bet · G101TU10 · 1977-12-31 00:00:00 — medanledning av propositionen 1977/78:10 om ändring av statens vägverksorganisation och om vissa vägplaneringsfrågor jämte motioner 1 propositionen 1977/78:10 har regeringen() delsberett tillfälle att ta del av vad som i propositionen anförts ifråga om riktlinjer för den framtida vägplaneringen, delsföreslagit att godkänna den ändring i organisation som ipropositionen förordats. I propositionen föreslås att en särskildplaneringsavdelning inrättas inom centralförvaltning.Omorganisationen föreslås träda i kraft , så att den nyaorganisationen kan börja fungera före verkets omlokalisering till ,vilken sker etappvis . Ipropositionen behandlas vidare vissa frågor om den långsiktiga vägplaneringen.Avsikten är att bl. a. den nuvarande behovsinventeringen skall ersättas med enperspektivplanering som på ett bättre sätt kan visa konsekvenserna avalternativa inriktningar av väghållningsverksamheteri. Bättre förutsättningarskapas vidare för regionala och lokala myndigheter och organ att aktivt delta ivägplaneringen. I motionen 1977/78:85 av och (båda c) hemställs att beslutar att i avvaktan på arbetetinom utredningen om vidgad länsdemokrati avslå förslaget om fasta beredningsgrupperför vägplaneringen på länsnivå. 1 motionen 1977/78:86 av m. fl. (s)hemställs att måtte begära att regeringen föreläggerriksdagen förslag till vägpoli-tiska mål för den framtida vägpolitiken. 1 1977/78. Denframtida vägplaneringen m. m. I förevarande proposition lägger regeringen framförslag om viss ändring i statens vägverks organisation. I anslutning härtillerinrar föredragande departementschefen om det intensiva utredningsarbete somunder senare år gjorts beträffande den framtida vägplaneringen ochvägpolitiken. Utredningsarbetet har resulterat bl. a. i betänkandena (SOU1975:85-86) Vägplanering från kommittén för den långsiktiga vägplaneringen(KLV) och (Ds Kn 1977:2) Samordnad regional vägplanering fråndecentraliseringsutredningen. Enligtdepartementschefen bör statsmakterna inte behandla organisation utanatt också ta ställning till nämnda betänkanden. Det allmänna ekonomiska lägetanses emellertid försvåra mera långsiktiga bedömningar av den svenska ekonominsutveckling och det är därför enligt departementschefen olämpligt att nu fattamer långtgående beslut om den långsiktiga vägpolitiken. Departementschefen berör i propositioneninledningsvis vägfrågornas behandling i . Därefterbehandlas KLV:s och decentraliseringsutredningens betänkanden och slutligenförslaget till ändring av organisation. 1anslutning härtill erinras om att riksdag i samband med behandlingenav statsverkspropositionen tog upp frågan om den allmänna inriktningen av denlångsiktiga vägplaneringen. (TU 1972:1, rskr 1972:64) underströkdärvid att väg- och trafikplaneringen måste ske i nära kontakt medsamhällsplaneringen i stort och i högre grad än samordnas med en aktivlokaliserings- och regionalpolitik. Arbetsmarknadspolitiska och allmäntnäringspolitiska målsättningar skulle beaktas och hänsyn tas även tilltrafiksäkerhet och miljö. De resurser som avsetts för vägändamål ansågs börafördelas på ett sådant sätt att alla delar av landet flr ett vägnät somtillsammans med andra åtgärder skapar bättre betingelser för befolknings- ochnäringslivsutvecklingen. Statsmakternasställningstaganden angavs vara temporära i avvaktan på resultatet avdet fortsatta utredningsarbete som riksdagsbehandlingen förutsatte. Riksdagenhar därefter vid upprepade tillfällen påtalat behovet av att frågan om denlångsiktiga vägplaneringen åter föreläggs (TU 1974:1, rskr1974:110,TU 1975:1, rskr 1975:76,/76:11, rskr 1975/76:253). Medutgångspunkt i statsmakternas förenämnda ställningstaganden fick KLV iuppdrag att utarbeta förslag till riktlinjer för den framtida vägplaneringen.Tyngdpunkten skulle därvid läggas på att förbättra anpassningen avvägplaneringen till den övriga samhällsplaneringen. IKLV:s betänkande sägs att den av statsmakterna förda väg- och trafikpolitikenger förutsättningarna för den långsiktiga vägplaneringen. KLVhänvisar därvid till den i olika sammanhang uttalade uppfattningen att denframtida trafikpolitiken bör grundas på ett samhällsekonomiskt synsätt. Dettainnebär enligt KLV att man i högre grad bör beakta beroendet ochåterverkningarna såväl mellan vägtrafiken och övriga trafikgrenar som mellanvägtrafiken och samhällssektorer utanför trafiksektorn. I betänkandet behandlarKLV vidare den framtida trafikutvecklingen och efterfrågan på vägtjänster,resursutrymmet för vägåtgärder samt det framtida vägplaneringssystemet. Detsistnämnda indelar KLV i tre delar, planeringsmodell, planeringsstadier ochplaneringsorganisation. I anslutning härtill behandlas även frågan om indelningeller klassificering av vägnätet. Denplaneringsmodell som KLV generellt föreslår innebär enligt propositionen attett samhällsekonomiskt synsätt anläggs på planeringsproblemen. Modellen ansesomfatta en vidareutveckling av de trafikekonomiska bedömningar om sedan mittenpå gjorts inom vägsektorn. Utvecklingen innebär härvid att enkvalitativ effektbeskrivning av väghållningsåtgärder läggs till dentraditionellt kvantitativa. Avsikten är därvid bl. a. att den nuvarandebehovsinventeringen skall ersättas med en perspektivplanering. Beträffandefrågan om planeringsstadierna föreslår utredningen bl. a. att de nuvarande iprioriteringsfasen ingående tioåriga långtidsplanerna samt femåriga flerårs-och fördelningsplanerna slås samman till elt tioårigt plandokument för stats-resp. statskommunvägar med en successivt minskad detaljeringsgrad i planerna.KLV understryker att planeringsorganisationen måste utformas så alt denmöjliggör den förutsatta samordningen av vägplaneringen med övrigsamhällsplanering. Enligt KLV är det inom ramen för den gällandeförfattningsmässiga regleringen möjligt att fl den eftersträvade samordningengenom att öka kommunernas och länsstyrelsernas möjligheter att aktivt medverkai vägplaneringen. I propositionen lämnas i delta sammanhang också enredogörelse för KLV:s förslag beträffande tätorternas speciella problem,väghållaransvaret och driftplaneringen samt väghållningens samhälleligaeffekter, väghållningens samband med regionalpolitiken och frågan om denframtida vägstandarden. Departementschefen understryker med anledning avKLV:s förslag vikten av att man i planeringen tar tillräcklig hänsyn till detömsesidiga beroendet såväl mellan vägtrafiken och övriga trafiksektorer sommellan vägtrafiken och utvecklingen inom andra samhällssektorer. Trafik isamverkan är enligt hans uppfattning en förutsättning för att uppnå enbalanserad avvägning mellan olika trafikslag och ett effektivt utnyttjande avsamhällets resurser på trafiksidan. Enutveckling av den nuvarande behovsinventeringen mot den av KLV föreslagnaperspektivplaneringen bör enligt departementschefen kunna medföra enförbättring av den långsiktiga vägplaneringen. Med hänsyn till attperspektivplaneringen kommer att ställa högre anspråk på planerings resurser 1* 1977/78. bedömsett revideringsintervall vara lämpligt mot för nuvarandebehovsinventering. Vidare anses förslagets sammanslagning av flerårs- ochfördelningsplanerna med resp. långtidsplaner komma att förenkla vägplaneringenför kommuner samt myndigheter och organ på regional nivå. De tioåriga planernabör enligt departementschefen kallas flerårs- och fördelningsplaner i enlighetmed nuvarande benämningar i väglagstift-ningen. Med hänsyn till attlänsvägnätet företrädesvis betjänar de regionala och lokalatransportuppgifterna finner departementschefen det vidare riktigt attlänsstyrelsen ges bemyndigande att fastställa prioriteringen för åtgärder pådetta vägnät. Det anses därjämte värdefullt om även revideringsintervallen förflerårs- och fördelningsplanerna kan samordnas med dem som gäller för övrigplaneringsverksamhet i samhället. För att få överensstämmelse med ovannämndaplaneringsintervall för perspektivplaneringen anser departementschefen attdessa planer bör revideras . Ett intervall kan dock varaför stort, bl. a. med hänsyn till den ökade andelen mindre omläggnings- ochförbättringsarbeten som planerna omfattar. Om så befinns lämpligt bör därförenligt propositionen flerårs- och fördelningsplanerna kunna revideras en gångmellan dessa revideringstillfällen, Deföreslagna åtgärderna i fråga om planeringssystemet torde som departementschefenframhåller fl ses som en vidareutveckling av det system som f n. används inomvägplaneringen. Förslaget beträffande en s. k. perspektivplanering synes därvidäven enligt utskottets uppfattning på ett bättre sätt än den nuvarandebehovsinventeringen ägnad att visa konsekvenserna av den alternativainriktningen av väghållningsverksamheten. Utskottet vill också understrykabetydelsen av att prioriteringen inom väghållningen kan bedömas och avvägasäven med hänsyn till de regionalpolitiska målsättningarna för olika delar avlandet samt behovet av insatser inom andra delar av trafiksektorn. Somdepartementschefen framhåller bör detta underlättas om långtidsarbetet pålämpligt sätt samordnas med det övergripande trafikplaneringsarbetet på centraloch regional nivå. Ej heller i övrigt föranleder det föreslagnaplaneringssystemet någon erinran från utskottets sida. Mot bakgrund av vadpropositionen innehåller om prioriteringen mellan olika vägobjekt inomplaneringen bör - som departementschefen framhållit - därav föranleddaändringar göras i vägkungörelsen (1971:954,ändrad senast 1976:734)och ikungörelsen (1971:955,ändrad senast 1976:28) om statsbidrag till väg- ochgatuhållning i vissa kommuner. I anslutning till frågan om den organisatoriska raminom vilken vägplaneringen bör äga rum tar departementschefen upp ett förslagsom framlagts av decentraliseringsutredningen alt en fast gemensamberedningsgrupp, sammansatt av företrädare förde främsta planeringsorganen, börinrättas på länsnivå. En sådan beredningsgrupp skulle ha till uppgift attförbereda behandlingen av viktigare väg- och trafikfrågor. Departementschefenfinneratt förslaget bör kunna bidra till en förbättrad vägplanering.Sådana grupper bör enligt propositionen kunna inrättas försöksvis även omdecentraliseringsutredningens betänkande i övrigt är föremål för beredning inomregeringskansliet. Departementschefen avser därför föreslå regeringen attberedningsgrupper av förevarande slag skall tillskapas. På så sätt ansessamrådet på länsnivå bli mer effektivt som handlingsfriheten ändåbibehålls. Skulle det visa sig att ett formaliserat samråd med fastberedningsgrupp inte ger de effekter som det finns anledning att förvänta, kanenligt propositionen andra åtgärder av organisatoriskt slag behöva övervägas. Inrättandetav fasta beredningsgrupper på länsnivå som komplettering till övriga föreslagnaförbättringar inom vägplaneringen synes även enligt utskottets uppfattningkunna förbättra samordningen mellan olika intressen och därmed ocksåbeslutsunderlaget i vägplaneringen. En sådan organisatorisk åtgärd bör därförprövas. Utskottet förutsätter att beredningsgrupperna kommer att arbeta i närakontakt med länens näringslivs- och arbetsmarknadsorganisationer samttillstyrker förslaget i denna del. ställningstagande följer att utskottet ej anser sig kunna biträdayrkandet i motionen 1977/78:85 att beslutar att i avvaktan på arbetetinom utredningen om vidgad länsdemokrati avslå förslaget om fastaberedningsgrupper för vägplaneringen på länsnivå. Departementschefen konstaterar att i flera störretätorter sköter de allmänna vägarna, medan kommunen har enorganisation som svarar för övrig gatu- och väghållning. Det synesdepartementschefen ej vara rationellt att ha två väghållningsorganisationerinom samma tätort. Framför allt anses detta ej stå i överensstämmelse medsträvan att decentralisera olika verksamheter så långt som möjligt.Möjligheterna för kommunen att vidta lämpliga åtgärder inom sitt tätortsområdesägs därjämte öka väsentligt när kommunen själv har ansvaret för hela väg- ochgatunätet. Genomgående leder med betydande övergripande trafik anses dock börakvarstå i väghållning. anser att en uppdelning av väghållaransvaret i enlighet meddepartementschefens förslag bör genomföras. Utskottet finner ej helleranledning till erinran mot propositionens förslag i övrigt i denna del. Departementschefen anser vidare i likhet med KLVatt vägplaneringen successivt har anpassats till den fortgåenderegionalpolitiska utvecklingen. De förslag som enligt propositionen behandlatsi det föregående torde ytterligare säkra denna samordning. Detta sägs gällaförslagen att tidsmässigt samordna olika former av samhällsplanering och attbättre kunna beskriva de samhällsekonomiska effekter som är förbundna med olikahandlingsalternativ. Även förslagen om fasta beredningsgrupper i länen ochmöjligheter för ökat inflytande förde regionala myndigheterna anses förbättrasamordningen mellan vägplanering och de regionalpolitiska strävandena. Utskottet vill betonavikten av att en bättre sådan samordning kommer till stånd.Härigenom skapas ökade förutsättningar för regionala och lokala myndigheter ochorgan att aktivt delta i vägplaneringen, vilket utskottet betraktar somsärskilt betydelsefullt. I anslutning till sin behandling av frågan om denframtida vägstandarden erinrar departementschefen om uttalanden omett långsiktigt program för den framtida vägpolitiken. 1 propositionenframhålls att ett sådant program måste grundas på antaganden om såväl detframtida resursutrymmet som den framtida trafiktillväxten. Den senare beräknastill följd av en dämpad efterfrågetillväxt enligt propositionen bli lägre änunder och . Godstrafiken väntas öka i snabbaretakt än persontrafiken. Detär emellertid enligt departementschefens uppfattning helt klart att vägsektornäven fortsättningsvis kommer att kräva betydande resurser. ochäven anses huvuddelen av väginvesteringarna ha avsettde större riksvägarna. Inom ramen för tilldelade resurser bör nu en höjning avstandarden hos de mindre och medelstora vägarna ske, bl. a. för att underiättasåväl jord- och skogsbrukets som det övriga näringslivets transporter.Satsningar bör därjämte göras för att ytterligare utöka det belagda vägnätet.Motorvägsbyggandet uppges däremot komma att bli begränsat framöver och avseendast mindre kompletteringar och sammanbindningar av det nuvarande nätet. Iframtiden anses miljöaspekterna med bl. a. trafikbuller i ökad grad börauppmärksammas. Detsamma sägs gälla trafiksäkerheten. En ökad andel av investeringarnamåste därför enligt propositionen sättas in bl. a. på utpräglat olycksbelastadevägsträckor. Vidare framhålls att de vägar där väsentliga trafikinskränkningarsker i tjällossningstid måste ges en ökad uppmärksamhet. Av propositionenframgår att det framtida vägprogrammet kan sägas vara de flerårs- ochfördelningsplaner som kommer att upprättas och sedan successivtrevideras med vissa intervall. Planerna avses upprättas med de förbättringar ihandläggningsordningen som föreslås i propositionen, innebärande att ökad viktges åt ställningstagandena på regional nivå. Departementschefen avser attföreslå regeringen att i föreskrifter till och länsstyrelserna angeden allmänna inriktningen av planerna. Vägledande blir enligt propositionen bl.a. vad som anförts om inriktningen av det framtida vägbyggandet med exempelvissträvan att förbättra trafiksäkerheten och förbättra framkomligheten året om påvägarna. För att decentralisera vägplaneringen sägs att beslutanderätten i förstahand bör läggas på regional myndighet. bör därför fastställafierårsplanerna för länsvägnätet. bör som fastställaflerårs-planerna för riksvägnätet och fördelningsplanerna. Deramar som bör ligga till grund för de tioåriga vägplaner som skall upprättasunder blir enligt propositionen beroende av vilka väganslag somkommeratt föreslås i den kommande budgetpropositionen. Regeringen avser att ibörjan av lämna och länsstyrelserna de föreskriftervilka upprättandet av flerårs- och fördelningsplanerna skall baseras på. Därvid- sägs det - kommer frågan om det bedömda framtida resursutrymmet attbehandlas. I anslutning härtill har utskottet tagit ställningtill ett i denna del gjort motionsyrkande. I motionen 1977/78:86 hemställssålunda att beslutar begära att regeringen föreläggerriksdagen förslag till vägpolitiska mål för den framtida vägpolitiken. Ipropositionen förs enligt motionen vissa allmänna resonemang om de faktorer sombör vara bestämmande för den framtida vägplaneringen. De mycket allmänna ochtill intet förpliktande uttalanden som departementschefen gör i sammanhangetsägs på intet sätt svara mot krav på att få ta ställning till deframtida vägpolitiska målen. Det är därför ett krav från motionärernas sida attregeringen före utfärdandet av sina anvisningar till ochlänsstyrelserna i en proposition till ger denna möjlighet att taställning till den framtida vägpolitiken och vilka vägpolitiska mål som skallligga till grund för densamma. Somhär ovan nämnts har vid upprepade tillfällen påtalat behovet av attfrågan om den långsiktiga vägpolitiken föreläggs . Någon förseninghärav genom det till den trafikpolitiska utredningen lämnade tilläggsuppdragetbeträffande vägtrafikens kostnadsansvar fick enligt uttalande avriksdagen ej ske. erinrade om att anledningen till att anslageninte genomgått några större förändringar bl. a. varit attriksdagen avvaktat det begärda programmet för den långsiktiga vägpolitiken. Närett sådant program väl förelåge ansågs att ställning kunde tas till frågan hurstor del av resurserna som vägväsendet skall ha från samhällsekonomiskautgångspunkter. underströk i sammanhanget ånyo vikten av att förslagtill riktlinjer för den fortsatta vägplaneringen och ett långsiktigt programför den framtida vägpolitiken föreläggs . Det därvideftersträvade programmet måste enligt uttalande göra det möjligt attbedriva en rationell vägpolitik samt undvika den kapitalförstöring och deekonomiska improvisationer som tvingats till . Utskottetär alltjämt av samma uppfattning. Som departementschefen framhåller torde detekonomiska läget visseriigen försvåra långsiktiga bedömningar av den svenskaekonomins utveckling. Detta bör emellertid enligt utskottets mening ej utgörahinder för regeringen att lägga fram förslag i enlighet med tidigareuttalanden. I avvaktan härpå finner sig utskottet ej berett att ta ställningtill vad departementschefen anfört om investeringsmedlens fördelning på skiidavägkategorier m. m. Utskottet förutsätter därför att det av tidigarebegärda förslaget till ett långsiktigt vägpolitiskt program m. m. snarastföreläggs . Vad utskottet i nu berörda delar anfört bör avriksdagen ges regeringen till känna. Den pågående utvecklingen mot en alltmer integreradväghållning och den successivt förändrade inriktningen av verksamhetmot utökad planering och drift har föranlett verket att i samarbete medstatskontoret göra en översyn av den nuvarande organisationen. Resultatet avdenna översyn har lagts fram i utredningsrapporten 1980, vilkenremissbehand-lats internt inom verket och av berörda personalorganisationer.Vägverket har därefter hos regeringen hemställt om förändring i den nuvarandeorganisationen. I propositionen redovisar departementschefen sin syn på dennafråga. Härav framgår att centralförvaltningen i stort har en tillfredsställandeorganisation. Problem anses dock finnas på grund av att planeringsfunktionernabeträffande statsvägar och statskommunvägar är uppdelade på två olikaavdelningar, driftavdelningen och tekniska avdelningen. Ett annat problem angesvara bristande balans i belastningen hos de olika avdelningarna. Isin hemställan har föreslagit att centralförvaltningen organiseras ienlighet med det av utredningen framtagna s. k. funktionellaorganisationsalternativet. Förslaget kännetecknas av en relativt sett begränsadförändring av den nuvarande organisationen. Ytterligare en avdelning utöver denuvarande fem föreslås. Inom denna avdelning, planeringsavdelningen, avses denlångsiktiga planeringsverksamheten, vilken som nämnts finns på olikaavdelningar inom centralförvaltningen, komma att sammanföras. En sådanorganisatorisk lösning bedöms på ett bättre sätt än f n. möjliggöra samladebedömningar i vägplaneringen. Såväl investerings- som driftfrågor för bådestats-, statskommunvägar och bidrags-berättigade enskilda vägar kommer attkunna behandlas mera sammanhållet. Iutredningsarbetet har även diskuterats ett annat alternativ till centralförvaltningensorganisation, det s. k. regionala linjestabsalternativet. Departementschefenanser att övervägande skäl talar för att verket organiseras enligt detfunktionella organisationsalternativet, innebärande att den nuvarandeorganisationen kompletteras med en separat planeringsavdelning. Genom att enplaneringsavdelning tillskapas sägs bl. a. att den vidareutveckling avvägplaneringen som förordats i propositionen underiät-tas. Departementschefenförordar därför den av föreslagna organisationsändringen. Genom attomorganisationen föreslås ske anses verket ha godaförutsättningar att fl den nya organisationen att fungera väl föreomlokaliseringen till Boriänge. Ävenenligt utskottets uppfattning synes genom den föreslagna organisationsändringenbättre förutsättningar skapas för den vidareutveckling av vägplaneringen somförordas i propositionen. Utskottet tillstyrker därför propositionen i dennadel. Vad avser verketsregionala organisation har utredningen föreslagit att vägbyggandeti övre norra byggnadsdistriktet, som omfattar och Västerbottenslän, bör samordnas med vägförvaltningarna i resp. län. Något konrekt förslagtill förändring av byggnadsverksamheten har dock ej lagts fram. Vaddepartementschefen anfört i sammanhanget har ej gett utskottet anledning tillerinran. bör därför i nära kontakt med berörda personalorganisationergenomföra det ytteriigare utredningsarbete som verket anser erforderiigt samttill regeringen återkomma med de förslag som kan föranledas därav. a. avslårmotionen 1977/78:85, b. medanledning av propositionen 1977/78:10 och motionen 1977/78:86 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört i fråga om riktlinjer för den framtida vägpla neringen samt ett långsiktigt program för den framtida vägpo litiken, m. m., 2. att godkänner den ändring i vägverketsorganisation som i propositionen förordats. Närvarande:Sven (), (), (). (), (), (), (), (), (), (), (), (), i (c), i (s) och ().