bet · G101LU5 · 1977-12-31 00:00:00 — I anslutning härtill villutskottet erinra om att -såsom framgår av det föregående-avbetalningsköplageninnehåller en kompletterande bestämmelse, enligt vilken förfalloklausul fårgöras gällande redan när den förfallna skulden uppgår lill minst en tjugondelav avbetalningspriset (summan av kontanipris och kredilkoslnad) underförutsättning att i del förfallna beloppet ingår två eller fiera poster. Någonnärmare motivering till att en motsvarande regel inte upptagits i förslagettill konsumentkreditlag flnns inte i proposilionen. Utskottetföreslår atl 12 § andra styckei konsumentkreditlagen kompletteras med enbestämmelse av innebörd atl förfalloklausul fär göras gällande redan när detförfallna beloppet uppgår till mer än en tjugondel av krediifordringen, om idet förfallna beloppet ingår två eller fiera poster. Lagrummet bör ges denlydelse som lagrådet förordat i sitt yttrande över utskottets lagrådsremiss(bilaga 3). Ställningstagandet innebär att yrkandena i motionerna 1578 och 1595i hithörande delar delvis tillgodoses, Imotionen 1976/77:1578 las också upp spörsmålet om förfalloklausul närsäkerhetsrätl äventyras. Motionären yrkar atl en förfalloklausul skall kunnaåberopas även när köparen vidtagit sådan åtgärd alt varans värde somkreditsäkerhel väsentligen försämrats. Som skäl för yrkandet anförs attkreditgivaren ej har möjlighet atl kräva förtidsbelalning ochalt härigenom risken ökas för atl avbetalningsgodset vanvårdas eller utsättsför onödig värdeförstöring med följd alt kreditgivarenssäkerhet försämras. Utskottetvill för sin del framhålla att motionärens farhågor bör ses mot bakgrund av deli propositionen föreslagna villkoret för rätt att kräva förtidsbetalning. Medden av utskottet ovan föreslagna utvidgningen av kreditgivarens möjligheter altfå betalt vid upprepad betalningsförsummelse torde emellertid avsaknaden av ensådan bestämmelse sorri föreslås i motionen inte behöva leda till rätlsföriustför kreditgivaren. Utskottet vill härtill lägga atl den i motionen föreslagnaregeln förmodligen inte skulle få någon större praktisk betydelse. Såsompåpekas i propositionen (s. 119) torde del, så länge köparen fullgör siiibetalningsskyldighet, i regel bero på en tillfällighet om köparen får vela altvaran t. ex. vanvårdats eller förts ur landet. Enligt utskottets mening saknasalltså skäl för att medge kreditgivaren rätt att kräva förtidsbelalning sålänge köparen fullgör sina betalningar. Utskottet avstyrker därför motionen1578 i denna del. LU 1977/78:5 31 Såsom framgån i föregående avsnitt skall enligtavbetalningsköplagen vid förtidsbetalning av en vara ett visstavräkningsförfarande tillämpas parterna emellan (3, 4 och 6 SSavbetalningsköplagen). Förfarandet innebär bl. a. an köparen erhåller vissreduktion av sin kostnad för avbetalningskrediten. Närmare bestämt reducerasavbetalningsskulden genom att säljaren tillgodoräknas endasl så stor del av devid avräkningstillfällel ej förfallna posterna som godsets kontanipris utgör iförhållande lill avbelalningspriset. Enligt denna metod tas ej hänsyn tilllängden av den återstående kredittiden på annat sätt än all vid avbetalningsköpantalet ej förfallna poster minskar under kredittidens gång. Inte heller tashänsyn till det förhållandet att en relativt sett större del av kostnadenhänför sig lill kredittidens början. Beträffandeden tillämpade avräkningsmetoden anförde kreditköpkommiltén(belänkandet s. 200) att metoden ansetts uppfylla ett nödvändigt krav påenkelhet och lättillgänghet men all det var uppenbart att den inte syftade matematiskt korrekt reduktion. Enligt belänkandet hade bl. a.finansieringsföretagen hävdat alt en mera genomarbetad metod borde införas.Kommittén ansåg atl varje konsumenlkredil i princip borde bära sin egenkostnad. Regler som kunde leda lill atl kostnaden övervältrades på andrakonsumenter borde alltså undvikas. Kommittén föreslog med hänsyn härtill bl. a.atl kreditgivaren alltid, oavsett när kreditförhållandet avbryts, skulle fåtillgodoräkna sig uppläggningskostnaden för krediten under förutsältning altdenna kostnad fanns angiven i avtalet och inte var atl bedöma som oskälig. Vadsedan gällde själva reduceringstekniken ansåg kommittén atl hänsyn skulle laslill kredittidens längd. Detta var enligt kommittén närmast en logiskkonsekvens av alt kredilkoslnaden alltid skulle anges såsom en effektiv ränta,vilket bl. innebar an man skulle beakta att kreditbeloppet minskade underden löpande kredittiden. Liksom då del gällde den effektiva räntan ansågkommittén del varken nödvändigt eller lämpligt att meddela närmare tekniskaanvisningar om hur reduceringsbeloppel skulle beräknas. Kommittén föreslog atl,vid beräkning av kreditgivarens fordran i samband med förtidsbetalning, frånden obetalda delen av skuldbeloppet skulle avräknas den del av kreditkostnadensom hänförde sig till den inte utnyttjade kredittiden. Bestämmelsen föreslogsgälla såväl när köparen ville betala som när kreditgivaren hade räntill förtidsbelalning. Den skulle lillämpas även vid den uppgörelse som kommerlill stånd mellan parterna när återtaganderäit görs gällande. Genom samrådrnellan tillsynsmyndigheten och berörda näringsidkarorganisationer bordeändamålsenliga avräknings-metoder kunna utvecklas. Kommittén ansåg del heltuteslutet atl man skulle kunna finna en praktiskt tillämpbar metod som gavfiillsländig matematisk rättvisa. Enligt kommittén fanns det dock formler somgav godtagbara resultat. En relativt enkel sådan ansåg kommittén vara den s. k.78-regeln, LU 1977/78:5 32 a. tillämpas i några amerikanska delstater och - i något modifierad form -i . Vid avräkning enligt 78-regeln proportionaliseraskredilkoslnaden direkt på del faktiskt utestående kreditbeloppet.Formeln ser ut som följer (betänkandet s. 139). t(t+ l) R =------------------------------ C n(n-I- 1) där R = reduktionen avkredilkoslnaden t = återstående antaletamorteringar vid lidpunkten för förtidsbelalningen n = ursprungligt antalamorteringar C = kredilkoslnaden Kommitténs förslag lämnades utan erinran avpraktiskt taget samtliga remissinstanser. Riksskatteverkel (RSV) fann dockavräkningsreglerna mycket komplicerade. RSV påpekade att en betydligt enklaremetod under lång lid har använts vid avräkning enligt avbetalningsköplagen samlatt det var önskvärt atl metoden var så enkel atl den kunde hanteras avparterna själva. Delta kunde i allmänhet knappast bli fallet med kommitténsmetod. RSV förordade därför att avbetalningsköplagens avräkningsregler skullekomma till användning även i fortsättningen. Ipropositionen föreslås i enlighet med konnmitténs förslag att kreditgivarenskall vid avräkningen fä tillgodoräkna sig uppläggningskostnaden i den månkostnaden har angetls i avtalet och inte är oskälig. Beträffandemetoden för reduktion av återstående del av kredilkoslnaden anserdepartementschefen de av kommittén föreslagna reglerna förutsätta alltförkomplicerade beräkningar för att uppfylla kravet på nödvändig enkelhet. Hanförordar alt i stället en schablonmetod införs som i huvudsak ansluter sig tillprincipen bakom motsvarande regler i avbetalningsköplagen. Enligtpropositionens förslag skall den obetalda delen av kreditfordringen minskas medså stor del av kredilkoslnaden som den ej utnyttjade kredittiden utgör iförhållande lill den avtalade kredittiden. Någon närmare motivering lill varförman vall att föreslå en ny avräkningsmelod i stället för att överföraavbetalningsköplagens regler till konsumentkreditlagen lämnas inte i propositionen. Imotionen 1976/77:1578 yrkas, såvitt nu är i fråga, alt den av kommittén berördas. 78-regeln införs i stället för den i propositionen föreslagnabestämmelsen. Motionären framhåller bl. a. alt avräkningen bör ske underhänsynstagande inte bara till den tid krediten utnyttjas utan också tillkreditens sloriek . Enligl motionären lederregeringsförslaget i många fall till atl den del av kredilkoslnaden som vidavräkningen tillgodoräknas köparen blir orimligt stor jämfört med denkreditkostnad som enligl avtalet rätteligen skall falla köparenutnyttjat krediten. LU 1977/78:5 33 Motionärenhävdar att enkla räkneexempel ger vid handen atl - om propositionsförslagetantas - köparen genom alt lösa en kredit kan göra betydande förtjänster,om han utnyttjar alternativet kreditköp i stället för atl t. ex. la etlbanklån. En följd härav är att kostnaden övervältras på de konsumenter somutnyttjar kredittiden fullt ut. Liknandesynpunkter har inför utskoltel framförts av företrädare förFinansieringsföretagens förening och . Likartadetankegångar framförs också i motionen 1976/77:1594. Motionärerna anser delvara av avgörande betydelse alt avräkningsregeln ges en så rättvis utformningsom möjligt. De praktiska problem som uppkommer av en svårare men mer rättvismodell kan enligt motionärernas uppfattning lösas genom all särskilda"avräkningstabeller" utarbetas av och företrädare förberörda delar av näringslivet. Motionen, som enligl utskotiets uppfattning fåranses innefatta etl förordande av att 78-regeln införs som avräkningsmelod,utmynnar i etl yrkande om att beslutar atl avräkningstabeller skallutformas. Utskottetkan helt ansluta sig till förslaget an kreditgivaren alltid skalltillgodoräknas kostnaden rör uppläggningen av kredit under förutsättning atldenna kostnad angetls i avtalet och inte är oskälig. 1 likhet med vad somföreslagits i propositionen anser ulskoitet atl en regel härom skall införas i13 S konsumentkreditlagen. Vadhärefter gäller metoden för reduktion av återstående del av kreditkostnadenvill utskottet framhålla atl valet av metod inte saknar betydelse ur ekonomisksynvinkel. Av utskottet gjorda beräkninger ger nämligen vid handen, altstorieken av det belopp varmed kredilkoslnaden i en given situation skallreduceras kan variera avsevärt beroende på om avbetalningsköplagensbestämmelser, propositionsförslaget eller den i motionerna förordade 78-regelnanvänds. Denriktiga utgångspunkten vid val av metod måste enligl utskottets uppfattningvara att varje konsumentkredit i princip skall bära sin egen kostnad. Reglersom kan leda till atl kostnaden övervältras på andra konsumenter bör alltsåundvikas. Viktigt är också att avräkningsreglerna i förhållandet mellanparterna ger så rättvisa resultat som möjligt. En annan omständighet som enligtutskottets mening måste beaktas i sammanhanget är att reglerna bör ges en sådanutformning att de utan svårigheter kan tillämpas vid uppgörelse mellan parternasjälva och vid handräckningsförfarande för återtagande av varan. Såvälavbetalningsköplagens regler som propositionens förslag tillgodoser i huvudsakkravet på enkelhet men är mindre tillfredsställande i andra avseenden. Deförstnämnda reglerna tar inte tillräcklig hänsyn lill relationen mellanutnyttjad och icke utnyttjad kredittid. Enligt förslaget i propositionen skallhänsyn inte tas till förhållandet mellan amorterat och icke amorterat belopp.Dessa relationer är uppenbarligen av betydelse om man vill bestämma den påvarje tid belöpande räntekostnaden. 3 1977/78. LU 1977/78:5 34 sernai avbetalningsköplagen eller den i propositionen föreslagna avräkningsmetodenkan därför anses fullt tillgodose intresset av största möjliga rättvisa mellanparterna. Vid en jämförelse mellan dessa två metoder kan man emellertidkonstatera all avbetalningsköplagens metod ger ett betydligt mer rättvisanderesultat än den i propositionen föreslagna avräkningsmetoden. Med hänsynhärtill och då den föreslagna metoden i andra hänseenden inte innebär någrafördelar jämfört med gällande regler i avbetalningsköplagen anser utskottet atti varje fall propositionens förslag inte bör genomföras. 78-regeln synes ge etl resultat som nära överensstämmer med detmatematiskt korrekta, i varje fall vid krediter av den storlek som normaltförekommer i konsumentsammanhang. Regeln innebär å andra sidan att vissaräkneoperationer måsle utföras i varje enskilt fall och kan härigenom synas ståi strid med intresset av nödvändig enkelhet. Principen bakom metoden är dockrelativt enkel, och regeln torde i praktiken inte behöva medföra någratillämpningssvårigheler, om lämpliga avräkningstabeller finns att tillgå.Metoden har, såsom nämnts, anammats såväl i vissa amerikanska delstater som iengelsk rätt. I har en offentlig utredning, ,föreslagit att regeln skall införas i norsk rätt (Kre-dinkjop m.v., NOU1977:12, § 10, s. 84 f). Själva lagbestämmelsen föreslås dock fä en utformningliknande den som kreditköpkommiltén förordade för svensk del. Vissaproblem är emellertid förenade med användningen av 78-regeln. Till en börjanbör observeras, att regeln ger ett matematiskt helt tillfredsställande resultatendast om kredilskulden amorteras löpande med jämna tidsintervall och med likastora belopp . Om däremot köparen under kredittidenexempelvis har medgivits anstånd under virs lid med eriäggandet av en ellerflera amorteringar ökar kreditgivarens räntekostnad. Skulle köparen senarevilja förtidsbetala återstoden av sin kredilskuld kommer reduktionen avkredilkoslnaden, om 78-regeln tillämpas utan atl hänsyn tas till uppskovet, attbli alltför stor. Detmed 78-regeln förknippade problem som här berörts har inte uppmärksammals ikreditköpkommitléns belänkande. Mot bakgrund härav har genom utskottets försorgen utredning gjorts med syfte bl. a. att ge en antydan om frekvensen avbelalningsansländ och förlidsbelalningar inom avbelalningshandeln.Utredningsarbetet i denna del har gjorts i samarbete med och . Kompletterande synpunkter påbl. 78-regeln har inhämtats från . Vidare har närmare uppgifter om innehållet iamerikansk och engelsk rätt i förevarande hänseende inhämtats. Denverkställda utredningen om betalningsanstånd och fönidsbetalning inomdetaljhandeln innebär sammanfattningsvis följande. Inom de branscherundersökningen omfattat (möbel, radio/TV, foto, järnjtillämpar 2/3 av företagenavbetalning. Resterande förelags kreditförsäljning sker enbart via LU 1977/78:5 35 kontokort.I 3/4 av fallen diskonteras kontrakten. Inledande amorteringsan-slånd ärsällsynta; av företagen uppger att den första amorteringen erläggs månadenefter köpet. Rätt i kontrakt till en eller flera amorteringsfria månader medgesav av företagen. Kontraktsavvikelser (föriängning av kreditlid,betalningsuppskov o. förekommer i inte obetydligt omfattning. T. ex. uppgestillfälliga betalningsuppskov förekomma i 34 96 av företagen. Av dessa förelaghar uppgivit att uppskoven förekommer "ibland" eller"ganska ofta". Vid beialningsförskjutningar tas i mer än halvaantalet fall någon extra räntekostnad inte ut av köparen.Finansieringsföretagen synes dock genomgående debitera köparen ränta förföriängningstiden och, i förekommande fall, expeditionsavgift. Frivilligaförtidsbetalningar förekommer i de flesta företag, dock relativt sällan ivarje företag. Endasl 15 96 av företagen har nämnt att förtidsbetalningarförekommer mer än en gång . 96 96 av företagen uppger sig restitueraräntan vid frivillig förtidsbelalning. Vid förlidsbelalningar i samband medåtertagande synes ränterestitution vara mindre vanlig. har i yttrande till lagutskottet anfört all frivilligaförtidsbetalningar inom bilavbelalningshandeln torde förekomma i ca 10 96 avavbelalningsfallen. Enligt förbundet kan del väntas att procentandelenförtidsbetalningar ökar. Till följd av de särskilda restriktioner som gällerför bilhandeln är betalningsanstånd eller andra oregelbundenhetersällan förekommande. Ifråga om innehållet i amerikansk och engelsk rätt får utskottet hänvisa till deredogörelser i detta hänseende som lämnats i betänkandet (s. 129 f och 142 f.).Vad beträffar amerikansk rätt kan härutöver nämnas att lagstiftningeninnehåller detaljerade bestämmelser bl. a. om vilka avgifter köparen skalleriägga till säljaren med anledning av betalningsdröjsmål. Vad gäller denengelska lagstiftningen bör nämnas alt bestämmelserna i omavräkning på kreditkostnaden vid förtidsbelalning (Sections 94-97) väntas trädai kraft först när detaljerade tillämpningsbestämmelser beräknas föreligga.Det kan tilläggas, att den engelska lagens förarbeten innehåller exempel på huravräkningen bör tillgå i skilda fall av "oregelbundna" amorteringar. Avden verkställda utredningen framgår att det förekommer ett inte oväsentligtantal fall av avbetalningsköp vid vilka amorteringarna sker oregelbundet. tidigare berört ger 78-regeln inte ett matematiskt helt tillfredsställanderesultat i sådana fall. Uppenbart är alt ju större oregelbundenheterna är destomindre användbar är 78-regeln. Med hänsyn till det anförda anser utskottet atten bestämmelse om avräkning mellan köpare och kreditgivare i varje fall intekan bygga uteslutande på 78-regeln. Ettannat problem med 78-regeln hänför sig till den lagtekniska utformningen avbestämmelsen. 1 den mån 78-regeln skall vara utgångspunkt vid avräkning enligt13 § konsumentkreditlagen skulle det i och för sig ligga nära LU 1977/78:5 36 tillhands atl antingen själva formeln eller formeln uttryckt i ord logs in ilagtexten. Enligt utskottets mening framstår del som mindre tillfredsställandeatt formeln förs in i lagtexten, helst som stadgandet i sådant fall knappastskulle bli särskilt lättförståeligt. Vad därefter angår det senare alternativethar utskottet inte funnit det vara möjligt att ge formeln en språkligutformning som uppfyller kraven på önskvärd exakthet och begriplighel.Av det föregående framgår vidare att 78-regeln inte kan tillämpas direkt vidalla fall av förtidsbelalning. Väljer man att ta in 78-regeln som huvudregel ilagtexten skulle del därför bli nödvändigt alt i lagen införa kompletterandebestämmelser avseende sådana fall av förtidsbelalning där 78-regeln ej äromedelbart tillämpbar. Lagtexten skulle härigenom komma alt tyngas avsevärt. Sammanfattningsvisanser utskottet atl etl avräkningsförfarande grundat på 78-regeln i allmänhetger mera tillfredsställande resultat än avbetalningsköplagens regler men attinte heller införandet av 78-regeln är invändnings-fritt. Pågrund av de redovisade övervägandena föreslog utskottet i lagrådsremissen atlavräkningsregeln i 13 !? första styckei första punkten konsumentkreditlagenskulle - helt i anslutning till kommitténs förslag - innehålla en bestämmelseav innebörd att vid förtidsbetalning enligt 12 S vid beräkning avkreditgivarens fordran den obetalda delen av krediifordringen skulle minskasmed den del av kreditkostnaden som hänför sig till den ej utnyttjadekredittiden. I remissen framhöll utskoltel bl. a. all förslaget gav visstutrymme för tillämpning av skilda beräkningsmetoder men atl 78-regeln iallmänhet var att föredra. Det fick ankomma på alt i samarbetemed näringslivets organisationer ge råd och vägledning för bestämmelsenstillämpning, lämpligen i form av avräkningstabeller grundade på 78-regeln ochandra anvisningar. Lagrådetsmajoritet anför i sitt yttrande (bilaga 3) till utskottet alt den inte harnågot atl erinra mot alt lagtexten utformas på ett sätt som tillåter en bättreanpassning av avräkningen till den verkliga räntekostnaden än som följer av deni proposilionen föreslagna schablonregeln. Lagrådsmajorileten har inte hellernågot att erinra mot att man härvid i lagtexten endasl upplager en allmänthållen bestämmelse om beräkning av reduktionen och att det överiämnas tillkonsumentverket an i samarbete med näringslivels organisationer utformanärmare anvisningar om bestämmelsens tillämpning. Enligl lagrådets mening bördet dock av lagtexten tydligare framgå atl avsikten således är atltillämpningen i huvudsak skall grundas på anvisningar av detta slag. Detföreligger enligt lagrådets uppfattning eljest risk att den föreslagnalagtexten läses så alt reduktion av kredilkoslnaden alllid skall ske pågrundval av en beräkning av den verkliga räntekostnaden. Det nu angivna syftettorde enligt lagrådsmajoritetens mening uppnås om man i lagtexten anger atlkreditfordringen skall minskas med den del av kreditkostnaden som enliglberäkningsgrunder, som står i överensstämmelse med god sed på markna- LU 1977/78:5 37 den,är atl hänföra till den ej utnyttjade kredittiden. Lagrådet erinrar om att ensådan hänvisning till god sed på marknaden har upptagits i bestämmelsen i 8 §om kontantinsats och även där innebär att närmare anvisningar för marknadenskall utfärdas av efter samråd med näringslivetsorganisationer. Enledamot av lagrådet är kritisk mot den av utskottet föreslagnaavräkningsbeslämmelsen. Huvudkritiken mot regeln riktas mot del förhållandetatt själva avräkningsmetoden inte direkt anges i lagen. I yttrandet anförs bl.a. att det är ett intresse av största vikt - inte minst när det gäller ettcivilrältsligi förhållande, där fråga är om avtalsparts betalningsskyldighetmot motparten i avtalet - all avräkningsregeln, om den ej upptagits i avtalet,utan svårighet kan utläsas av lagtexten; man bör alltså helst inte vara nödsakadall söka efter den i lagförarbeten eller vara hänvisad till administrativaavgöranden. I syfte atl tillgodose å ena sidan parternas önskemål alt på egenhand kunna skaffa sig kännedom om vad som gäller, å andra sidan det intresse ifråga om reduktionsregelns innehåll som utskottet haft för ögonen föreslårdenna ledamot av lagrådet att lagen som huvudregel bör ha en bestämmelse, däravräkningsmetoden enkelt och klart framgår, t. ex. propositionens metod.Bestämmelsen skulle emellertid kompletteras av en regel, som medger att dennametod frångås och ersätts med ett annat beräkningssätt under förutsättning, attinnebörden därav klart framgår redan av det mellan parterna träffadekreditavialet och att beräkningsmetoden i fråga godkänts av . Utskottetdelar i och för sig uppfattningen om det principiellt olämpliga i atl det icivilrältslig lagstiftning införs bestämmelser, vars direkta innebörd inteframgår av lagtexten. Mot den av lagrådsminorileten föreslagna lösningen kanemellertid invändas bl. a. atl del ter sig mindre tillfredsställande att somhuvudregel för avräkningsförfarandet uppställa en bestämmelse som kan antas blitillämpad endast i undanlagsfall. Del kan nämligen enligt utskottets meningförutses att parterna vid fiertalet kreditköp tar in den föreslagnakompletteringsregeln i avtalel. Som utskottet närmare utvecklat i detföregående har utskottet inte funnit någon annan utväg vara möjlig än>densom anvisats i lagrådsremissen. Olägenheterna med den av utskottet föreslagnaordningen synes vara relativt obetydliga. Som utskottet framhöll ilagrådsremissen torde man kunna räkna med att råd ochanvisningar med liden kommer alt ge stadga åt tillämpningen av avräkningsregeln.Det kan också antas att kredilköpskontrakt i allmänhet kommer alt innehållabestämmelser om hur avräkningen skall gå lill. Utskottetvidhåller således den i lagrådsremissen uttalade uppfattningen beträffandeutformningen av avräkningsregeln. Bestämmelsen bör emellertid ges den lydelsesom lagrådels majoritet förordar. Somberörts i lagrådsremissen ger lagrummet visst utrymme för tillämpning avskilda beräkningsmetoder som kan leda lill sinsemellan olika resultat. Motbakgrund av de allmänna krav utskottet ansett att man bör uppställa på en avräkningsmelodav ifrågavarande slag kan av de ovan diskuterade LU 1977/78:5 38 metodernaendast 78-regeln anses helt tillfredsställande. En metod som baserar sig påavräkning av den verkliga räntekostnaden ger naturiigtvis ett matematiskt exaktresultat men är komplicerad och svår atl lillämpa i praktiken. Utskoltel anserdärför att av de två metoderna 78-regeln i allmänhet torde vara att föredra ikonsumentkreditsammanhang. Utskoltel vill dock understryka att utskottetsjälvfallet inte har något atl invända mot att parterna i konkreta falltillämpar den jämfört med 78-regeln något besvärligare men korrektareräntemetoden. Genom lagtextens utformning finns det vidare utrymme föratt i sådanafall då 78-regeln inte ger etl fullt tillfredsställande resultat - t. ex. vidmyckel oregelbundna amorteringar - också använda andra beräkningssätt. Vadnu har anförts innebär att det finns behov av råd och vägledning för tillämpningeni det praktiska affärslivet av den föreslagna avräkningsregeln.