råns värde vid återtagandet. Värdet beräkning av värdet äger 3 § lagen beräknas efter vad kreditgivaren kan (1915:219) om avbeialningsköp mot- antagas få ut genom all på lämpligt svarande tillämpning. sätt försälja varan. Kreditgivarenflr tillgodoräkna sig den obetalda delen av kreditfordringen efter avräkningenligt 13 S samt i förekommande fall dröjsmålsränta, dock ej enligt högreräntefot än som anges i 6 S räntelagen (1975:635). Kreditgivarenfår därjämte tillgodoräkna sig ersättning för följande kostnader föråtertagande av varan, nämligen exekutionsavgift, skälig kostnad för transportav varan samt utgift för inställelse vid förrättning för återtagande, ominställelsen har varit påkallad för tillvaratagande av kreditgivarens rätt. Vidbestämmande av ersättning för utgift för inställelse äger bestämmelserna omberäknande av ersättning av allmänna medel till vittne motsvarande tillämpning. Imål om handräckning för återtagande flr kreditgivaren, enligt vad regeringennärmare föreskriver, tillgodoräkna sig även skälig ersättning för eget arbetemed anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde. 1** 1977178. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 18 § Om köparen vid avräkningentillgodoräknas ett större belopp än kreditgivaren, llr varan återtagas endastom kreditgivaren betalar mellanskillnaden till köparen eller, när varanvärderats av utmätningsman, nedsätter mellanskillnaden hos denne. Har kreditgivarenjör all kunna återtaga varan ellerför all denna efier återtagande skall kunnabrukas på avseli sätt måst betala skuld som åvilar köparen, får kreditgivarenvid tillämp -ning av Jörsia stycket avräkna sådan betalning mot mellanskillnadköparen lill godo. Tillgodoräknas kreditgivaren ett större belopp än köparen,llr kreditgivaren ej kräva ut mellanskillnaden (reslskulden) i annat fall ändå varan har utsatts för betydande värdeminskning genom att köparen vanvårdat varan. 20 S Kreditgivaren får hosutmätningsman söka handräckning för varans återtagande, under förutsättning attrörande kreditköpet har upprättats en av parterna underskriven handling, sominnehåller förbehåll om återtaganderält samt uppgift om kontantpriset,kredilbeloppet, kreditkostnaden, kredittiden, kreditfordringen och detidpunkter när betalning skall eriäggas. Ansökan omhandräckning skall Ansökan om handräckning skall görasskriftligen samt innehålla upp- göras skriftligen samt innehålla upp gift om hur stor del av kreditford- gift om hur stor del av kreditford ringen som utestår obetald. Vid ringen som utestår obetald. Om ansökningen skall fogas styrkt av- kreditgivaren gör anspråk på dröjs- skrift av den handling som anges i målsränta skall i ansökningen också första stycket. uppges vad kreditgivaren fordrar iden Vidansökningen skall fogas styrkt avskrift av den handling som anges i förstastycket. I fråga om handräckning och I fråga om handräckning och verkställighetav dom, som anges i verkställighet av dom, som anges i 21 §tredje stycket, äger i övrigt 10 § 21 § tredje stycket, äger i övrigt 12 § tredjeoch fjärde styckena, 12-15 andra och tredje styckena samt och 16 § Jörsia stycket lagen 14-18 §§ lagen (1978:000) om avbe- (1915:219)om avbetalningsköp mot- talnlngsköp mellan näringsidkare svarande tillämpning.Härvid skall hänvisningen i 14 § andra stycket till 5 § första stycket avse 18§ första stycket denna lag. m. fl. Härvid skall hänvisningen i 16 § tredje stycket till 10 § förstastycket avse 18 § första stycket denna lag. Dennalag träder i kraft den . Lagom ändring i lagen (1977:984) om ändring i Härigenomföreskrivs att 10 kap. 10 § i den lydelse paragrafen har erhållitgenom lagen (1977:984) om ändring i nämnda balk skall hanedan angivna lydelse. Vad i 8 kap. 13 S sägs om inskränkning i åklagares åtalsrätt skall äga motsvarande tillämpning beträffande annat i detta kapitel omförmält brott än grov förskringring och sådan trolöshet mot huvudman som är att anse som grov. Olovligtförfogande över egendom, som kommit i gärningsmannens besittning genom avtal,enligt vilket äganderätten skall övergå först sedan betalning eriagts eller sominnehåller förbehåll om återtagande-rätt som avses i I § lagen (1915:219) omavbetalningsköp eller 15 § konsumentkreditlagen (1977:981), må ej åtalas avåklagare, med mindre åtal av särskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt. Olovligtförfogande över egendom, som kommit i gärningsmannens besittning genom avtal,enligt vilket äganderätten skall övergå först sedan betalning eriagts, ellersom gärningsmannen eljest Innehar på grund av kreditköp med förbehåll omåtertaganderält, må ej åtalas av åklagare, med mindre åtal av särskilda skälfinnes påkallat ur allmän synpunkt. Dennalag träder i kraft . LU 1977/78:30 10 I motionen framhålls inledningsvis att under1970-lalet betydelsefulla reformer har genomförts på konsumentskyddsområdet isvensk civilrätt och marknadsrätt och att reformarbetet av förklariiga skälvarit inriktat på att stärka konsumentens ställning gentemot säljaren,eftersomdet funnits en del brister i styrkeförhållandet mellan dessa parter. Enligtmotionärerna kan dock konsumentskyddet i avgörande mån komma att urholkas, omen detaljist eller servicegivare inte har rättslig möjlighet att föra tillbaka"konsumenl-skyddskostnader" till leverantören i de fall denomständigheten som föranlett kostnaden varit hänföriig till leverantören ochinte till detaljisten. Motionärerna menar att en näringsidkare naturiigt nogblir mindre benägen att åta sig förpliktelser gentemot konsumenten om han intei sådana fall har en realistisk möjlighet att i sin tur kräva leverantören. Denangivna rättsliga obalansen anser motionärerna också leda lill minskadetableringskraft och investeringsvilja hos små och medelstora företag. Imotionen framhålls vidare att styrkeförhållandet mellan säljare och köpare oftaär ojämnt även i rena företagarrelalioner. Motionärerna menaratt dennaomständighet i förening med det förhållandet att samhället i olika hänseendenskärpt kraven på företagen har lett till olyckliga konsekvenser framför alltför handeln och servicebranscherna. Motionärerna pekar bl. a. på att konkurrensolikheterhar uppkommit genom den allt vanligare förekomsten av "irreguljär"eller "halvreguljär" företagsamhet, i sin tur möjliggjord genom attdel varit svårt för samhället att kontrollera efterievnaden av de krav somställts på företagen. Enligt motionärernas mening ger generalklausulen i 36 Savtalslagen inte ett tillräckligt skydd för "mellanmannen". Gällandebestämmelser i kommissionslagen om skydd vid avveckling av uppdrag ochi.konkurrensbegränsningslagen om förbud mot leveransvägran är också otillräckligai detta hänseende. Härtill kommer att kommissionslagen inte är tillämplig pås, k, ensamåterförsäljares verksamhet. Sistnämnda grupp av företagare harhittills uppmärksammats föga i svensk rätt. Det behövs enligt motionärernavidare en effektiv skyddsmekanism för företagarna när det gäller många av des, k. franchisingsystem som vuxit fram . Huvudmannen är ofta ettinternationellt storföretag med samma avtalslösningar i olika länder. Dessaavtal passar ofta inte försvenska förhållanden. Sammanfattningsvisanförs det i motionen att det finns ett påtagligt behov av reformer som stärker"mellanmannens" ställning både i vad avser regressmöjligheter förkonsumentskyddskostnader och när det gäller andra centrala avtalsrelationer,exempelvis beträffande uppsägningstider och andra avvecklingsproblem vidupphörande av samarbetet mellan mellanmannen och leverantören. Motionärernaanser att reformarbetet i första hand bör följa marknadsrättsliga linjer, t.ex. genom att avtalsvillkorslagens tillämplighet utvidgas lill att avsenäringsidkarförhållanden. Mycket talar enligt motionä- LU 1977/78:30 II rernaför att marknadsrättsliga och civilrättsliga lösningar dock kan behövakombineras. , , Sverigeshantverks- och industriorganisation (SHIO) och () tillstyrker motionen. förordar att den i motionen väcktafrågan blir föremål för en förutsättningslös utredning. Sverigesadvokatsamjundavstyrker motionen, såvitt avser detaljisters och servicegivaresförhållanden men tillstyrker att ensamförsäljarnas rättsliga ställning utreds.Motionen avstyrks helt av och grossistförbundi ett gemensamt avgivet remissvar samt av . hänvisar inledningsvis till att dei motionen berörda frågorna diskuterades i förarbetena tillavtalsvillkorslagen, konsumentköplagen och ändringarna i 36 S avtalslagen. Motbakgrund av de överväganden som redovisats i förarbetena till de ovan nämndalagarna och med hänsyn till de erfarenheter som vunnits genom tillämpningen avdessa lagar inom konsumentområdet finner att frågan om demindre näringsidkarnas ställning i relation till sina leverantörer och huvudmänbör bli föremål för utredning. tillstyrker därför det förslagsom framlagts i motionen. Frågan om de lagtekniska lösningar som kan komma ifråga är komplicerad och kräver noggranna överväganden. ansersig f n. inte ha tillräcklig gmnd för några uttalanden i denna del. konstaterar att motionenegentligen behandlar två viktiga frågor. Den ena frågan gäller huråterförsäljarledet eller detaljhandelsledet skall återföra till fabrikant- ochleverantörsledet de krav som konsumenterna ställer på köpta varor ellertjänster under åberopande av de konsumentpoliliska lagarna, såsomkonsumentköplagen och marknadsföringslagen. Den andra frågan gäller situationendå en mindre näringsidkare inköper utrustning som inte ingår i företagetsreguljära varusortiment, t. ex. kiissaregister och annan butiksulrustning fördetaljhandelns del. I sådana inköpssituationer kan dessa företag jämställasbåde ekonomiskt och kunskapsmässigt med en genomsnittlig konsument.Köpmannaförbundet anser att en utredning bör tillsättas för att genomlysaproblematiken när del gäller båda dessa frågor. Köpmannaförbundeterinrar vidare om alt den konsumenträiisliga skyddslagstiftningen sedan börjanav utvecklats i snabb takt. I samband med remissbehandlingen avmarknadsföringslagen 1970 tog upp frågan om vilka möjlighetersom skulle finnas att återföra det myckel stora ansvar som lagen skulle läggapå detaljhandeln. Förbundet anförde därvid att om inte detaljhandeln kunde levaupp till de krav som konsumenterna med rätta kunde ställa med stöd avmarknadsföringslagen skulle förbundet återkomma med en hemställan att ändradet LU 1977/78:30 12 ansvarsförhållandesom fanns mellan detaljhandeln och de s. k. bakre leden. efter 1971 började diskutera hur en kommande konsumentköplagskulle reglera dels förhållandet mellan detaljist och konsument, delsförhållandet mellan detaljist och bakre led förde förbundet ånyo fram frågan omdet inte borde föras in regler i den kommande konsumentköplagen som kundeåberopas när detaljhandeln förde tillbaka berättigade konsumentkrav. Inomnäririgslivet förde förbundet en diskussion om denna fråga.Diskussionen utmynnade i alt och i skrivelse till förbundet uttalade alt deskulle medverka till att ansvarsfrågan mellan detaljhandelsledet och det bakreledet fick en tillfredsställande lösning. å ena sidan och industriförbundet ochgrossistförbundet å andra har dock inte trängt ut i företagen. Även om detutformats branschvisa överenskommelser har enligt köpmannaförbundetsuppfattning regressfrågan inte totalt lösts på ett tillfredsställande sätt. Köpmannaförbundetupplyser också om alt förbundet i sitt remissyttrande överköplagsutredningens betänkande "Köplag" föreslagit att i den allmännaköplagen skulle införas en tvingande generalklausul motsvarande 36 Savtalslagen under motiveringen dels att det sedan konsumentköplagen infördeshar visat sig att detaljhandeln inte alltid kunnat få gehör för sina synpunktervid förhandlingar om leveransvillkor beträffande konsumentprodukter, dels attförbundet kunnat registrera exempel på hur leverantörsföretag varit obenägnaatt dela det ansvar som detaljhandeln har enligt konsumentköplagen. Syftet medden föreslagna generalklausulen skulle vara att detaljhandeln skulle kunnaåberopa den vid förhandlingar med leverantörer eller branschorganisationer ifrågor som ligger inom ramen för del ansvar som detaljhandeln har enligtkonsumentköplagen. Köpmannaförbundetär väl medvetet om att förevarande fråga inte kan lösasmed några enkla grepp.Den 1976 införda civilrättsliga generalklausulen i 36 S avtalslagen har enligtförbundet bl. a. på grund av dess utformning inte haft den effekt som kundeförväntas. Förbundet kan inte uttala sig om hur en lösning på nu aktuellafrågor bör se ut. Utan att föregripa det utredningsarbete som motionen föreslårvill förbundet dock poängtera att i valet mellan en civilrättslig reglering ochen marknadsrättslig man särskilt bör pröva möjligheterna att komma fram på denmarknadsrättsliga vägen.